Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві зазначено, в зв'язку з досягненням пенсійного віку заявник почав збирати документи, необхідні для оформлення пенсії. Однак, під час підготовки необхідних документів було встановлено, що в Атестаті [NUMBER], який було видано 12 липня 1974 року про закінчення міського професійно-технічного училища № 176 м. Темиртау, Карагандинської області, Казахської ССР, невірно вказане по батькові заявника. Так, замість вірного по батькові «[PERSON]» в атестаті зазначено «[PERSON]». Заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення - належності йому [PERSON] правовстановлюючого документу - Атестату [NUMBER], який було видано 12 липня 1974 року про закінчення міського професійно-технічного училища № 176 м. Темиртау, Карагандинської області, Казахської ССР. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, просить задовольнити заявлені вимоги. В судове засідання представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області не з'явився, однак надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як встановлено в судовому засіданні, згідно паспорта громадянина України, виданого 6 травня 2000 року Михайлівським РВ УМВС України в Запорізькій області, [PERSON] народився [INFO] в місті Радянська Гавань Хабаровського Краю. Згідно трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], 1956 року народження, заявник працював шофером. Згідно атестату [NUMBER], виданого 12 липня 1974 року директором училища, [PERSON] закінчив міське професійно-технічного училище № 176 м. Темиртау, Карагандинської області, Казахської ССР, та здобув спеціальність шофера автослюсаря. Відповідно до екзаменаційної картки водія, [PERSON], [INFO], пройшов навчання по програмі «підготовки водіїв транспортних засобів категорії «А», та отримав свідоцтво [NUMBER]. Згідно посвідчення тракториста - машиніста, [PERSON], [INFO], має дозвіл на керування машинами категорії А-1, А-2. Згідно свідоцтва [NUMBER], [PERSON], з 24 лютого 1986 року по 24 червня 1986 рік навчався по програмі підготовки водіїв транспортних засобів категорії «Е». Згідно свідоцтва [NUMBER], [PERSON], закінчив навчання та здав екзамени по програмі підвищення кваліфікації водіїв автомобілів на другий клас. Судом було встановлено, що заявник звертався до управління Пенсійного Фонду України у Михайлівському районі щодо оформлення пенсії. Однак, оформити пенсію заявник не може, в зв'язку з тим, що в атестаті невірно зазначено по батькові заявника. Таким чином, суд вважає доведеним факт належності заявнику [PERSON] правовстановлюючого документу - Атестату [NUMBER], який було видано 12 липня 1974 року про закінчення міського професійно-технічного училища № 176 м. Темиртау, Карагандинської області, Казахської ССР.

Outcome: approved