Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 10.05.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 52. В шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO], та син [PERSON] - [INFO], які на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні. Причиною розірвання шлюбу є те, що за час спільного проживання у них склались різні погляди на сімейне життя, різні інтереси, вони виявились людьми з різними характерами, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. На протязі часу спільного проживання між ними склались неприязні відносини, які в кінцевому результаті призвели до припинення подружнього життя. На протязі останнього року вони не проживають як подружжя та не підтримують жодних сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак від неї поступила заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених в позовній заяві та просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей просить залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, який зареєстровано 16.05.1981 року у Надвірнянському райвідділі ЗАГС Івано-Франківської області, актовий запис № 46 (а.с. 5). В шлюбі у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO], та син [PERSON] - [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, і не мають наміру їх підтримувати в подальшому, їх шлюб носить формальний характер. Крім того, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім'ю у позивача немає. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв'язку з категоричним запереченням позивача. Тому даний шлюб слід розірвати. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Тому позовні вимоги позивача в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей підлягають до часткового задоволення Зокрема, неповнолітнього [PERSON] - [INFO] слід залишити проживати з матір'ю. Позовні вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] - [INFO] не підлягають до задоволення, оскільки він досяг чотирнадцяти років, тому згідно ч. 3 ст. 160 СК України самостійно визначає місце проживання. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище - [PERSON]. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: dismissed