Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 12.11.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №1254), посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2012 року, бажання продовжувати їх відсутнє, тому він просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Їхня спільна неповнолітня дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір'ю, а він прийматиме участь у її вихованні і утриманні. У судовому засіданні позивач і його представник вимоги, викладені у позові, підтримали повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Після розірвання шлюбу вона просила суд залишити прізвище «[PERSON]», яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10.05.2016 року сторонам був наданий строк для примирення. Однак, позивач все одно наполягає на розірванні шлюбу, оскільки, на його думку, відновити шлюб неможливо і їх подальше спільне життя з відповідачем може негативно позначитися на їх інтересах і інтересах їхньої неповнолітньої дитини. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого повторно 15.01.2013 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, 12.11.2011 року сторони уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №1254 (а.с.4). Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданого 31.03.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції,сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у позивача відсутнє. Відновити шлюб на даний час неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом вживалися заходи для примирення сторін, однак позивач наполягає на розірванні шлюбу і вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Так як позивач у судовому засіданні просив не стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved