overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що перебував з відповідачкою в шлюбі, який в 2013 році розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з ним та перебуває на його утриманні. Враховуючи, що він на теперішній час не працює, утримання сина тільки за власні кошти без допомоги відповідачки ставить його в тяжке матеріальне становище. Просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідачки щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка позов визнала частково, пояснила, що на теперішній час не працює, постійного доходу не має. Вважає за можливе стягнути з неї аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України та розяснень викладених в п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], 24.02.2012 року який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, який на час розгляду справи не працює. Враховуючи, що відповідачка офіційно не працевлаштована, тобто не має постійного, регулярного доходу, аліменти слід стягнути не в частці від її доходу, а в твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з того, що мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини до шести років на час розгляду справи встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік складає 1032 грн., а тягар утримання спільної дитини сторони мають нести порівну. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. В суді позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 року. Мають двоє неповнолітніх дітей : сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. На даний час припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства, проживають окремо. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання синів, хоча працездатна і спроможна утримувати двоє неповнолітніх дітей , які на даний час знаходяться на його утриманні , тому просить позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоча про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. На попередньому судовому засіданні позов не визнала і пояснила , що не згідна сплачувати аліменти на утримання синів, оскільки не працює, крім того здійснює догляд за матір»ю, яка часто хворіє. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних матеріалів. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей : сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], батьком яких є [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії 1-БВ № 166243 від 08.04.2004 року, серії 1-БВ № 052565 від 03.04.2007 року, свідоцтвом про одруження серії 1-БВ № 082197 від 19.07.2003 року. На даний час сторони не підтримують подружні відносини і ведення спільного господарства , проживають окремо. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатна і спроможна утримувати синів, які знаходяться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою Зіньковецької сільської ради Кам»янець- Подільського району за № 367 від 10.08.2016 року. Позивач потребує допомоги на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Позов підлягає задоволенню частково у твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 грн., щомісячно на кожну дитину, оскільки відповідачка не працює, сама хворіє і доглядає хвору матір. Аліменти підлягають стягненню згідно ст.ст.180,182,183,191 СК України у твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, [PERSON] є батьком [PERSON]. Позивач стверджує, що він є інвалідом 2-ої групи, є особою постраждалою внаслідок аварії на ЧАЄС, а також перебуває на пенсії. Відповідачка по справі не піклується про батька, не надає йому матеріальної допомоги, яку він потребує. В звязку з чим, позивач просять стягнути з відповідачка на своє утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно. В судове засідання позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, а також просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про розгляд справи неодноразово повідомлялась за місцем реєстрації, проте за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується поштовими повідомленнями. Таким чином, згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленою належним чином. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 474528. (а.с. 7) Позивач є інвалідом 2-ої групи, є особою постраждалою внаслідок аварії на ЧАЄС, а також перебуває на пенсії, що підтверджується відповідними свідоцтвами. (а.с. 5-6). Статтею 51 Конституції України встановлено, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідачка після розірвання шлюбу в квітні 2014р. залишила проживати дітей спільно з батьком. Він матеріально утримує дітей та діти проживають спільно з ним у с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей по ? частини від всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину окремо. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що діти проживають спільно з батьком. Представник відповідачки позовні вимоги визнала частково та пояснила, що дійсно діти проживають спільно з батьком. Відповідачка бажає приймати участь у вихованні та утриманні дітей, проте не знайшла з позивачем порозуміння з цього питання. Представник відповідачки також пояснила, що у відповідачки народився син [PERSON], [INFO], у звязку з чим, вона не має можливості у повному обсязі сплачувати аліменти. Вивчивши матеріали справи, заслуховуючи пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають спільно з батьком [PERSON], що підтвердила в судовому засіданні представник відповідача. Відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки доказів протилежного суду не надано. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухваленні рішення суд враховує матеріальний стан одержувача та платника аліментів, наявність у відповідачки малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає необґрунтованим вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони проживали однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. [INFO] у сторін народився син - [PERSON]. 24 серпня 2016р. відповідачка залишала дитину позивачу та повернулась до своєї матері. Позивач стверджує, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має постійну роботу. На підставі викладеного, позивач просить стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, а також на себе у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась за місцем реєстрації, проте за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується поштовим повідомленням. В зв'язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідачка вважається повідомленою про розгляд справи. На підставі вищенаведеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає спільно з батьком. 24 серпня 2016р. відповідачка залишала дитину позивачу та повернулась до своєї матері, що підтверджується її розпискою Судом також встановлено, що відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 86 СК України чоловік, з яким проживає дитина, має право на утримання від дружини - матері дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає, що необхідно встановити розмірі аліментів в частці від заробітної плати . При ухваленні рішення суд враховує матеріальний стан відповідачки, регулярність отримання заробітної плати, відсутність інших утриманців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Позивачка стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у зв'язку з чим, позивачка просить стягнути аліменти на його утримання у розмірі 2500 гривень щомісячно. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач надає матеріальну допомогу дитині проте нерегулярно, а також розмір даних коштів їй не вистачає для нормального забезпечення дитини. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він має мінливі заробітки та згоден сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає спільно з позивачкою. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В даний час позивачка, не має можливості належним чином забезпечити сина. При ухваленні рішення суд враховує матеріальний стан одержувача та платника аліментів, відсутність інших утриманців, працездатність сторін. Суд також враховує той факт, що за твердженням позивачки, вона витрачає на дитину приблизно 2000 гривень щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не працевлаштований та має мінливі заробітки. В той же час, відповідач не повідомив суд про свій середній заробіток. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно зменшити розмір аліментів, враховуючи матеріальний стан сторін, а також спільний обов'язок батьків утримувати дитину.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28.02.2014 р. між ним і відповідачем було укладено договір позики за яким надав відповідачу грошові кошти в іноземній валюті в сумі 400 доларів США які відповідач зобов'язався повернути в строк до 30 червня 2014 р. На підтвердження укладення договору позики відповідач надав власноручно написану розписку. У визначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 400(чотириста) доларів США та 243 грн. 60 коп. судового збору. В судове засідання позивач, його представник не з'явилися. Представник позивача направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, просить позов задоволити. Відповідач в суді позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Суду відповідач пояснив, що дійсно він позичив у позивача в м.Києві 400 доларів США строком до 30.06.2014 р., розписку про отримання коштів писав власноруч, своєчасно кошти не повернув оскільки захворів важкою хворобою на лікування якої витратив значні кошти, борг визнає і зобов'язується його повернути позивачу. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 28 лютого 2014 р. позивач позичив відповідачу 400 доларів США строком до 30 червня 2014 р., що підтверджується оригіналом розписки, приєднаним до матеріалів справи (а.с.21). Відповідач кошти позивачу у встановлений строк не повернув. Зазначені обставини відповідач в суді визнав. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідачем заборгованість по позиці позивачу не було повернуто, борг складає 400(чотириста) доларів США, відповідач в суді позовні вимоги визнав, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в 02 січня 2011 р. відповідач [PERSON] позичив у нього кошти в сумі 50000грн. Згідно домовленості відповідач зобов'язувався повернути кошти до 02 січня 2015 р. На підтвердження умов договору відповідачем була складена розписка. Свої зобов'язання щодо повернення боргу відповідач не виконав, ухиляється від взятих на себе зобов'язань. Позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики в сумі 50000грн. В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву, в якій просив справу розглядати без нього, позов просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно судовою повісткою, про причини неявки суду не повідомив. В попередньому судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, суду пояснив, що дійсно 02 січня 2011р. позичив у [PERSON] 50000грн., зобов'язався повернути кошти до 02 січня 2015 р., однак у зв'язку із важким матеріальним станом не виконав зобов'язання, а відтак не заперечує щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 02 січня 2011 р. позивач позичив відповідачу [PERSON] 50000грн., що підтверджується оригіналом розписки, приєднаним до матеріалів справи. Відповідно до складеної розписки, відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути кошти в сумі 50000грн. до 01 лютого 2015 р. Відповідач кошти позивачу у встановлений строк не повернув. Зазначені обставини відповідач в суді визнав. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідачем кошти по позиці позивачу не було повернуто, відповідач позовні вимоги щодо повернення боргу в сумі 50000 грн. визнав, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON]. звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог та пояснив суду наступне. В січні місяці 2012 року, між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 130 000 грн. 00 коп. На підтвердження зазначеного договору, [PERSON] було особисто написано розписку, згідно тексту якої він взяв в нього в борг грошові кошти в сумі 130 000 грн. 00 коп., які він зобов'язався повернути за його вимогою. 31.01.2015 року ним було направлено відповідачеві лист - вимогу про повернення йому суми боргу в строк до 10.02.2015 року. Але в зазначений строк, відповідач не повернув йому суми боргу та не повідомив про причини невиконання умов угоди. До теперішнього часу зобов'язання за договором позики відповідачем не виконані. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу в сумі 130 000 грн. 00 коп., а також 1300 грн. 00 коп. за сплачений ним судовий збір. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти їх задоволення. Пояснив, що дійсно він взяв у [PERSON]. в борг грошові кошти в сумі 130 000 грн. Написав власноручно про це розписку та зобов'язався повернути боргу за вимогою [PERSON]. Але так трапилось, що йому нічим повертати борг, т.б. грошових коштів в нього немає. Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, відповідача, ознайомившись з доказами по цивільній справі, а саме: ксерокопією розписки [PERSON] про одержання від [PERSON]. в борг грошей в сумі 130 000 грн., лист - вимогу від 31.01.2015 року, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно із ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Розписка складена та підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочинів між позивачем та відповідачем.. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] одержав від позивача [PERSON]. гроші в сумі 130 000 грн., зазначене підтверджується ксерокопією розписки, наданою [PERSON] в якій відповідач вказав, що борг він зобов'язується повернути. За вказаних обставин суд вважає необхідними стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]. борг за вказаною розпискою в сумі 130 000 грн. а також судові витрати , які складаються зі сплати позивачем судового збору в розмірі 1300 грн. 00 коп., в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved