Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 14 жовтня 2012 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №720797, видане повторно Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04 листопада 2016 року). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка, площею 5,450 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №042324 від 13 лютого 2001 року. За життя 02 серпня 2002 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4-3376, в якому його вказав спадкоємцем вищевказаної земельної ділянки. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини заяву до нотаріуса про прийняття спадщини він не подав, оскільки йому було не відомо, що [PERSON] помер і про це він дізнався вже після спливу шестимісячного строку. Вважає, що строк він пропустив з поважної причини. В звязку з вищевикладеним та посилаючись на норми ст.ст.1270, 1272 ЦК України, прохає суд визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що дійсно йому не було відомо про смерть [PERSON], так як останній помер в Новомосковському районі Дніпропетровської області. Крім цього, нотаріусом не було йому повідомлено про відкриття спадщини після смерті [PERSON] та наявність заповіту. За викладених обставин, які вважає поважними, він і пропустив визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого 14.10.2012 року [PERSON] Представник відповідача Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, заслухавши доводи позивача та перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. 14 жовтня 2012 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №720797, видане повторно Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04 листопада 2016 року). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка, площею 5,450 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №042324 від 13 лютого 2001 року (а.с.5). За життя 02 серпня 2002 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4-3376, в якому вищевказану земельну ділянку заповів позивачу [PERSON] (а.с.4). У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подав, оскільки йому було не відомо, що [PERSON] помер і про це він дізнався вже після спливу шестимісячного строку. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №720797 від 04.11.2016 року [PERSON] помер в м.Новомосковськ Дніпропетровської області (а.с.6). У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Також і відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, відповідно до правової позиції, висловленій в постанові Верховного суду України від 04 листопада 2015 року по справі №6-1486цс15, що причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Проте, в даній справі позивач не є родичем спадкодавця за заповітом, повідомлення про смерть не публікувалися в регіональній пресі, а також нотаріусом не було зроблено жодної спроби розшукати спадкоємця за заповітом, про існування заповіту та відкриття спадщини позивачу стало відомо після спливу встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно п.п.2.2 п.2 [PERSON] вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Згідно листа приватного нотаріуса Магдалинівського районного нотаріального округу [PERSON]В, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №49287383 від 29.09.2017 року. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Враховуючи причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та обставини справи, суд вважає що позивач пропустив цей строк з поважних причин, а тому йому може бути наданий додатковий строк для прийняття спадщини. Визначаючи тривалість додаткового строку суд враховує, що з аналізу положень ст.1270 та ч.3 ст.1272 ЦК України, вбачається, що двомісячний строк для прийняття спадщини з урахуванням особливих умов реалізації цього права є необхідним та достатнім з точки зору добросовісності і розумності. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved