Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 12 жовтня 2015 року. Виконавчий лист за даним рішенням пред'явлено до виконання 04 грудня 2018 року. Після набрання вказаним рішенням законної сили змінилися обставини, які були підставою для присудження аліментів. Син [PERSON] став перебувати на утриманні позивача та перестав перебувати на утриманні відповідача. Відповідно до судового наказу, виданого Іллінецьким районним судом 23 жовтня 2018 року, з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму, починаючи з 18 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 07 листопада 2018 року за вказаним судовим наказом Іллінецьким РВ ДВС ГТУЮ юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження. Після подання [PERSON] до виконання наказу Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2018 року по справі №131/1614/18, [PERSON] подала до виконавчої служби виконавчий лист № 131/1911/15-ц, виданий Іллінецьким районним судом Вінницької області 28 січня 2016 року, за яким 04 грудня 2018 року постановою головного державного виконавця Іллінецького РВ ДВС ГТУЮ юстиції у Вінницькій області Максименком О.В. було відкрито виконавче провадження. Згідно довідки Іллінецької міської ради № 63 від 08 січня 2019 року про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та акта обстеження на предмет фактичного проживання громадян від 03 січня 2019 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований на проживає разом з батьком [PERSON] Тому, враховуючи те, що син [PERSON] наразі проживає з батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні, позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів згідно рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року у справі № 131/1911/15-ц, починаючи з 14 лютого 2016 року. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] у визначений судом строк подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та зазначила, що позивач вказує, що син [PERSON] з 14 лютого 2016 року став перебувати на його утриманні, однак даний факт жодним допустимим доказом не підтверджений. Позивач лише наприкінці 2018 року звернувся до Іллінецького районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї аліментів, а не з 14 лютого 2016 року. Крім того, із аналізу вказаної норми матеріального закону слідує, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення органом державної виконавчої служби конкретного розміру заборгованості зі сплати аліментів. Однак такий розмір заборгованості в позовній заяві не вказано та відсутня саме така позовна вимога. Також відповідач зазначила, що вона не проти позовних вимог щодо задоволення позовних вимог про звільнення [PERSON] від сплати аліментів з дня подачі ним заяви про видачу судового наказу до Іллінецького районного суду Вінницької області, а саме з 18 жовтня 2018 року, а не з 14 лютого 2016 року. При цьому категорично заперечує щодо його звільнення від сплати заборгованості по аліментній платі. Враховуючи викладене, беручи до уваги відзив відповідача на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки підстав для переходу з спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження не вбачається, та ухвалити у справі рішення, яким позовні вимоги задоволити частково із наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно довідки Іллінецької міської ради № 63 від 08 січня 2019 року про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.13) та акта обстеження від 03 січня 2019 року на предмет фактичного проживання громадян за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO], зареєстрований на проживає разом з батьком [PERSON] (а.с.14). Позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] згідно рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 січня 2016 року, починаючи з 14 лютого 2016 року, оскільки, як зазначив позивач, саме з цього періоду син [PERSON] став проживати з ним та знаходитись на його утриманні. При цьому, беручи до уваги викладене та оцінюючи всі наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що факт проживання сина [PERSON] з батьком [PERSON] підтверджується саме наказом Іллінецького районного суду від 23 жовтня 2018 року, яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], тому саме з цього моменту слід звільнити позивача від сплати аліментів на користь відповідача за рішенням Іллінецького районного суду від 28 січня 2016 року. Крім того, позивачем не надано жодного доказу про факт проживання сина [PERSON] з разом з ним з 14 лютого 2016 року. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів позивач судового збору не сплачував, оскільки за правилами визначеними статтею 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від його сплати як інвалід ІІ групи. При цьому, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З системного аналізу положень Закону України «Про судовий збір» та Цивільного процесуального кодексу України, слідує висновок про те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, його слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50% судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved