Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та просить вселити його у квартиру [ADDRESS]. При цьому позивач посилається на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2014 року за ним було визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири належить відповідачці [PERSON] Однак, відповідачка чинить перешкоди та заперечує проти проживання позивача у спірній квартирі, чим порушує його право власності, а тому [PERSON] вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, позов просили задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що вселення [PERSON] в спірну квартиру буде порушувати особисті немайнові права [PERSON] Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2014 року позивач [PERSON] є власником ? частини квартиру [ADDRESS] ([PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 жовтня 2014 року, номер витягу 28260027). Співвласником зазначеної квартири є відповідачка [PERSON]. Згідно довідки ОСББ «Наш дом №83» №19 від 11 серпня 2016 року за вищезазначеною адресою зареєстровані відповідачка [PERSON] та позивач [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2016 року, ухваленого у цивільній справі №520/14804/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, виділ частки із спільного майна в натурі, позовні вимоги задоволені частково та зобовязано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні ? частиною квартири [ADDRESS]. В іншій частині вимог - відмовлено. Також рішенням Київського райсуду м.Одеси від 05 липня 2016 року встановлено, що технічно неможливо поділити однокімнатну квартиру [ADDRESS] на дві самостійні частини у частках по ? і ?, кожна з яких могла б самостійно функціонувати і відповідати вимогам ДБН В2.2-15-2005. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При розгляді даної справи та враховуючи вищезазначені обставини, сторонам пропонувалось вирішити справу мирним шляхом, однак оскільки продати спірну квартиру та поділити гроші відповідачка не згодна, сплатити позивачу за його частку, відповідачка не має можливості, а вартість ? частини спірної квартири, яку визначила [PERSON] і згодна отримати у розмірі 23000 доларів США, [PERSON] вважає завищеною ніж ринкова та не згоден сплачувати, в звязку з чим сторони не змогли домовитись і врегулювати спір мировим шляхом. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Згідно частин 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Однак, матеріали справи свідчать про те, що протягом тривалого часу відповідачка перешкоджає позивачу у вселенні в належну йому частину квартири. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Враховуючи те, що позивач є власником ? частини квартиру [ADDRESS], він має право користуватися своєю власністю. Доводи представника відповідача відносно порушення прав [PERSON] у разі вселення позивача у спірну квартиру, не приймаються судом до уваги, оскільки сторони мають рівні права та обовязки відносно своєї власності - квартири [ADDRESS] і відповідно до ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а тому суд вважає вимоги [PERSON] доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved