Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариств «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про стягнення невиплаченої заробітної плати за квітень - липень 2017 року у сумі 16632,78грн. В обґрунтування поданої позовної заяви посилався на те, що він з 01.09.1980 року працює у «Сумському МНВО ім. М.В. Фрунзе», яке з 01.09.2015 року перейменовано на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на посаді токаря п'ятого розряду в інструментальному цеху №15. Відповідач в порушення трудового законодавства не сплачує йому заробітну плату за квітень-липень 2017 року. На його вимоги виплатити заробітну плату відповідач відповідає відмовою, посилаючись на відсутність коштів, про належні їй суми до виплати не повідомляє. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату за квітень-липень 2017 року у розмірі16632,78грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі уточив та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за травень-липень 2017 року у сумі 10913грн., оскільки за квітень 2017 року заробітна плата позивачу була виплачена. Представник відповідача ПАТ «Сумське НВО» у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Конституцією, як основним законом України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у ст.43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з трудової книжки [PERSON] з 1980 працює в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (а.с.7-9). Відповідно до бухгалтерського листа- розрахунку заборгованість по заробітній платі позивачу за травень-липень 2017 року складає 10913грн. (а.с.10) Факт наявності заборгованості по заробітній платі позивачу [PERSON] відповідачем не спростовано. Положеннями ст.115 КЗпП України встановлено обов'язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі за травень-липень 2017 року в сумі 10913 гривень. Крім того, за положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved