Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 26.01.2015 року о 12:20 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Черкаси по вул. Руставі, напроти будинку № 3, перед виконанням маневру не зайняв відповідного крайнього положення, не дав дорогу його автомобілю Daihatsu Grandmove, д.н.з. 07527АХ, під його керуванням, що рухався у попутному напряму ліворуч, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим [PERSON] порушив вимоги ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Соснівського райсуду м. Черкаси від 06.02.2015 року у справі № 712/1235/15-п (провадження № 3/712/372/15) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом застосування адміністративного стягнення штрафу 340,00 грн. Таким чином дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю його автомобіля та автомобіля під керуванням [PERSON] сталася з вини [PERSON] Внаслідок ДТП йому було спричинено істотної матеріальної шкоди, яка на даний час залишається не повністю відшкодованою, в тому числі страхове відшкодування сплачено не повністю, внаслідок чого він змушений звернутися до суду із даним позовом. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Daihatsu Grandmove, д.н.з. 07527АХ, володільцем якого є позивач на підставі довіреності від 30.05.2013 року, засвідченої приватним нотаріусом Луганського МНО [PERSON] за № 621. Розмір матеріальних збитків, спричинених внаслідок пошкодження зазначеного автомобіля, визначений висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 18 від 26.02.2015 року (копія додається), та становить 53846,00 грн. Таким чином спричинена позивачу внаслідок ДТП матеріальна шкода становить 53846,00 грн. згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 18 від 26.02.2015 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «АХА Страхування» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/0965409 від 08.07.2014 року. 18.05.2015 року позивачем було подано до ПАТ «СК «АХА Страхування» відповідну заяву про виплату страхового відшкодування. В подальшому було отримано лист ПАТ «СК «АХА Страхування» від 22.05.2015 року № 4860/12цв, в якому страховик повідомив, що ним прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 28296,00 грн. 25.05.2015 року ПАТ «СК «АХА Страхування» було виплачено страхове відшкодування в сумі 28154,52 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку від 26.05.2015 року № 150526/846. Таким чином страхове відшкодування сплачено в сумі меншій, ніж реальні збитки, що підлягають відшкодуванню. Згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/0965409 від 08.07.2014 року страхова сума становить 50000,00 грн. Таким чином страховик ПАТ «СК «АХА Страхування» повинен був виплатити страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн. Однак страхове відшкодування виплачено лише в сумі 28154,52 грн. Невиплачена частина страхового відшкодування становить: 50000,00 грн. - 28154,52 грн. = 21845,48 грн. Отже стягненню з ПАТ «СК «АХА Страхування» підлягає невиплачене страхове відшкодування 21845,48 грн. Шкода в частині, що перевищує страхову суму, становить: 53846,00 грн. 50000,00 грн. = 3846,00 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «АХА Страхування» (код ЄДРПОУ 20474912) на його користь невиплачене страхове відшкодування 21845,48 грн. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП (перевищення страхової суми) 3846,00 грн. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АХА Страхування» (код ЄДРПОУ 20474912) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на його користь понесені ним документально підтверджені судові витрати: судовий збір в сумі 256,91 грн.; витрати, повязані з оплатою правової допомоги, підтвердження розміру, порядку та факту сплати яких буде надане при судовому розгляді справи. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2015 року провадження в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в сумі 3846 грн. залишено без розгляду. 20 січня 2016 року позивачем скеровано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить с стягнути з Приватного акціонерного товариства «АХА Страхування» (код ЄДРПОУ 20474912) на його користь невиплачене страхове відшкодування 15534,01 грн., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування 5272,20 грн., інфляційні збитки 700,44 грн., 3 % річних від простроченої суми 307,70 грн., а всього 21814,35 грн. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АХА Страхування» (код ЄДРПОУ 20474912) на його користь понесені ним документально підтверджені судові витрати: судовий збір в сумі 256,91 грн.; витрати на оплату судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1000,00 грн.; витрати, повязані з оплатою правової допомоги, підтвердження розміру, порядку та факту сплати яких буде надане при судовому розгляді справи. В судовому засіданні позивач змінив позовні вимоги, та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 2410,07 грн., з яких 1555,89 грн. залишок суми страхового відшкодування, 854,18 грн. пеня за весь час прострочки, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні, в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав та просив суд в позові відмовити та стягнути з [PERSON] на їх користь судові витрати, що повязані із проведенням повторної судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 3072 грн. Заслухавши пояснення сторін, експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 26.01.2015 року о 12:20 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Черкаси по вул. Руставі, напроти будинку № 3, перед виконанням маневру не зайняв відповідного крайнього положення, не дав дорогу моєму автомобілю Daihatsu Grandmove, д.н.з. 07527АХ, під моїм керуванням, що рухався у попутному напряму ліворуч, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим [PERSON] порушив вимоги ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Соснівського райсуду м. Черкаси від 06.02.2015 року у справі № 712/1235/15-п (провадження № 3/712/372/15) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом застосування адміністративного стягнення штрафу 340,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Daihatsu Grandmove, д.