Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та виконавчого комітету Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про стягнення грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що він є капітаном запасу Збройних Сил із вислугою 31 рік військової служби, інвалідом війни, учасником бойових дій у Афганістані. Після звільнення зі Збройних Сил за станом здоров'я, рішенням Люцернянської сільської ради, оформленим протоколом № 3 від 13.07.1993, його було поставлено на квартирний облік позачергового отримання житла, як афганця та офіцера, звільненого в запас. Оскільки він потребує поліпшення житлових умов та має право на одержання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, він звернувся до відповідачів з відповідною заявою, однак у виплаті грошової компенсації йому було відмовлено. У зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом та просить стягнути солідарно з Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та виконавчого комітету Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області на його користь грошову компенсацію у розмірі 337880,40 грн. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, що зазначені у позовній заяві. Представники відповідачів у судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у поясненнях зазначили, що Люцернянська сільська рада Вільнянського району Запорізької області та виконавчий комітет Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області не мають обов'язку щодо виплат грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення за рахунок місцевого бюджету. Крім того, зазначили, що 11 березня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 238 «Про єдиний державний реєстр громадян, які потребують поліпшення житлових умов», якою затверджений порядок створення та ведення Єдиного державного реєстру громадян, що потребують поліпшення житлових умов. 09 вересня 2014 року виконавчий комітет Люцернянської сільської ради прийняв рішення № 103 «Про порядок проведення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку», яким затвердженого Порядок проведення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку при виконавчому комітеті Люцернянської сільської ради з метою включення їх до Єдиного державного реєстру громадян, що потребують поліпшення житлових умов. 14 листопада 2014 року позивача проінформовано про необхідність надання до виконавчого комітету додаткових даних про житлове приміщення [PERSON] за місцем реєстрації та проживання, однак таких даних позивач не надав, що унеможливлює заповнення Форми подання інформації до Єдиного державного реєстру громадян, що потребують поліпшення житлових умов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню, у зв'язку із наступними встановленими судом обставинами та відповідними до них правовідносинами: Позивачем до суду подано позовну заяву про стягнення грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення. Відповідно до ст.ст. 15, 20 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11 ЦПК України, сторона самостійно визначає спосіб захисту та формує позовні вимоги. Згідно зі ст. 1 ЖК України, громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги. Отже, нормами житлового законодавства визначаються форми реалізації права на житло, зокрема, компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Оскільки позивач визначає спосіб захисту порушеного права шляхом стягнення компенсації, ураховуючи, що у судовому порядку правовідносини про постановку позивача на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, розглядались, суд визначає за необхідне розглядати справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, в рамках правовідносин, що виникають з реалізації права на житло у виді надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Згідно зі ст. 48-1 ЖК України, порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Реалізація громадян права на житло у вигляді надання громадянинові компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення введена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань забезпечення житлом громадян» № 1510-VI від 11 червня 2009 року. Відповідно до прикінцевих положень зазначеного Закону, на Кабінет міністрів України покладено обов'язок: - протягом двох місяців з дня опублікування цього Закону забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом; - забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; - привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; - щороку під час розроблення проекту Закону України про Державний бюджет України передбачати кошти, необхідні для реалізації цього Закону. Відповідно до ст. 48-1 ЖК України та ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінетом Міністрів України видано постанову «Про затвердження Порядку визначення розміру та надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення» № 1036 від 08 жовтня 2012 року, якою було встановлено, що надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в межах коштів, що передбачаються у державному бюджеті на виконання Комплексної програми забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та членів їх сімей, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 1999 року № 2166. Вказана постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення розміру та надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення» № 1036 від 08 жовтня 2012 року втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 71 від 05 березня 2014 року. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 2166 від 29 листопада 1999 року «Про Комплексну програму забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та членів їх сімей» визначено, що фінансове забезпечення Програми здійснюється за рахунок і в межах видатків, визначених її виконавцям - міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади у Державному бюджеті України на відповідний рік, та інших джерел. Відповідно до ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно ст. 7 Конституції України, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Виходячи з системного аналізу вищезазначених нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що Люцернянська сільська рада Вільнянського району Запорізької області та виконавчий комітет Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, як органи місцевого самоврядування, не є суб'єктами правовідносин з реалізації права на житло у вигляді надання для категорій громадян, визначених законом, компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки він пред'явлений до неналежних відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed