Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати недійсним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом р.№919 від 27.09.2016 року, видане державним нотаріусом Локачинської державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] на 3/4 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по пров. І.Франка -1 в селі Затурці Локачинського району Волинської області по смерті [PERSON], яка померла 07.02.2015 року, а також скасувати державну реєстрацію права власності на імя\~ [PERSON] за даним свідоцтвом. Мотивує свій позов тим, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом р.№919 від 27.09.2016 року, видане державним нотаріусом Локачинської державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON] на 3/4 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по пров. І.Франка -1 в селі Затурці Локачинського району Волинської області по смерті [PERSON], яка померла 07.02.2015 року є недійсним, оскільки у даному свідоцтві нотаріусом не зазначено, що право власності на спадковий житловий будинок зареєстроване на імя іншого спадкодавця [PERSON], по смерті якого [PERSON] не спадкує ні за заповітом, ні за законом. Крім того, у даному свідоцтві не зазначено, що на час смерті спадкодавця [PERSON] на її імя право власності на житловий будинок не посвідчувалось і у державному реєстрі прав на нерухоме майно не реєструвалось. На час видачі спірного свідоцтва спадкоємцю за заповітом [PERSON] залишалась відкритою спадщина за законом по смерті його діда і батька і щодо даної спадщини виник цивільно-правовий спір між спадкоємцями [PERSON], [PERSON] та Затурцівською сільською радою, а також самою [PERSON] Враховуючи, що за позовом самого позивача предметом спору є увесь спадковий будинок, а не будь-яка його частка, тому нотаріус був не вправі посвідчувати право власності відповідача на будь-яку частку до завершення спору судом. Посилаючись на незаконність видачі вказаного вище свідоцтва, позивач просить поданий позов задовольнити і визнати його право власності в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті [PERSON], який помер 23.01.2012 року, на 1/2 житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Затурці, по [PERSON], 1, Локачинського району Волинської області.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову [PERSON] в судове засідання не зявився, в письмовій заяві до суду пояснив, що позов [PERSON] визнає повністю. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечують щодо визнання права власності позивача на 1/4 частину спірного житлового будинку. Суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке було видане державним нотаріусом Локачинської державної нотаріальної контори [PERSON] 27 вересня 2016 року, на підставі заповіту, посвідченого секретарем Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області 23.03.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №10, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], померла 07.02.2015 року є [PERSON]. Спадщина, на яке видане свідоцтво, складається з 3/4 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за номером 1 (один), розташованого по провулку І.Франка, що в с.Затурці Локачинського району Волинської області (а.с.8). 1/4 частина спадкового майна залишилася відкритою. Постановою завідувача Локачинської держнотконтори від 29.02.2016 року №102/02-31 [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало спадкодавцю (а.с.9). Відповідно до довідки Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області, в с.Затурці по вул.Івана Франка, 1, Локачинського району Волинської області знаходиться спадкове майно, яке належало [PERSON], який помер 23 січня 2012 року. На протязі шести місяців після його смерті у володіння його спадковим майном вступили дружина [PERSON], син, [PERSON], і син померлого [PERSON], який помер 07 травня 2005 року в особі його неповнолітнього сина [PERSON]), які на день смерті батька проживали і були зареєстровані за іншою адресою (а.с.15). Згідно з свідоцтвами про смерть, [PERSON] помер 07.05.2005 року, [PERSON] 23.01.2012 року (а.с.19,20). З свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Документами про родинні відносини стверджується, що [PERSON] є сином [PERSON] та онуком [PERSON] (а.с.17,18). З свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 05.09.1987 року вбачається, що житловий будинок, який розташований в с.Затурці, по вул.І.Франка в цілому належить [PERSON], про що також стверджується витягом з погосподарської книги №5 за 2012 рік (а.с.22,23). Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, після смерті [PERSON], який помер 23.01.2012 року, спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, були: дружина [PERSON] і онук по праву представлення [PERSON], який був неповнолітній. З спадкової справи [PERSON] видно, що дружина [PERSON] проживала разом з ним, і подала заяву про прийняття спадщини за законом. Будь-яких заяв про видачу їй свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, спадкоємець [PERSON] не писала, а отже нотаріус не міг без їй заяви виділити частку у спільному майні подружжя, а тільки встановити її право як спадкоємця першої черги як дружини. Враховуючи, що на час його смерті було 2 спадкоємці вона і онук по праву представлення, право на спадщину за законом в рівних частинах по 1/2 частині мали вони обоє. З спадкової справи дружини спадкодавця [PERSON], яка померла 07.02.2015 року, видно, що за заповітом, посвідченим секретарем Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області 23.03.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №10, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], померла 07.02.2015 року є [PERSON]. Спадщина, на яке видане свідоцтво, видане нотаріусом Локачинської державної нотаріальної контори 27 вересня 2016 року за Р№919, складається з 3/4 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за номером 1 (один), розташованого по провулку І.Франка, що в с.Затурці Локачинського району Волинської області, яке належало [PERSON], спадкоємцем якої по заповіту є [PERSON] відповідач по справі, яке [PERSON] прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Отже, [PERSON] мала право на розпорядження своїм майном, яке вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, а саме 1/2 житлового будинку в с. в с.Затурці Локачинського району Волинської області по провулку І.Франка, 1, що зареєстровано на імя її чоловіка, [PERSON]. Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було видане державним нотаріусом Локачинської державної нотаріальної контори [PERSON] 27 вересня 2016 року за Р№919, нотаріусом невірно визначено масу спадкового майна спадкодавця [PERSON], враховуючи її право на частку у спадковому майні подружжя без відповідної на це заяви самої спадкоємиці (як видно з спадкової справи [PERSON]С.), помилково виділив їй 3/4 частини, що належало [PERSON], яке вона прийняла, але не оформила, і 1/4 частину залишив відкритою. Виходячи з викладених вище порушень ЦК України, а саме невірне виділення часток спадкового майна, на які не мала права [PERSON], суд вважає, що дане свідоцтво слід вважати недійсним, і відповідно скасувати державну реєстрацію на імя [PERSON] (відповідача по справі) за даним свідоцтвом. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. Враховуючи, що визнаючи свідоцтво про право на спадщину за заповітом недійсним, відповідач залишилася в становищі позбавленої своїх спадкових прав за заповітом, а тому суд вважає, що слід визнати її право власності на спадщину за заповітом на 1/2 житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Затурці, по [PERSON], 1, Локачинського району Волинської області після смерті тітки, [PERSON], яка померла 07.02.2015 року, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, [PERSON], який помер 23.01.2012 року, і на якого був зареєстрований цілий житловий будинок в с.Затурці, по [PERSON], 1, Локачинського району Волинської області, однак не оформила своїх спадкових прав. Разом з тим, суд задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON] в частині його права на спадщину за законом по праву представлення після смерті діда, [PERSON], який помер 23.01.2012 року, на іншу 1/2 житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Затурці, по [PERSON], 1, Локачинського району Волинської області. В решті позову слід відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial