Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розстрочення сплати заборгованості за аліментами. Позовна заява мотивована тим, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому міськрайонному віддлі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавчий лист № 457/74/17 від 05 квітня 2017 року, виданий Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13 січня 2017 року і досягнення дитиною повноліття. Шлюб з [PERSON] розірвано 13 березня 2017 року. Ще станом на час розгляду справи № 457/74/17 він не мав постійного місця роботи та стабільних заробітків, не мав можливості працевлаштуватися, тому з часом утворилася заборгованість за аліментами, що становить 32099,16 грн. З часу призначення аліментів змінилося його матеріальне та сімейне становище. З 2019 року він живе у цивільному шлюбі з [PERSON] , з якою [INFO] у нього народилася дочка [PERSON] . З 29 травня 2020 року він працевлаштувався у структурному підрозділі «Ремонтне вагонне депо Дрогобича», однак у зв`язку з карантином зарплату йому не нараховували та не виплачували до вересня 2020 року. Лише починаючи з жовтня 2020 року він почав отримувати зарплату, з якої 70 % відраховується на сплату заборгованості на користь [PERSON] на його першу дитину, що ставить його теперішню сім`ю у складне матеріальне становище. Його сімейний і матеріальний стан змінився, у виробничому структурному підрозділі «Ремонтне вагонне депо Дрогобич» він отримує мінливий дохід від 3000 грн. до 5000 грн., що дозволить йому погасити заборгованість за аліментами у виді щомісячного платежу у розмірі 1000 грн. до повного погашення боргу. Просить розстрочити заборгованість по сплаті за аліментами в розмірі 32099,16 грн. на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на 32 місяців щомісячними платежами у розмірі 1000 грн. на місяць з часу набрання рішенням законної сили. Сторони у судове засідання не з`явилися. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У судовому засіданні встановлено, що сторони 07 лютого 2015 року уклали шлюб. У шлюбі і них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14 липня 2015 року. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 13 березня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Одночасно цим же рішенням суду ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13 січня 2017 року і до досягнення нею повноліття. З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 53783715 від 01 квітня 2021 року вбачається, що сума заборгованості по виконанню виконавчого листа № 457/74/17 від 05 квітня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13 січня 2017 року і до досягнення нею повноліття становить станом на березень 2021 року 32099,16 грн. З зазначеного розрахунку встановлено також, що, починаючи з січня 2017 року по вересень 2020 року позивач взагалі не сплачував аліменти на утримання дочки, що свідчить про його умисне ухилення від виконання батьківського обов`язку. Згідно зі ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості по аліментах. За позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Вирішуючи питання про те, чи обставини, на які покликається [PERSON] як на підставу для розстрочення заборгованості зі сплати аліментів, є істотними, суд виходить з того, що [PERSON] був обізнаний про наявність у нього з січня 2017 року зобов`язань щодо сплати аліментів на користь відповідачки. Суд вважає, що наявність ще однієї дитини (яка таж потребує витрат на утримання) у позивача є підставою для розстрочення виконання рішення суду. На даний час позивач є працевлаштований, протипоказань щодо працевлаштування у нього немає, інвалідом не являється, на тяжкі хвороби не хворіє. Як на підставу для розстрочення виконання судового рішення позивач посилається на свій матеріальний стан, вказуючи, що у нього народилася ще одна дитина (що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) 13 жовтня 2020 року), а також на те, що з його заробітної плати стягається 70 % на погашення заборгованості за аліментами. Відповідно до довідки № 74 від 23 березня 2021 року виробничим структурним підрозділом «Ремонтне вагонне депо Дрогобич» [PERSON] дійсно з 29 травня 2020 року працює у вказаній установі газорізальником 3 розряду у заготівельно-допоміжному цеху по даний час. Одночасно позивач не надав суду жодного доказу, який би вказував на розмір його заробітної плати (з чого можливо би було встановити відсоткове співвідношення між нарахуваннями та стягнутою сумою на погашення заборгованості за аліментами) та доказів того, що у період з березня по вересень 2020 року заробітна плата йому не виплачувалася. Ба більше, зазначеного розрахунку заборгованості по сплаті аліментів встановлено також, що, починаючи з січня 2017 року по вересень 2020 року позивач взагалі не сплачував аліменти на утримання дочки, що свідчить про його умисне ухилення від виконання батьківського обов`язку. Крім цього, з рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 13 березня 2017 року вбачається, що [PERSON] був присутній при розгляді справи, тобто був обізнаний про зміст ухваленого рішення суду. Також у рішенні суду зазначено, що відповідач ( [PERSON] ) в судове засідання з`явився, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1000 грн. Наведене свідчить про ще, що [PERSON] добровільно погодився сплачувати ту суму аліментів, яку було ухвалено стягувати з нього рішенням суду від 13 березня 2017 року. Позивач просить розстрочити сплату заборгованості по аліментах строком на 32 місяці. При цьому, враховуючи норму ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Способи правового регулювання правовідносин зі сплати заборгованості за частинами 1 та 2 статті 197 СК України, а саме відстрочка, розстрочка, часткове та повне звільнення є водночас окремими та взаємопов`язаними заходами сприяння платнику аліментів щодо виходу із важкого матеріального стану, що виник з поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково: розстрочити заборгованість по сплаті за аліментами в розмірі 32099,16 грн. на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на 12 місяців щомісячними платежами у розмірі 2674,93 грн. на місяць з часу набрання рішенням законної сили. Встановлено, що позивачем при зверненні до суду не сплачено судовий збір. Суд наголошує на тому, що закон звільняє позивачів від сплати судового збору у позовах про стягнення аліментів, тоді як позов про розстрочення сплати заборгованості по аліментах під дію положення про звільнення від сплати судового збору не підпадає, а окремим об`єктом справляння судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial