Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебував з відповідачкою в шлюбі з 30.04.1997 р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 1999 р. народження. 17.03.2011 р. шлюб розіований. Перебуваючи в шлюбі, на спільні кошти подружжя придбали нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] і електроцех по [ADDRESS], який в подальшому був переобладнаний під пекарню. Обидва об'єкти нерухомості зареєстровані на відповідачку. Після розірвання шлюбу відповідачка заволоділа правовстановлюючими документами на вказане майно і на неодноразові пропозиції розділити майно подружжя в добровільному порядку категорично відмовляється. Позивач просить суд винести рішення яким: виділити йому ? частину майна у спільній сумісній власності подружжя, а саме: [ADDRESS], та пекарні по [ADDRESS], та пекарні по [ADDRESS]. В суді позивач та його представник позовні вимоги зменшили, просять суд винести рішення яким: визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], та ? частину складських приміщень по [ADDRESS]. Суду позивач пояснив, що з врахуванням інтересів доньки він не заперечує що має право на 1/3 частину спірної квартири яка була придбана у шлюбі за спільні з відповідачкою кошти, складські приміщення також були придбані під час шлюбу за спільні за спільні кошти, а тому має право на ? їх частини. Зустрічний позов [PERSON] до нього визнав, не заперечив щодо сплати їй ? грошової компенсації за автомобілі Toyota Corolla, 1986 р.в., д.н. [NUMBER]; Mercedes-Benz, 1992 р.в., н.з. [NUMBER] в сумі 31170 грн. та щодо залишення за ним транспортних засобів: Toyota Sprіnter, 1992 р.в., д.н. [NUMBER], Toyota Corolla, 1986 р.в., д.н. [NUMBER]; Mercedes-Benz, 1992 р.в., н.з. [NUMBER]; не заперечив щодо виділення [PERSON] у власність причіпу, 1999 р.в., д.н.[NUMBER]. Суду [PERSON] пояснив, що транспортні засоби Toyota Corolla, 1986 р.в., д.н. [NUMBER] та Mercedes-Benz, 1992 р.в., ним продані за дорученням, автомобіль Toyota Sprіnter, 1992 р.в., д.н. [NUMBER] перебуває у несправному стані і не придатний для відновлювального ремонту, причіп також е незадовільному стані. Відповідачка та її представник в суді уточнені позовні вимоги позивача визнали частково, не заперечили щодо визнання за позивачем право власності на 1/3 частину спірної квартири, в іншій частині вимог просять суд відмовити. Суду відповідачка пояснила, що складські приміщення були нею придбані за позичені в знайомих гроші, [PERSON] участі в придбанні цих приміщень не мав, на той час не мав необхідних коштів, займався торгівлею на ринку, до пекарської справи ніякого відношення не мав. Відповідачка подала суду зустрічний позов до позивача про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що квартира [ADDRESS], та пекарня по [ADDRESS] були придбані за її особисті кошти хоча і під час перебування у шлюбі з [PERSON], а тому відповідач будь-якого відношення до вказаного майна не має. В той же час під час шлюбу було набуті три транспортні засоби та причіп саморобний які були зареєстровані на ім'я колишнього чоловіка. Провести їх поділ в добровільному порядку він відмовляється. Відповідачка просить суд винести рішення яким:залишити у власності [PERSON] автомобілі Toyota, д.н.з. [NUMBER], Toyota Sprinterp, д.н.з.[NUMBER], причіп саморобний, д.н.з. [NUMBER]; виділити у її власність ? частину вартості перерахованих транспортних засобів та стягнути їх з відповідача; стягнути судові витрати по справі(а.с.15-16). В суді відповідачка позовні вимоги уточнила, просить суд винести рішення яким: залишити у власності [PERSON] автомобілі: Toyota, д.н. [NUMBER], Toyota, д.н. [NUMBER], Mercedes-Benz, д.н. [NUMBER]; виділити їй у власність причіп, д.н.[NUMBER] та ? частину вартості транспортних засобів в сумі 31170 грн. В суді відповідачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити. Суду представник відповідачки та відповідачка пояснили, що спірні транспортні засоби були придбані під час шлюбу, а тому сторони є їх співвласниками, і вони підлягають поділу між сторонами; квартиру було придбано за кошти позичені у першого чоловіка та у матері. Свідок [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що позичали [PERSON] кошти для придбання складських приміщень по вул..Північнй але розписки з неї не брали, кошти їм вона так і не повернула. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони з 30.04.1997 р. перебували в шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], 1999 р. народження. Під час шлюбу сторонами було придбано майно: 03.07.2003 р. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири - квартиру [ADDRESS](а.с.41); 10.10.2003 р. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення - приміщення складів загальною площею 192,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с.42); 08.10.1998 р. [PERSON] автомобіль Toyota, 1986 р. випуску, д.н.з. [NUMBER]( а.с.47), 23.02.2000 р. [PERSON] автомобіль Toyota Sprinter, 1992 р. випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с.46); 12.01.2010 р. [PERSON] автомобіль MERCEDES-BENZ 100D, 1992 р. випуску, [NUMBER] (а.с.45); 09.07.1999 р. [PERSON] причіп 1999 р. випуску, д.н.з. [NUMBER](а.с.44). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.03.2011 р.(а.с.4). Згідно висновку № 41Е-05/14 судової будівельно-технічної експертизи(а.с.87-128): ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить - 471600 грн.; ринкова вартість складської будівлі площею 192,3 кв.м по [ADDRESS] становить 283950,0 грн.(а.с.102). Згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 11а від 30.05.2014 р.(а.с.135-141) встановити ринкову вартість автомобіля Toyota Sprinter, 1992 р. випуску, д.н.з. [NUMBER], та причіпу 1999 р. випуску, д.н.з. [NUMBER], на момент проведення експертизи не представилось можливим. Середня вартість по Україні автомобіля MERCEDES-BENZ 100D, 1992 р. випуску станом на 30.05.2014 р. складає 37380 грн.; середня вартість по Україні автомобіля Toyota Corolla, 1986 р. випуску, станом на 30.05.2014 р. складає 24960 грн.(а.с.139). У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч.3 зазначеної статті передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до приписів ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо чоловік та дружина не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Після розірвання шлюбу донька проживає разом із матір'ю. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 2-1143/11 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісяця. Дитина навчається в приватному навчально-виховному комплексі «Антей», за її навчання мати сплатила упродовж 2013-2014 року 7700 грн., що підтверджується довідкою навчального закладу(а.с.194). Враховуючи, що позивач [PERSON] зменшив свої позовні вимоги щодо розміру своєї частки в квартирі, враховуючи що з відповідачкою проживає донька, а розмір аліментів, які вона одержує, на думку суду, недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування, що сторони в суді визнали, а тому вимоги позивача визнати за ним право власності на 1/3 частину спірної квартири підлягають до задоволення. Суд критично оцінює твердження відповідачки, що складські приміщення були придбані нею за запозичені кошти, оскільки ці твердження нею належними письмовими доказами не підтверджені. Її пояснення, що [PERSON] на час придбання складських приміщень не мав достатнього доходу оскільки не працював суд оцінює критично оскільки з доданих [PERSON] документів вбачається що і до того часу і на час придбання спірного приміщення він займався підприємницькою діяльністю від якої мав доходи, а після придбання складських приміщень був директором підприємства, яке орендувала ці приміщення для здійснення в них господарської діяльності. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], що вони позичали [PERSON] кошти для придбання складських приміщень по [ADDRESS], суд також оцінює критично оскільки відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики на суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом неоподатковуваний мінімум доходів громадян оформлюється в письмовій формі. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на ? частину складських приміщень по [ADDRESS], підлягають до задоволення також. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги [PERSON] по зустрічному позову в яких вона просить залишити у власності [PERSON] автомобілі: Toyota Sprіnter, 1992 р.в., д.н. [NUMBER], Toyota Corolla, 1986 р.в., д.н. [NUMBER]; Mercedes-Benz, 1992 р.в., н.з. [NUMBER]; виділити їй у власність причіп, д.н.[NUMBER] та ? частину вартості транспортних засобів в сумі 31170 грн. оскільки вони визнані [PERSON] і підтверджуються матеріалами справи, висновком . судової товарознавчої експертизи № 11а від 30.05.2014 р.(а.с.135-141). Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що при подачі позову до суду [PERSON] не був повністю сплачений судовий збір він підлягає достягненню з нього з врахуванням розміру його задоволених позовних вимог. З врахуванням викладеного,

Outcome: approved