Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] вказавши, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2016 року з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки\~ [PERSON] , [INFO] ,\~ в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] з 24.01.2008 року перебував у шлюбі з [PERSON] , від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . 06.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Первомайського міського суду Луганської області та на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. Оскільки на даний час позивач уклав шлюб з [PERSON] , ані [PERSON] , ані його дружина [PERSON] власного житла не мають та позивач зареєстрований у центрі соціального обслуговування, з 16.02.2021 року позивач звільнився з роботи, тому коштів для оренди житла та забезпечення власних потреб подружжя не вистачає, проте мають намір в подальшому отримувати дітей від попередніх браків, просить зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням суду від 26.04.2016 року до 1/6 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 01.03.2021 року позовну заяву залишено без руху. 17.03.2021 року позивачем усунуті недоліки позовної шляхом надання уточненої позовної заяви. Ухвалою суду від 31.03.2021 року відкрите провадження та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у наданий судом строк направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Позивач в установлений судом строк не скористався своїм правом надати відповідь на відзив. В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] 06.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Первомайського міського суду Луганської області. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки\~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача\~ щомісячно до повноліття дитини, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму\~ для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 29.03.2016 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2017 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З 01.10.2014 року [PERSON] зареєстрований проживаючим Центром обліку бездомних осіб за юридичною адресою установи Запорізький міський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 9А. Термін реєстрації безстроково. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, 29.03.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та після державної реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки про здійснені відрахування та виплати ЗКПМ «Запоріжелектротранс», [PERSON] за період з 01.10.2019 року по 31.08.2020 року отримав дохід в сумі 219077,66 гривень, з яких утримано аліментів за рішенням суду від 26.04.2016 року 58727,06 гривень, за рішенням суду від 11.04.2018 року 44089,41 гривень. Наказом № 24-кз від 16.02.2021 року [PERSON] звільнено з займаної посади начальника служби шляху ЗКПМ «Запоріжелектротранс» за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП. Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати підприємством «Запоріжелектротранс» за лютий 2021 року з [PERSON] утримано аліменти в розмірі 12426,18 гривень. Позивачем також долучено до матеріалів справи копію трудової книжки, виданої на ім`я [PERSON] . З огляду на наведені у відзиві обставини, відповідач вказує про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено погіршення матеріального стану платника аліментів, водночас, неповнолітня [PERSON] перебуває на постійному диспансерному нагляді, рекомендовані для лікування нирок санаторії. Однак, через високу вартість лікування та профілактичних заходів, вона не має коштів для лікування, а посилання позивача на відсутність власного житла не може бути підставою для задоволення позову. До відзиву відповідачем долучені медичні довідки щодо стану здоров`я неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Інших доказів сторонами надано не було. При вирішенні спору суд виходить з наступного. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з частиною другої\~статті 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями частин 1-3\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і погіршився матеріальний стан, оскільки він втретє одружився, у зв`язку з відсутністю власного житла, вимушений разом з дружиною орендувати житло та коштів, після сплати аліментів, вистачає лише на оренду житла та сплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідно до рішення Шевченківськго районного суду від 26.04.2016 у справі № 336/1736/16-ц розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні нову дружину [PERSON] та іншої дитини від попереднього шлюбу, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення доньки [PERSON] , [INFO] , від шлюбу з [PERSON] , та суперечитиме її інтересам. [PERSON] рішення судувід 26.04.2016 року про стягнення аліментів, яким був визначений розмір аліментів на утримання [PERSON] , не оскаржувався. На момент ухвалення судом рішення, [PERSON] вже мав обовязок з утримання [PERSON] , [INFO] . Укладення [PERSON] нового шлюбу жодним чином не погрішує його матеріального стану, адже позивачем не наведено обставин, які б перешкоджали як [PERSON] , так і [PERSON] працювати та забезпечувати свої матеріальні потреби. Позивач звільнився із роботи за угодою сторін, тобто його звільнення не було обумовлено обставинами, які б не залежали від його волі, а причин подальшого непрацевлаштування позивач не зазначив. Намір подружжя [PERSON] в майбутньому завести ще одну дитину є виключно їх добровільним вибором, який має грунтуватись на розумінні можливості та обовязку надати дитині належне забезпечення та утримання. До того ж суд може вирішувати питання щодо зменшення аліментів лише з урахуванням наяввних на момент звернення до суду та ухвалення судом рішення обставин, а не подальших ймовірних можливостей позивача чи відповідача. Посилання позивача на те, що матір позивача на постійній основі надає допомогу відповідачу коштами на утримання дитини та одягом не підтверджено жодним доказом, до того ж на розмір аліментів, які стягнуті з самого [PERSON] , надання бабусею матеріальної допомоги не впливає. Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення його майнового стану, а укладення нового шлюбу та відсутність власного житла, звільнення з місця роботи, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Подібний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Суд вважає, що позивач не надав доказів, які підтверджують погіршення майнового стану, та не навів обґрунтованих підстав для зменшення розміру аліментів, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed