Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, який згодом уточнив, мотивуючи тим, що 10 жовтня 2013 року він та [PERSON] в простій письмовій формі уклали між собою договір позики грошей. В цей же день він передав останній 5 098 (пять тисяч девяносто вісім) гривень - суму, обумовлену у договорі позики, яку відповідачка зобовязалася повернути до 10 листопада 2013 року. В підтвердження цього відповідачка власноручно написала розписку. Крім того, 15 жовтня 2013 року він та [PERSON] знову в простій письмовій формі уклали між собою договір позики. В цей же день він передав останній 3 185 (три тисячі сто вісімдесят пять) гривень - суму, обумовлену у договорі позики, яку відповідачка зобовязалася повернути до 15 листопада 2013 року. В підтвердження цього відповідачка також власноручно написала розписку. Гроші досі не повернуті. Протягом двох років він неодноразово звертався до відповідачки з проханням повернути борг в добровільному порядку, пропонував повертати гроші незначними сумами, однак врегулювати спір мирним шляхом йому не вдалося. Остання відмовляється повертати йому борг. За таких обставин позивач просить сятгнути з відповідачки на його користь борг за договорами позики від 10.10.2013 року та 15.10.2013 року, штраф, інфляційні витрати та понесені судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали суду заву про розгляд справи в їх відсутність, підтримали позовні вимоги, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не зявлялася. Відповідно до довідки УДМС Певромайського МВ УМВС України в Миколаївській області від 11.02.2016 року № 438 відповідачка зареєстрована [INFO]. Судові повістки відповідно до вимог абз. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України надсилалися відповідачці за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а тому в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені їй належним чином. Відповідачка причини своїх неявок суду не повідомляла, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, суму боргу за позиками не оспорювала. Крім того, згідно даних Укрпошти, [PERSON] отримала судові повістки за місцем проживання, зазначеним у позові. Оскільки відсутні відомості про причину неявки відповідачки, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів. Позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши надані письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] позики від 10.10.2013 року вбачається, що [PERSON] позичила у [PERSON] 5 098 грн. Гроші вона зобовязалася повернути до 10.11.2013 року. [PERSON] позики від 15.10.2013 року вбачається, що [PERSON] позичила у [PERSON] 3 185 грн. Гроші вона зобовязалася повернути до 15.11.2013 року. На підтвердження отримання грошей [PERSON] до кожного договору надала розписки. За вказаними договорами (пункти 6.2) сторони домовилися, що у випадку порушення строку повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф в розмір 5% від суми залишку заборгованості за кожен день прострочки. Таким чином судом встановлено, що між сторонами були укладені договори позики, але відповідачка борг не повернула і на день слухання справи сума боргу за договором позики від 10.10.2013 року становить 565,67 грн., за договором позики від 15.10.2013 року 351,22 грн. В силу ст. 1049 ЦК України відповідач зобовязаний повернути позикодавцеві позику (гроші) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] цього обовязку не виконала. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи наведене, з відповідачки на користь позивача в межах заявлених ним позовних вимог на виконання умов договорів позики від 10.10.2013 року та від 15.10.2013 року слід стягнути основну суму боргу, зазначену в договорах, а також штрафи, визначені п. 6.2 договорів у розмірі 5% від договору позики за кожен день прострочення позики та індекс інфляції за час прострочення сплати боргу. При цьому суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком суми штрафу та інфляції за час просточки повернення боргу, оскільки він відповідає закону. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь [PERSON] слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved