Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року померла [PERSON], якій на праві власності належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті 1/3 частину вказаного будинку успадкував Позивач. Іншу частину будинку успадкував чоловік померлої, [PERSON]. У 1999 році помер [PERSON]. Після його смерті спадщину ніхто не прийняв. Починаючи з 1989 року позивач фактично, добросовісно відкрито, безперервно володіє та користується 1/3 частиною будинку, а з 1999 року - всім житловим будинком. Ніхто крім нього не здійснює витрати по утриманню даного будинку, в тому числі 2/3 частини вказаного будинку, що належала померлому, не цікавиться ним та не сплачує комунальні послуги. Позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що позивач вже 18 років добросовісно володіє цілим житловим будинком, відкрито, безперервно здійснює обслуговування даного будинку, доглядаючи за ним, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, добросовісно користується нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, просить суд визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку в порядку набувальної давності. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 18). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 20). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Померлій на праві власності належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті 1/3 частину вказаного будинку успадкував позивач, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 1985 року, зареєстрованого в реєстрі за №3171 (а.с. 9). Вказане право власності позивачем було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом від 12 січня 2017 року №77988824(а.с. 10). Іншу частину будинку успадкував чоловік померлої, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 грудня 1985 року, зареєстрованого в реєстрі за №3173 (а.с. 11). У 1999 році помер [PERSON]. Після його смерті спадщину ніхто не прийняв. Починаючи з 1989 року [PERSON] фактично, добросовісно відкрито, безперервно володіє та користується 1/3 частиною будинку, а з 1999 року - всім житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ніхто крім позивача не здійснює витрати по утриманню даного будинку, в тому числі 2/3 частини вказаного будинку, що належала померлому, не цікавиться ним та не сплачує комунальні послуги. Всі витрати по утриманню та догляду за вказаною частиною будинку здійснював та продовжує здійснювати позивач. За свої кошти позивач здійснює ремонт даного будинку та господарських будівель, утримує їх в чистоті. [PERSON] фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно частини 4 зазначеної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, п. 8 цих положень встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давністю поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», для набуття права власності на нерухоме майно перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5: Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що позивач вже 18 років добросовісно володіє цілим житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], відкрито, безперервно здійснює обслуговування даного будинку, доглядаючи за ним, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, добросовісно користується нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право власності на 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку набувальної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved