Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Генічеським РВ УМВС України в Херсонської області 24.03.2008, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: : [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником вказаного житлового будинку. Відповідач є сином позивача та з 02.04.2008 зареєстрований як член сім`ї у цьому будинку. З боку відповідача неодноразово вчинялося домашнє насильство відносно позивача, відбувалися систематичні цькування останнього, за що відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності. 28.09.2020 відповідач своїми протиправними діями завдав майнової шкоди позивачу. 29.09.2020 відповідач здійснив крадіжку належного позивачу майна, через що останній опинився у скрутному матеріальному становищі. Відтак, відповідач позбавив позивача коштів на нормальне існування. Відповідач у житловому приміщенні за зареєстрованою адресою фактично не проживає, що підтверджується актом обстеження житлового будинку від 14.01.2021, не бере участі в утриманні житлового приміщення та оплаті витрат за житлово-комунальні послуги, порушує життєвий уклад сім`ї, що спричиняє незручності позивачу. Згідно з актом обстеження житлового будинку від 06.12.2021 у ньому проживає власник домоволодіння [PERSON] та син власника, який не мешкає за вказаною адресою з 14.01.2021, - [PERSON] . Факт мешкання відповідача у іншому місці підтверджується сусідами [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 9 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. У зв`язку з відсутністю лічильників, при визначені розміру субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг враховується дохід відповідача, в результаті чого позивачу до сплати нараховують значно більші суми, ніж він міг б сплачувати у разі зняття з реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала. Відповідач позов не визнав, пояснив, що вони із дружиною чекали дитину, оскільки не було де проживати, домовились з батьками про тимчасове проживання у їхньому будинку. Батько успадкував зазначений будинок після смерті дідуся та на той час оформляв документи, пов`язані із прийняттям спадщини. Їм було надано окрему кімнату площею 11,2 м2 на трьох. Батько, сказав, що вони можуть жити скільки хочуть. У будинку проживали приблизно з листопада 2019 року до серпня-вересня 2020 року. У кімнаті зробили ремонт, який коштував йому (відповідачу) приблизно 35 тис. грн. Дружина народила дитину [INFO] . На цей момент проживали з батьками. Якийсь час все було добре, потім почались конфлікти батьків з дружиною, дружина почала скаржитись на погрози зі сторони батька, часто плакала. Був змушений виїхати з будинку у серпні-вересні 2020 року через умови, які створив батько. А саме, батько подав заяву до енергопостачальної організації про відключення електропостачання до будинку, посилаючись на те, що йому немає чим сплачувати та він там не проживає. Проте за електроенергію сплачував він (відповідач) із дружиною, заборгованості за електроенергію не було. Проживати у будинку без електроенергії було неможливо, оскільки мав маленьку дитину. Якщо б електропостачання не припинили, проживав у ньому і далі. Де проживав батько відповідач не знає, мати проживала у молодшого сина. Зараз електропостачання до будинку підключене. Сусіди повідомили, що в будинку проживають батько та мати. Він натепер разом з дружиною, дитиною та матір`ю дружини мешкають у [ADDRESS] , винаймають житло. На канікулах приїздить сестра дружини. Господар будинку попередив, що можуть побути там зиму, а потім повинні житло звільнити. Вчинення правопорушень відповідач заперечував, вказав на те, що якби в його діях був склад правопорушення, то вже поніс би адміністративну чи кримінальну відповідальність. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] є власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 17 лютого 2020 року). Згідно з актом обстеження житлового будинку [ADDRESS] , складеним 14 січня 2021 року, у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , 1964 р.н., - власник домоволодіння; [PERSON] , 1991 р.н., - син, але фактично не мешкає за вказаною адресою; [PERSON] , 1995 р.н., - але фактично не мешкає за вказаною адресою. Згідно з актом обстеження житлового будинку [ADDRESS] , складеним 06 грудня 2021 року, у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , 1964 р.н., - власник домоволодіння; [PERSON] , 1991 р.н., - син, але фактично не мешкає за вказаною адресою з 14 січня 2021 року. Протягом 2020 року [PERSON] неодноразово звертався до поліції, на підтвердження чого суду надані: копія листа Генічеського відділу поліції від 06.02.2020, яким він повідомлявся, що за фактом його звернення щодо домашнього насилля з боку сина [PERSON] /реєстраційний номер ЄО № 622 від 29.01.2020/ проведено перевірку, підстав для порушення кримінального провадження не встановлено, стосовно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; копія талону-повідомлення єдиного обліку № 6656 від 20.08.2020 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, за змістом якого 20.08.2020 о 15:30 до ЧЧ Генічеського ВП надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , мешкає у [ADDRESS] , про те, що 20.08.2020 близько 11:00 за місцем мешкання син [PERSON] , 1991 р.н., вчинив сварку, виражався грубою нецензурною лайкою та словесно погрожував фізичною розправою; копія талону-повідомлення єдиного обліку № 7986 від 29.09.2020, відповідно до якого 28.09.2020 о 15:20 надійшло повідомлення зі служби 102, заявник [PERSON] повідомив про проникнення до його будинку за адресою: [ADDRESS] , намагання зламати вікно, подробиці не знає, повідомила дружина, у будинку перебували дружина із сином; копія талону-повідомлення єдиного обліку № 8005 від 29.09.2020, згідно з яким 29.09.2020 о 12:12 до РУ надійшла заява [PERSON] про те, що 20.09.2020 о 02:00 за адресою: [ADDRESS] , син заявника [PERSON] , [INFO] , за місце мешкання скоїв крадіжку майна, яке йому не належить; копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію 29.09.2020 кримінального провадження № 12020235140000436 за заявою [PERSON] , в якому викладені такі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: «ЖЄО: 8005. В період часу з 20.09.2020 по 28.09.2020 невстановлена особа шляхом вільного доступу з території, яка розташована за адресою сю [ADDRESS] , вчинила крадіжку майна, точний список якого встановлюється». Генічеський відділ поліції листом від 13.10.2020 повідомив [PERSON] , що за його зверненням ЄО № 7986 від 28.09.2020 щодо неправомірних дій з боку сина [PERSON] Генічеським ВП ГУНП проведена перевірка, ознак кримінального правопорушення не встановлено. У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до Генічеського РЕМ АТ «Херсонобленерго» із заявою, просив невідкладно відключити від електроживлення будинок [ADDRESS] , посилався на відсутність коштів на оплату електроенергії та наступним відчуженням будинку. За інформацією АТ «Херсонобленерго» (лист від 21.12.2021 № 24/32-103720) постачання електричної енергії до вказаного будинку припинялось 20.08.2020 за заявою [PERSON] від 10.08.2020. Відновлене постачання електроенергії 07.04.2021 за заявою [PERSON] від 01.04.2021. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків. За правилами, встановленими ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право користування чужим майном передбачено статтями 401 - 406 ЦК України. Так, статтею 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з ч. 3 ст. 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За приписами ч. 1 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом. За змістом позовної заяви та пояснень представника позивача у судовому засіданні підставами позову для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, є: неодноразове вчинення домашнього насильства з боку відповідача відносно позивача, систематичні цькування останнього, завдання відповідачем протиправними діями майнової шкоди позивачу, не проживання відповідача у будинку більше року; той факт, що відповідач не бере участі в утриманні житлового будинку, оплаті витрат за житлово-комунальні послуги, порушує життєвий уклад сім`ї; порушується право відповідача на отримання субсидії на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги. Разом з тим, обставини, на які посилається позивач, окрім як не проживання відповідача у будинку більше року, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. При цьому, факт не проживання відповідача у будинку більше року встановлено не з огляду на подані позивачем докази, а з того, що відповідач сам зазначив про це у судовому засіданні. Однак, суд звертає увагу, що при цьому відповідач наголошував, що він не проживає у будинку саме внаслідок дій позивача. Надані позивачем копії листів Генічеського відділу поліції, талонів-повідомлень про прийняття та реєстрацію заяв позивача, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження підтверджують лише звернення позивача до правоохоронних органів, однак жодного доказу вини відповідача у вчиненні правопорушень та притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності суду не надано. Так само не надано суду доказів, що протягом проживання відповідача у будинку витрати, пов`язані з утриманням будинку, оплатою житлово-комунальних послуг, ніс лише позивач чи інші особи, а, відповідно, відповідач взагалі не брав у них участі. Не надано доказів порушення відповідачем укладу сім`ї та права позивача на отримання субсидії. Суд звертає увагу, що житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Позивачем не доведено, що він не має можливості сплачувати за житлово-комунальні послуги, а відповідач відмовляється нести такі витрати, і що саме реєстрація відповідача у будинку порушує його право на субсидію. Натомість, обставина, на яку посилається відповідач, а саме не проживання у будинку у зв`язку із наявністю поважної причини, суд вважає доведеною. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 405 ЦК України однією з обов`язкових умов для визнання члена сім`ї власника житла таким, що втратив право користування цим житлом є відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач посилається на те, що змушений виїхати з будинку серпні-вересні 2020 року через умови, які створив батько, а саме за заявою батька було відключено електропостачання до будинку. Ця обставина підтверджується копією заяви позивача [PERSON] до Генічеського РЕМ АТ «Херсонобленерго» про невідкладне відключення від електроживлення будинку та листом АТ «Херсонобленерго» від 21.12.2021 № 24/32-103720, згідно з яким постачання електричної енергії до вказаного будинку припинялось 20.08.2020 за заявою [PERSON] . Відновлене постачання електроенергії 07.04.2021 також за заявою [PERSON] від 01.04.2021. Тому суд вважає, що відповідач не проживав у будинку з поважної причини, а тому позбавлення його права користування житловим приміщенням буде суперечити вимогам закону. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статті 47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Позивач не довів наявності обставин, визначених законом, для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому у задоволенні позову суд відмовляє. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Outcome: dismissed