Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення депозиту, мотивуючи свої вимоги наступним. 22 травня 2014 р. позивач уклав з відповідачем договір банківського строкового вкладу № 313731/15592/370-14, відповідно до умов якого позивач вніс до відповідача вклад (депозит) у банківському металі Золото в розмірі 200,00 грам (2 злитка по 100 грам) або 6,430144 унцій на строк з 22 травня 2014 р. по 27 травня 2015 р. під 2,25 % річних. Умовами договору передбачено повернення вкладу після закінчення строку вкладу. Після закінчення строку вкладу він звернувся до відповідача із вимогою про повернення вкладу, яка не була виконана банком. Посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 1058, 1060, 1074 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просив розірвати вказаний договір, стягнути з відповідача 163\~628,24 гривень, що еквівалентно 6,430144 тройських унцій золота та нараховані відсотки по ден видачі вкладу (арк. справи 1). У судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності. В заяві зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями про вручення. Причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник відповідача не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 22 травня 2014 р. позивач уклав з відповідачем договір про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» № 313731/15592/370-14, відповідно до умов якого позивач вніс до відповідача на депозитний рахунок у банківському металі золото загальною вагою 200,00 грам або 6,430144 тройських унцій металу у двох зливках вагою по 100 грам під 2,25 % річних. Пунктом 2.3 договору передбачено повернення вкладу та виплату нарахованих відсотків в день закінчення строку вкладу. 27 травня 2015 року позивач надіслав вимогу про повернення грошових коштів за депозитним договором (арк. справи 4). Проте, станом на 29 травня 2015 року вклад позивачеві не був повернутий, що підтверджується банківською випискою (арк. справи 9). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як передбачено\~ст. 1060 ЦК України,\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки банк істотно порушив умови договору, чим позбавив\~\~позивача права вільно володіти та користуватися\~\~належними йому банківськими металами, а також позбавив позивача того, на що вона розраховував при укладенні договору, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання договору та стягнення суми вкладу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Визначаючи розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, суд виходить з того, що згідно з довідкою Національного банку України станом на час звернення до суду 26 травня 2015 року офіційний курс банківського металу золото складав 254\~470,58 гривень за 10 тройських унцій. Тобто, гривневий еквівалент 6,43 тройських унцій становить 163\~628,24 гривень, що відповідає заявленим позовним вимогам. Стосовно позовних вимог про стягнення нарахованих відсотків по день видачі вкладу суд зазначає, що позивачем не надано розрахунку цих позовних вимог, не вказано періоду, за який слід здійснювати стягнення, а також не підтверджено факт невиплати цих відсотків за договором банківського вкладу. За таких обставин, суд з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 11 ЦПК України, доходить висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині. Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково. На підставі частини третьої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~636,28 гривень (1% задоволеної частини позовних вимог).

Outcome: partial