Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] . Свою заяву обґрунтував тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 3,76 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Очеретинської сільради Олександрівського району Донецької області . В березні 2017 року заявник був вимушений переїхати до матері в с. Очеретине Олександрівського району Донецької області та доглядати її , де і проживав на момент смерті матері. Заявник зазначив, що крім нього , спадкоємцями першої черги є сини померлої - [PERSON] та [PERSON] У квітні 2019 року заявник звернувся до нотаріуса для отримання спадщини, але йому було відмовлено через пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, також було роз`яснено, що місце реєстрації спадкодавця та спадкоємця відрізняється, тобто необхідно підтвердити факт постійного проживання разом з матір`ю на день її смерті. Заявник вважає, що фактично прийняв спадщину, на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав з матір`ю, тому просив суд встановити факт постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заявник у судовому засіданні пояснив,що [INFO] померла його мати - [PERSON] ,після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки. Крім нього спадкоємцями першої черги є брати - [PERSON] та [PERSON] ,які не прийняли спадщину та не бажають її приймати.22 квітня 2019 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини,але йому було відмовлено у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для звернення з такою заявою,хоча він вважав,що фактично прийняв спадщину ,оскільки з березня 2017 року до смерті матері проживав із нею разом у її будинку в с.Очеретине, доглядав її та вів спільне господарство ( порався по господарству та на городі). Заявник просить встановити факт постійного проживання разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, що необхідно йому для оформлення спадщини. Заінтересована особа [PERSON] під час судового засідання не заперечував викладені заявником обставини, засвідчив, що заявник проживав із матір`ю з березня 2017 року та доглядав матір, бо вона проживала сама в окремому будинку. Як лікар, заявник надавав матері медичну допомогу у зв`язку із наявним у неї захворюванням серця, була похилого віку. [PERSON] засвідчив, що заявник кожного дня їздив на роботу , а з роботи - до матері, доглядав господарство, город, купував для матері продукти харчування. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити заяву та пояснив,що він не міг постійно проживати разом із матір`ю та доглядати її за станом здоров`я, бо теж має хворобу серця. Рідний брат - [PERSON] був зайнятий на роботі як керівник сільськогосподарського підприємства . Заявник, який теж є сином померлої ,став проживати з матір`ю,бо він, як лікар, міг надати їй кваліфіковану допомогу. [PERSON] підтвердив, що заявник, постійно проживаючи разом із матір`ю, вів із нею спільне господарство. Представник заінтересованої особи - Олександрівської селищної ради не заперечував проти задоволення заяви, вважає , що заявником доведено факт постійного проживання разом із матір`ю до смерті останньої. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та перевіривши всі докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , про що зазначено у свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09 квітня 1991 року , актовий запис №38 (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть,серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2018 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що в книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис №113 , [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). За життя [PERSON] мала у власності земельну ділянку, площею 3,76 га,для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Очеретинської сільради Олександрівського району Донецької області,на підставі рішення Очеретинської сільської Ради народних депутатів №113 від 13 грудня 2001 року. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 20 серпня 2002 року Очеретинською сільською Радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №245, вищезазначена земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] (а.с.12) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2017р., земельна ділянка, площею 3,76 га,для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Очеретинської сільради Олександрівського району Донецької області ,належить [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області № 275/02-28 від 23 квітня 2019 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з якою проживав та здійснював догляд з березня 2017 року її син [PERSON] ,що зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до паспортних даних, серія [NUMBER] , [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.5). Як зазначив [PERSON] , він переїхав жити до матері в с.Очеретине та доглядав її до смерті, оскільки вона була похилого віку, мала хворобу серця, погано пересувалася та потребувала постійного догляду. В судовому засіданні встановлено, що в шестимісячний строк, відповідно до ст..1270 ЦК України, заявник- син спадкодавиці, до нотаріуса не звернувся, вважаючи, що він є спадкоємцем першої черги, який фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на момент смерті проживав разом з останньою. Постановою приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Донецької області Левочкою М.М. від 22 квітня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки ним пропущено строк звернення для прийняття спадщини та відсутні докази постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини(а.с.9). За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №55949369 від 22 квітня 2018 року відомості щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутні (а.с.11). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що заявник є сином померлої [PERSON] , з якою він проживав у [ADDRESS] , деякий час періодично,а вже з березня 2017 року постійно ,оскільки мати ,будучи особою похилого віку, вже не могла доглядати за собою,хворіла,а він,як лікар,міг надати їй кваліфіковану допомогу. Свідки підтвердили, що заявник до останнього дня життя [PERSON] мешкав разом з нею,вів спільне господарство. Як передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із суті заяви, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини [PERSON] необхідно для реалізації свого права на спадкове майно. За змістом ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Як передбачено ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270Цивільного кодексу,він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. У пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктами 2, 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» ,справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Наведені правові позиції викладені також у постанові Верховного Суду № 61-39374св18 у справі №336/709/18-ц від 07 листопада 2018 року. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що спадкоємців, які фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має, відсутні спадкоємці, які в установлений законом строк звернулися з заявами про прийняття спадщини, а також те, що територіальна громада, на території якої знаходиться спадщина, що відкрилась після смерті [PERSON] (нерухоме майно-земельна ділянка ), не має заперечень проти заяви, що свідчить про відсутність спору про право, суд вважає, що заявником надано достатньо доказів на підтвердження його постійного проживання разом з матір`ю - [PERSON] на день смерті останньої (на час відкриття спадщини) і тому, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved