Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новомосковської міської ради, в якому просить визнати недійсним правочин договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,1374 га, яка знаходиться за адресою вул. Радянська, 220 в м. Новомосковську, між ним та Новомосковською міською радою від 30 грудня 2005 року, реєстраційний номер 778. В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що 25 жовтня 2017 року ним було отримано податкову вимогу форми «Ф» від 21.09.2017 року № 22488-17-08 щодо сплати податкового боргу в сумі 21\~537,60 грн. Для зясування обставин виникнення боргу він звернувся до органу ДФС, де йому було розяснено, що виконавчим комітетом Новомосковської міської ради до ДФС надано інформацію щодо користування позивачем земельною ділянкою на праві оренди. Після чого позивач звернувся з запитом до відповідача, на який отримав відповідь від 01.11.2017 року № П 278 пі/17, у якій було зазначено, що в його користуванні знаходиться дві земельні ділянки, розташовані у м. Новомосковську: - по вул. Радянській, 220, відповідно до договору оренди земельної ділянки укладеного 30.12.2005 року, реєстраційний номер 778; - по вул. Сучковій, біля будинку № 32, відповідно до договору оренди земельної ділянки укладеного 17.02.2017, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав від 02.04.2014 року за номером 5336366. Між тим, позивач зазначає, що він ніколи не звертався до виконавчого комітету Новомосковської міської ради з заявою про надання в оренду земельної ділянки площею 0,1374 га, розташованої по вул. Радянській, 220 в м. Новомосковську. Договір оренди договору оренди земельної ділянки від 30.12.2005 року, реєстраційний номер 778, укладений нібито ним та Новомосковської міською радою, він не підписував, на місці підпису в договорі зазначено його прізвище. Позивач вважає, що зазначений договір оренди земельної ділянки було підписано одноособово посадовими особами Новомосковської міської ради, оскільки з 2005 року і по теперішній час позивач не мав наміру укладати такий договір, однак за користування земельною ділянкою, зазначеною в цьому договорі позивачу нараховано податковий борг, тому [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 01 лютого 2018 року відкрите провадження по справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію Договору оренди земельної ділянки від 30 грудня 2005 року, зареєстрованого у виконкомі Новомосковської міської ради за № 778, сторонами договору значаться Новомосковська міська рада (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), у відповідності до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, 220, загальною площею 0,1374 га, терміном на 5 років, з розміром орендної плати 2 521,8 грн. на рік. (а.с.6-8). План земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт встановлення меж земельної ділянки в натурі, Акт приймання - передачі земельної ділянки по договору оренди, проект відведення земельної ділянки (при її виділенні), як інші додатки, визначені договором, суду не надано. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини). Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані), в звязку з чим суд вважає за необхідне, перш за все з'ясувати чи дотримано сторонами норми закону, які висувають вимоги до правомірності правочину та виконання яких виключає віднесення правочину до нікчемного. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 215 ЦК України, на які позивач посилається у своєму позові, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6\~ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Правовідносини, що виникли між сторонами, в зв'язку з укладенням договору оренди земельної ділянки, регулюються положеннями\~ЦК України, Законом України «Про оренду землі». Ст.2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ст.15 Закону України «Про оренду землі» відносить до істотних умов договору оренди землі: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Зазначеною нормою закону також передбачено, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. За ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Зміст правочину не може суперечити\~нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (ч. 1 ст.\~203, ч. 1 ст.\~215 ЦК України). Статтею 215 ЦК України\~проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті\~219,\~220,\~224 ЦК України\~тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті\~222,\~223,\~225 ЦК України\~тощо). Отже, нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Судом встановлено, що відповідач після направлення позивачем запиту про надання копій договорів оренди та додатків до них, направив на адресу позивача два договори оренди земельної ділянки: укладений 30.12.2005 року , реєстраційний номер 778 та укладений 17.02.2014 року, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав від 02.04.2014 року, за номером 5336366, при цьому зазначив, що архівні документи (заяви) які є підставою укладання зазначених договорів оренди земельних ділянок, при зміні керівників відповідного структурного підрозділу, за Актом приймання передачі документів - не здійснювалася (а.с. 12). Відповідно до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В силу ст. 82 ЦПК України, позивачем доведено, що спірний договір оренди земельної ділянки від 30 грудня 2005 року щодо прийняття в строкове платне користування земельної ділянки загальною площею 0,1374 га, яка розташована за адресою: м. Новомосковськ вул. Радянська, 220, ним не укладався, відповідно орендна плата за цим договором позивачем не вносилася. Крім того, суд бере до уваги посилання позивача стосовно підпису Орендаря в Договорі, так на місці підпису міститься рукописний напис: «Погосян», що за зовнішніми ознаками відмінний від підпису позивача, відображеного в ксерокопії паспорту позивача, а також у договорі оренди земельної ділянки від 17.02.2014 року, укладеного між Новомосковською міською радою та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер:1211900000:03007:0083, розташованої по вул. Сучкова р-н ж/б 32, долучених в якості додатків до позовної заяви. До того ж, у спірному правочині орендарем зазначено [PERSON] «Людовиковича», однак по-батькові позивача згідно паспорту значиться - «Людвигович». Призначення судової почеркознавчої експертизи в даному випадку не можливе через відсутність оригіналу договору оренди земельної ділянки. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, договір оренди земельної ділянки площею 0,1374 га, розташованої за адресою : Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, 220, укладений 30 грудня 2005 року між Новомосковською міською радою та [PERSON], зареєстрованій 30 грудня 2005 року у виконкомі Новомосковської міської ради за № 778, повинно бути визнано нікчемним правочином. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial