Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи, що 01 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції в Дніпропетровській області зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, на протязі останніх років сумісного проживання між ними виникали конфлікти, причиною яких було відсутність порозуміння, різні погляди на сімейне життя. З листопада 2014 року проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Просить розірвати шлюб, так як подальше спільне проживання та збереження сімї вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції в Дніпропетровській області позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 79, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.4/. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.8-9/. Подружнє життя між сторонам не склалося, з листопада 2014 року проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, з листопада 2014 року сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved