Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу виділити йому та його колишній дружині [PERSON], відповідачу по справі, по 1/2 частині приміщення магазину загальною площею 211,4 кв.м., розташованого в с. Новоставці по вул. Центральна, 55. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що даний магазин був побудований за час їх спільного проживання у шлюбі, але був зареєстрований на дружину. В ході судового розгляду позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання повторно не зявилася, справа розглянута заочно, позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. [PERSON] та [PERSON] з 21 листопада 1998 року по 12 грудня 2012 року перебували у шлюбі, за час шлюбу у них народилося двоє доньок, 1999 та 2000 р.р. народження відповідно, що вбачається з рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2012 року, яким шлюб між сторонами розірвано. За час спільного проживання у шлюбі подружжям [PERSON] у 2002 році було побудовано приміщення магазину по вул. Центральна, 55 в с. Новоставці Теофіпольського району, що підтверджується технічним паспортом на громадський будинок, виготовленим 23 січня 2012 року Теофіпольським бюро технічної інвентаризації. Праця громадян, згідно статті 12 чинного на час побудови спірного житлового будинку Закону України «Про власність», є основою створення і примноження їх власності. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про власність»). Статтею 22 Кодексу про шлюб та сімю України, чинного в той же час, передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю, їх частки визнаються рівними (ч. 1 ст. 28 КпШС України). Аналогічні по суті норми передбачені у чинному з початку 2004 року законодавстві, зокрема, право власності на нову річ, згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації права власності на нього, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України та п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». До завершення будівництва такого обєкту нерухомості, згідно ч. 4 ст. 331 ЦК України, особа вважається власником матеріалів, обладнання і т.п., які були використані в процесі будівництва (створення майна). В даному магазині позивач здійснює свою підприємницьку діяльність, що підтверджується наданими ним договорами на постачання природного газу та електричної енергії. На утриманні позивача перебувають спільні з відповідачкою двоє неповнолітніх дітей, що підтверджується довідкою Новоставецької сільської ради від 20 травня 2015 р. № 494/07-25. Незважаючи на те, що право власності на спірне приміщення магазину зареєстроване за відповідачем після розірвання шлюбу згідно свідоцтва про право власності від 26 лютого 2014 р., в суді знайшов своє підтвердження факт побудови даного будинку позивачем та відповідачем спільно за час шлюбу, тому цей будинок є обєктом права спільної сумісної власності. Виходячи з положення щодо рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, визначеного вищезазначеними нормами сімейного законодавства, а також частиною 2 ст. 372 ЦК України, суд дійшов переконання про можливість задоволення позову та визначення частки в розмірі 1/2 частини позивача у приміщенні магазину.

Outcome: approved