Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла його баба - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого заповіла позивачу все своє майно. Вказуючи, що він є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просив визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 01-2019, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (аркуш справи 10). Заповіт, складений [PERSON] на користь позивача, посвідчений секретарем виконавчого комітету Глухівської сільської ради Старовижівського району Волинської області Бобелюк Л.М. 17 березня 2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 9, не змінено та не відмінено (аркуш справи 13, 37, 39). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, позивач прийняв спадщину, як спадкоємець за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Глухівської сільської ради Бобелюк Л.М. 17 березня 2009 року за реєстровим № 9, шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (аркуш справи 35 зворот). Відповідач [PERSON] , який є сином померлої [PERSON] , на спадщину не претендує. Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині та які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що державним нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 15). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідкою, виданою виконкомом Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 09 січня 2019 року № 18 (аркуш справи 13) та випискою з погосподарської книги № 2 за 2016-2023 роки Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 14) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачем виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (аркуш справи 16-23). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Із заяви, поданої до суду убачається, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі (аркуш справи 33). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved