Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в січні 2017 року він звернувся до органів нотаріату з метою можливості посвідчення заповіту, відносно належної йому частки в майні, що знаходиться за адресою м. Мукачево, вул. Гастелло, 31. Однак в ході підготовки документів йому стало відомо, що на зазначений будинок накладено арешт та Мукачівським МВ ДВС Головного територіального управління юстиції відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа щодо звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою м. Мукачево, вул. Гастелло, 31. Підставою для відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення є виконавчий напис № 98, виданий 20.01.2012 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] При цьому зазначає, що протягом останніх років він не отримував від ПАТ «Укрсоцбанк» ніяких претензій щодо вимог погашення кредитної заборгованості. Вважає, що застосування до нього процедури позасудового врегулювання заборгованості [PERSON], шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, без повідомлення його як іпотекодавця про наміри вчинення таких дій та без чіткого дотримання порядку вчинення нотаріальної дії є незаконним та таким, що порушує його права. До того ж сума заборгованості, що підлягає стягненню є сумнівною та не відповідаю дійсності, тому як повинна бути безспірною. Таким чином просить визнати виконавчий напис від 20.01.2012 року, вчинений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 98, таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з наведених в позові підстав. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення проти позову, просив відмовити в задоволенні позову. Треті особи у судове засідання не зявилися, причини своєї неявки суд не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 20.01.2012 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на земельну ділянку, площею 0,30 га, кадастровий № 2110400000:01:016:0224, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та розташований на ній житловий будинок з приналежними спорудами та прибудовами, що знаходяться за адресою м. Мукачево, вул. Гастелло, 31, та належать на праві призваної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачу [PERSON] Зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору № 305/84 Ж передано в іпотеку ПАТ «Укрсобанку» в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. В рахунок коштів від реалізації вищезазначеного нерухомого майна вирішено задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] за період з 19.05.2006 року по 20.01.2012 року в наступному розмірі: 81801,97 євро - заборгованість по кредиту; 28539,54 євро - суми прострочених та відсотків; а всього 110341,51 євро, що в еквіваленті становить 1138242,30 грн. та понесених ПАТ «Укрсоцбанк» витрат в сумі 3900,00 грн. На виконання вищезазначеного виконавчого напису державним виконавцем 04.10.2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов?язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов?язань, вимога про виконання порушеного зобов?язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Тобто, вказаними нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов?язання у тридцятиденний строк. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, чинної на момент вчинення виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до п. 283 зазначеної Інструкції, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Також згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічно в п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 зазначеної Інструкції також передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, в чинній на момент вчинення виконавчого напису редакції, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Чинним законодавством, що регулює нотаріальну діяльність, не надано визначення поняття «безспірна заборгованість», тому підтвердження наявності заборгованості боржника щодо виконання грошового зобовязання стосовно юридичних осіб має ґрунтуватися на даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності контрагентів за договором, виходячи з такого. Належними доказами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації оформлені у відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» - платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, а не лише односторонній розрахунок такої заборгованості здійснений кредитором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, то безпосередньо після її закінчення. Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 № 280, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.07.2004 за № 919/9518, до первинних документів відносяться рахунки бухгалтерського обліку банків. Іншими документами, які підтверджують заборгованість боржника за грошовими зобовязаннями, є рахунки, до яких додаються рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Нотаріус має право вчиняти виконавчий напис тільки тоді, коли справа безспірна, тобто коли боржник погоджується із заборгованістю, нотаріус повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків, на які перераховуються гроші боржником за виконання основного зобовязання (кредитного договору). Друга умова стосується перевірки всіх предявлених для вчинення виконавчого напису документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Щодо безспірності заборгованості слід зазначити, що в основу розмежування «спірної» і «безспірної» заборгованості покладається не власне ставлення позивача (боржника) до предявленої вимоги (субєктивна ознака), а фактичний характер правовідносин (обєктивна ознака). Факт наявності спору між сторонами субєктивна ознака. Вирішення питання, чи є заборгованість обєктивно безспірною, відноситься до компетенції Кабінету Міністрів України, який відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» встановлює перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться на підставі виконавчих написів про, що було зазначено вище. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням вимог законодавства, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. У звязку з цим судом встановлено наступне. Однією з підстав позову, позивач вказує на те, що не отримував від відповідача жодної письмової вимоги про погашення заборгованості за основним зобовязанням, передбаченими кредитним договором, відсотками та штрафними санкціями. Як зазначалося вище, що однією з умов вчинення виконавчого напису нотаріусом є надсилання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та наявність підтвердження такого відправлення. На підтвердження такої обставини представником відповідача суду представлено письмову вимогу про усунення порушень зобовязання від 02.11.2001 року, адресованого позивачу та третім особам. Також встановлено, що письмову вимогу про усунення порушень зобовязання треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали 05.11.2011 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання такого. Разом з тим, докази про отримання вимоги про усунення порушень зобовязання від 02.11.2001 року саме позивачем [PERSON], відсутні. З огляду на це суд приходить до висновку про те, що відсутні належні та допустимі докази одержання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень. Одночасно судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису від 20.01.2012 року, вчиненого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON], строк за який виникла заборгованість та проводиться стягнення становить з 19.05.2006 року по 20.01.2012 року, тобто за період який становить більше як три роки. Зазначена обставина не може свідчити про безспірність заборгованості. Відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України). При цьому суд звертає увагу на те, що ч. 4 ст. 10 ЦПК України встановлено обовязок суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, зокрема шляхом розяснення особам їхніх прав та обовязків, попередження про наслідки вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій і сприянню здійснення їхніх прав у певних випадках. Разом з тим виходячи з принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, суд не вправі з власної ініціативи встановлювати якійсь обставини, що мають значення для справи, зокрема шляхом витребування доказів за власною ініціативою. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, із врахуванням встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, внаслідок чого порушено права та охоронювані законом інтереси [PERSON], які підлягають захисту судом в установленому законом порядку, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та слід визнати виконавчий напис від 20.01.2012 року, вчинений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 98, таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved