Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с.Баворів в особі Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що, починаючи з 1998 року, він проживає у будинку [ADDRESS]. На час поселення даний будинок був занедбаний, відсутні вікна та двері, пошкоджений дах. Будинок збудований в 60-х роках, довгий період часу в ньому ніхто не проживав. Відомості про власника даного будинку у Баворівській сільській раді Тернопільського району відсутні, також в ньому ніхто не був зареєстрований. З дозволу Баворівської сільської ради Тернопільського району позивач з сім'єю заселився в даний будинок, зробив капітальний ремонт, підключив будинок до електромережі та газопроводу. На день звернення до суду він продовжує проживати у вказаному житловому будинку. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, оплачує комунальні послуги, електроенергію, газ, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонти, однак жодних документів, які б посвідчували його право власності на даний будинок або право інших осіб, не існує. За вказаних обставин, [PERSON] просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак згідно листа №297 від 17 листопада 2014 року, просить розгляд даної справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та підтверджує обставини, викладені позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що з 1998 року позивач [PERSON] разом із сім'єю проживає у будинку [ADDRESS]. 19 вересня 2014 року на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS], Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт, замовником якого був [PERSON]. Відповідно до довідки №46 від 22 вересня 2014 року, виданої Сільськогосподарським приватним підприємством «Мричко» с.Баворів Тернопільського району Тернопільської області, будинок, який знаходиться по [ADDRESS] на балансі СПП «Мричко» не рахується. 29 вересня 2014 року Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області видано довідку №561 про те, що СПП «Мричко» дійсно зареєстровано і здійснює свою діяльність на землях Баворівської сільської ради. У 1999 році землю та майно СГ ТОВ «Боварівське», яке утворилося після реорганізації господарства «Комунар», було розпайовано між членами господарства, після чого СПП «Мричко» викупив майнові паї у членів господарства. На даний час СПП «Мричко» є власником майнових паїв (в тому числі нерухомого майна, яке раніше належало колгоспу). У Баворівській сільській раді Тернопільського району Тернопільської області відсутні будь-які відомості про свідоцтво на право власності фізичної чи юридичної особи на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], про що свідчить довідка №562 від 29 вересня 2014 року, видана Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до довідки №560 від 29 вересня 2014 року, виданої Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON], 1954 року народження, дійсно проживає без реєстрації з 1998 року в [ADDRESS]. На протязі всього періоду проживання за даною адресою добросовісно сплачує всі комунальні платежі. Згідно довідки №563 від 29 вересня 2014 року, виданої Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, заселення у житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] у 1998 році [PERSON] відбулося за згодою сільської ради. На час заселення у житловому будинку ніхто не проживав, будинок знаходився у занедбаному стані. Як вбачається з довідки №571 від 08 жовтня 2014 року, виданої Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], на балансі сільської ради не рахується. Під час розпаювання майна СГ ТОВ «Баворівське» житловий будинок за адресою в [ADDRESS] у переліку майна, яке підлягало розпаюванню, не знаходився. В підтвердження того, що позивач володіє та відкрито користується житловим будинком за адресою в [ADDRESS] на протязі більш ніж десять років останній надав суду договір про встановлення побутового газового лічильника та порядку обліку використання природного газу від 18 травня 1998 року, а також квитанції про сплату наданих йому комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» (надалі - Постанова), при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Також, п.9 вказаної Постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, визначено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст.344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст.344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Таким чином, строк давнісного володіння позивачем [PERSON] почався з 1998 року, однак, у відповідності до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у даному випадку слід зараховувати строк з 1 січня 2001 року. Згідно п.13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як передбачено пунктом 14 Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Право власності (ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України) набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України). Позивач достовірно довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є правові підстави для визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved