overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 15.07.2006 року з відповідачем, який було зареєстровано міськім відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області та зроблено актовий запис №257. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на сімейне життя. Внаслідок чого виникали непорозуміння, які призвели до частих конфліктів і розпаду сім`ї. Фактично шлюбні відносини між ними припинено. Шлюб існує формально. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Справа як малозначна розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та клопотань не подано. Подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю. Про судовий розгляд відповідач повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2006 року, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на сімейне життя. Внаслідок чого виникали непорозуміння, які призвели до частих конфліктів і розпаду сім`ї. Шлюб існує формально, внаслідок чого спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.ст.21 та 24 СК України, шлюб є сімейним союзом чоловіка і жінки, який ґрунтується на їх вільній згоді. Це право подружжя як вільно вступати у шлюб, так вільно і його припиняти. Шлюб існує формально, сторони правами подружжя не користуються, обов`язків подружжя не виконують. Суд встановив, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин сім`ю зберегти не можливо, а тому на підставі ст.112 СК України позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 16 жовтня 2009 року з [PERSON]. У подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, вони не можуть порозумітися, більше двох років подружні відносини фактично припинено. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, а тому просить позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, просить розірвати шлюб. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 16.10.2009 року. У подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Як визначено ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні строни протягом тривалого часу не підтримують шлюбних відносин, їх шлюб носить формальний характер, позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. Відповідач погоджується на розірвання шлюбу. Враховуючи відносини, які склались між сторонами, фактичне припинення подружніх відносин, та те, що сторони категорично не бажають зберігати шлюб, оскільки збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем, згідно заявленого ним клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 19.11.2001 року з [PERSON]. В шлюбі народилось четверо дітей. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що з вересня 2014 року сторони проживають окремо, фактично подружні відносини припинено, кожен з них мають намір створити нову сімю. В судове засідання позивач не зявився, подала клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідачка також в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №047885 виданого відділом РАГСу Ковельського міського управління юстиції Волинської області вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 19.11.2001 року. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як визначено ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи відносини, які склались між сторонами, відсутність можливості примирити подружжя, фактичне припинення подружніх відносин, намір сторін створити нові сімї, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. В силу ст..88 ЦПК України судові витрати, які полягають у сплаченому позивачем при зверненні до суду судовому зборі в розмірі 243,60 грн, слід залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 21 вересня 1996 року у Петрівцівській сільській раді Миргородського району Полтавської області, актовий запис №06 з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 21.09.1996 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу дітей не має. Причинами розірвання шлюбу зазначає не сумісність поглядів на інтимне життя. Подружні відносини не підтримують з червня 2011 року. Збереження сім'ї суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що з літа 2011 року спільно з дружиною не проживають, подружні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. Збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки він має намір створити іншу сім'ю, просив шлюб розірвати, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.9), причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] 21 вересня 1996 року у Петрівцівській сільській раді Миргородського району Полтавської області, уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Між сторонами по справі склалися і існують такі взаємовідносини, які суперечать інтересам позивача, виключають подальше спільне проживання подружжя, шлюб тривалий час існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач [PERSON], яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, не заявила про бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу відповідачці необхідно залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 22 вересня 2007 року із [PERSON]. В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що фактично подружні відносини припинено, сторони протягом півтора року проживають окремо, збереження сімї є неможливим. Неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, спору щодо місця проживання дитини немає. В судове засідання сторони не зявились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позивач просить позов задовольнити, відповідач проти розірвання шлюбу з підстав вказаних у позовній заяві не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №027041 виданого Шедрогірською сільською радою Ратнівського району Волинської області, вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 22.09.2007 року. Подружжя має одну неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. За змістом ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як визначено ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, фактично подружні відносини між сторонами припинено, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони тривалий час проживають окремо, а тому збереження шлюбу є неможливим. Враховуючи викладене суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати у справі слід залишити за сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 23.10.1982 року з відповідачем, який було зареєстровано виконавчим комітетом Обиходівської сільської ради Коростенського району Житомирської області та зроблено актовий запис №11. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем у них не склалося та поступово погіршилось. Внаслідок чого шлюбні відносини вони не підтримують протягом 3 років. Фактично шлюб припинено та він існує формально. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Справа як малозначна розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та клопотань не подано. Відповідачка подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю. Про судовий розгляд відповідач повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.10.1982 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Обиходівської сільської ради Коростенського району Житомирської області та зроблено актовий запис №11. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем у них не склалося та поступово погіршилось. Внаслідок чого шлюбні відносини вони не підтримують протягом 3 років. Шлюб існує формально, внаслідок чого спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.ст.21 та 24 СК України, шлюб є сімейним союзом чоловіка і жінки, який ґрунтується на їх вільній згоді. Це право подружжя як вільно вступати у шлюб, так вільно і його припиняти. Шлюб існує формально, сторони правами подружжя не користуються, обов`язків подружжя не виконують. Суд встановив, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин сім`ю зберегти не можливо, а тому на підставі ст.112 СК України позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 24 лютого 2009 року із [PERSON] . В обґрунтуванні позову [PERSON] зазначає, що від даного шлюбу є одна неповнолітня дитина, однак подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини, оскільки відповідач не враховує її думки при вирішенні спільних питань, що призвело до фактичного припинення подружніх відносин. В судове засідання позивач не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, з свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 24 лютого 2009 року. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як визначено ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, судом вживались заходи для примирення подружжя, надавався відповідний строк терміном шість місяців, по закінченні часу на примирення позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не надає суду доказів, які б свідчили про збереження сім'ї. Враховуючи викладене суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати, при цьому приймається до уваги факт фактичного припинення подружніх відносин починаючи з липня 2013 року, а також окреме проживання сторін на час розгляду справи. спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає. Судові витрати по справі слід залишити за сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 27 березня 2003 року у відділі РАГС м. Миргород Полтавської області, актовий запис №52 з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 27.03.2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу дітей не має. Причинами розірвання шлюбу зазначає різні погляди на життя. Подружні відносини припинені в січні 2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, просив шлюб розірвати, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 10). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.9), причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 27 березня 2003 року у відділі РАГС м. Миргород Полтавської області уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №52, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.3). Між сторонами по справі склалися і існують такі взаємовідносини, які суперечать інтересам позивача, виключають подальше спільне проживання подружжя, шлюб тривалий час існує формально, а тому шлюб необхідно розірвати. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 28.10.1998 року з відповідачем, який було зареєстровано ВРАГС Коростенського міськвиконкому та зроблено актовий запис №403. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. З березня 2016 року вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних та подружніх стосунків. Тобто одруження з відповідачем виявилось невдалим. При таких обставинах сумісне життя і збереження сім`ї стало не можливим, подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення між ними. Шлюб існує формально. Відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС і тому він змушений звернутись з позовом до суду. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на час подання позовної заяви не має. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Справа як малозначна розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано. Про судовий розгляд відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.10.1998 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З березня 2016 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних та подружніх стосунків. Тобто одруження виявилось невдалим. При таких обставинах сумісне життя і збереження сім`ї стало не можливим, подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення між сторонами. Шлюб існує формально. Відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС і тому позивач змушений звернутись з позовом до суду. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на час подання позовної заяви не мають. Дійсними причинами позову є припинення шлюбних відносин. Відповідно до ст.ст.21 та 24 СК України, шлюб є сімейним союзом чоловіка і жінки, який ґрунтується на їх вільній згоді. Це право подружжя як вільно вступати у шлюб, так вільно і його припиняти. Шлюб існує формально, сторони правами подружжя не користуються, обов`язків подружжя не виконують. Суд встановив, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Таким чином судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин сім`ю зберегти не можливо, а тому на підставі ст.112 СК України позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved