Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, державного нотаріуса Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко Ірини Миколаївни, у якому просить суд: визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO]; зобов'язати державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко Ірину Миколаївну, зняти заборони та скасувати записи про заборону відчуження наступного майна: 8/9 частини квартири [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 9918953; квартири [ADDRESS] реєстраційний номер обтяження 7449167. В обґрунтування таких вимог [PERSON] вказує на те, що [INFO] померла його хрещена мати [PERSON]. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19.09.2014 року був встановлений факт його проживання разом зі спадкодавцем [PERSON], однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини та було усунуто її онуків, [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS], що належала їй: 1/9 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.05.1998 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-5212; 8/9 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.06.2010 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-5212. Коли він звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину вже з відповідним рішенням суду, то отримав відмову у зв'язку з тим, що в нього відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, а саме відсутні оригінали вищезазначених свідоцтв про право на спадщину. Згідно п. 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.» Згідно ст. 25 ЦК України правоздатність особи (здатність мати права та обов'язки) припиняється в момент її смерті. Тому зареєструвати на ім'я померлої особи (спадкодавця) дублікати правовстановлюючих документів неможливо. Враховуючи вищезазначене, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку та вимушений звернутись до суду з даним позовом. Після його звернення до суду з цим позовом я довідався, що Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора не скасувала заборону на 8/9 часток спадкової квартири, яка була накладена у зв'язку з видачею державним нотаріусом [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2010 року після смерті її сина [PERSON], який визнаний судом померлим на підставі рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17.09.2007 року. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. В свідоцтві про смерть [PERSON] зазначена дата [INFO]. Тому 5 річний строк, протягом якого спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини, - сплив ще 20.04.2014 року. Але у зв'язку з тим, що нотаріус не направила до суду для вирішення питання про визнання за ним права власності на вищезазначену квартиру, - виникла ситуація, коли державний нотаріус Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, Черненко Ірина Миколаївна, яка накладала заборону, без відповідного рішення суду не може її зняти, адже вона має право знімати заборону тільки в випадку, коли вона видає спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину. Саме тому він вимушений уточнювати свої позовні вимоги, адже без відповідного судового рішення нотаріус не може скасувати власну заборону навіть коли минуло більше 5 років з часу смерті спадкодавця, адже така дія вчиняється нотаріусом одночасно з видачею ним свідоцтва про право на спадщину. Також після смерті [PERSON] він 24.10.2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] при видачі якого нотаріус вже державний нотаріус Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко Ірина Миколаївна не накладала заборону на відчуження. Але з вищезазначених причин попередню заборону, встановлену при видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON], Черненко Ірина Миколаївна теж не може скасувати. Тому він вимушений звертатися до суду ще й з вимогою про скасування арешту на квартиру, на яку він вже отримав свідоцтво про право на спадщину. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив пред'явлену позовну заяву задовольнити. В обґрунтування вимог посилався на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі заперечень проти позову не надали, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, представників не направили, причин не повідомили, на підставі чого з урахуванням згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть долученим до матеріалів справи у копії. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належала спадкодавцеві: 1/9 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20 травня 1998 року виданого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-5212, а 8/9 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.06.2010 року, виданого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-5212. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року встановлений факт проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Онуків [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] усунуто від права на спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Рішення суду набрало законної сили 29.09.2014 року. Державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у нього правовстановлюючих документів (оригіналів свідоцтв про право на спадщину) на спадкову квартиру. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину та відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою не було скасовано заборону на 8/9 часток спадкової квартири, яка була накладена у зв'язку з видачею державним нотаріусом [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 червня 2010 року після смерті її сина - [PERSON], який визнаний судом померлим на підставі рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17.09.2007 року. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. В свідоцтві про смерть [PERSON] зазначена дата [INFO], а тому 5 річний строк, протягом якого спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини сплив 20.04.2014 року. Отже за таких обставин, державний нотаріус Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори не може скасувати заборону на відчуження квартири навіть після спливу п'ятирічного терміну з часу смерті спадкодавця, адже така дія вчиняється нотаріусом одночасно з видачею ним свідоцтва про право на спадщину, яке він також не може видати за відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У зв'язку з цим, обов'язок, що встановлений щодо [PERSON] про заборону відчужувати отримане у спадок нерухоме майно після смерті сина, припинився. Після смерті [PERSON] позивач 24 жовтня 2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] при видачі якого державний нотаріус Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. не накладала заборону на відчуження. Але з вищезазначених причин попередню заборону встановлену при видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] державний нотаріус не може скасувати, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] у цій частині законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки наявні усі підстави для зняття заборони відчуження 8/9 частини квартири [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 9918953, а також заборони на відчуження квартири [ADDRESS] реєстраційний номер обтяження 7449167. Отже, враховуючи встановлені у в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються зібраними і дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Outcome: approved