Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з\~відповідача на\~свою користь\~ суму\~боргу за\~розпискою (договором\~позики)\~в розмірі\~52000\~грн 00\~коп.,\~також стягнути\~витрати \~зі сплати\~судового збору\~та отримання\~правничої допомоги\~в сумі\~5\~940\~грн 80\~коп.В обґрунтування позову зазначив, що 13 лютого 2020 року між позивачем та [PERSON] , було укладено письмовий договір позики, на підставі якого в той же день він позичив відповідачу кошти у розмірі 52000\~гривень 00\~коп, які вона зобов`язалась повернути за вимогою позивача. Крім цього, відповідачем та позивачем було обговорено строк повернення позики не пізніше\~01\~червня 2020\~року.На підтвердження укладення договору позики відповідачем 13 лютого 2020\~рокубуло особисто написано розписку про отримання в борг від позивача 52000 гривень 00 копійок. Згідно до умов розписки відповідач зобов`язалася повернути борг за першою вимогою позивача. 09 червня 2020 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу у строк до 15 червня 2020 року, яку відправив рекомендованим листом з повідомленням та відправив на особистий телефонний номер завдяки месенджеру Vіbеr з цифровим підписом. Після цього, представник позивача спілкувався з відповідачем завдяки месенджеру Vіbеr, останній ігнорував свої зобов`язання, та не виконав їх по цей час. Після вищевказаних дій позивача, відповідач перестала зовсім відповідати на телефоні дзвінки. Відмова відповідача виконати свої зобов`язання за договором позики та повернути позику добровільно змушує позивача звернутися до суду з позовом про примусове стягнення суми боргу. 21 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у спрощеному порядку. 07 серпня 2020 відповідачкою надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вона ці кошти не брала у борг. Зазначила, що розписку вона писала 13.02.2020 року під тиском після того, як в магазині мережі «Від 35+» ТОВ «Кадіум», розташованому в с.Таранівка, Зміївського району, Харківської області, де вона працювала продавцем з вересня 2018 року по лютий 2020 року, і де була виявлена недостача товарно-матеріальних цінностей. 11 серпня 2020 року клопотання про виклик свідків задоволено, відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали заяву з проханням про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні з підстав наведених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується розпискою від 13.02.2020 року, що [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти в загальному розмірі 52 000 грн. та зобов`язувалась повернути вказану суму на першу вимогу позикодавця. 09.06.2020 року [PERSON] було направлено [PERSON] вимогу про повернення боргу. За клопотанням відповідача у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що вони є батьками [PERSON] . Зазначили, що їх донька не могла взяти таку суму у борг, оскільки в цей період вона ніяких витрат не робила, вона завжди звертається до них за допомогою у разі необхідності. Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2\~статті 1047 ЦК України\~допускає пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей, або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що 13.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики грошей, що підтверджується оригіналом розписки, наданими позивачем до суду. На теперішній час, відповідач отримані грошові кошти не повернула. Статтями\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Посилання відповідача про те, що вона написала розписку під тиском та не отримувала кошти, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідач, в порушення\~ст. 81 ЦПК України, не надала жодного доказу на підтвердження своїх доводів. Крім того, допитані свідки у судовому засіданні не підтвердили факту тиску на відповідача [PERSON] . Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню грошової суми в розмірі 52 000 грн. за письмовою розпискою про отримання коштів від [PERSON] , які, відповідно до Закону, є обов`язковими до виконання, суд приходить до висновку про обґрунтованість та можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено порядок стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп, а також суму витрат на правову допомогу в розмірі\~5100 грн.

Outcome: approved