Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , в якому вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20.10.2007 року, від шлюбу дітей не мають. Сім`я фактично розпалась, сторони припинили родинні стосунки, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 02.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. В установлений судом строк відповідач не направила до суду відзив на позовну заяву, а також не заявила будь-яких клопотань, не надала доказів. Позивачем також не заявлено клопотань, не направлено до суду додаткових доказів, які б не були додані до позовної заяви. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів, вказала про визнання позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна 20.10.2007 року. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Як вказує ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Оскільки позивач вказав на неможливість примирення та подальшого проживання разом однією родиною, відповідач визнала позовні вимоги, суд вбачає підстави для задоволення позову. Судом не вирішувалось питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки сторони з цього приводу своїх міркувань не висловили. На підставі викладеного,

Outcome: approved