Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 25.10.2008 року, про що у виконкомі Вилоцької селищної ради в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №13. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO] Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін сімейне життя не склалося, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки, різні характери, внаслідок чого у сторін постійно виникають непорозуміння та сварки, сторони вже з січня 2013 року не підтримують шлюбні стосунки, що призвело до повного розпаду сім'ї, а тому позивач просить шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте представник позивача подав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд такі задовольнити (а.с.16). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала письмову заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, та просила суд залишити їй післяшлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с.17). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 25.10.2008 року, про що у виконкомі Вилоцької селищної ради в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №13 (а.с.4). Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6) Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін сімейне життя не склалося, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки, різні характери, внаслідок чого у сторін постійно виникають непорозуміння та сварки, сторони вже з січня 2013 року не підтримують шлюбні стосунки, що призвело до повного розпаду сім'ї. Спору про майно, що є спільною власністю сторін, не має. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді, наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, тому підстави для надання подружжю строку на примирення відсутні, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, відповідачка також не заперечила проти розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, та права їх дитини, у зв'язку із чим даний позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved