Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] з вимогою визнати за собою, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на ? частину трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та ? частину житлового будинку, що знаходиться в селі Стайки Кагарлицького району Київської області, які залишились після смерті його матері, [PERSON], померлої [INFO] року, що є предметом позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що [INFO] року померла [PERSON], мати позивача. За життя спадкодавець не залишила заповіт, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулась до Шістнадцятої Київської нотаріальної контори, однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що спадкоємцем не надано оригінал правоустановлюючого документу на об'єкту нерухомого майна, що є предметом спадкування, а саме: квартиру [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS], які в оригіналі зберігаються у іншого спадкоємця [PERSON], відповідача у справі, який після спливу визначеного законодавством строку на прийняття спадщини отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, тому на даний час позивач позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документ на нерухоме майно, що стало підставою для винесення державним нотаріусом постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, чим порушуються права позивача отримати у встановленому порядку свідоцтво про право власності на спадкове майно, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, вирішення спору залишили на розгляду суду та просили розглянути справи у відсутності їх уповноваженого представника на підставі наявних у справі доказів. (а.с.47-49) Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.7) За життя [PERSON] набула права власності на нерухоме майно, а саме: квартири [ADDRESS] (а.с.82) та житловий будинок [ADDRESS] (а.с.92-94). Згідно до частини першої статті 524 Цивільного кодексу УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. (ч.1 ст.529 Цивільного кодексу УРСР) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця є її діти - [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. 01 листопада 2011 року [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно: квартиру [ADDRESS] та житловий будинок в с.Стайки Кагарлицького району Київської області. (а.с.70) На підставі заяви спадкоємця [PERSON], Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №814/2011 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON], яка в ксерокопії долучена до матеріалів справи. (а.с.69-104) Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. 29 травня 2012 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], який успадкував ? частину квартири [ADDRESS]. (а.с.85) 01 червня 2012 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], який успадкував ? частину житлового будинку [ADDRESS]. (а.с.95) 11 березня 2016 року [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно: квартиру [ADDRESS] та житловий будинок в с.Стайки Кагарлицького району Київської області. (а.с.98) 04 серпня 2016 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №2487/02-14, на підставі постанови відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на ? частину житлового будинку [ADDRESS], оскільки спадкоємець не надав правоустановлюючий документ на спадкове майно. Одночасно, 04 серпня 2016 року державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №2486/02-14, на підставі постанови відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]. Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (в редакції чинній на момент вчинення нотаріусом нотаріальних дій) , якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивач) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Як вбачається з обставин справи, в цьому випадку, воля особи (позивача у даній справі) щодо вільного використання свого права, тобто володіння, користування та розпорядження майном, - зв'язана волею сторонніх осіб (відповідача у справі), що суперечить вищевказаній презумпції. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця є її діти - [PERSON] та [PERSON], після спливу визначеного законодавством строку спадкоємець [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, на іншу частину спадкового майна до складу якої входить ? частину квартири [ADDRESS] та ? частина житлового будинку [ADDRESS], свідоцтво про право на спадщину не видано. В той же час, позивач [PERSON], як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті матері, його право на отримання спадщини іншим спадкоємцем не оспорюється, однак у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним. Виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, та враховуючи судом обставини про відсутність спору між спадкоємцями щодо поділу спадкового майна, є підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на ? частину квартири [ADDRESS], та на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5216 грн. 11 коп. , який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа (а.с.27) На підставі викладеного та

Outcome: approved