Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що 08.07.2013 р. відповідно до наказу голови правління ПАТ «Вінницягаз» № 630-к від 05.07.2013 р. його було звільнено з посади начальника служби Вінницького міжрайонного управління газового господарства (далі Вінницьке МУГГ) у зв'язку зі скороченням чисельності працівників, згідно ст. 40 п.1 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Вважає звільнення з роботи незаконним, оскільки: 29.04.2013 р. йому було надано на підпис загальну відомість до наказу про реорганізацію підприємства, а персонально про звільнення в зв»язку із скороченням штату його не попереджали; йому не було запропоновано перейти на іншу роботу; згода на розірвання трудового договору на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України первинною профспілковою організацією Вінницького МУГГ, членом якої він є, не надавалась; фактично скорочення чисельності працівників на підприємстві не відбулося, підприємство прийняло на роботу нових працівників в такій же кількості, скільки і звільнено. При поновленні на роботі, він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач також зазначає, що незаконним звільненням з роботи йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в порушенні його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків. Пошук нової роботи вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Моральну шкоду оцінює у 10000,00 грн. Крім того, позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, мотивуючи її тим, що при звільненні адміністрація підприємства ПАТ «Вінницягаз» запевняла його, що протягом двох-трьох місяців, він буде прийнятий на роботу, оскільки фактично здійснюється реорганізація підприємства, всі працівники відокремленого підрозділу будуть прийняті до головного підприємства, а звільнення за скороченням штату необхідно провести з метою збалансування фактичних витрат підприємства. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги за викладених у позовній заяві обставин, просила поновити пропущений позивачем строк звернення до суду із позовом про поновлення на роботі та задоволити позов в повному обсязі. Додатково пояснила, що наказ №212 від 26.04.2013 р. «Про попередження щодо вивільнення» містить найменування посад і прізвища працівників, але в ньому працівники з невідомих причин не розписувались, як повідомлені про наступне звільнення. Наказ ніяких посилань на додатки до нього не має. Позивач розписався у якомусь додатку до наказу, не розуміючи, за що він розписується. Представники відповідача Кіріченко О.М. та Мосьондз С.А. позов не визнали. Кіріченко О.М., суду пояснив, що [PERSON], не був членом профспілки, тому згода щодо його звільнення від профспілки не потрібна і йому не пропонувалась інша робота, тому що такої роботи на підприємстві не було. Позивач був належним чином повідомлений про майбутнє звільнення в строк, передбачений законом, про що свідчить його підпис в додатку до наказу. [PERSON] пропущено строк звернення до суду із позовом про поновлення на роботі, доказів того, що строк пропущено з поважних причин суду не надано. Спричинення моральної шкоди відповідачем позивачу також не доведено. Представники відповідача просили суд відмовити в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовом та відмовити в задоволенні позовних вимог. Надали письмові заперечення. (а.с. 13-16). З»ясувавши позиції сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді начальника служби Вінницького міжрайонного управління газового господарства ПАТ «Вінницягаз», що підтверджується копією трудової книжки позивача ( а.с.6-8). Статут ПАТ «Вінницягаз»-на а.с. 76-95, положення про Наглядову раду ПАТ «Вінницягаз» - на а.с. 110-114, положення про правління ПАТ «Вінницягаз» - на а.с. 144-147. Наказом №211 від 26.04.2013 р. голови правління ПАТ «Вінницягаз» «Про зміни в штатному розкладі та скорочення працівників ПАТ «Вінницягаз» наказано підготувати та надати пропозиції (подання) до Наглядової ради щодо внесення змін в організаційну структуру товариства та ліквідації Вінницького МУГГ; з 08.07.2013 р. скоротити посади та виключити їх зі штатного розпису ПАТ «Вінницягаз» (далі йде перелік посад, в тому числі і посада позивача). (а.с. 17-33). Згідно ст. 49-2 ч. 1 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Наказом №212 від 26.04.2013 р. голови правління ПАТ «Вінницягаз» «Про попередження щодо вивільнення» наказано попередити працівників Вінницького МУГГ про наступне їх звільнення з 08.07.2013 р. в зв'язку зі змінами в штатному розкладі та скороченням працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України згідно списку. Далі йде перелік посад, прізвищ, імен, по батькові працівників у виді таблиці, в тому числі і посада та прізвище позивача. Наказ не містить в таблиці граф підпису працівників та дати ознайомлення їх з наказом. (а.с. 39-48). Також наказ не містить посилання на існування додатку до нього. Згідно ст. 49-2 ч. 3 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Суду не надано відповідачем доказів того, що позивач [PERSON] був належним чином, як то передбачає КЗпП України був попереджений про звільнення з роботи, а також, що йому пропонувалась інша робота на підприємстві ПАТ «Вінницягаз». Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що інша робота позивачу не пропонувалась, оскільки іншої роботи за відповідною професією чи спеціальністю на підприємстві не було. ПАТ «Вінницягаз» до Лівобережного центру зайнятості м. Вінниці подало Звіт форми № 4-ПН (факт) про заплановане вивільнення працівників станом на 08.05.2013 р. із зазначенням професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці працівників, в тому числі і щодо працівника [PERSON] (а.с.34-38). З наказу голови правління ПАТ «Вінницягаз» №288 від 19.06.2013 р. вбачається, що наказано створити з 01.07.2013 р. управління і відділи ПАТ «Вінницягаз», перераховано в якому складі. Згідно ст. 43 ч. 1 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 ст. 40 КЗпП України (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. 19.06.2013 р. ПАТ «Вінницягаз» за №08-31-2013 звернулось до Об'єднаної профспілкової організації ПАТ «Вінницягаз» щодо надання згоди на звільнення працівників в зв»язку зі змінами в штатному розкладі та скороченням з 08.07.2013 р. (а.с. 50). 05.07.2013 р. за №45 Об`єднана профспілкова організація ПАТ «Вінницягаз» погодила Наказ ПАТ «Вінницягаз» «Про зміни в штатному розкладі та скорочення працівників ПАТ «Вінницягаз» з 08.07.2013 р. (а.с. 51). Згідно довідки ПАТ «Вінницягаз» №29 від 21.01.2014 р. із заробітної плати працівника [PERSON] за період роботи у Вінницькому МУГГ з 28.02.2013 р. по 08.07.2013 р. не проводились відрахування членських внесків до профспілкової організації. Інших доказів про те, що позивач [PERSON] є членом профспілкової організації, відповідно до ст. 60 ЦПК України стороною позивача суду не надано. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не був членом профспілкової організації, тому попередньої згоди профспілкової організації щодо його звільнення не було потрібно. 08.07.2013 р. відповідно до наказу голови правління ПАТ «Вінницягаз» № 630-к від 05.07.2013 р. «Про припинення трудового договору» позивача звільнено з роботи у зв'язку з скороченням чисельності працівників згідно ст. 40 п.1 КЗпП України відповідно до наказу №211 від 26.04.2013 р., про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. (а.с. 8). Про порушення передбаченого законом терміну проведення розрахунку при звільненні і видачі трудової книжки позивачу сторони не зазначають. Рішенням Наглядової ради ПАТ «Вінницягаз» від 24.07.2013 р. затверджено нову організаційну структуру ПАТ «Вінницягаз» з 01.08.2013 р., тобто затверджено нову організаційну структуру після звільнення позивача. Відповідно до затвердженої організаційної структури доручено правлінню ПАТ «Вінницягаз» внести зміни до штатного розкладу, видати відповідні накази по товариству (Протокол №24/07-2013 від 24.07.2013 р. засідання Наглядової ради ПАТ «Вінницягаз». Організаційна структура ПАТ «Вінницягаз», затверджена 24.07.2013 р. Представник відповідача пояснив, що на схемі новозатвердженої організаційної структури ПАТ «Вінницягаз» Вінницьке МУГГ виділено пунктиром, як таке, що ліквідується. Організаційна структура ПАТ «Вінницягаз», яка існувала до 24.07.2013 р. на а.с.149. Згідно довідки ПАТ «Вінницягаз» від 25.11.2013 р. станом на 09.07.2013 р. відсутній штатний розклад працівників апарату управління та робітників Вінницького міжрайонного управління газового господарства ПАТ «Вінницягаз» у зв»язку з припиненням господарської діяльності зазначеного управління. Згідно ст. 233 ч. 1 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлено, що позивачем отримано трудову книжку в день звільнення, тобто термін обчислення строку для звернення із заявою про вирішення трудового спору про поновлення на роботі до суду рахується із 08.07.2013 р. Позивач звернувся до суду з позовом після спливу зазначеного законом терміну - 17.10.2013 р., тобто пропустив строк звернення до суду з позовом на строк понад два місяці. Згідно ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки. Суду стороною позивача відповідно до ст. 60 ЦПК України не надано жодного доказу, який би свідчив про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, терміном понад два місяці. В зв»язку з цим суд не вбачає підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про те, що під час звільнення позивача мали місце порушення трудового законодавства, зокрема те, що позивачу відповідачем не було запропоновано іншу роботу, але суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі в зв»язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Відповідно немає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за ст. 235 ч. 2 КЗпП України (довідка про середню заробітну плату позивача - на а.с. 85 ), а також про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, оскільки зазначені вимоги випливають з вимоги про поновлення на роботі.

Outcome: dismissed