Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» про визнання договору оренди землі укладеного 11 січня 2010 року недійсним, про зобовязання повернути земельну ділянку площею 6,89 га власнику В обґрунтування своєї позовної заяви позивач посилається на те, що 11 січня 2010 року між ним та СТОВ «Інтер-Агро» було укладено договір оренди землі, а саме: земельної ділянки площею 6,89 га., строком на 7 років. Згідно зазначеного договору « Орендна плата вноситься орендарем у формі та в розмірі не менше 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в тому числі: у грошовій формі немає; у натуральній формі у розмірі не менше 100% від загальної суми орендної плати у вигляді пшениці продовольчої або ячменю товарного або соняшнику товарного зі складу орендаря розташованого у с. Воровського Миколаївського району Одеської області у відробіткової немає». Із змісту договору йому є не зрозумілим розмір орендної плати, отже вказаний спірний договір оренди землі є безоплатним, в звязку з чим він зазнає збитків не отримуючи належної плати за користування своєю земельною ділянкою сторонньою особою, тобто СТОВ «Інтер-Агро». Проте, що договір оренди землі від 11 січня 2010 року не визначає розмір орендної плати за землю він не знав, оскільки не має належної освіти. Лише після консультації юриста йому стало відомо про те, що в договорі оренди відсутні всі істотні умови. Неможливість користуватися зазначеною земельною ділянкою та не належне отримання плати за користування земельною ділянкою від СТОВ «Інтер-Агро» ставить його у дуже скрутне фінансове становище. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що договір оренди земельної ділянки площею 6,89 га, який був укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем СТОВ «Інтер-Агро» в 2010 році відповідає чинному законодавству. Крім того зазначений договір при державній реєстрації проходив перевірку на предмет відповідності законодавству України. В період з 2010 року і по 2013 рік відповідач [PERSON] отримував орендну плату, претензій до СТОВ «Інтер-Агро» щодо орендної плати він не мав. Просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлені вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на праві власності має земельну ділянку площею 6,89 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області. 11 січня 2010 року між позивачем [PERSON], якому належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,89 га. та відповідачем СТОВ «Інтер-Агро» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 7 (сім років) та зареєстрованого у Миколаївському районному відділі Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 грудня 2010 року за №04.10.528.01039 (а.с.6-9,10). За умовами зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського признання, яка знаходиться на території Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Договір укладено на 7 років. Орендар повинен щорічно сплачувати орендну плату. Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов'язується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов та вимог земельного законодавства. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила, що за весь період перебування земельної ділянки [PERSON] в оренді у відповідача СТОВ «Інтер-Агро» [PERSON] отримував орендну плату, але в зменшеному розмірі, тому просить визнати договір оренди земельної ділянки площею 6,89 га недійсним. Крім того зазначила, що на теперішній час [PERSON] інші орендарів пропонують більшу плату за оренду його земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що щорічно з позивачем проводились розрахунки згідно договору оренди земельної ділянки у повному обємі, позивач особисто отримував орендну плату щорічно і при цьому ніяких претензій щодо укладення договору оренди земельної ділянки та розрахунків по договору оренди він не заявляв. Орендар виконував усі умови договору оренди протягом 2010-2013 років, що фактично підтверджують сторони та матеріали справи (а.с.53-64). Таким чином позивач [PERSON] зазначений договір оренди підписав, постійно отримував орендну плату у повному обсязі згідно договору оренди при цьому не ставив питання про визнання недійсним зазначеного договору оренди землі, ніяких претензій щодо розрахунків по договору оренди не мав, що свідчить про те, що він повністю схвалив спірний договір оренди. Дії позивача [PERSON] протягом 2010 2013 роках свідчать про те, що спірний договір оренди ним прийнятий до виконання. Таким чином суд вважає, що [PERSON] в задоволенні позову до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» про визнання договору оренди землі укладеного 11 січня 2010 року недійсним, про зобовязання повернути земельну ділянку площею 6,89 га власнику необхідно відмовити.

Outcome: dismissed