Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця м. Львова безвісно відсутнім з січня місяця 2015 року. Зазначає, що [PERSON] є його племінником, який проживав та приймав участь разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в приватизації квартири за адресою: [ADDRESS]. Останнє відоме мені місце проживання [PERSON] є [ADDRESS]. З січня місяця 2015 року з останнім було повністю втрачено зв'язок і до сьогоднішнього дня. Зазначає, що [PERSON] ніколи не телефонував заявнику та не повідомляв іншим способом про місце свого перебування. Заявник звернувся з заявою в органи поліції про те, що його племінник [PERSON] безвісті зник з 2015 року та з ним повністю втрачений зв'язок. Довідкою Галицького відділу поліції ГУНП у Львівській області від 05.10.2018 року № 9225/37/ 01.18 підтверджується його звернення з заявою в поліцію з приводу зникнення племінника. Звернення в поліцію не дало позитивного результату і встановити його місце знаходження не вдалося. Крім цього зазначає, що співвласник квартири [PERSON] помер та відкрилася спадщина після його смерті. Для оформлення спадщини необхідно отримати рішення суду про визнання мого племінника, [PERSON], 1973 р.н. безвісно відсутнім. Тривала відсутність племінника заявника, [PERSON], ( більше трьох років ), відсутність відомостей в місті його постійного проживання, перешкоджає здійсненню прав з приводу спадкування. Визнання племінника [PERSON] безвісно відсутнім потрібно заявнику для реалізації прав щодо отримання спадщини. Ухвалою суду від 27.12.2018 р. у справі відкрито провадження. Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав повністю та просив такі задовольнити. Представник заінтересованої особи, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Бойчук Ю.Р., вирішення заяви поклала на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Стаття 4 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами. Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO]. Батьки: [PERSON] та [PERSON]. Із поданої [PERSON] заяви вбачається, що [PERSON] є племінником заявника. Документи на підтвердження родинних зв'язків заявник суду не надав. Відповідно до довідки ЛКП «Снопківське» № 5691 від 21.11.2018 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], співвласниками квартири зазначені [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки №9225/57/01-18 від 05.10.2018 року, виданої начальником Галицького ВП ГУ НП у Львівській області, встановити місцезнаходження [PERSON] станом на 04.10.2018 р. встановити не представилось можливим. Згідно з отриманої судом на запит інформації з відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 10.12.2018 р., [PERSON] 17.03.2011р. знято з реєстрації по адресі [ADDRESS]. Зняття [PERSON] з реєстрації за вищевказаною адресою також підтверджується наданою ЛКП «Снопківське» відповіддю на запит №401 від 19.12.2018 р. На запит суду Галицький відділ реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції надало відповідь № 3289/04-06 від 21.12.2018 р., що за період з 03.08.1991 року по теперішній час актового запису про реєстрацію народження, шлюбу, смерті та народження дітей щодо [PERSON] - не виявлено. За вимогами ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Заявник [PERSON] просить визнати [PERSON], [INFO], уродженця м. Львова безвісно відсутнім з січня місяця 2015 року. Проте, як вбачається з наданої ЛКП «Снопківське» відповіді на запит №401 від 19.12.2018 р., [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] і знятий з реєстрації 17.03.2011 р. В період часу з 2011 р. (року зняття [PERSON] з реєстрації) до 2015 р. (року, з якого заявник просить визнати особу безвісно відсутньою) [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстрованим не був. Тобто, дана адреса не є місцем його постійного проживання. Тобто, в порушення вимог ч. 1 ст. 43 ЦК України заявник просить визнати особу безвісно відсутньою не за місцем постійного проживання цієї особи. Заявник у позові зазначає, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім для реалізації прав щодо отримання спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 28.02.1997 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2012 р. визначено за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] частки в спільній сумісній власності в розмірі ј частин вищезазначеної квартири. 10.09.2013 року заявник [PERSON] зареєстрував право власності на ј частини квартири по [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №12067248 від 01.11.2013 р. [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. 28.05.2013 року заявник [PERSON] зареєстрував право власності на 5/12 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4022892 від 28.05.2013 р. [PERSON] в заяві зазначає, що станом на сьогодні [PERSON] помер та відкрилася після його смерті спадщина. Визнання племінника [PERSON] безвісно відсутнім необхідно йому для реалізації прав щодо отримання спадщини. Проте, як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 червня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7-2011, спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO]., є його дружина [PERSON], в тому числі до частки внаслідок відмови від спадщини в її користь іншого спадкоємця. Тобто, спадкоємцем після смерті [PERSON] була дружина [PERSON], яка померла [INFO]. Заявник [PERSON] прийняв у спадщину від [PERSON] 5/12 частин квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.05.2013 року. В даному свідоцтві вказано,що зазначені частини квартири належали спадкодавцю: ј на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] та 2/12 частини на підставі вказаного свідоцтва про право власності на квартиру, що належала [PERSON], який помер [INFO]. Тобто, [PERSON] оформив спадщину після смерті свого батька [PERSON] та матері [PERSON] Не знайшли підтвердження доводи заявника про необхідність отримання відповідного судового рішення для реалізації заявником прав щодо отримання спадщини. За статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. У відповідності до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність відмовити в задоволенні заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, сплачений заявником судовий збір поверненню не підлягає.

Outcome: dismissed