н.з. 07527АХ, володільцем якого є позивач на підставі довіреності від 30.05.2013 року, засвідченої приватним нотаріусом Луганського МНО [PERSON] за № 621. Вказана довіреність видана [PERSON]. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Частина 3 ст. 22 ЦК передбачає, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до висновку № 18 автотоварознавчого дослідження складеного 26 лютого 2015 року вартість матеріального збитку, який спричинений власнику автомобіля Daihatsu Grandmovе, реєстраційний номерний знак [NUMBER], [PERSON], внаслідок пошкодження даного транспортного засобу під час ДТП 26.01.2015 року складає 53846 грн. з урахуванням зносу. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » (далі по тексту Закон), об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 28 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п. 1 та п 2 ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 жовтня 2015 року, по даній справі, призначена авто товарознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта № 110 судової авто товарознавчої експертизи складеного 18 грудня 2015 року ринкова вартість автомобіля [NUMBER], після його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, в цінах на 26.01.2015 року складає 10157,47 грн. За клопотанням представника відповідача, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2016 року призначена повторна судово-автотоварознавча експертиза. Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз був наданий висновок комісійної повторної судової автотоварознавчої експертизи № 2137/16-54 від 22.09.2016, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля [NUMBER], після його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, в цінах на 26.01.2015 року складала 19789,98 грн. Обставина знищення автомобіля потерпілого була встановлена вищезазначеними висновками експертиз та визнавалося в судовому засіданні сторонами, що відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30\~Закону, який згідно зі статтею 8\~ЦК\~(аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до Узагальнення по розгляду цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 30 березня 2015 року, суддям\~при оцінці розрахунків шкоди, спричиненої транспортному засобу внаслідок ДТП, викладених у висновках автотоварознавчих експертів та розрахунках страхових відшкодувань, здійснених страховиками, слід враховувати положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в МЮУ 04.08. 2009 року за № 724/16740 (далі по тексту Методика) і яка розроблена згідно із Законами України «Про судову експертизу», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна і встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів. ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» в порушення вимог закону визначила вартість транспортного засобу, а саме автомобіля [NUMBER], після ДТП шляхом використання системи онлайн-аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн-Україна» у розмірі 25550 грн. Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно п.п. 8.2, 8.3 Методики, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, Свр > С\~, б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови, що Свр <\~С, Сврз + ВТВ > С в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника. В інших випадках вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (Сврз) та величини ВТВ. Відповідно до п.3 п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судам слід мати на увазі, що при розгляді справ вони не мають права приймати рішення без проведення експертизи, якщо за законом призначення останньої є обов'язковим. При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст. 67 КПК чи ст. 62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Відповідно до п. 11 та п. 13 Постанови Пленуму ВСУ № 8 від 30.05.97 року, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. У випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об'єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів-членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо. Суд критично оцінює висновок автотоварознавчої експертизи № 2137/16-54 від 22.09.2016 року, оскільки експертиза була проведена з істотними порушеннями ЗУ «Про судову експертизу», Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом МЮУ №53/5 від 08.10.1998 року та Методики, суперечить іншим матеріалам справи, зокрема первинній експертизі, та викликає сумніви. Судом не призначалося комісійної експертизи, однак експерти вирішили самостійно провести саме комісійну експертизу, не погоджуючи цього із органом, що призначив експертизу судом, а також не пояснивши, які причини саме комісійної експертизи, не довівши наявності таких причин та їх поважності, що є порушенням ст. 4 ЗУ «Про судову експертизу», п. 1.2.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Під час проведення експертизи експерт використав фотодокументи, які не були долучені до матеріалів справи, і отримані експертом також з порушенням процесуального порядку отримання матеріалів експертного дослідження. Експерт необґрунтовано і безпідставно застосував коефіцієнт ринку регіону Черкас (1,03), в той час як автомобіль фактично перебував за місцем проживання його власника в місті Сміла. Коефіцієнт ринка м. Сміли становив 1,0. Коефіцієнт ринку регіону міста реєстрації автомобіля Луганськ, взагалі становив 0,7. При визначенні ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, експерт застосував «Бюлетень Автотовароведа» за лютий, в той час як ДТП сталося в січні. Питання яке ставилось на вирішення експерта - яка ринкова вартість автомобіля станом на 26.01.2015 року, а не на лютий. Експерт взяв вартість запчастин на автомобіль Daihatsu Grandmove з непідтверджених джерел, адже поряд з цифровим визначенням вартості деталей, вузлів, агрегатів стоїть позначка «U». Зазначена позначка вказує на те, що експертом під час проведення експертизи були застосовані непідтверджені дані вартості запасних частин на пошкоджений автомобіль, що є недопустимим. Під час проведення експертизи вартості транспортного засобу або ремонтних робіт експертами використовується ліцензійний програмно-технічний комплекс по розрахунку вартості відновлювальних робіт ТЗ з використанням рекомендованих нормативів заводу виробника і цін на запасні частини, рекомендовані імпортером AUDATEX. В судовому засіданні експерт [PERSON] свої висновки підтвердив, пояснив, що ремонт автомобіля [NUMBER] доцільно проводити але економічно необґрунтовано. Вартість визначена з застосуванням «Бюлетень Автотовароведа» за грудень-січень, оскільки вказаний бюлетень видається один раз в два місяці, та ДТП сталося в січні місяці. Також вартість відновлювальних робіт ТЗ з використанням рекомендованих нормативів заводу виробника і цін на запасні частини, рекомендовані імпортером AUDATEX. Враховуючи той факт, що автомобіль ним був оглянутий в м. Сміла, тому і коефіцієнт ринку був застосований м. Сміла. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «АХА Страхування» згідно полісу № АІ/0965409 від 08.07.2014 року. Відповідно до ст. 35 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. 18.05.2015 року позивачем було подано до ПАТ «СК «АХА Страхування» відповідну заяву про виплату страхового відшкодування. ПАТ «СК «АХА Страхування» листом від 22.05.2015 року № 4860/12цв повідомив, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 28296,00 грн. 25.05.2015 року ПАТ «СК «АХА Страхування» було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 28154,52 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку від 26.05.2015 року № 150526/846. Згідно висновку № 110 від 18.12.2015 року судової автотоварознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля Daihatsu Grandmove, д.н.з. 07527АХ, після його пошкодження у ДТП в цінах на 26.01.2015 року становить 10157,47 грн. Також згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 18 від 26.02.2015 року та висновку № 110 від 18.12.2015 року судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля Daihatsu Grandmove, д.н.з. 07527АХ, після ДТП становить 101572,67 грн. Ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 53846,00 грн. Відповідно до ст. 30 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як зазначено вище, вартість ТЗ до ДТП 53846,00 грн., вартість ТЗ після ДТП 10157,47 грн. Отже до виплати підлягало страхове відшкодування в розмірі: 53846,00 грн. 10157,47 грн. = 43688,53 грн. Таким чином невиплачена частина страхового відшкодування становить: 43688,53 грн.(вартість страхового відшкодування) - 28154,52 грн. (виплачені кошти страховою компанією страхового відшкодування) = 15534,01 грн., яка підлягає до стягнення з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь позивача. Внаслідок того, що відповідач ПАТ «СК «АХА Страхування» вчасно (25.05.2015 року) сплатив лише частину страхового відшкодування в розмірі 28154,52 грн., а решту відшкодування в розмірі 15534,01 грн. не сплатив до цього часу, то з 26.05.2015 року це зобовязання набуло статусу простроченого. Таким чином прострочення у виплаті страхового відшкодування на даний час становить 241 днів. Відповідно до ст. 36 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до розрахунків позивача пеня становить 5272,20 грн. Згідно п. 21 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).» Згідно п. 4 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено: «Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК України).» Згідно з п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 11 ЦК, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частиною 3 ст. 11 ЦК передбачено, що цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадку завдання шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникають два види правовідносин, і відповідно, зобовязань: 1) Деліктні правовідносини (зобовязання), де кредитором виступає потерпіла особа, а боржником особа, яка завдала шкоди; 2) Договірні правовідносини (зобовязання), які випливають з укладеного договору на користь третьої особи (договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності), де кредитором виступає особа, на користь якої повинно бути здійснене страхове відшкодування (полягає у покритті частини чи усіх збитків, завданих внаслідок настання страхової події спричиненої шкоди з вини страхувальника), а боржником страховик за цим договором. У даному випадку зобовязання страховика випливають з договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не безпосередньо з самого факту завдання шкоди. Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем немає договірних відносин, це не звільняє відповідача від виконання вимог ст. 625 ЦК, так як в ст. 992 ЦК чітко зазначено про відповідальність страховика у разі несплати страхової виплати як страхувальникові так і іншій особі, і в такому випадку, згідно п. 4 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4, положення статті 625 ЦК застосовуються. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В позовній заяві позивачем вказано, що інфляційні збитки становлять 700,44 грн., 3% річних 307,70 грн. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками пені, інфляційних, 3% річних, оскільки відповідачем заперечень щодо наданого розрахунку не надавалось та не надавалось власного варіанту розрахунку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі позовної заяви у розмірі 256,91 грн. та витрати на оплату авто товарознавчої експертизи в сумі 1000 грн., що підтверджено документально відповідними платіжними дорученнями. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6659 грн. підлягають до задоволення, виходячи з наступного. За змістом ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно роз'яснень пунктів 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем на підтвердження надання правових послуг надано договір про надання правової допомоги № 069-15/06ф-пд/цс (е) від 22 червня 2015 року, розрахунки про надання правової допомоги, акти приймання-передачі наданої правової допомоги та квитанції про оплату правової допомоги. Вказані документи підтверджують як надання так і отримання правової допомоги та її оплату. Згідно зі\~ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. На підставі ст.ст. 11, 22, 625, 992, 1192 ЦК України,

Outcome: approved