Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви вказує, що він [PERSON] є рідним сином [PERSON], [INFO]. [INFO] року його мати [PERSON] померла в м. Горлівка Донецької області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Тому заявник [PERSON] просить суд: Встановити факт смерті [PERSON], [INFO], місце смерті Україна, Донецька область м. Горлівка, яка настала [INFO] року. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, надав суду заяву в якій просить провести розгляд справи без цого участі та без фіксації судового засідання, заяву підтримав повністю. Представник заінтересованої особи Сквирського РВ ДРАЦС ГУЮ у Київській області у судове засідання не з'явився. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки знаходить достатньо підстав для встановлення факту, який для заявника має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON], є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] видане 08.08.1949 року Бурлинським ЗАГСом , актовий запис № 103 (а. с. 8). [INFO] року [PERSON] померла в м. Горлівка Донецької області. Заявник [PERSON] звернувся до відділу реєстрації актів цивільного стану, на що 17.01.2019 року Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки смерть [PERSON] відбулася на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.4). Також, на підтвердження факту смерті в матеріалах справи знаходяться посвідченні в Тарасівській сільській раді Сквирського району Київської області заяви свідків: [PERSON], яка вказала, що вона є свахою [PERSON] і підтверджує, що [INFO] року померла його мати [PERSON] і він їздив у м. Горліка Донецької області для її захоронення (а.с.5) та [PERSON], яка вказала, що вона є родичкою [PERSON] і підтверджує, що [INFO] року померла його мати [PERSON] і він їздив у м. Горліка Донецької області для її захоронення (а.с.6). Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» м. Горлівка є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути, проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідноп. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПКУкраїни, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку, що вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved