Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Староталалаївської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно житловий будинок, розташований в с. Стара Талалаївка (до перейменування с. Сильченкове) по вул. Гагаріна, 40, в порядку спадкування після смерті 26 квітня 2016 року його матері [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, але в звязку з втратою правовстановлюючого документа на будинок позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину. В звязку з чим просить в судовому порядку визнати за ним права власності на даний будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті 26 квітня 2016 року його матері [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити. Представник Староталалаївської сільської ради Талалаївського району в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд даної цивільної справи без участі представника сільської ради, щодо задоволення позову [PERSON] не заперечують. Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився, надали суду заяву в яких просили розглянути справу без участі представника. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, то, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] народився 21 жовтня 1949 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ЯУ № 760220, виданого 28 листопада 1949 року (а.с.16). Згідно копії архівної довідки, виданої державним архівом Чернігівської області [PERSON] народився 18 серпня 1924 року в с. Сильченкове Березівського району Роменського округу і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19 ). Згідно копії свідоцтва №83 про право особистої власності домоволодіння, виданого 10 березня 1989 року домоволодіння, розташоване в с. Сильченкове по вул. Гагаріна за № 40, дійсно належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності. Зареєстроване в Прилуцькому МБТІ 10.03.1989 року за № 83 (а.с.11). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку за адресою с. Сильченкове по вул. Гагаріна, № 40 і частка кожного складає 1/2 (а.с12). [PERSON] померла 16 вересня 1990 року в с. Сильченкове Талалаївського району, що підтверджується копією запису акта про смерть (а.с.57). Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, що спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що повинно бути вчинено протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З повідомлення в.о. завідувача державного нотаріального архіву Чернігівської області вбачається, що спадкова справа до майна [PERSON], яка померла 16 вересня 1990 року, Талалаївською районною держнотконторою не заводилася (а.с.52) Згідно довідки Староталалаївської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області [PERSON] по дату смерті 16 вересня 1990 року була зареєстрована і проживала в [INFO], разом з нею проживав і був зареєстрований її син [PERSON] до дня його смерті (а.с.13). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті 16 вересня 1990 року матері [PERSON], так як він проживав з нею на момент смерті і вступив у володіння спадковим майном, проте нотаріально спадщину не оформив. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 29 липня 2004 року державним нотаріусом Талалаївської районної державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємицею майна [PERSON], померлого 21 квітня 2003 року, є дружина [PERSON], що проживає в [INFO]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з 1/2 частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель за № 40 по вул. Гагаріна в с. Сильченкове Талалаївського району Чернігівської області, який належить померлому на підставі свідоцтва № 83 про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Сильченківської сільської ради 10 березня 1989 року та зареєстрованого Прилуцьким МБТІ 10 березня 1989 року, номер запису 83 (а.с.17). 13 травня 2008 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все її майно, яке на день смерті їй належатиме і на що законом матиме право, вона заповідала [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого 13 травня 2008 року секретарем Сильченківської сільської ради (а.с.8). 26 квітня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З копії спадкової справи № 314/2016, заведеної 07.07.2016 після смерті 26.04.2016 року [PERSON], вбачається, що спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини за заповітом є [PERSON], і спадкова справа заведена за його заявою (а.с.61-70). Відповідно до п.п. 4.14. п. 4 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. В судовому засіданні встановлено, що позивачем було втрачено свідоцтво № 83 про право особистої власності домоволодіння від 10 березня 1989 року, видане на імя [PERSON], що підтверджується оголошенням в газеті «Трибуна Хлібороба» від 18 лютого 2017 року про втрату вищевказаного свідоцтва (а.с.41). Державним нотаріусом Прилуцької районної держнотконтори розяснено позивачу про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті 26 квітня 2016 року [PERSON] на спадкове майно-1/2 частку житлового будинку в с. Сильченкове, вул. Гагаріна буд 40, оскільки [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно, не зареєструвала право власності на 1/2 частку будинку в Прилуцькому МБТІ (а.с.21). Також нотаріус повідомив [PERSON] про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті 26 квітня 2016 року [PERSON] на спадкове майно-1/2 частку житлового будинку в с. Сильченкове, вул. Гагаріна буд 40, яка належала померлій [PERSON], спадкоємцем якої був її син [PERSON], який помер 21 квітня 2003 року, спадкоємцем якого була дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок (а.с 14). Постановою Верховної Ради України від 12.05.2016 року № 1353-19 «Про перейменування деяких населених пунктів» у Чернігівській області перейменовано село Сильченкове Талалаївського району на село Стара Талалаївка. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], так як у визначений законодавством строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок [PERSON] не має можливості реалізувати свої спадкові права. Суд приходить до висновку, що його право підлягає захисту в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо , шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Стара Талалаївка по вул. Гагаріна, № 40 Талалаївського району Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті 26 квітня 2016 року [PERSON].

Outcome: approved