Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті [INFO] року у м. Донецьк Донецької області України, на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, його матері - [PERSON], [INFO]. 15 жовтня 2017 року було видано лікарське свідоцтво про смерть №436. Великобурлуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті. Представник заявника Зінченко С.А. підтримала заяву [PERSON], заявлені вимоги просила задовольнити в повному обсязі, пояснивши, що Великобурлуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки лікарське свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому форма виданого документа не відповідає вимогам законодавства України з цього питання. Від Великобурлуцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшов листа з проханням розглянути справу у відсутність представника заінтересованої особи. Дослідивши докази по справі, суд встанови такі обставини. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З копії паспорта [PERSON] встановлено, що вона народилася [INFO] року у селі Катеринівка Великобурлуцького району Харківської області (а.с. 9). Як вбачається з відомостей, що містяться в лікарському свідоцтві про смерть №436 від 15.10.2017 року, виданому комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 міста Донецьк» [PERSON] померла [INFO] року у м. Донецьк (а.с. 4). Великобурлуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки лікарське свідоцтво про смерть видане комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4 міста Донецьк», форма цього документа не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ від 08.09.2006 р. № 545 (а.с. 6). Заявник наразі проживає в с. Катеринівка Великобурлуцького району як особа, тимчасово переміщена з району проведення антитерористичної операції, що підтверджено довідкою № 19/11/2014 р. № [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташованіна лінії зіткнення», місто Донецьк Донецької області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті.

Outcome: approved