Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання малолітньої дитини з нею, а також стягнути з відповідача аліменти на її користь утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. 09.12.2014 р. до початку розгляду справи по суті позивач змінила позовні вимоги та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання малолітньої дитини з нею, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, аліменти на її особисте утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 150 грн. щомісячно, стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 1603,85 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. 15.01.2015 р., в ході розгляду справи, позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування та оздоровлення в сумі 1222,02 грн., а також 214,18 грн., понесених грошових коштів на медичні препарати та ліки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнали, в частині стягнення аліментів на утримання дитини та на особисте утримання [PERSON], додаткових витрат на утримання дитини не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, пояснивши, що позивач ухиляється від належного виховання та утримання дитини, не приділяє їй належної уваги, в зв'язку з чим просили залишити дитину проживати з батьком. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 08.06.2011 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.11). Шлюбні відносини між подружжям припинені та існують тільки формально, сторони тривалий час не проживають разом, спору про поділ майна не має, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому їх шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.12), яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.17). [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, єдиним джерелом її доходу є соціальна допомога (а.с.14). Відповідач працює, отримує заробітну плату (а.с.77). Суд вважає, що з урахуванням обставин справи, а саме матеріального становища позивача, на утримання якої на даний час дитина фактично перебуває, матеріального становища відповідача, який є працевлаштованим та отримує регулярний заробіток, з метою захисту інтересів дитини, необхідно встановити розмір аліментів: на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, як просила позивач, але у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 27.08.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO].; на особисте утримання позивача у розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 27.08.2014 р. і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на лікування і оздоровлення доньки [PERSON] в сумі 1222,02 грн. та понесені витрати на придбання медичних препаратів та ліків в сумі 214,18 грн. Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не доведено, на які саме ліки та на які продукти харчування, і саме для доньки [PERSON], були витрачені кошти в сумі 1222,02 грн., та ким вони були призначені, а також не надані документально підтверджені докази про понесені позивачем витрати в сумі 214,18 грн., а лише додано від руки написаний перелік ліків та їх вартість (а.с.64). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial