Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому зазначав, що рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду від 14.07.2014 р. було задоволено позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання дітей. Стягнуто з нього аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] починаючи з 07.07.2014 р. до досягнення дитиною повноліття. Судом було видано два виконавчі листи. Позивач працює трактористом машиністом у ТОВ «Фрідом Фарм Бекон», а його заробітна плата складає близько 4500-5000 грн. на місяць. Вказує, що згідно приписів ст. 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Однак розмір відрахувань за виконавчими листами складає у нього приблизно 3000 грн. Просив винести рішення про зменшення стягнення з нього аліментів на утримання дітей до розміру 1/3 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на двох неповнолітніх дітей, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, відповідачка в судове засідання не з?явилася. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14.07.2014 р. було задоволено позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання дітей. Стягнуто з позивача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] починаючи з 07.07.2014 р. до досягнення дитиною повноліття. Судом було видано два виконавчі листи. Постановами державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні Єложенко В.В. від 05.11.2014 р. з боржника [PERSON] постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку доходу в розмірі 35% щомісячно до погашення заборгованості в розмірі 2 233 грн. 00 коп. (а з 01.10.2014 р. згідно заробітної плати боржника), з яких 1,7% в рахунок погашення боргу, а 33,3% поточні виплати, а потім після погашення боргу в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач працює трактористом машиністом у ТОВ «Фрідом Фарм Бекон», а його доходи згідно довідки № 156/13 від 08.09.2015 р. за період з березня по серпень 2015 р. склали 29 394 грн. 75 коп., з них сплачено аліментів 16 268 грн. 90 коп. Відповідно до приписів ст. 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Особа, яка сплачує аліменти, може звернутися до суду з позовною вимогою про зменшення розміру аліментів у тих випадках, коли істотно погіршилось її матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я або покращилось матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. Суд вважає, що позивач не довів суду, що істотно погіршилось його матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я або покращилось матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувачки аліментів. Більш того, позивач у своїх позовних вимогах просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей до розміру 1/3 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на двох неповнолітніх дітей, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття, що вже й так ухвалено рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14.07.2014 р., яким було задоволено позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнуто з позивача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу (заробітку), але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] починаючи з 07.07.2014 р. до досягнення дитиною повноліття, а отже не може вестися мови про яке б то не було зменшення розміру аліментів. Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів є насамперед захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, а тому ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову. На підставі ст. 192 СК України, ст. 128 КЗпП України,

Outcome: dismissed