Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], третя особа Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі Відділ ДВС), про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 27.02.2017 приватним нотаріусом [PERSON] на імя [PERSON] щодо нерухомого майна 2-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], скасування державної реєстрації права власності, проведеної 27.02.2017 приватним нотаріусом [PERSON] на імя [PERSON] відносно вищезазначеної квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у Відділі ДВС знаходиться виконавче провадження № 49955725/8 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/1390/15-ц від 20.11.2015 про стягнення з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 1\~599\~316,41 грн. В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем було описано та арештовано іпотечне майно, що належить позивачу на праві власності, квартиру [ADDRESS] (попередня назва Леніна) в місті Запоріжжі. 20.01.2017 ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації вказаної квартири, переможцем яких визнано [PERSON] Вважає, що державним виконавцем було порушено вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», внаслідок чого за наслідками проведення електронних торгів 27.01.2017 ним видано Акт про проведені електронні торги замість Акту про реалізацію предмета іпотеки. Своєю чергою, приватний нотаріус [PERSON] не мав права видавати на підставі такого акта Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, чим порушив вимоги п.п. 3.7, 3.8 гл. 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок № 296/5). Крім того, стверджує, що реєстрація права власності за [PERSON] на квартиру відбулась раніше у часі, ніж нотаріусом прийнято рішення про державну реєстрацію прав, чим порушено вимоги ст.ст. 2, 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З наведених підстав просив позов задовольнити (арк. справи 2327). У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач-1 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що позивач не довів, що його діями були порушені права позивача. Він вчиняв нотаріальну дію щодо [PERSON], а не щодо [PERSON] Дії вчиняв із дотриманням п.п. 3.1, 3.2 Порядку № 296/5. Крім того, реалізація арештованого майна здійснювалась на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості, а тому дії державного виконавця були правомірними. Просив у задоволення позову відмовити. Відповідач-2 [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважаючи, що між ним та позивачем не виникло жодних цивільних правовідносин. Реалізація нерухомого майна проводилася в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/1390/15-ц від 20.11.2015, який було видано на підставі рішення вказаного суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 1\~599\~316,41 грн., а не про звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому є необґрунтованим посилання позивача на Закон України «Про іпотеку». Також вважав позовну заяву такою, що не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України в частині відсутності ціни позову та не у повній мірі сплати судового збору. Просив позов [PERSON] залишити без розгляду. Представник третьої особи Відділу ДВС у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням. Причини неявки у судове засідання представник суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник третьої особи суду не надав. За таких обставин суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Заслухавши учасників процесу, які прибули у судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2015 у справі № 336/1390/15-ц задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» стягнуто заборгованість в розмірі 1\~599\~316,41 грн. (арк. справи 5859). На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 336/1390/15-ц від 20.11.2015, на підставі якого постановою державного виконавця Відділу ДВС [PERSON] від 01.02.2016 відкрито виконавче провадження (арк. справи 6). 29.04.2016 державним виконавцем складено акт опису та арешту майна 2-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], яка була передана на відповідальне зберігання [PERSON] (арк. справи 78). Згідно з протоколом № 229920 проведення електронних торгів, ДП «СЕТАМ» були проведені електронні торги з 18.01.2017 по 20.01.2017 з реалізації квартири за адресою: [ADDRESS], за ціною 488\~422,90 грн. (арк. справи 12). 27.02.2017 державним виконавцем Відділу ДВС [PERSON] складено акт про проведені електронні торги в межах вищезазначеного виконавчого провадження, за змістом якого переможцем торгів визнано [PERSON], який придбав спірну квартиру за 488\~422,90 грн. (арк. справи 11). 27.02.2017 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було видано [PERSON] свідоцтво за р.№ 138, згідно з яким відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведені електронні торги, затвердженого начальником Відділу ДВС 27.02.2017, посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності вищезазначена квартира, що раніше належала [PERSON] (арк. справи 57). Цього ж дня приватним нотаріусом [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON] (арк. справи 13). За вимогами частин першої та другої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Такий Порядок реалізації арештованого майна затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431. В цей же час, предметом позову у даній справі не є оскарження дій державного виконавця з приводу проведення електронних торгів або порушення порядку їх проведення. У своєму позові позивач стверджує про порушення своїх прав саме у звязку із неправомірністю видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна на підставі акту про проведення електронних торгів, а також неправомірністю проведення нотаріусом державної реєстрації права власності. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однією з підстав позову позивач визначає порушення вимог ч.ч. 2, 3 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», якими передбачено складення державним виконавцем акту про реалізацію предмета іпотеки. В цей же час, державним виконавцем було складено акт про проведені електронні торги. Позивач стверджує, що відповідач приватний нотаріус [PERSON] не мав законних підстав приймати зазначений акт та видавати на його підставі свідоцтво про право власності на квартиру [PERSON] Суд, вирішуючи питання про те, яку норму права слід застосувати до спірних відносин, виходить із того, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси) (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, у тому числі, видають свідоцтва видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) (ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у\~статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою\~статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Як встановлено у судовому засіданні, приватному нотаріусу [PERSON] [PERSON] було подано для вчинення нотаріальної дії акт державного виконавця про проведені електронні торги від 27.02.2017. Глава 12 розділу ІІ Порядку № 296/5 визначає порядок видачі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів). Пунктами 3.1, 3.2 глави 12 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акта про проведені публічні торги, затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. В акті про проведені прилюдні торги має бути зазначено: ким, коли і де проводилися прилюдні торги; коротка характеристика реалізованого майна; прізвище, імя, по батькові (назва юридичної особи), адреса кожного покупця; сума, внесена переможцем торгів за придбане майно; прізвище, імя, по батькові (назва юридичної особи) боржника, його адреса; дані про документи, що посвідчували право власності боржника на майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку: назва документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів указувати прізвище, імя, по батькові, нотаріальний округ), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата і номер реєстрації. Оскільки наведений вище акт відповідав вимогам, встановленим п. 3.2 глави 12 розділу ІІ Порядку № 296/5, у приватного нотаріуса були відсутні підстави для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про придбання майна. У даному випадку позивач необґрунтовано посилається на вимоги Закону України «Про іпотеку» та, відповідно, п.п. 3.7, 3.8 глави 12 розділу ІІ Порядку № 296/5, оскільки квартира реалізовувалась в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа суду про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором, а не в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, як свідчать матеріали справи, за договором іпотеки № 11294340000/3 від 07.02.2008, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], спірна квартира була передана в іпотеку банку на забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед банком за кредитними договорами (арк. справи 910). При цьому, вказаним договором визначено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання тощо. Обставини справи свідчать про те, що ПАТ «УкрСиббанк» не скористався своїм правом іпотекодержателя, визначеного договором про іпотеку, а звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Також, суд звертає увагу на ту обставину, що дії державного виконавця зі складання даного акта не були визнані протиправними в судовому порядку станом на час вчинення нотаріальної дії, а також на час розгляду даної справи. Також зазначений акт не був визнаний судом неправомірним або скасованим. Тому, у даному випадку відсутні підстави стверджувати про порушення прав позивача діями приватного нотаріуса [PERSON], який діяв відповідно до вимог закону та на підставі тих документів, які були подані йому для вчинення нотаріальної дії. Що стосується посилання позивача на розбіжності у часі проведення державної реєстрації права власності та прийнятті рішення про державну реєстрацію, то в судовому засіданні встановлено, що ці дії здійснюються в автоматизованому режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення. Як пояснив суду відповідач-1, спочатку до реєстру вносяться дані про заяву особи про проведення державної реєстрації, потім здійснюється перевірка даних, після цього приймається рішення про державну реєстрацію, яке також вноситься до реєстру, і потім проводиться державна реєстрація. Зазначені пояснення відповідача-1 відповідають правилам, визначеним у Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови від 23.08.2016 № 2016), зокрема, як передбачено п.п. 16, 18, 22 цього Порядку, моментом прийняття заяви вважається дата і час її реєстрації у базі даних заяв. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Після внесення відомостей до Державного реєстру прав державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру формує витяг з нього про проведену державну реєстрацію прав, який розміщується на веб-порталі Мінюсту для доступу до нього заявника з метою його перегляду та з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, його завантаження і друку. Дійсно, в отриманій позивачем інформаційній довідці від 09.03.2017 № 82037992 міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 19223529, за якою дата, час державної реєстрації права власності визначено 27.02.2017 17:30:02, а підставою для внесення запису зазначене рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34057127 від 27.02.2017 17:38:08. Проте, приватний нотаріус не може нести відповідальності за достовірність даних, які містяться у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки він цю інформаційну довідку не формував та позивачеві не видавав. Також слід зауважити, що час 17:38:08 зазначений у Інформаційній довідці в графі «Підстава внесення запису» разом із зазначенням індексного номеру та дати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Зазначена довідка не містить графи, в якій би зазначався окремо час подання заяви, час прийняття рішення та час внесення відповідного запису про проведення державної реєстрації. Крім того, оскільки здійснення державної реєстрації права власності за відсутності рішення про державну реєстрацію прав є неможливою, тому зазначені обставини, на переконання суду, не можуть слугувати підставою для скасування державної реєстрації права власності. Підсумовуючи вищевикладене, судом не встановлено підстав для задоволення позову [PERSON], з огляду на що у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати на підставі статті 88 ЦПК України стягненню не підлягають. Також суд звертає увагу на те, що позивач при зверненні до суду із позовом сплатив судовий збір на загальну суму 1280 грн. за дві позовні вимоги немайнового характеру. Ці обставини перевірялися судом під час відкриття провадження у справі, і позовна заява була залишена без руху, але з інших підстав. Тому суд не погоджується із запереченнями відповідача-2 проти позову в частині невідповідності позовної заяви вимогам ст. 119 ЦПК України, у т.ч. й з підстави недоплати судового збору до бюджету. Також суд зауважує, що провадження у справі було відкрито після залишення позовної заяви без руху та усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду, визначені п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed