Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в Острозький районний суд до Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], мотивуючи свою заяву тим, що спадкодавець [PERSON], не виготовила своєчасно правовстановлюючі документи та не зареєструвала будинок на праві власності в органах БТІ, що на даний час позбавляє його можливості скористатися своїми правами на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Представник відповідача позов визнав, про що подав суду письмову заяву. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, рахує позов доведеним та таким, що підлягає до задоволення із наступних підстав. [PERSON] належав садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS]. Даний житловий будинок зареєстрований за [PERSON] згідно погосподарської книги Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області № 1, особовий рахунок № [NUMBER]. Даний садибний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 0, 45 га., переданій сесією Ровазької сільської ради 31.03.1994 року у власність [PERSON] В подальшому [PERSON] не було виготовлено технічної документації, технічного паспорта та свідоцтва про право власності на належний їй садибний житловий будинок та не було зареєстровано в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації за собою право власності на дане будинковолодіня. Даний житловий будинок був побудований у 1947 році та відносився до типу колгоспного двору. Станом на 01.01.1991 року в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] - голова колгопного дворута її дочки : [PERSON] та [PERSON] - члени колгоспного двору. У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, до правовідносин, що виникли до введення в дію Закону України «Про власність» застосовується діюче на той час законодавство і спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Зокрема, право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). У відповідності до ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Виходячи зі змісту даних правових норм, розмір часток усіх, хто був зареєстрований на той час в даному будинку, як членів колгоспного двору, становив по 1/3 на кожного. [PERSON] померла [INFO] не виділивши свою частку в майні бувшого колгоспного двору. А [INFO] померла [PERSON], котра також не виділила свою частку в бувшому колгоспному дворі та не оформила право на спадщину після смерті мами [PERSON] Таким чином [PERSON] залишилась єдиною із сімї котра мала право на майно бувшого колгоспного двору що знаходиться в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла у віці 88 років (актовий запис № 5). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Розвазькою сільською радю Острозького району Рівненської області 06 травня 1998 року та зареєстрований в реєстрі за № 9, у відповідності до якого вона заповіла усе належне їй майно [PERSON]. У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР та ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті мами [PERSON] та сестри [PERSON], оскільки на день їх смерті та після їх смерті проживала та продовжувала проживати в житловому будинку, що знаходиться в с в [ADDRESS], проте юридично спадщину не оформила. За життя вона залишила заповіт, посвідчений Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області 06 травня 1998 року та зареєстрований в реєстрі за № 9, у відповідності до якого заповіла усе належне їй майно [PERSON] Заповіт на день її смерті не змінено та не відмінено. Позивач прийняв спадщину, так як у встановлений чинним законодавством строк звернувся до Острозької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 54 за 2014 рік. Позивач отримав 27.02.2015 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON], на дві земельних ділянки ( спадкова справа 54/2014). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане будинковолодіння. У зв'язку з цим, він звернувся до Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації, де 26 лютого 2015 року для нього було виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. 10 березня 2015 року з метою оформлення своїх спадкових прав на дане будинковолодіння позивач звернувся до Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований [INFO] на ім'я покійної [PERSON] 10.03.2015 року на свою заяву він отримала офіційну письмову відмову у видачі свідоцтва про право власності на тій підставі, що на даний час у відповідності до чинного законодавства свідоцтва про право власності на нерухоме майно на померлих не видаються. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1233 заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на день своєї смерті. У зв'язку з тим, що спадкодавиця за життя не провела за собою державної реєстрацію права власності в Рівненському ОБТІ на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] і на даний час позивач позбавлений можливості його оформити, що порушує його права та інтереси, а тому суд рахує за можливе позовні вимоги позивача задовольнити. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved