Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, в якому просить звільнити його від сплати аліментів, які стягуються з нього на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/2476/18 від 23.01.2019 року. Виконавчий лист від 23.01.2019 №697/2476/18 відкликати з виконання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, свої інтереси доручила представляти адвокату Мосійчуку В.М. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, та посилаючись на обставини, які викладені в запереченні на позов просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] є дочкою позивача. Згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2019 №697/2476/18, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на її утримання в зв`язку з її навчанням в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 22.01.2019 і до закінчення навчання 31.12.2019, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку. Позивач в своїй позовній заяві посилається на ті обставини, що відповідач на даний час офіційно працює, має сталий дохід та має можливості самостійно сплачувати за своє навчання. Проте в матеріалах справи міститься інформація з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування на гр. [PERSON] з якої вбачається що станом на 01.02.2019 року відповідач заробітної плати не отримує та ніде не працевлаштована (а.с.24) Крім того з відповіді Канівської державної податкової інспекції Черкаського управління ГУ ДФС у Черкаській області вбачається, що останні доходи відповідач [PERSON] отримала у січні 2019 року, а саме до 21.01.2019. З рішення Канівського міськрайонного суду черкаської області від 23.01.2019 вбачається, що аліменти на навчання з позивача стягуються саме з дати звільнення [PERSON] , а саме з 22.01.2019 (а.с. 8-10). Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання відповідачки, оскільки вона працює та може самостійно себе утримувати. Нормами Сімейного кодексу України такий спосіб захисту прав та обов`язків щодо припинення стягнення з батька аліментів передбачений у зв`язку з набуттям права власності дитиною на нерухоме майно (ст. 190 СК України) або у зв`язку з припиненням навчання повнолітньої дитини (199 СК України). Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Нормами ст.ст. 267-271 СК України, визначено осіб, яких суд може звільнити від сплати аліментів, це є повнолітні брати, сестри, мачуха, вітчим, особи, у сім`ї яких виховувалася дитина. До вказаного кола осіб позивач не відноситься. Посилання позивача, на ті обставини, що відповідач не потребує матеріальної допомоги, так як сама працює та має можливість оплачувати навчання, не може бути підставою для припинення стягнення аліментів на її утримання оскільки дані ообставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, доводи, на які посилається позивач щодо припинення сплати аліментів, відповідно до чинного законодавства, не можуть слугувати підставою для припинення стягнення аліментів. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed