Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору підряду та стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначав, що 25 червня 2017 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №25/06/17-01 на виконання робіт, відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язався здійснити наступні види робіт: ковані перила 7,2 пог.м. ПКД-023 колір «слонова кістка». Відповідно до п. 3.1., 3.2. договору, загальна вартість (договірна ціна) робіт виконавця складає: 24500,00 грн. Оплата робіт здійснюється замовником в два етапи: протягом 2-х (двох) банківських днів з моменту підписання даного договору замовник зобов`язаний передати виконавцю грошові кошти у розмірі 70% від договірної ціни; замовник зобов`язаний внести готівкою в касу виконавця решту грошових коштів з моменту оформлення приймання-передачі виконаних робіт, відповідно до даного договору. На виконання укладеного договору №25/06/17-01 на виконання робіт від 25 червня 2017 року, [PERSON] було сплачено ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 17000,00 грн., а саме, 25 червня 2017 року відповідачу передано 6500,00 грн., 27 червня 2017 року відповідачу передано 10500,00 грн. Згідно п. 2.1. договору, виконавець зобов`язаний приступити до виконання робіт протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту одночасного настання наступних умов: зарахування оплати, передбаченої п. 3.2.1. даного договору на розрахунковий рахунок або внесення готівкових коштів у касу виконавця; отримання виконавцем від замовника відповідної документації, зазначеної у п. 1.2. даного договору. Згідно п. 2.2. договору, термін виконання робіт складає 20 (двадцять) робочих днів з моменту початку виконання робіт, передбаченого п. 2.1. даного договору. Отже, відповідач мав приступити до виконання робіт до 03 липня 2017 року включно та виконати роботи до 31 липня 2017 року включно. Однак, роботи, передбачені п. 1.1. договору №25/06/17-01, не виконано. Відповідачем не доставлено замовлення позивачу в строк зазначений в договорі та на день подачі позову, роботи за актом приймання-передачі, як передбачено п. 5.1. договору, не передано. Посилаючись на викладене, просив суд розірвати договір №25/06/17-01 на виконання робіт від 25 червня 2017 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] , стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 17000 гривень 00 копійок, сплачені в якості авансового платежу за договором №25/06/17-01 на виконання робіт від 25 червня 2017 року, пеню за порушення строків виконання робіт у розмірі 44835,00 грн., штраф прострочення виконання робіт у розмірі 5880,00 грн., три відсотки річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1466,47 грн. та інфляційні збитки у розмірі 3774,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники адвокат Терехова А.О. та адвокат Бреус Є.В. позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, надали пояснення аналогічні позовній заяві. В судовому засіданні відповідач ФОП [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. У відзиві на позовну заяву зазначала, що в межах належного виконання відповідачем умов п. 2.2. договору, у строк до 12 липня 2017 року було виготовлено ковані перила згідно малюнку (ескізу) ПКД-023 довжиною 7,2 м.пог. (колір «слонова кістка»), про що було негайно повідомлено позивача через засоби телефонного зв`язку. В ході телефонної розмови між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленість про проведення 14 липня 2017 року монтажу вищевказаних кованих перил силами та засобами відповідача, на сходовому марші приватного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 14 липня 2017 року відповідач разом з монтажником [PERSON] ( [INFO] ) прибули до вищевказаного будинку, в якому проживав позивач, однак, останній відмовився допускати їх до подвір`я приватного домоволодіння, мотивуючи відмову тим, що виготовлені ковані перила не відповідають погодженому сторонами договору малюнку (ескізу) металевого виробу та у зв`язку з чим відмовився від підписання акту приймання-передачі робіт. Також, позивач відмовився від складання дефектного акта, в якому б сторони договору змогли відобразити можливі конструктивні недоліки виготовлених за договором кованих перил, та підписання акту приймання-передачі робіт, передбаченої п. 5.2. договору, із зазначенням конкретних причин даної відмови. Зазначена вище мотивована письмова відмова від підписання акту приймання-передачі робіт за договором не була надіслана позивачем на адресу відповідача і в подальшому, що являє собою порушення вимог п. 5.2. договору. Крім того,\~у результаті\~того,\~що перила\~були змушені\~два рази\~переробляти,\~що потребує\~додаткового часу,\~роботи по\~виготовленню перил\~були завершені\~в період\~з 15.08.2017\~р.\~по 20.08.2017\~р.\~та доставлені\~на об`єкт\~для подальшого\~монтажу.\~Проте позивач\~до монтажу\~працівників відповідача\~не допустив. Відповідач запропонувала позивачу у письмовій формі надати перелік його зауважень щодо продукції і чекала на їх більше одного календарного місяця, але таких зауважень він не надіслав. 22.09.2017 р. відповідачем на адресу позивача через органи поштового зв`язку направлено два примірники акту приймання-передачі робіт за договором на виконання робіт №25/06/17-01 від 25 червня 2017 року, які були отримані останнім 26 вересня 2017 року. Позивачем не було підписано зазначені акти, так як і не було вжито заходів щодо повернення відповідачу непідписаних актів або направлення мотивованої відмови від їх підписання. Виходячи з взаємопов`язаної сукупності вищенаведених обставин та змісту п. 5.3. договору на виконання робіт №25/06/17-01 від 25 червня 2017 року, вбачається факт припинення 29 вересня 2017 року договірних відносин між ФОП [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з повним виконанням сторонами своїх зобов`язань за вказаним договором. Факт розірвання договору в односторонньому порядку на даний час не оскаржено та не скасовано в установленому законом порядку, а тому договір є розірваним з 26.09.2017 р. і як наслідок штрафні санкції по договору не можуть нараховуватися. Посилаючись на викладене, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є дружиною позивача, через мережу Інтернет знайшли особу, яка виготовляє ковані перила, зустрілися, обрали виріб, домовилися, що макет їм присилати не будуть, а вже потім перед направленням до коваля, проте макет їм не прислали, виготовили виріб не такий, як вони замовляли, виконавці сказали, що все перероблять, а коли приїхали встановлювати перила, то вони не підходили за розміром, були коротші. Перила привезли на автомобілі «Жигулі», зверху, перемотані мотузками. Перила мали пошкодження, подряпини, фарба покрита нерівномірно. Все зафіксовано на фотознімках. З чоловіком відповідача домовилися, що перила перероблять, проте на наступний день вони відмовилися переробляти виріб, а також відмовилися повернути аванс. Перероблювали виріб один раз, але вони до кінця не відповідали вимогам, заміри перил відповідач робила самостійно. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є дочкою позивача, між позивачем та відповідачем було укладено договір на виготовлення кованих перил. Виконавці їх привезли до будинку на легковому автомобілі, перев`язані мотузками, почали монтувати, але вони не співпадали зі сходами. На перилах були дефекти: подряпини, потертості, незашпакльовані дірки, зафіксовано на фотознімках. Позивач повідомив, що усування дефекту не може проводитися в будинку, виконавці сказали, що все полагодять. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що деякий час працював у відповідача водієм. Привезли на автомобілі «Жигулі» перила 2,5-3 м., хотіли встановлювати, проте замовнику щось не сподобалося, він не дозволив їх монтувати, бачив останнього на виробництві 2 рази. Судом встановлено, що 25 червня 2017 року між відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір на виконання робіт №25/06/17-01. Згідно п. 1.1. договору, предметом останнього було виготовлення кованих перил згідно малюнку (ескізу) ПКД-023 довжиною 7,2 м.пог. (колір «слонова кістка»). Пунктом 2.2. договору передбачалося, що термін виконання робіт складає 20 робочих днів з моменту початку їх виконання. Водночас, згідно п. 2.1. договору, виконавець зобов`язаний приступити до виконання робіт, передбачених п. 1.1., протягом 3 робочих днів з моменту одночасного настання наступних умов, а саме: - зарахування оплати, передбаченої п. 3.2.1. договору на розрахунковий рахунок або внесення готівкових грошових коштів у касу виконавця; - отримання виконавцем від замовника відповідної документації, передбаченої п. 1.2. договору. В судовому засіданні встановлено, що виготовлені ковані перила не відповідали погодженому сторонами договору малюнку (ескізу) металевого виробу, у зв`язку з чим перила були перероблені два рази, роботи по виготовленню перил були завершені в період з 15.08.2017 р. по 20.08.2017 р. Позивач відмовився від підписання акту приймання-передачі робіт. Відповідно п. 5.3. договору, не підписання акту приймання-передачі робіт, не повернення підписаного акту або не направлення письмової мотивованої відмови від підписання акту приймання-передачі робіт у зазначений в п. 5.2. триденний строк означає, що такі документи вважаються підписаними, а роботи прийнятими без зауважень, щодо їх якості та/або кількості та підлягають оплаті у строк, що вказаний у п. 3.2.2. договору. Відповідно до п. 2.3. договору, виконавець не несе відповідальності за порушення строків здійснення виконання робіт у разі: виникнення обставин непереборної сили (форс-мажору); невиконання або неналежного виконання замовником своїх обов`язків за даним договором, що зумовлюють неможливість виконання робіт виконавцем у встановлений договором строк; в інших випадках, встановлених даним договором та чинним законодавством. Згідно п. 2.9. договору, у разі руйнування або пошкодження робіт внаслідок непереборної сили до спливу встановленого договором строку передачі робіт, а також у разі неможливості завершити роботи з інших причин, що не залежать від замовника, виконавець має права вимагати від замовника плату за роботу та оплату витрат. Згідно п. 6.5. договору, виконавець може розірвати договір в односторонньому порядку у випадку невиконання чи неналежного виконання замовником своїх обов`язків. Відповідно до п. 7.1. договору, порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору. Згідно п. 7.2. договору, виконавець не несе відповідальності за порушення договору, якщо воно сталося не з його вини (умислу чи необережності). 22.09.2017 р. відповідач направила позивачу акти фактично виконаних робіт і повідомлення про розірвання договору та в односторонньому порядку розірвала договір від 25.06.2017 р. Даний лист-повідомлення про розірвання договору позивачем отримано 26.09.2017 р. особисто. Таким чином, виходячи з взаємопов`язаної сукупності вищенаведених обставин та змісту п. 5.3. договору на виконання робіт №25/06/17-01 від 25 червня 2017 року, вбачається факт припинення 29 вересня 2017 року договірних відносин між ФОП [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з повним виконанням сторонами своїх зобов`язань за вказаним договором. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ч. 3 ст. 509 ЦК України, передбачено, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.1 ст. 204 Цивільного Кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до п.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Факт розірвання договору в односторонньому порядку на даний час не оскаржено та не скасовано в установленому законом порядку, а тому договір є розірваним з 26.09.2017 р. і як наслідок штрафні санкції по договору не можуть нараховуватися. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed