Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати дійсним договір № Н/99-01261 купівлі продажу нерухомого майна, а саме: квартири 123, яка розташована у житловому будинку № 9 «б», по вул. Фонтанська дорога у м. Одесі, укладеного 18 лютого 1999 р. між позивачем [PERSON], [PERSON] і відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] - дійсним. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 18 лютого 1999 р. між позивачем і відповідачами було укладено договір № Н/99-01261, купівлі продажу нерухомого майна. Зазначений договір було укладено на регіональній універсальній біржі «[PERSON] - Н». Під час укладення договору позивач не знала, що зазначена угода повинна бути нотаріально посвідчена, оскільки відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода двома сторонами виконана у повному обсязі позивач виплатила відповідачам за квартиру № 123, яка розташована у житловому будинку № 9 «б», по вул. Фонтанська дорогау м. Одесі грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується п. 5 договору № Н/99-01261, купівлі продажу нерухомого майна від 18 лютого 1999 р., а також тим, що відповідачі добровільно виселились і зазначеної квартири і ніколи не предявляли до позивача ніяких претензій. Після укладення вищевказаної угоди позивач, відповідно до чинного законодавства, зареєструвала договір № Н/99-01261, купівлі продажу нерухомого майна від 18 лютого 1999 р. в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості. 10 серпня 2004 р. позивач зареєструвала брак з [PERSON] Вильхельмом і її фамілія змінилася на Панасюк [PERSON]. На сьогоднішній день позивач є власником квартири № 123, яка розташована у житловому будинку № 9 «б», по вул. Фонтанська дорогау м. Одесі, однак у звязку з суперечністю правових норм вона вимушена звертатись до суду, оскільки не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, якою позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та закінчити розгляд справи за його відсутності. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в суд не зявилися, [PERSON]. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Третя особа в суд не зявилась, викликана, про поважність причин не явки суду не повідомлено. Суд, у звязку з неявкою сторін, ухвалив слухати справу за відсутності сторін на підставі належних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. 18 лютого 1999 р. між позивачем і відповідачами було укладено договір № Н/99-01261, купівлі продажу нерухомого майна. Зазначений договір було укладено на регіональній універсальній біржі «[PERSON] - Н». Сторонами договір виконано в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статусом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Члени товарної біржі мають право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів допущених до обліку на товарній біржі. Будь-яких суперечок між сторонами немає, протизаконних умов угода не містить, договір фактично був виконаний. Відповідачі виселилися з квартири, були зняті з реєстраційного обліку за цією адресою, а у свою чергу Позивач вселилась в житло, мешкає у ньому та сплачує комунальні платежі. Однак при оформленні угоди не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст.227 ЦК УРСР 1963 р.. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 р., за договором купівлі-продажу продавець зобовязаний передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязаний прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Згідно зі ст.47 ЦК УРСР 1963 р. нотаріальна форма договору обовязкова у випадках, передбачених законом, інакше договір вважається недійсним. Незважаючи на обовязковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Згідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 р., якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки Відповідачі ухилився від нотаріального оформлення договору, на цей час Позивач втратила можливість посвідчити правочин нотаріально, та вона не може розпоряджатися своєю нерухомістю на свій розсуд без визнання договору купівлі-продажу, укладеному на біржі, дійсним, право Позивача порушено, у звязку з чим вона звернулася до суду за захистом свого майнового права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги Позивача щодо визнання зазначеного договору купівлі-продажу квартири дійсним підлягають задоволенню.

Outcome: approved