Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом до Роздільнянського районного суду Одеської області до [PERSON] та [PERSON] і просить суд на підставі ст.405 ЦК УКраїни визнати відповідачів такими, що втратили право на користування належним позивачу на праві власності житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS]; зняти відповідачів в примусовому порядку з реєстрації за вказаною адресою. Позов мотивований тим, що відповідачки є дочками позивача, не проживають за місцем реєстрації з 2009 року, реєстрація відповідачів заважає позивачу користуватись належним йому будинком, оформити субсідію на оплату комунальних послуг. В судове засідання позивач[PERSON] не з'явився, в разі неявки відповідачів не заперечував проти розгляду справи у його відсутність та винесення заочного рішення по справі. Відповідачки [PERSON], [PERSON] до суду не з'явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлялись за адресою місця реєстрації через виконавчий комітет Роздільнянської міської ради Одеської області, за місцем реєстрації не проживають, повідомлення наявне в матеріалах справи (а.с.39). В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів зі згоди позивача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане 25.10.2007р. виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради на підставі рішення виконкому Роздільнянської міської ради від 09.10.2007, [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] (а.с.4). Таким чином, позивач володіє будинком правомірно, а тому має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Крім цього встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані також відповідачки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується адресною довідкою Роздільнянського РС ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.17,18) та домовою книгою (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] в будинку не проживають з 2009 року, поштову кореспонденцію за вказаною адресою не отримують. Факт їх відсутності в зазначеному будинку підтверджується актом обстеження умов мешкання [PERSON] від 27.10.2016 року, складений секретарем міської ради Ісаєвим О.В., депутатом міської ради Соловйовим О.В, та начальником загального відділу Бодак Л.А. з виїздом на місце. Факт непроживання відповідачів в будинку з 2009 року підтверджують також сусіди позивача [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст.321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та власником житла або законом. Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном. Таким чином, на підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що відповідачки [PERSON] та [PERSON] не проживають в будинку [ADDRESS], належному позивачу [PERSON] без поважних причин з 2009 року , а тому втратили право користування вказаним житлом. Що стосується вимоги позивачазняти відповідачів в примусовому порядку з реєстрації за адресою: [ADDRESS], то вона задовленню не підлягає. Відповідно до Закону України від 11.12.2003р. №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання в житлових приміщеннях членів сім'ї власника або інших осіб належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно ст..7 цього Закону цими органами зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Вказане означає, що рішення суду про визнання особи такою, що втратило право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами, якими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Позивач вимог до органів реєстації не заявляє, крім того, орган реєстрації зобов'язаний в силу вимог Закону на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняти особу з реєстраційного обліку і додаткового зобов'язання рішенням суду виконати свій обов'язок (за відсутності відмови у вчиненні такої дії) не потребує. В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 1051, 20 грн. (судовий збір 551,20 грн., витрати на правову допомогу 500 грн.) ( а.с. 1,12) На підставі ст.ст.319,383,391,405 ЦК України,

Outcome: partial