Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що [INFO] померла його бабуся [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,03 га, що розташована на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області та належала померлій на підставі державного акту серії ОД №041827. Позивач також стверджував, що отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не вдається через відсутність витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки землі. Позивач просить визнати його спадкоємцем померлої [PERSON], та визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON], у вигляді земельної ділянки площею 2,03 га, що розташована на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області та належала померлій на підставі державного акту серії ОД №041827. Представник позивачки [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій позов підтримував у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Представник Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області у судове засідання не з'явився, надали суду заяву, у якій проти задоволення позову не заперечували та просили про розгляд справи за їх відсутності. Представник управління держземагенства у Котовському районі Одеської області у судове засідання не з'явився, але надали заяву, в якій проти задоволення позову не заперечували та просили розглянути справу без їх участі. Представник Котовської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з'явився, але надали заяву, в якій проти задоволення позову не заперечували та просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,03 га, що розташована на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області. Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ОД №041827 від 09 квітня 2004 року. [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку площею 2,03 га, що розташована на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області заповіла [PERSON] Позивач був онуком спадкодавиці [PERSON] Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Державний нотаріус Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області Полякова М. В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку 2,03 га, що розташована на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області, у зв'язку з відсутністю витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до листа державного нотаріуса Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області Полякової М. В. після смерті [PERSON], яка померла [INFO], заведена спадкова справа, із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до довідки управління держземагенства у Котовському районі Одеської області вартість земельної ділянки площею 2,03 га, що розташована на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області, яка належала [PERSON], яка померла [INFO], становить 41381,65 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про його право власності на землю. За змістом ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Згідно ч.9 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно ч.ч.3, 4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Діючим законодавством встановлено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину до складу якої входить земельні ділянки, але ж відповідно до Постанови КМ України від 06.05.2009 р. № 439 та Постанови КМ України від 26.08.2009 р. № 901 «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку» тільки за наявністю Витягу з державного реєстру земель. Відповідно до п. 16 Постанови за № 749 від 18.08.2010 року Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці» для визначення та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, переданій у власність (користування) без проведення її державної реєстрації, власник (користувач) такої ділянки або уповноважена ним особа подає до територіального органу Держкомзему за місцезнаходженням земельної ділянки про державну реєстрацію земельної ділянки та копії: документа, що посвідчує особу, а для уповноваженої особи також документа, що посвідчує її повноваження. Згідно ст.. 15 Закону України «про оцінку землі» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи власницею земельної ділянки площею 2,03 га, що розташована на території Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області є [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON], отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо через відсутність витягу з державного земельного кадастру та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки землі, нотаріусом було відмовлено позивачу в оформленні спадщини, при таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved