Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з позовом про встановлення користування земельною ділянкою, знесення самовільних будівель, позов уточнював (том 1, ст. 234-235) та просив зобов»язати [PERSON] знести самовільно побудований гараж, літню кухню з погребом, сарай та інші прибудови, засипати вигрібну яму та розділити спільний двір в рівних частинах. [PERSON], в свою чергу, звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вимоги якого теж уточнював та доповнював (том 3, а.с. 16-18, 33-35), в якому просив встановити порядок користування земельними ділянками, закріпивши їх за співвласниками домоволодіння [ADDRESS], враховуючи ідеальні частки кожного в домоволодінні, зобов»язати [PERSON] знести самочинно побудовану веранду з мансардним поверхом. В судовому засіданні позивач за первісним позовом, [PERSON], підтримав свій позов та просив встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до варіанту №4, викладеному у висновку експерта №306/15-16. У зустрічному позові просив відмовити. Представники позивача за зустрічним позовом заявлений позов підтримали та просили його задовольнити. Представник [PERSON] при цьому вказав, що права його довірителя не порушують лише варіанти №1 та №2, викладені у висновку експерта №306/15-16, а права [PERSON] не порушує жоден із чотирьох запропонованих варіантів, тому просив встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до варіанту №2. Відповідач за обома позовами [PERSON] також підтримав варіант висновку експерта №2, а відповідач [PERSON] при вирішенні питання про користування спірною земельною ділянкою поклався на розсуд суду. Суд заслухав пояснення сторін, їх представників, дослідив матеріали справи та встановив наступне. За змістом ст. 88 ЗК України та п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» співвласники жилого будинку мають право звертатись до суду із позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їм жилий будинок, виходячи з розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень Земельного кодексу України, права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом. Разом з тим, пунктами г) і е) частини 1 статті 96 вказаного кодексу передбачено обов'язки землекористувачів, серед яких зобов»язання не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками домоволодіння [ADDRESS], при цьому [PERSON] належить 41/100 ід.ч. житлового будинку, [PERSON] - 14/100 ід.ч., [PERSON] - 17/100 ід.ч. та [PERSON] - 28/100 ід.ч. Фактичний розмір земельної ділянки, що закріплена за вказаним домоволодінням відповідно до рішення сесії Житомирської міської ради №972 від 20.08.2015 (том 4, а.с. 12) та знаходиться в користуванні співвласників будинку - 0,2000 га. Відповідно до ідеальних часток у праві власності на будинок та господарські споруди площа земельними ділянками кожного із співвласників мають становити: [PERSON]- 0,0560 га (28/100 ід.ч.); [PERSON] - 0,0340га (17/100 ід.ч).; [PERSON] - 0,0280га (14/100 ід.ч.); [PERSON] - 0,0820 га (41/100 ід.ч.). У фактичному користуванні співвласників будинку знаходяться земельні ділянки, які по площам не відповідають часткам земельної ділянки. Встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] розраховано з площі - 0,2000 га: [PERSON] - 0,0708 га, що на 0,0148 га більше, ніж пропорційний розмір частки у праві власності на спільний житловий будинок. [PERSON] - 0,0376 га, що на 0,0036га більше, ніж пропорційний розмір частки у праві власності на спільний житловий будинок. [PERSON] - 0,0280 га, що відповідає його ідеальній частці. [PERSON] - 0,0636 га, що на 0,0184 га менше, ніж пропорційний розмір частки у праві власності на спільний житловий будинок. Відповідно до висновку експерта №306/15-16 експертом запропоновано чотири варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по вул. Корольова, 107 в м.Житомирі (том 4, а.с. 63-99). Дослідивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, розглянувши план земельної ділянки (фактичне землекористування) відповідно до додатку №2 (том 4, а.с. 27), суд приходить до висновку, що з метою забезпечення повноти права співвласників на користування спірною земельною ділянкою необхідно встановити порядок землекористування по варіанту №2. При виборі вказаного варіанту суд враховує конфігурацію спірної земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS], з врахуванням земельних поліпшень (будівель та споруд, розташованих на ній), а також вимоги чинного законодавства, оскільки обраний варіант передбачає спільний двір, що дає змогу підходу, під»їзду до будівель та споруд, якими користуються сторони по справі. Варіант №3 суд вважає недоцільним, оскільки він передбачає обмеження на земельну ділянку №9, яка за даним варіантом показана [PERSON] для надання проходу [PERSON], при цьому суд враховує, що таких позовних вимог сторонами не заявлялося. Також суд враховує застереження експерта, що при фактичному розміщенні будівель та споруд, розташованих на спірній земельній ділянці, неможливо обрати варіанти без врахування спільного двору, сервітуту чи обмежень на дану земельну ділянку. Позовних вимог щодо сервітуту чи обмежень сторонами також не заявлялося. Також неможливо встановити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантами №№1 та 4, оскільки, відповідно до вказаного вище висновку експертизи, в спірному домоволодінні склався такий порядок користування між співвласниками, який не дозволяє, навіть за умови знесення самовільно збудованої будівлі, облаштування окремого двору для [PERSON] та [PERSON] При цьому суд враховує, що у варіанті №3 (додаток №5) на ділянку №9 встановлюються обмеження в користуванні для проходу, проїзду [PERSON], а у варіанті №4 експертом не враховано самовільно побудований [PERSON] гараж. Тому, обираючи варіант №2, суд враховує, що цей варіант найбільш повно враховує інтереси всіх співвласників будинку, оскільки забезпечує можливість безперешкодного користування належним їм на праві власності нерухомим майном та не потребує знесення самовільно побудованих будівель, а також обраний варіант передбачає спільний двір, що дає змогу безперешкодного підходу, під»їзду до будівель та споруд, якими користуються сторони.

Outcome: partial