Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Консалт» про припинення іпотеки, посилаючись на те, що позивач є власником нежитлової будівлі, літ. Ф-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належить позивачу на праві приватної власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1048536371101. 18.01.2008 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №1/МС-08 від 18.01.2008 року у відповідності до якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 155000,00 гривень строком погашення не пізніше 17.01.2013 року зі сплатою 17,5 відсотків річних. Того ж дня, між банком та позичальником, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Вініченко Ж.В., за яким [PERSON] було передано в іпотеку нерухоме майно: нежитлова будівля, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 12.03.2008 та 20.08.2008 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено додаткові договори до згаданого кредитного договору за №№1 та 2, відповідно. В день укладення додаткових договорів приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вініченко Ж.В. було посвідчено, договори №№1 та 2 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 18.01.2008 року. Після оформлення договору іпотеки та додаткових договорів до нього, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вініченко Ж.В. було внесено до реєстру іпотек запис за реєстраційним номер 16787773 від 18.01.2008, запис за реєстраційним номером: 16787889 від 12.03.2008 року та внесено запис про заборону відчуження нерухомого до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна номер запису про обтяження: 16787237 від 18.01.2008 року, номер запису про обтяження: 16787644 та обтяження за реєстраційним номером: 6764305 від 12.03.2008 року. 30.06.2010 між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Банку, у відповідності до якого внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта банку прав вимог до боржників, до Дельта банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укпромбанку) від Боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за Кредитним та Забезпечувальними договорами (п. 4.2 договору), в т.ч. і по кредитному договору із відповідачем у справі № 1/МС-08 від 18.01.2008 року (витяг з додатку № 2 до договору про передачу активів а.с. 15). Вказані обставини встановлені ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.01.2017 року у справі № 16/495. Окрім, того ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.01.2017 року у справі № 16/495 заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в частині клопотання про заміну сторони (стягувана) його процесуальним правонаступником - задоволено повністю. Здійснено процесуальну заміну позивача у справі: Публічне акціонерне товариство «Укрпромбанк» в особі Черкаської філії (ідентифікаційний код 26425435, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 37) на його правонаступника Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» в особі Черкаського регіонального відділення (ідентифікаційний код 34047020, м. Черкаси, бул. Шевченка, 170). 04.10.2019 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (скорочена назва - AT «Дельта Банк») відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 200/К відступив шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фактор-Консалт» (скорочена назва - ТОВ «Фактор- Консалт») право вимоги Банку до Позичальника - [PERSON] за кредитним договором №1/МС-08 з додатками, договорами про внесення змін та доповнень до вказаного договору, що є його невід`ємними частинами. Відтак, ТОВ «Фактор-Консалт» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за згаданими договорами. В результаті чого ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.12.2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Консалт» від 26.11.2019 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та було здійснено процесуальну заміну - стягувача (сторони виконавчого провадження) - Публічного акціонерного товариства Дельта банк» в особі Черкаського регіонального відділення (ідентифікаційний код 34047020, м. Черкаси, бул. Шевченка, 170) на його правонаступника за договірним зобов`язанням - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор- Консалт» (ідентифікаційний код 43111777 м. Черкаси, вул. Надпільна, 55). 27.08.2020 року між правонаступником за договірним зобов`язанням - товариством з обмеженою відповідальністю «Фактор-Консалт» та [PERSON] було укладено договір про припинення зобов`язання переданням відступного, відповідно до якого, останній передав відступні - у вигляді суму коштів в розмірі 100 000 гривень 00 коп. взамін зобов`язань, що виникли у нього перед товариством відповідно до кредитного договору №1/МС-08 від 18.01.2008 року з додатками, договорами про внесення змін та доповнень до вказаного договору, що є його невід`ємними частинами; за іпотечним договором l/Zмciп-08, з додатками, договорами про внесення змін та доповнень до вказаного договору тощо, що є його невід`ємними частинами, посвідчений 18.01.2008 р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. за реєстраційним №106 за якими ПАТ «Дельта Банк», відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 200/К від 04.10.2019 року відступив ТОВ «Фактор-Консалт» право вимоги банку до боржника. 27.08.2020 року позивачем внесено в касу товариства визначену договором суму відступного та того ж дня стягувачем видано довідку про припинення зобов`язання [PERSON] перед стягувачем - ТОВ «Фактор-Консалт». Окрім того сторони погодили, що виконання сторонами цього договору означає, що зобов`язання, які виникли перед кредитором до боржника вважається припиненими. У зв`язку з припиненням основного зобов`язання ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.10.2020 року заяву [PERSON] задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Черкаської області від 27.04.2009 у справі № 16/495 про стягнення з фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Черкаської філії ТОВ «Укрпромбанк» 155 000,00 грн. боргу по кредиту достроково, 15 080,66 грн. процентів та 462,59 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 705,44 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. Позивач вирішив розпорядитися належним йому на праві власності зазначеним вище майном, проте, як йому стало відомо 09.08.2021 року із інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, заборона на зазначене нерухоме майно не знята. Просить припинити іпотеку нерухомого майна нежитлової будівлі, літ. Ф-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка встановлена договором іпотеки № lZ/мciп-08 від 18.01.2008 року який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вініченко Ж.В., договором №1 від 12.03.2008 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, договором № 2 від 20.08.2008 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору. Вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, запис про іпотеку за реєстраційним номером: 16787773 від 18.01.2008, запис про іпотеку за реєстраційним номер: 16787889 від 12.03.2008 року та запис про заборону відчуження нерухомого майна, номер запису про обтяження: 16787237 від 18.01.2008 року, номер запису про обтяження: 16787644 та обтяження за реєстраційним номером: 6764305 від 12.03.2008 року. Позивач в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без участі представника товариства. Щодо вирішення спору покладаються на розсуд суду та просять прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником нежитлової будівлі, літ. Ф-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належить позивачу на праві приватної власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1048536371101. 18.01.2008 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №1/МС-08 від 18.01.2008 року у відповідності до якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 155000,00 гривень строком погашення не пізніше 17.01.2013 року зі сплатою 17,5 відсотків річних. 18.01.2008 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Вініченко Ж.В., за яким [PERSON] було передано в іпотеку нерухоме майно: нежитлова будівля, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 12.03.2008 та 20.08.2008 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено додаткові договори до згаданого кредитного договору за №№1 та 2, відповідно. В день укладення додаткових договорів приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вініченко Ж.В. було посвідчено, договори №№1 та 2 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 18.01.2008 року. Після оформлення договору іпотеки та додаткових договорів до нього, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вініченко Ж.В. було внесено до реєстру іпотек запис за реєстраційним номер 16787773 від 18.01.2008, запис за реєстраційним номером: 16787889 від 12.03.2008 року та внесено запис про заборону відчуження нерухомого до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна номер запису про обтяження: 16787237 від 18.01.2008 року, номер запису про обтяження: 16787644 та обтяження за реєстраційним номером: 6764305 від 12.03.2008 року. 30.06.2010 між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Банку, у відповідності до якого внаслідок передачі [PERSON] банку прав вимог до боржників, до Дельта банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укпромбанку) від Боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за Кредитним та Забезпечувальними договорами (п. 4.2 договору), в т.ч. і по кредитному договору із відповідачем у справі № 1/МС-08 від 18.01.2008 року (витяг з додатку № 2 до договору про передачу активів а.с. 15). Вказані обставини встановлені ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.01.2017 року у справі № 16/495. Окрім, того ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.01.2017 року у справі № 16/495 заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в частині клопотання про заміну сторони (стягувана) його процесуальним правонаступником - задоволено повністю. Здійснено процесуальну заміну позивача у справі: Публічне акціонерне товариство «Укрпромбанк» в особі Черкаської філії (ідентифікаційний код 26425435, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 37) на його правонаступника Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» в особі Черкаського регіонального відділення (ідентифікаційний код 34047020, м. Черкаси, бул. Шевченка, 170). Відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~82\~ЦПК України\~обставини,\~встановлені стосовно\~певної особи\~рішенням суду\~у господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~проте можуть\~бути у\~загальному порядку\~спростовані особою,\~яка не\~брала участі\~у справі,\~в якій\~такі обставини\~були встановлені. 04.10.2019 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (скорочена назва - AT «Дельта Банк») відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 200/К відступив шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фактор-Консалт» (скорочена назва - ТОВ «Фактор- Консалт») право вимоги Банку до Позичальника - [PERSON] за кредитним договором №1/МС-08 з додатками, договорами про внесення змін та доповнень до вказаного договору, що є його невід`ємними частинами. Відтак, ТОВ «Фактор-Консалт» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за згаданими договорами. В результаті чого ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.12.2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Консалт» від 26.11.2019 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та було здійснено процесуальну заміну - стягувача (сторони виконавчого провадження) - Публічного акціонерного товариства Дельта банк» в особі Черкаського регіонального відділення (ідентифікаційний код 34047020, м. Черкаси, бул. Шевченка, 170) на його правонаступника за договірним зобов`язанням - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор- Консалт» (ідентифікаційний код 43111777 м. Черкаси, вул. Надпільна, 55). 27.08.2020 року між правонаступником за договірним зобов`язанням - товариством з обмеженою відповідальністю «Фактор-Консалт» та [PERSON] було укладено договір про припинення зобов`язання переданням відступного, відповідно до якого, останній передав відступні - у вигляді суму коштів в розмірі 100 000 гривень 00 коп. взамін зобов`язань, що виникли у нього перед товариством відповідно до кредитного договору №1/МС-08 від 18.01.2008 року з додатками, договорами про внесення змін та доповнень до вказаного договору, що є його невід`ємними частинами; за іпотечним договором l/Zмciп-08, з додатками, договорами про внесення змін та доповнень до вказаного договору тощо, що є його невід`ємними частинами, посвідчений 18.01.2008 р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. за реєстраційним №106 за якими ПАТ «Дельта Банк», відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 200/К від 04.10.2019 року відступив ТОВ «Фактор-Консалт» право вимоги банку до боржника. 27.08.2020 року позивачем внесено в касу товариства визначену договором суму відступного та того ж дня стягувачем видано довідку про припинення зобов`язання [PERSON] перед стягувачем - ТОВ «Фактор-Консалт». Окрім того сторони погодили, що виконання сторонами цього договору означає, що зобов`язання, які виникли перед кредитором до боржника вважається припиненими. У зв`язку з припиненням основного зобов`язання ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.10.2020 року заяву [PERSON] задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Черкаської області від 27.04.2009 у справі № 16/495 про стягнення з фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Черкаської філії ТОВ «Укрпромбанк» 155 000,00 грн. боргу по кредиту достроково, 15 080,66 грн. процентів та 462,59 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 705,44 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. Позивач вирішив розпорядитися належним йому на праві власності зазначеним вище майном, проте, як йому стало відомо 09.08.2021 року із інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, заборона на зазначене нерухоме майно не знята. Відповідно приписів ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону «Про іпотеку» визначені підстави припинення іпотеки, однією з якої є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з статтею 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Іпотека та обтяження (заборона розпоряджатися заставним нерухомим майном) підлягають державній реєстрації прав (ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання. При цьому, законодавство не вимагає від іпотекодавця вчинення будь-яких дій, пов`язаних із припиненням іпотеки, оскільки, іпотека, за відсутності обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення основного зобов`язання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не можу бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За таких обставин, суд аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved