Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з заявою встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючих документів. Заяву мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є родичами, як рідні сестра та брат за походженням. В свідоцтві про народження [PERSON] прізвище, ім'я та по батькові заявника зазначено як [PERSON]. В паспорті громадянина України та довідці від 20.10.2000року про присвоєння ідентифікаційного номера прізвище, ім'я та по батькові заявника вказано [PERSON]. В свідоцтві про укладення шлюбу з [PERSON] прізвище, ім'я та по батькові заявника вказано як [PERSON]. В свідоцтві про смерть брата прізвище, ім'я та по батькові вказано [PERSON]. На даний час у заявника виникла необхідність встановлення родинності в зв'язку з прийняттям спадщини та оформлення права власності на спадкове майно за законом. Просить встановити факт, що [PERSON], являється сестрою покійного [PERSON]. Встановити факт, що [PERSON], записана в паспорті громадянина України [NUMBER], виданому 20.06.1996року Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області та довідці від 20.10.2000року про присвоєння ідентифікаційного номера, виданій Державною податковою інспекцією у м. Вінниця, записана в свідоцтві про народження [NUMBER], виданому 02.08.1956року Оратівським районним бюро РАЦС Вінницької області, як [PERSON], в свідоцтві про укладення шлюбу з [PERSON] [NUMBER]. Виданим 18.07.1975 року Левківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області записана як [PERSON], являється однією і тією ж самою особою та що всі вищеперераховані документи належать [PERSON]. В судове засідання представник заявника не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладався на розсуд суду. Враховуючи вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України [NUMBER] прізвище, ім'я та по батькові заявника вказано [PERSON] та згідно довідки від 23.10.2000року виданої Державною податковою інспекцією у м. Вінниці прізвище, ім'я та по батькові заявника вказано як [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] прізвище, ім'я та по батькові заявника вказано на російській мові як «[PERSON]», батько заявника вказано « [PERSON]» (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] 18.07.1975 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини «[PERSON]» (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу,усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органам державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника (Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року). Однак, заявником не надано доказів родинних зв'язків між [PERSON] та [PERSON], тому суд прийшов до переконання, що вимоги заяви є такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Згідно листа Верховного суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них. Слід, однак, враховувати, що заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена чи медалі, паспорта чи свідоцтва, що видають органи РАЦСу, та інших документів, які посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 256 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видає документ. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства (Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року). Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж (Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року). З викладеного вбачається, про відсутність правових підстав для задоволення заяву, оскільки чинним законодавством не передбачено такого факту, як встановлення факту, що [PERSON] являється однією і тією ж самою особою та відсутні правові підстави для встановлення факту належності [PERSON] документів, оскільки ЦПК України передбачено встановлення факту лише правовстановлюючих документів, а дані документи не являються правовстановлюючими документами. Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати залишити за заявником. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 10, 11, 60, 212-218, 256, 259 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed