Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Баталін Сергій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 27680, за яким звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 44 211 грн. 75 коп. Вказує, що про існування виконавчого напису йому стало відомо з постанови приватного виконавця від 17 червня 2021 року про відкриття виконавчого провадження, підставою якого є вищевказаний виконавчий напис. Наголошує, що такий виконавчий напис вчинено з порушенням, оскільки його винесено за відсутності безспірності заборгованості перед стягувачем - жодних листів, вимог щодо погашення заборгованості він не отримував, оскільки ніяких кредитних договорів з відповідачем він ніколи не укладав, на підставі якого документу нарахована заборгованість, йому не відомо. У зв`язку з чим, позивач звертався до приватного нотаріуса з заявою про надання інформації щодо підстав вчинення нотаріусом виконавчого напису, але ніякої інформації так і не отримав. За таких обставин вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису у відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, що потягло за собою безпідставне відкриття виконавчого провадження та безпідставне утримання грошових коштів із його заробітної плати. У зв`язку з викладеним просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 27680 виданий 20 травня 2021 року приватним нотаріусом Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення у безспірному порядку на задоволення вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» з [PERSON] заборгованість у розмірі 44 211 грн. 75 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп. та сплачений позивачем судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн.00 коп. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про день та час слухання справи, шляхом направлення судової повістки, у судовому засіданні був відсутній. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток, що були отримані уповноваженими особами, проте до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна у судовому засіданні булп відсутня. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток. Причини неявки не повідомила, що у відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Третя особа приватний виконавець виконавчого округа Херсонської області Баталін Сергій Сергійович у судовому засіданні був відсутній. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, які отримав особисто. Причини неявки не повідомив, що у відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 18 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5 (далі - Порядок) містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо, нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку документів. При цьому цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 (далі - Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Великої Палати Верховного суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц). Перевіряючи додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, суд дійшов висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Також суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17). Слід зазначити, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17 та постанові від 10.10.2018 року у справі N 405/1015/17. Також суд враховує правовий висновок, якого дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015 року. На думку суду, у даному випадку, відсутні будь-які докази того, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, що є порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, позивач при зверненні до суду наголосив, що про існування виконавчого напису він дізнався лише отримавши постанову приватного виконавця. При цьому матеріали виконавчого напису ним отримані не були, незважаючи на звернення до приватного нотаріуса та виконавця. Вказані докази не були надані й до суду, незважаючи на те, що ухвалою суду від 19 серпня 2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівникопію виконавчого напису від20 травня 2021 року № 27680 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості, та копії всіх документів, на підставі яких він був вчинений. Таким чином, матеріали справи не містять жодних даних, що вказують на підстави виникнення заборгованості, її розмір, складові, відсутні також дані про отримання [PERSON] письмової вимоги (повідомлення) про наявну заборгованість. З наявних матеріалів справи доказів вбачається лише те, що 17 червня 2021 року приватний виконавець виконавчого округа Херсонської області Баталін С.С.виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 27680 від 20 травня 2021 року, що видав Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 144211грн. 75 коп. При цьому, суд враховуючи, що позивач оспорює суму заборгованості, оскільки вказує, що жодних договорів з відповідачем не укладав, не отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» письмової вимоги про наявність та суму боргу, за відсутності будь-якого повідомлення про наявну заборгованість та інформації за яким кредитним договором вона була нарахована та виданий виконавчий напис, [PERSON] позбавлений можливості перевірити правильність її розрахунку та той факт, що звернення кредитора до нотаріуса вчинено в межах позовної давності. До того ж, жодних повідомлень про існування заборгованості ним отримано не було. Відповідачем такі доводи позивача не спростовані, докази, що свідчать про наявність заборгованості в розмірі, вказаному у виконавчому написі не надані, як й не надані докази того, на підставі якого договору був вчинений виконавчий напис. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості що вказують на те, що у нотаріуса існували необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. За відсутності будь-яких доказів, що вказують на існування заборгованості, суд позбавлений можливості встановити чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи вчинений він за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, та тих, що підтверджують вручення боржнику повідомлення з вимогою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, суд віршує питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 коп, з них : судовий збір за подачу позову у сумі 908 грн. 00 коп. та сплачений позивачем судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн.00 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved