Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до міського голови міста Івано-Франківська [PERSON] про визнання незаконним розпорядження міського голови № 5/1-к від 18.02.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON].» та скасування вказаного розпорядження. Вимоги позову у позовній заяві обґрунтовано тим, що розпорядженням міського голови 18 лютого 2015 року на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення трудової дисципліни - перебування у відрядженні в м. Київ з 04.02.2015 року по 06.02.2015 року без розпорядження міського голови. Зазначене розпорядження є незаконним, оскільки 13 листопада 2013 року між сторонами укладено контракт на поточне управління (керівництво) КП «Івано-Франківськводоекотехпром», на виконання обов'язків за яким [PERSON] на повідомлення Центральної групи упровадження проектом Мінрегіону від 03.02.2015 року був змушений відбути у відрядження до м. Київ «для підписання оновлених карток зразків підписів для Світового Банку», про що 04 лютого 2015 року він видав наказ № 7/05-3 «про службове відрядження». 12 лютого 2015 року на вимогу заступника міського голови [PERSON] написав пояснення, однак резолюція міського голови про застосування дисциплінарного стягнення на службовій записці цього заступника поставлена на два дні раніше надання пояснення, а саме 10.02.2015 року. Тому, при видачі оскаржуваного незаконного розпорядження міський голова не переконався, чи є службове відрядження [PERSON] дисциплінарним проступком, не вказав, який саме трудовий порядок він порушив. Обов'язку погодження відряджень у керівника підприємства в заступника міського голови не передбачено ні контрактом між сторонами ні Статутом КП «Івано-Франківськводоекотехпром», а тому жодного дисциплінарного проступку [PERSON] не вчиняв, у зв'язку з чим оскаржуване розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню. Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнала. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що не порушив жодних трудових норм, оскільки не є працівником виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та не зобов'язаний жодним чином попередньо повідомляти керівництво про свої відрядження. Перебуваючи у відрядженні, діяв в інтересах громади, оскільки вчиняв від її імені дії, які покращують економічну ситуацію в регіоні. Вважає, що притягнутий до дисциплінарної відповідальності неправомірно та безпідставно. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у письмовому запереченні, та суду пояснила, що [PERSON] притягнутий до дисциплінарної відповідальності правомірно, на підставі норм Кодексу законів про працю України та з дотриманням порядку такого притягнення. Жодних законних підстав для визнання неправомірним та скасування оскаржуваного розпорядження міського голови немає. Зазначення в розпорядженні слів «Статуту комунального підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» є опискою. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, об'єктивно та всебічно з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що із встановлених обставин справи випливають трудові правовідносини, а також про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином не підлягають доказуванню обставина роботи [PERSON] керівником КП «Івано-Франківськводоекотехпром» за контрактом та обставина накладення на нього міським головою дисциплінарного стягнення у виді догани за перебування у відрядженні без розпорядження міського голови, оскільки ці обставини визнаються сторонами. Як вбачається з оскаржуваного розпорядження № 5/1-к від 18.02.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, догану [PERSON] оголошено за порушення трудової дисципліни (а.с. 21). За змістом положень ст. 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до положень ст. 147-1 Кодексу законів про працю України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно положень частини другої цієї ж статті на працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Відповідно до пункту 1.2. контракту з керівниками підприємства, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківськ від 13 листопада 2013 року, укладеного між Івано-Франківською міською радою, як Органом управління майном в особі міського голови, та [PERSON], як Керівником, на підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником підприємства та Органом управління майном цього підприємства (а.с. 6-12). Відповідно до пункту 5.8 Статуту комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», генеральний директор підприємства несе персональну відповідальність за виконання ним своїх повноважень, в тому числі несе цивільну відповідальність за збитки завданій його протиправними чи іншими неналежними діями або бездіяльністю (а.с. 15-20). Згідно пунктів 10 та 20 ч. 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, видає розпорядження у межах своїх повноважень. З наведених обставин та законодавчих норм слідує, що між сторонами виникли та існують в даний час трудові відносини, які, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Кодексу законів про працю України, регулюються законодавством про працю. Отже [PERSON], як сторона трудових відносин, несе дисциплінарну відповідальність, і на нього Органом управління майном в особі міського голови, як стороною трудового договору, може бути накладено дисциплінарне стягнення. За змістом статті 148 Кодексу законів про працю України таке дисциплінарне стягнення може бути накладене не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку та не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Враховуючи, що [PERSON] перебував у відрядженні з 04.02.2015 року по 06.02.2015 року, а розпорядження про накладення на нього дисциплінарного стягнення видано міським головою 18.02.2015 року, дисциплінарне стягнення у вигляді догани на [PERSON] накладено без порушення строків, передбачених статтею 148 Кодексу законів про працю України. При застосуванні до [PERSON] дисциплінарного стягнення не порушено вимог статті 149 Кодексу законів про працю України щодо порядку такого застосування. Зокрема, першою частиною цієї статті передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Однак посилання позивача на надання ним пояснень 12.02.2015 року - після накладення міським головою резолюції на службову записку 10.02.2015 року, як на обставину не врахування міським головою факту відсутності та ступеня тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також не врахування обставин, за яких вчинено проступок, суд вважає безпідставними, оскільки на [PERSON] накладено більш легке стягнення з двох можливих. Крім того, у суду відсутні відомості про те, що 10.02.2015 року [PERSON] був відсутній на роботі, не знав про службову записку заступника міського голови Гайди Р. та мав будь-які перешкоди для написання пояснень (а.с.а.с. 22, 23). При дослідженні обставини наявності дисциплінарного проступку в діях [PERSON] суд виходив з положень статті 139 Кодексу законів про працю України, відповідно до яких працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Враховуючи пункт 5.5. Статуту комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», відповідно до якого генеральний директор призначається міським головою на умовах трудового контракту та пункт 5.4. цього Статуту, який встановлює обов'язок генерального директора не перевищувати своїх повноважень, суд вважає, що наказ № 7/05-3 від 04.02.2015 року [PERSON] про відбуття у службове відрядження в м. Київ з 04 по 06 лютого 2015 року носить розпорядчий характер, оскільки передає відповідальність за ведення поточного керівництва підприємством із затвердженого міським головою на підставі контракту Генерального директора комунального підприємства [PERSON] на іншу особу, не зазначену у контракті, а отже, як сторона договору, зобов'язаний повідомити про це іншу сторону - Орган управління майном в особі міського голови, яка при укладенні договору розраховувала на його виконання [PERSON] Враховуючи важливість сфери трудових правовідносин і необхідність захисту у даній сфері прав працівника, співставивши ці фактори за принципом рівності сторін у цивільно-правових відносинах за контрактом, суд вважає, що [PERSON] порушено його обов'язок повідомити про відбуття у відрядження, який визначений пунктом 2.8. вказаного контракту, і відповідно до якого Керівник зобов'язується, зокрема, погоджувати з Органом управління у встановлених випадках плани, що передують затвердженню документів розпорядчого характеру, в даному випадку - наказу про відрядження. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Суд вважає, що позивачем не надано суду належних доказів, які б підтвердили неправомірність накладення на нього дисциплінарного стягнення міським головою 18 лютого 2015 року. Посилання позивача на відсутність обставини вчинення ним дисциплінарного проступку спростовується дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які прямо вказують на трудові відносини між сторонами, і як наслідок цих відносин, обов'язок [PERSON] як керівника, додержувати трудової дисципліни. Враховуючи встановлені вищенаведені обставини щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, неналежну обґрунтованість спростувань цих обставин,

Outcome: dismissed