Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи це тим, що після смерті 09 квітня 1996 року матері позивача [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з права на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Черняховського с. Нове Село Ізяславського району Хмельницької області, на яку [PERSON] має право як спадкоємець першої черги за законом, однак через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] був виданий після її смерті, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права, хоча спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за відсутності представника [PERSON] сільської ради. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій письмовій заяві просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Хмельницької області [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] померла 09 квітня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. В звязку з тим, що спадкодавець помер у 1996 році, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Згідно вимог ст. 527 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Згідно вимог ст. 533 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Померла 09 квітня 1996 року [PERSON] являється матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого додана до матеріалів справи. Таким чином [PERSON] являється спадкоємцем після смерті [PERSON] першої черги за законом. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується поясненнями представника позивача, довідкою [PERSON] сільської ради № 56 від 29 січня 2016 року, листом державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори № 1591/02-14 від 16 липня 2016 року, доданими до матеріалів справи. Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради № 56 від 29 січня 2016 року, листом державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори № 1591/02-14 від 16 липня 2016 року, доданими до матеріалів справи. Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку ( пай ) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У ст. 1 ЦПК України вказано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Повноваження в галузі земельних відносин визначені у главах 2 та 3 Земельного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. [PERSON] позбавлений можливості оформити свої спадкові права, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] був виданий після її смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть, сертифікатом на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON], копії яких додані до матеріалів справи, листом державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори № 1591/02-14 від 16 липня 2016 року, доданим до матеріалів справи. Державний акт на право колективної власності на землю Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Черняховського ХМ № 22 був виданий 24 листопада 1995 року, що підтверджується оглянутим у судовому засіданні оригіналом Державного акта та списків, доданих до нього, в яких [PERSON] не значиться. Згідно відомостей трудової книжки колгоспника № 239 від 09 вересня 1966 року, копія якої додана до матеріалів справи, [PERSON] являлась членом колгоспу ім. Черняховського, де і працювала до виходу на пенсію. Згідно розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 62/2000-р від 19 квітня 2000 року визнано право [PERSON] на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в КСП ім. Черняховського с. Нове Село Ізяславського району Хмельницької області та вирішено видати їй сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджується відповідною архівною довідкою, копія якої додана до матеріалів справи. Таким чином суд приходить до висновку, що на момент смерті [PERSON] належало право на земельну частку (пай) в розмірі 2,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в КСП ім. Черняховського с. Нове Село Ізяславського району Хмельницької області вартістю 11888 грн., що підтверджується листом Відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Хмельницької області № 01-25/562 від 06 липня 2016 року, доданою до матеріалів справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні.

Outcome: approved