Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] строком на шість місяців, заборонивши [PERSON] , [INFO] , зареєстрованій за адресою: [ADDRESS] , протягом шести місяців у будь-який спосіб контактувати та наближатись на відстань не менше 100 метрів до постраждалих осіб: [PERSON] , 1996 року народження, [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 1970 року народження, та їх місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язавши [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] , протягом шести місяців залишити місце проживання і заборонити вхід до місця перебування постраждалих осіб: [PERSON] , 1996 року народження, [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 1970 року народження. Заяву мотивує тим, що з 1993 року по 2019 рік [PERSON] та [PERSON] прожили у шлюбі, однак за позовом останньої 05.07.2019 шлюб було розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON] , 1996 року народження, [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, які проживають із заявником за адресою [ADDRESS] . Ще до розірвання шлюбу з серпня 2018 року [PERSON] знайшла собі іншого чоловіка, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. 28.12.2018 він наніс удари сокирою по голові [PERSON] , чим спричинив тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується копією висновку експерта № 23 від 04.02.2019 року та копіє постанови слідчого від 21.11.2019. З серпня 2018 року [PERSON] проживала у власному будинку зі своїм співмешканцем у [ADDRESS] , проте приїжджала з ним у м.Львів та чинили насильство в сім`ї по відношенню до заявника та їхніх дітей. На даний момент, [PERSON] проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] , і далі продовжує чинити фізичне та психологічне насильство у сім`ї, яке проявляється у словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні, а також нанесенні тілесних ушкоджень. [PERSON] ніде не працює, дітей заявник утримує сам. 25.01.2020 відносно [PERSON] було видано терміновий заборонний припис із застосуванням примусового заходу у вигляді «Заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою терміном на 10 діб», складено адміністративний протокол про вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 04.02.2020 надійшла заява від [PERSON] з проханням прийняти міри до матері [PERSON] , котра [INFO] намагалась увірватися у квартиру та в ході цього нанесла заявнику тілесні ушкодження, а саме удари в голову та плечі, що підтверджується талоном повідомлення Личаківського ВП ГУНП у Львівській області. З цього приводу внесено відомості в ЄРДР та розпочато досудове розслідування за ч.1 ст.125 КК України. 24.02.2020 видано черговий - терміновий заборонний припис із застосуванням примусового заходу у вигляді зобов`язання залишити місце проживання та заборону на вхід та перебування в місці постраждалої особи строком на 10 діб, а саме в період з 12.02.2020 по 22.02.2020, які порушені [PERSON] [PERSON] ніде не працює, ображає заявника та їхніх дітей, погрожує розправою, наносить тілесні ушкодження, чим чинить відносно них домашнє насильство. Вжиті поліцією заходи не мали і не мають по сьогодні жодного впливу, неправомірна поведінка [PERSON] не припиняється. Усі ці обставини, свідчать про схильність [PERSON] до насильницьких дій і вказують на вірогідності продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків її дій, а тому просить заяву задовольнити. Ухвалою від 10.03.2020 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, призначити справу до розгляду в судове засідання на 13.03.2020. Ухвалою судового засіданні, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, в судовому засіданні оголошено перерву до 16.03.2020. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали та просили заяву задовольнити. В судовому зсіданні [PERSON] проти задоволення заяви заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Пояснила, що викладені в заяві обставини щодо вчинення нею домашнього насильства не відповідають дійсності. Заявник налаштовує дітей проти неї та намагається виселити її з квартири, співвласником якої вона є, в той час як заявник у такій проживає без реєстрації. Вважає, що така поведінка заявника пов`язана з тим, що [PERSON] вже близько п`ятнадцяти років не підтримує з ним шлюбних відносин, знайшла іншого чоловіка з яким з 2019 року проживала у селі Мильці Старовижівського району Волинської області. Крім цього, разом з ними в період з 18.02.2019 по 08.02.2020 проживали також діти [PERSON] та [PERSON] , однак заявник забрав дітей до [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] маючи бажання спілкуватися з дітьми також повернулася до [PERSON] . Зазначила, що саме заявник провокує конфлікти та викликає працівників поліції. Заслухавши пояснення заявника та його представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. При цьому, згідно з п.2, 4, 7 ч.2 ст.3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до п.1, 10 ч.1 ст.21 Закону постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.1, 4, 6 ч.2, 3, 4 ст.26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] є колишньою дружиною заявника та матір`ю [PERSON] , 1996 року народження, [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2005 року народження. Як вбачається із матеріалів справи заявник, а також [PERSON] неодноразово зверталися із заявами про вчинення конфліктів та застосування насильства [PERSON] , що підтверджується листами Личаківського ВП ГУНП у Львівській області від 30.01.2020, 12.02.2020, 13.02.2020, 17.02.2020, 24.02.2020, у зв`язку з чим відносно останньої були видані термінові заборонні приписи стосовно кривдника від 25.01.2020 та від 24.02.2020. Крім цього, постановою Личаківського районного суду м. Львова від 10.03.2020 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України за насильство в сім`ї відносно заявника. Наведене також підтверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] , який пояснив, що спочатку відносини в сім`ї були нормальні, однак такі погіршилися після того як мати [PERSON] познайомилася з іншим чоловіком. У 2018 році він завдав свідку тяжкі тілесні ушкодження сокирою по голові, що мало місце в будинку матері в с.Мильці Старовижвівського району Волинської області. Наведене стало підставою для проведення досудового розслідування відносно співмешканця матері. Остання ж з метою схиляння свідка не давати показів у кримінальному провадженні чинить постійний психологічний тиск, провокує сімейні конфлікти з ним, з його батьком [PERSON] , братом і сестрою [PERSON] та [PERSON] , а бабусю свідка матір [PERSON] остання виганяє з квартири. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо колишнього чоловіка [PERSON] , а також їхніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб є високою, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис, строком на шість місяців, заборонивши [PERSON] у будь-який спосіб контактувати та наближатись на відстань не менше 100 метрів до [PERSON] та [PERSON] та їх місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] на вказаний строк перебувати в місці спільного проживання (перебування) зі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про застосування обмежувального припису відносно [PERSON] в частині визначення обмежень та заборон відносно [PERSON] , 1996 року народження, та [PERSON] , 2001 року народження, оскільки згідно з п.1, 2 ч.1 ст.26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування, тому враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми, їхній батько [PERSON] не наділений повноваженнями звертатися до суду в їх інтересах, а останні з відповідною заявою до суду самостійно не зверталися. При цьому, суд вважає необґрунтованими заперечення [PERSON] з тих підстав, що викладені в заяві обставини щодо вчинення нею домашнього насильства не відповідають дійсності, заявник налаштовує дітей проти неї, оскільки такі доводи спростовуються здобутими в ході розгляду справи доказами. Не беруться судом до уваги і посилання [PERSON] на те, що у випадку задоволення заяви вона буде позбавлена житла, а саме квартири: за адресою: [ADDRESS] , співвласником якої вона є, оскільки згідно з ч.7 ст.26 Закону обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису, в той час як встановлено судом [PERSON] є повнолітньою. Крім цього, останній на праві власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] , де як встановлено в ході розгляду справи [PERSON] близько року і проживала. Крім цього, на підставі п.10 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: partial