Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки №2 від 22 вересня 2006 року недійсним. На обґрунтування своїх вимог він зазначив, що 28 березня 2016 року він отримав від ПАТ «УкрСиббанк» вимогу про сплату боргу відповідно договору поруки №2 від 22.09.2006 року, який виступив забезпеченням договору про надання споживчого кредиту №11045032000 від 22.09.2006 року на суму 69000 дол. США. укладеним між банком та [PERSON]. Про укладенні договору про надання споживчого кредиту №11045032000 від 22.09.2006 року він не був присутній та не підписував договір поруки №2 від 22.09.2006 року тому він не розуміє звідки взявся договір поруки №2 від 22.09.2006 року в кінці якого стоїть не його підпис. Він не мав наміру бути поручителем [PERSON] оскільки предметом забезпечення була іпотечна квартира відповідно до договору іпотеки. Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що 28 березня 2016 року позивач отримав від ПАТ «УкрСиббанк» вимогу про сплату боргу відповідно договору поруки №2 від 22.09.2006 року, який виступив забезпеченням договору про надання споживчого кредиту №11045032000 від 22.09.2006 року на суму 69000 дол. США. укладеним між банком та [PERSON]. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до висновку експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №181 П від 12.01.2017 року - підписи на договорі поруки №2 у графі «Поручитель», що укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 22 вересня 2006 року, виконані не [PERSON], а іншою особою. Згідно ч.ч. 1,3 ст. 215, 216 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.. 1-3, 5 і 6 ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом недійсним. Частинами 1-3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] не підписував договору поруки №2, що укладений від імені [PERSON] з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» 22 вересня 2006 року , а тому він має бути визнаний недійсним. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved