Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, згідно із яким [INFO] в [ADDRESS] помер батько позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно яке за життя належало йому на праві власності. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], являється його рідний син [PERSON], що також підтверджується довідкою Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області № 16 від 15.01.2018 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну часту (пай) посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий Оратівською РДА 10.10.2001 року, розмір земельної частки складає 2,90 га. та знаходиться на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, та спадкового майна фактично ніхто із спадкоємців не приймав. Юридично оформити прийняття зазначеного спадкового нерухомого майна спадкоємець позбавлений можливості, так як у визначений законодавством термін для прийняття спадщини після смерті спадкодавця він не звернувся до нотаріальної контори в зв'язку з браком коштів, а також у зв'язку із віддаленістю місця свого проживання від місця відкриття спадщини, і на сьогоднішній день поважність причини пропуску шестимісячного строку довести не взмозі, тому [PERSON] просить суд визнати за ним право на земельну частку (паї) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий Оратівською РДА 10.10.2001 року, розмір земельної частки складає 2,90 га. та знаходиться на території Очитківської сільської ради Оратівською району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року батька [PERSON]. Справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача в.о. старости сіл Очиткова та Люлинці Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Від учасників справи до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.211 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть (повторним) серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року в [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.11.1963 року [PERSON] народився [INFO] року в м. Макіївка Донецької області, в графі «Батьки» у рядку «Батько» зазначено [PERSON], в рядку «Мати» зазначено [PERSON]. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим Оратівською районною державною адміністрацією 10.10.2001 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВК «Відродження» с. Очитків Оратівського району Вінницької області розміром 2,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 10 986 грн. Як вбачається з виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № БП-9/0-0.31-13/131-18 від 16.01.2018 року, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 р. №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по СВК «Відродження» с. Очитків Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії [NUMBER] за порядковим № 4326 зареєстровано 10.10.2001 року на [PERSON], який проживав на території с. Люлинці Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,90 га. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 11.06.2001 року за № 125. Відповідно до довідки № 1-15 від 15.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовлення державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів Очитківської сільської ради с. Очитків Оратівського району Вінницької області та відповідно до списку померлих громадян, яким не видано державні акти на право власності на землю на території Очитківської сільської ради розмір земельної частки (паю) [PERSON] становить 2,5367 га, земельна ділянка під номером 498. Як вбачається з довідки № 16 від 15.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, [PERSON], [INFO], дійсно є спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до довідки № 17 від 15.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, [PERSON], [INFO], дійно на день смерті [INFO] року проживав одиноко. Згідно довідки № 1-17 від 15.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Очитківської сільської ради, за № 11, особовий рахунок № 55, померлий [PERSON], який народився [INFO] року в с. Люлинці Оратівського району Вінницької області на день смерті [INFO] року був зареєстрований та проживав по [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця за вказаною адресою осіб, які б були зареєстровані та постійно проживали, немає. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Статтею 534 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року) та до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Оскільки у визначені законодавством терміни для прийняття спадщини після смерті спадкодавця позивач не звернувся до нотаріальної контори, та на сьогоднішній день поважність причини пропуску шестимісячного строку довести не в змозі, юридично оформити прийняття спадщини позивач позбавлений сможливості. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст. ст. 524-527, 524, 529,534, 550 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved