Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою (з врахуванням заяви від 24.12.2021), в якій просить встановити, що юридичний факт постійного проживання його в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заява мотивована тим, що він з народження і по даний час проживає у місті Луцьку, був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак згубив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорт громадянина України. Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. Заявник у письмовій заяві заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа у судовому засіданні та у поясненнях висловила свої пояснення та доводи щодо поданої заяви. У судовому засіданні свідки [PERSON] (рідна сестра заявника) та [PERSON] підтвердили факт проживання заявника у місті Луцьку у період з серпня по листопада 1991 року. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі матеріали та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у місті Луцьку, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). У середній загальноосвітній школі №1 у місті Луцьку Волинської області здобув неповну середню освіту (а.с. 5). Як вбачається з довідки Волинського обласного територіального центу комплектування та соціальної підтримки [PERSON] перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних запасу у Луцькому об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з 28.05.1996 року та засвідчено факт проходження ним військової служби з 13.07.1974 по травень 1996 року (а.с. 7). Заявник вказує, що згубив паспорт радянського зразка, що позбавляє його можливості отримати паспорт громадянина України, що стало причиною звернення до суду із вказаною заявою. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Згідно з ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що заявник [PERSON] постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому є всі підстави для встановлення зазначеного факту у судовому порядку.

Outcome: approved