Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13.09.2006 р. по справі № 2-2258/06 на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з розміру &#188; до 1/6 частини з всіх видів доходу кожного місяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дочкою повноліття, починаючи з дня подання позову. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з нього, за рішенням суду, стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходу кожного місяця, до досягнення нею повноліття. 14.11.2017 року він уклав шлюб з [PERSON] , у якому в них народився син [PERSON] , [INFO] За рішенням суду він також сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з вищевикладеним у нього змінилося сімейне становище, що впливає на його змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про підтримання позову, розгляд справи без його участі та відсутність в нього заперечень проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи, згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надавала, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.09.2006 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Також, вказаним рішенням з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів його доходу кожного місяця, до досягнення донькою повноліття (а.с.6-7). Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 14.11.2017 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області серія [NUMBER] , позивач 14.11.2017 р. уклав шлюб з [PERSON] (а.с.10). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19.02.2018 р. виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, серія [NUMBER] (а.с.9). Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21.02.2019 р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 21.01.2019 р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.4-5). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини та стверджує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зі статті 181СК України слідує, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розмiру алiментiв, якi стягуються з боржника, то вiдповiдно до ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» - вiн не повинен перевищувати 50 % заробiтної плати цiєї особи, а у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей 70%. Зі змісту вищенаведеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. А саме, зокрема, матеріальне становище дитини та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого будуть стягуватися аліменти, свідченням чого є величина витрат на утримання себе та членів своєї родини. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Отже, в Законі закріплено можливість зменшення чи збільшення розміру сплачуваних аліментів та вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, інші випадки, прямо передбачені СК України. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на зміну свого сімейного становища та збільшення витрат, що пов`язано з укладенням шлюбу, в якому в нього народилася дитина. З урахуванням наведеного, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, позовні вимоги позивача щодо зменшення розміру аліментів, що з нього стягуються за рішенням суду, починаючи з дня подання позову, не ґрунтуються на Законі, а отже не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial