Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальність «А-БРЕНД» про стягнення компенсації за порушення авторських прав. В обгрунтовання заявленого позову покликається на те, що він протягом 2014 - 2018 року плідно співпрацював із компанією ХІАОМІ Inc. є засновником офіційного українського фан - клубу «Хіаоmi» в Україні, зокрема розповсюджує продукцію на території України і сприяє її розвитку на національному ринку. Крім того, брав участь у перекладі на українську мову комп`ютерної програми «MIUI», яка встановлюється на мобільні пристрої. Після завершення роботи по перекладу [PERSON] 12 вересня 2017 року, подав до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України заявку № 75413 про реєстрацію авторського права на твір та зареєстрував за собою це право - комп`ютерну програму «MIUI». На підставі чого отримав рішення про реєстрацію авторського права на твір та свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № 74672 від 13 листопада 2017 року. На сьогоднішній, мобільні пристрої / смартфони повністю адаптовані для продажу на українському ринку та містять у собі комп`ютерну програму «MIUI», зареєстровану на ім`я позивача. Проте, нещодавно позивачу стало відомо, що Товариство з обмеженою відповідальність «А-БРЕНД», протягом 2018 року, без його згоди, розповсюджує мобільні пристрої компанії ХІАОМІ, які містять об`єкт права інтелектуальної власності - комп`ютерну програму «MIUI», зареєстровану на позивача, що є порушенням його права та законних інтересів. Вказана обставина стала відома під час придбання мобільного пристрою / смартфону компанії ХІАОМІ моделі Redmi Note 5 (ІМЕІ 1 № [NUMBER] ), що підтверджується квитанцією № 0.0.1229674434.1 від 03 січні 2019 року та рахунком фактурою № 01/07.12 від 07.12.2018 року. На підставі викладено просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 23 травня 2019 року відкрито провадження по справі. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, дав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов, проте підстав для задоволення вимог в частині стягнення судових витрат заперечив. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку у задоволенні слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що правовідносини, з приводу існування яких заявлено даний позов, стосуються прав інтелектуальної власності позивача, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про авторське право і суміжні права». Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статті 432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суд за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до ст. 16 цього Кодексу. Відповідно до визначень, зазначених у статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - це фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір, зокрема комп`ютерну програму. Відповідно до вимог ст. ст.435, 437 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст. 440 Цивільного кодексу України та відповідно до п. 1, 3 ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», зокрема, виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами. Згідно з ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону. Підставою для судового захисту відповідно до ст. 50 Закону України «Про авторське і суміжніправа» є вчинення будь-якою особою дій, що порушують майнові права суб`єктів авторського права, визначені ст.ст.15, 39, 40, 41 цього Закону, з урахуванням обмежень, передбачених ст. ст. 21-25, 42 і 43 Закону. Відповідно вимог ст. 52 вказаного Закону при порушенні будь-якою особою авторських прав, передбачених ст. 50 цього Закону, недотримання передбачених договором умов використання творів, суб`єкти авторського права мають право звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право, подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або виплату компенсацій, вимагати, в тому числі у судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень. У своєму позові позивач покликається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «А-БРЕНД», протягом 2018 року, без його згоди, розповсюджує мобільні пристрої компанії ХІАОМІ, які містять об`єкт права інтелектуальної власності - комп`ютерну програму «MIUI», зареєстровану на позивача, про що останньому стало відомо після придбання мобільного пристрою / смартфону компанії ХІАОМІ моделі Redmi Note 5 (ІМЕІ 1 № [NUMBER] ), що підтверджується квитанцією № 0.0.1229674434.1 від 03 січні 2019 року та рахунком фактурою № 01/07.12 від 07.12.2018 року. Позивач зазначав, що Товариством з обмеженою відповідальність «А-БРЕНД», порушено авторські права щодо розповсюдження (продажу) продукції, що містить об`єкт авторського права, а саме комп`ютерну програму «MIUI», без його дозволу, авторські права на яку належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір за № 74642 від 13.11.2017. Крім того, в обгрунтовання позовних вимог, позивач покликається на висновок судового експерта № 03/19 від 15.05.2019 (а.с.23-51) комп`ютерно - технічної експертизи програмного забезпечення, відповідно до якого наявні у складі програмного засобу MIUI, встановленому на наданому для дослідження терміналі рухомого зв`язку Redmi Note 5, файли ресурсу мають таку саму номенклатуру і містять такі самі рядки, як і файли тексту програм твору, зареєстрованого згідно свідоцтва про реєстрацію авторського права № 74672 від 13 листопада 2017 року. Наявні у складі програмного засобу програмного забезпечення MIUI, встановленому на наданому для дослідження терміналі рухомого зв`язку Redmi Note 5, файли ресурсу мають таку саму номенклатуру і містять такі самі (з точністю до використання засобів передачі керуючих та спеціальних символів) рядки, як передбачено даними, вивантаженими з автоматизованої системи локалізації програмного забезпечення «CROWDIN». Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. На підтвердження свого права, позивач покликається на видане йому свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір за № 74672 від 13 листопада 2017 року, раз з тим суду зазначеного свідоцтва не надав, натомість надав лише свідоцтво на знак для товарів та послуг, якій не підтверджує створення позивачем комп`ютерної програми, а лише підтверджує право використання графічного зображення. (а.с.8) З огляду на зазначене, суд не бере до уваги вищезгаданий висновок експерта з наступних підстав: Як вбачається з висновку експерта № 03/19 від 15.05.2019 (а.с.23-51), позивач надав експерту термінал рухомого зв`язку Redmi Note 5 та файли тексту програм твору «MIUI», який, як стверджує позивач створений ним. Зважаючи на те, що позивач не надав свідоцтва про авторське право, суд позбавлений можливості встановити відповідність наданих експерту вихідних даних зареєстрованому переліку файлів програм, авторство яких доводить позивач. Тобто, з наданих позивачем доказів не можливо встановити чи для проведення експертизи було надано набір файлів, ідентичних зареєстрованим. Правилами частини третьої статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема щодо наявності у позивача авторського права на фотографічний твір та, як наслідок, факту порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Суд не приймає визнання відповідачем позову за відсутності для цього законних підстав. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed