Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її батько [PERSON], який помер 21.07.2015р. в с.Прибережне Ружинського району Житомирської області, мав у приватній власності земельну ділянку площею 2.6609 га розташовану на території [PERSON] сільської ради Ружинського району Житомирської області, право на яку посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ№142632. Спадщину батька вона прийняла , однак при оформленні спадщини було встановлено, що є розбіжності в написанні кадастрового номера вказаної земельної ділянки, який зазначений в Державному акті на право власності на земельну ділянку та в Державному земельному кадастрі на земельну ділянку. З метою усунення вказаного, вона зверталась до суду і рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 24.10.2016р. вказаний Державний акт було визнано недійсним в частині кадастрових номерів земельної ділянки. Оскільки з врахуванням вказаного нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , тому вона вимушена звертатись до суду і просити в судовому порядку визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а представник відповідача -визнає повністю. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. [PERSON] помер 21.07.2015р. в с.Прибережне Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.28). 2 Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦП України в першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Зі спадкової справи №416/2015, заведеної 17.09.2015р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого 21.07.2015р. [PERSON], вбачається, що спадкодавець заповіт не залишив, а позивачка, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги всього майна вказаної особи та у встановлений законом строк прийняли його07.07.2016р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна [PERSON] (а.с.25-53). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №142632, виданого 27.10.2006р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження Ружинської райдержадміністрації від 31.08.2005р.№ 346 судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка розташована на території [PERSON] сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2.6609 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 1.7209 га, кадастровий номер якої 1825285800:01:000:0035, та площею 0.9400 га, кадастровий номер якої1825285800:02:000:0031 (а.с.7). Однак державним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, оскільки в частині написання кадастрових номерів земельної ділянки в Державному акті на право власності на земельну ділянку було допущено помилку, що вбачається з повідомлення від 07.07.2016р. № 2045/02-14 (а.с.8). Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 24.10.2016р. по справі № 291/890/16-ц було встановлено наявність вищевказаної помилки і в зв'язку з цим Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №142632, виданий на ім'я [PERSON] був визнаний недійсним в частині написання кадастрових номерів земельних ділянок (а.с.13-14). З Витягів з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, наданого відділом у Ружинському районі Головного управління Держгеокадасту у Житомирській області 06.01.2017р., довідки вказаного відділу від 07.07.2016р. №29-621-99.5-1120/2-16 судом встановлено, що вказана земельна ділянка, яка належить [PERSON] та має кадастровий номер 1825285800:01:000:0311 - земельна ділянка площею 1.7209 га та № 1825285800:02:000:0345 - земельна ділянка площею 0.9400 га (а.с.9-10, 11-12, 46). Таким чином, судом встановлено, що до позивачки перейшло право спадкодавця [PERSON] на все спадкове майно , зокрема і на вказану земельну ділянку, однак мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є невірне зазначення в Державному акті на право власності на земельну ділянку кадастрових номерів земельної ділянки, хоча право власності спадкодавця [PERSON] на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. Крім того, відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом всього часу судового розгляду. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 3 З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вказане визнання відповідачем [PERSON] сільською радою Ружинського району Житомирської області позову не суперечить законодавству та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з цих підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved