Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Автосервіс» про захист прав споживачів, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначав, що 12 жовтня 2017 року близько 10 год. 10 хв. він сів в автобус марки «Богдан» д.н.з. [NUMBER], сплатив за проїзд 5 гривен. Автобус був без кондуктора. Позивач присів на друге переднє сидіння, що по інший бік від водія, та відхилив шторку щоб дивитись у вікно, проте, раптом почув від водія заборону чіпати руками шторку. На що позивач попросив водія звертатися до нього з повагою та надати квиток за проїзд. Квитка водій не надав. Позивач доїхав до кінцевої зупинки на вул. Шевченка в районі Бортничі м. Києва та додатково наголосив стосовно квитка, але водій знову відмовився надати проїзний квиток. Позивач зателефонував на телефонну лінію 102 та повідомив про подію, патрульна поліція в телефонному режимі зазначала, що подію зафіксовано, а якщо позивач з чимось незгоден може скаржитись. Позивач додатково\~просив щоб\~на місце\~події виїхала\~слідчо-оперативна\~група з\~Дарницького РУ\~Національної поліції\~в м.\~Києві. На поліцію позивач чекав вдома у свого друга, після 17 години дізнався, що слідчо-оперативна група на місце події виїжджала двічі, проте його про це ніхто не повідомив і письмові пояснення відібрані не були. Наступного дня позивачем до районного управління поліції було подано письмову заяву стосовно водія автобусу та іншу заяву стосовно протиправних дій поліцейських, які в момент виїзду на місце події вчинили повну бездіяльність, оскільки відмовились викликати позивача на місце події. Додатково позивачем було подано заяви до управління захисту прав споживачів та в департамент патрульної поліції. Відповідей з жодної установи він не отримав. Також скаргу на дії водія зареєстровано за № 1551 в 11 год. 12 хв. 12 жовтня 2017 року на гарячій лінії Київпастрансу. Письмової відповіді позивач також не отримав. 13 жовтня 2017 року позивач зателефонував на номер офісу відповідача та повідомив, що водій автобусу лускав насіння, забороняв відчиняти шторку на вікні та відмовився надати квиток після оплати за проїзд. Зазначав, що вказаними діями водія йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1500 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд встановити факт порушення прав споживача особою перевізника TOB «Автосервіс», яке виразилось у забороні відхиляти штори для огляду дороги та у відмові споживачу - позивачу надання квитка за проїзд після сплати 5 гривен, зобовязати відповідача надати квиток за проїзд та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], надавши пояснення також в якості свідка, позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив про задоволення позову в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Автосервіс» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, направили до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, а також клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Судом встановлено, що 12 жовтня 2017 року близько 10 год. 10 хв. позивач [PERSON] сів в автобус марки «Богдан» д.н.з. [NUMBER], сплатив за проїзд 5 гривен. Автобус був без кондуктора. Позивач присів на друге переднє сидіння, що по інший бік від водія, та відхилив шторку щоб дивитись у вікно, проте, раптом почув від водія заборону чіпати руками шторку. На що позивач попросив водія звертатися до нього з повагою та надати квиток за проїзд. Квитка водій не надав. Позивач доїхав до кінцевої зупинки на вул. Шевченка в районі Бортничі м. Києва та додатково наголосив стосовно квитка, але водій знову відмовився надати проїзний квиток. У звязку з вищезазначеними подіями, позивач [PERSON] звернувся до Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві НП України. Звернення позивача з приводу конфлікту внесено до бази єдиного обліку під №№77312, 77314 від 13 жовтня 2017 року. За цим фактом було проведено перевірку, проте встановити особу, яка була причетна до вказаної події, не надалось можливим, згідно матеріалу ЄО №№77312, 77314, після розгляду та перевірки яких було прийнято рішення про списання матеріалів до справи Дарницького управління поліції як таких, що не містять ознак кримінального правопорушення. Відповідно до листа Держпродспоживслужби ГУ Держпродспоживслужби в Київській області №10-01-17/8587 від 13 грудня 2017 року, в ході проведення позапланової перевірки за зверненням позивача [PERSON] щодо неякісного обслуговування при наданні послуг з перевезення пасажирів на маршруті №474, встановлено, що факти викладені у зверненні позивача підтвердилися. Керівником підприємства за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2-К, прийнято рішення про звільнення з займаної посади водія [PERSON] за порушення трудової дисципліни та внутрішніх прави підприємства (а.с.15-16). Згідно наказу №510 про звільнення з роботи, 01 грудня 2017 року водія АТЗ [PERSON] звільнено в звязку з прогулами без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.28). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту порушення прав споживача особою перевізника TOB «Автосервіс», яке виразилось у забороні відхиляти штори для огляду дороги та у відмові споживачу - позивачу надання квитка за проїзд після сплати 5 гривен, оскільки такі вимоги є обґрунтованими та відповідають нормам чинного законодавства. Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення пасажирів здійснюється за договором перевезення. Відповідно до\~ст.\~910\~ЦК України,\~за договором\~перевезення пасажира\~одна сторона\~(перевізник)\~зобов'язується\~перевезти другу\~сторону (пасажира)\~до пункту\~призначення,\~а пасажир\~зобов'язується\~сплатити встановлену\~плату за\~проїзд,\~а у\~разі здавання\~багажу -\~також за\~його провезення.\~Укладення договору\~перевезення пасажира\~та багажу\~підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспорт кодексів (статутів). Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (далі - Правила). Відповідно до підпункту 10 п. 2 Правил, квиток - це проїзний документ встановленої форми, який надає право пасажиру на одержання транспортних послуг. Квиток дійсний тільки на зазначені у ньому дату і маршрут руху (п. 41 Правил). Проте, жодними нормами чинного законодавства не передбачено надання квитка на дату поїздки в минулому, яка вже відбулася. Таким чином, позовні вимоги про зобовязання відповідача надати квиток за проїзд є незаконними та задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1500 грн., то при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд визначає характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків. З урахуванням тяжкості моральних страждань позивача [PERSON], до яких призвели дії працівника відповідача водія\~АТЗ у вигляді заборони відхиляти штори для огляду дороги та у відмові споживачу - позивачу надання квитка за проїзд після сплати 5 гривен, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: partial