Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м.Селидове про встановлення місця відкриття спадщини і визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування вимог позивач вказав, що [INFO] року померла його рідна тітка [PERSON]. В зв'язку з відсутністю спадкоємців першої черги, він є єдиним спадкоємцем після смерті тітки, який закликається до спадкування за законом у другу чергу за правом представлення свого батька [PERSON], який помер [INFO]. Фактичним постійним місцем проживання [PERSON] було [ADDRESS]. Але, за даною адресою спадкодавець проживала без реєстрації, а іншого місця проживання, що було б зареєстровано у встановленому законом порядку, спадкодавець [PERSON] не мала. Оскільки у позивача відсутні документи, що підтверджують місце відкриття спадщини після смерті спадкодавця, нотаріус роз'яснив позивачу його право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини, і, що в такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду. Вказував, що місцем відкриття спадщини померлої є місто Українськ, в якому [PERSON] проживала і в якому знаходиться її рухоме майно, - грошові вклади, відкриті у Державному ощадбанку України у відділенні м.Українська. Невизначеність у встановленому законом порядку місця відкриття спадщини спадкодавця, а також відсутність у позивача доказів його родинних відносин зі спадкодавцем і тривалість їх збирання, перешкодили позивачу своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Від прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], позивач не відмовлявся і не відмовляється, він бажає реалізувати своє право на спадкування після смерті спадкодавця. Посилаючись на вказані обставини, просив встановити той факт, що місцем відкриття спадщини після смерті спадкодавця є місто Українськ Донецької області, визначити йому додатковий тримісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник, що діє в інтересах позивача, в судовому засіданні позовні вимоги останнього підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в який просив провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08.10.2013року ВД РАЦС Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області повторно. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] актовий запис № 285, [INFO] народився [PERSON], його батьком зареєстрований [PERSON]. Згідно довідок про народження № 324, № 325, виданих 14 серпня 2013 року територіальним відділом ЗАГСу Павловського р-ну управління ЗАГСу Воронежської області, Російської Федерації, [INFO] народилась [PERSON], актовий запис № 19, [INFO] народився [PERSON], актовий запис № 246. Ці особи народжені одними батьками, а отже [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрою та братом. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 30.12.2009року Виконкомом Української міської ради м.Селидове Донецької області. Тобто батько позивача, - [PERSON], помер раніше своєї сестри - спадкодавця за позовом. За даними ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, наданими листом від 13.11.2013року № 164/6, [PERSON] була зареєстрована на території м.Павлограда Дніпропетровської області, з 23 квітня 2010 року знята з реєстраційного обліку, вибула до м.Українська Донецької області. Разом з тим, згідно довідки від 27.08.2013року, виданої Комунальним підприємством «Імпульс м.Українськ» [PERSON] проживала без реєстрації в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] [INFO] року відкрилась спадщина. До складу спадщини входять права, що належали спадкодавцеві на грошові заощадження у відділенні Державного ощадбанку України міста Українська, про що свідчать ощадні книжки на ім'я померлої. Згідно листа Першої Селидівської державної нотаріальної контори від 16.12.2013 р. № 989/01-09, згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), спадкових справ після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. не заводилось, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 2 статті 118 ЦПК визначено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою. Пунктом 24 постанови від 30.05.2008 № 7 Пленум Верховоного Суду України дав наступне роз'яснення: «Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини». А отже, цей спір є спором про право, який вирішується в порядку позовного провадження. Перевіривши доводи позову, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з позиції відповідності їх вимогам щодо належності та допустимості, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов необхідно задовольнити. Правовідносини з приводу спадкування регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5). Зокрема, статтею 1262 Цивільного кодексу України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Разом з тим, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якщо вони були живими на час відкриття спадщини (частина 3 статті 1266 ЦК). Встановлені в судовому засіданні обставини щодо відсутності інших спадкоємців, а також відсутності на час відкриття спадщини [PERSON] в живих брата спадкодавця, дозволяють суду прийти висновку, що після смерті [PERSON] справо на спадкування одержує її племінник - [PERSON]. А отже, позивач є спадкоємцем за законом у другу чергу за правом представлення свого раніше померлого родича. За загальним правилом, місцем відкриття спадщини вважається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (стаття 1221 ЦК). Порядком № 296/5 визначено: «Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна. За відсутності нерухомого майна місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини рухомого майна, що може бути підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу, витягом з реєстру прав власності на цінні папери, ощадною книжкою тощо. Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою. Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили» (підпункти 1.12., 1.13., 1.14. пункту 1 глави 10 розділу 2 цього Порядку). Таким чином, з урахуванням наведених норм, суд прийшов переконання про доведеність того факту, що місцем відкриття спадщини є місце, в якому спадкодавець проживала без реєстрації: [ADDRESS] і в якому знаходиться рухоме майно померлої, що складається з грошових заощаджень у відділенні Державного ощадбанку України міста Українська. А відповідно, стосовно даної частини позову мають місце правові підстави для встановлення місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] міста Українськ Донецької області. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК). Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що позивач - [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] з поважних причин. З огляду на це, суд приходить висновку про обгрунтованість позову в частині визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, пропущеного з поважної причини. Суд, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, на підставі яких з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов переконання про обгрунтованість позову і його задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved