Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] сільської ради Горохівського району Волинської області, в якому просить визнати його право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який знаходиться в с.Пірванче, вул.Весняна, 16, Горохівського району Волинської області, на земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №048284 та земельну ділянку площею 0,2900 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №048278, посилаючись на те, що [PERSON] все своє майно заповіла в рівних частинах йому, [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 07 січня 2017 року. Після її смерті позивач прийняв спадщину, є її спадкоємцем за заповітом, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного 21 січня 2013 року, який було посвідчено секретарем Пірванченської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №6 видно, що вона все своє майно заповіла в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 07.01.2017 року (а.с.5). Постановою нотаріуса від 14 вересня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище майно (а.с.8). З Державних актів на право власності на земельні ділянки видно, що [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів (а.с.10.11). Відповідно до технічної документації на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с.Пірванче, вул.Весняна, 16, Горохівського району Волинської області, області даний будинок було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що [PERSON] після її смерті прийняв спадщину, є її спадкоємцем за заповітом. [PERSON] у складеній заяві після своєї матері спадщини не прийняв, за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НМЕ №808326 видно, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом [PERSON]. А тому суд вважає, що слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який знаходиться в с.Пірванче, вул.Весняна, 16, Горохівського району Волинської області, на земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала матері [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №048284 та земельну ділянку площею 0,2900 га., яка належала матері [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №048278. Позивач в письмовій заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської ради відмовився. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved