Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує на те, що наприкінці серпня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до нього з проханням надати йому в позику грошові кошти в розмірі 10000,00 (десять тисяч) доларів США. Через те, що між ним та відповідачем існували добрі, дружні відносини, він погодився надати [PERSON] у борг зазначені грошові кошти та запропонував йому написати про це розписку. 31 серпня 2015 року відповідач власноручно написав розписку, в якій зобов`язався повернути борг в розмірі 10000,00 доларів США до 31 березня 2016 року, що підтверджується оригіналом розписки. В порушення зазначених норм закону відповідач не виконав зобов`язання належним чином, а саме: у перед бачений у розписці строк відмовився повертати йому гроші, з причини скрутного матеріального становища. Він неодноразово відкладав дату повернення грошей на іншу дату, проте свої обіцянки все одно не виконав. Минуло більше двох з половиною років після встановленого строку повернення суми позики, однак відповідач не повернув жодної копійки. На теперішній час відповідач уникає зустрічей, спілкування, місце його знаходження не відомо. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезазначене, відповідач повинен повернути суму позики станом на 25.03.2919 року в розмірі 269610,00 грн., 3% річних (за три роки прострочення платежу) в сумі 24264,00, а всього 293874,00 грн. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за грошовим зобов`язанням в сумі 10000,00 доларів США, що дорівнює 269610,00 грн. (двісті шістдесят дев`ять тисяч шістсот десять грн. 00 коп.) згідно до офіційного курсу НБУ станом на 25 березня 2019 року, 3% річних в сумі 24264,00 грн. (двадцять чотири тисячі двісті шістдесят чотири грн. 00 коп.), а всього 293874,00 грн (двісті дев`ятсот три тисячі вісімсот сімдесят чотири грн. 00 коп.) Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 29 серпня 2019 року на 14 год. 00 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду на 22.01.2020 року на 09 год. 00 хв. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мазур О.С. в судовому засіданні проти позову заперечувала. Підтвердила суду, що дійсно 31.08.2015 року [PERSON] особисто надав [PERSON] розписку та фактично отримав від нього 10000,00 доларів США в борг. При цьому, наполягала на тому, що [PERSON] вся сума в повному обсязі в 2018 році була повернута позивачу [PERSON] . Факт повернення грошей письмово не був зафіксований, оскільки між позивачем та відповідачем мали місце довірчі відносини. Суд, заслухавши учасників процесу, свідка, перевіривши інші докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до вимог, які звичайно пред`являються. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 31.08.2015 року [PERSON] особисто надав [PERSON] розписку про отримання в борг 10000,00 доларів США. В розписці зазначено, що вказану суму [PERSON] зобов`язується повернути в строк до 31.03.2016 р. Поручителем зазначений [PERSON] . Частиною 3 ст. 1049 ЦК України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження повернення вищезазначених коштів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] будь-яких свідчень важливих для вирішення справи по суті, суду не надав. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, відповідач [PERSON] має повернути [PERSON] за договором позики від 31.08.2015 року грошові кошти сумі 269610,00 грн. Розмір 3% за період з 31.03.2016 року по 31.03.2019 року річних складає 24264,00 грн. Всього 293874,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved