Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 28 жовтня 2006 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Устилузької міської ради Володимир-Волинського району району, Волинської області, актовий запис № 16. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. В сім'ї склались складні взаємовідносини, постійно виникають непорозуміння та сварки. Вони різні за характерами, в сім'ї відсутні взаєморозуміння та довір'я. Шлюбні відносини між ними не підтримуються, а сам шлюб носить формальний характер. Подальше перебування в шлюбі суперечить його інтересам та інтересам їх дітей, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач на судове засідання не з'явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити та слухати справу у його відсутності. Відповідач на судове засідання не з'явилась, подала суду заяву згідно якої заявлені позивачем позовні вимоги визнала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 жовтня 2006 року виконавчим комітетом Устилузької міської ради Володимир-Волинського району району, Волинської області, актовий запис № 16. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 21.08.2014 року провадження у справі було зупинено та надано сторонам строк на примирення терміном на 2 місяці, до 21.10.2014 року. Як встановлено судом, сторони за наданий судом термін не примирилися, бажають шлюб розірвати, що стверджується поданими ними заявами. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved