Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом та просить встановити його право як батька на спілкування з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], щосуботи з 10.00 години до 16.00 годин, щонеділі з 15.00 годин до 19.00 годин, а також в день народження дитини - [INFO], в день свята Пасхи, в День захисту дітей (1 червня), 8 березня в день свята Різдва Христова (7 січня) з 10.00 годин до 14.00 годин, без участі матері дитини, встановити право батька на спільний відпочинок з донькою [PERSON], [INFO], протягом 14 календарних днів з метою оздоровлення дитини та зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні з донькою у вищезазначений спосіб. При цьому позивач посилається на те, що з 07 вересня 2010 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням суду від 27 червня 2013 року був розірваний. Від шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що подружні стосунки з відповідачкою погіршились у 2012 році, і з того часу вони проживають окремо. З жовтня 2012 року відповідачка, без будь-яких причин, перешкоджає йому бачитись та спілкуватись з дитиною, перестала відповідати на телефонні дзвінки, всіляко уникає зустрічей та не допускає до нього дитину, що порушує права позивача як батька та суперечить інтересам дитини, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] погодився з висновком Київської районної адміністрації ОМР від 27 березня 2014 року №296/01-11 «Про визначення способів участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO]» та просив визначити спосіб та порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною, щотижнево: кожної суботи з 10.00 години до 13.00 години та в день народження дитини - [INFO], щорічно, у присутності матері з 10.00 години до 13.00 години. Зменшені зустрічні позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнав, не заперечував проти їх задоволення, зазначивши при цьому, що спору з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю, немає. [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою та зменшивши під час розгляду справи позовні вимоги, просить визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] разом з нею за адресою: [ADDRESS], також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 800 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 300 гривень щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку. При цьому [PERSON] посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 27 червня 2013 року було розрізано за рішенням суду. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. З 06 жовтня 2012 року вона не підтримує подружніх стосунків з позивачем та проживає окремо. Малолітня донька проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Позивач не приймає участі у вихованні дитини, не приділяє часу доньці, відсторонився від виховання дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Також [PERSON] зазначила, що вона не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці, а тому позбавлена можливості одержувати будь-які додаткові джерела доходу. У судовому засіданні відповідачка та її представник - [PERSON] також погодились з висновком Київської районної адміністрації ОМР від 27 березня 2014 року №296/01-11 та не заперечували проти зустрічей позивача з донькою саме як зазначено у висновку. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні, щодо вимог за первісним позовом, підтримала висновок Київської районної адміністрації ОМР від 27 березня 2014 року, щодо зустрічних вимог про визначення місця проживання дитини з матір'ю зазначила, що спору між сторонами немає, а вирішення вимог про стягнення аліментів залишила на розсуд суду. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2010 року та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 червня 2013 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (цивільна справа №520/7076/13-ц). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №4753 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції від 11 червня 2012 року). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Згідно до ч.ч. 1- 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що позивач має намір спілкуватися з донькою, проводити спільно з нею час, надавати матеріальну допомогу на її утримання, піклуватися про її фізичний, духовний та моральний стан. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] перешкоджає позивачу у спілкуванні з малолітньою донькою, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутись до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою стосовно визначення способів участі у вихованні малолітньої доньки. Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Крім того, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Висновком Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27 березня 2014 року № 296/01-11 був визначений порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO], шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною, щотижнево: кожної суботи з 10.00 години до 13.00 години та в день народження дитини - [INFO], щорічно, у присутності матері дитини - [PERSON] з 10.00 години до 13.00 години. Спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON], [INFO], має відбуватись за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини з урахуванням режиму дня малолітньої та особливостей її харчування. Частиною 1 та частиною 2 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При таких обставинах, з урахуванням висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27 березня 2014 року № 296/01-11, суд вважає уточнені позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] слід зазначити що, у судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами, спору з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю у сторін не має, а тому, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, суд вважає, що зазначені вимоги підлягають задоволенню. Також, судом встановлено, що [PERSON] на теперішній час не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки добровільно не надає. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.4 ст.84 СК України в якій зазначено, що дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При таких обставинах та враховуючи згоду відповідача відносно розміру аліментів, суд вважає, уточнені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved