Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 2325282000:07:002:0031, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,51 га., що знаходиться на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 025152, виданого 09.02.2001 року на підставі рішення Коханівської сільської ради народних депутатів від 05.10.2000 року № 13 та на 1/2 частину сільськогосподарських угідь, розміром 0,1430 умовних кадастрових гектарів, які розташовані на землях колишнього КСП «Кохане» Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, на підставі сертифікату серії ЗП № 025131 на право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, після смерті його рідної матері [PERSON], померлої 25 січня 2015 року в с. Новолюбимівка Токмацького району Запорізької області у віці 83 роки та просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати. В подальшому представник позивача подав заяву про відмову від вимог щодо стягнення з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 25 січня 2015 року в с. Новолюбимівка Токмацького району Запорізької області померла його мати [PERSON] у віці 83 роки, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер 2325282000:07:002:0031, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,51 га., що знаходиться на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, згідно із Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 025152, виданого 09.02.2001 року на підставі рішення Коханівської сільської ради народних депутатів від 05.10.2000 року № 13, нормативна грошова оцінка якої складає 77162,92 грн., сільськогосподарські угіддя розміром 0,1430 умовних кадастрових гектарів, які розташовані на землях колишнього КСП «Кохане» Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, на підставі сертифікату серії ЗП № 025131 на право власності на земельну частку (пай), нормативна грошова оцінка, яких складає: 812, 34 грн.. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] стали позивач та його сестра [PERSON] відповідачка по справі. Позивач прийняв спадщину після своєї матері шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Токмацької районної державної нотаріальної контори, спадкова справа № 43/2015. Після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 26 січня 2015 року, нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з необхідністю надання оригіналів документів, які підтверджують право власності спадкодавця на майно, зокрема Державний акт на право власності на земельну ділянку та сертифікат на право на земельну частку (пай). За його зверненням до міськрайонного управління Держгеокадастру у Токмацькому районі та м. Токмак щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів на вищезазначену земельну ділянку йому було повідомлено, що на теперішній час дублікати державних актів не виготовляються. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2017 року було встановлено факт належності матері позивача [PERSON] правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 025152, кадастровий номер 2325282000:07:002:0031, площею 4,51 га., що знаходиться на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Після набрання рішенням законної сили позивач знову звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 26 січня 2015 року, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з не наданням ним оригіналів правовстановлюючих документів на вищезазначене майно спадкодавця. На теперішній час позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно на земельну ділянку та сільськогосподарські угіддяпісля смерті матері в нотаріальному порядку, в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, інших спадкоємців окрім нього та його сестри не має, спадкове майно належало [PERSON] на праві приватної власності, через що позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, до суду надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує з приводу стягнення судового збору у звязку з відсутністю жодного спору між нею та позивачем. З приводу визнання з позивачем права власності в порядку спадкування не заперечувала. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 25 січня 2015 року померла [PERSON] рідна мати позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 321467 від 06 березня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Токмацькому району реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 31. Родинні відносини [PERSON] позивача по справі, з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії ГД № 017971 від 01 серпня 1957 року, актовий запис № 34. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка, кадастровий номер 2325282000:07:002:0031, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,51 га., що знаходиться на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 025152, виданого 09.02.2001 року на підставі рішення Коханівської сільської ради народних депутатів від 05.10.2000 року № 13. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 464. Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки складає з розрахунку 4.51 га. х 34218,59 грн. (вартість 1 га. ріллі) = 154325,84 грн. -5- 2 (1/2 частина) = 77162,92 грн., згідно листа про надання відомостей Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку від 31.01.2018 року № 298/120-18. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2017 року було встановлено факт належності матері позивача [PERSON] правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 025152, кадастровий номер 2325282000:07:002:0031, площею 4,51 га., що знаходиться на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Позивач прийняв спадщину після своєї матері шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Токмацької районної державної нотаріальної контори, спадкова справа № 43/2015, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12.02.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтями 1261, 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Враховуючи, що позивач є не єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], він має право на спадкування тільки 1/2 частини земельної ділянки та сільськогосподарських угідь. Після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 25 січня 2015 року, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з необхідністю надання оригіналів документів, які підтверджують право власності спадкодавця на майно, зокрема Державний акт на право власності на земельну ділянку та сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 січня 2018 року № 71/02-31. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині права власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 4,51 га.. З приводу позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування на Ѕ частину права власності на земельну ділянку (пай) площею 0,1430 умовних кадастрових гектара суд зазначає наступне. Як встановлено судом померла матір позивача [PERSON] мала право на земельну частку пай розміром 5,14 умовних кадастрових гектари колишнього КСП «Кохане» на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується сертифікатом серії ЗП № 025131. В подальшому [PERSON] реалізувала свої право на приватизацію та на підставі вказаного сертифікату отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 025152, виданого головою Коханівської сільської ради 09.02.2001 року, відповідно якому набула у власність земельну ділянку площею 4,51 га на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», який був чинний на час отримання [PERSON] сертифікату та державного акта, паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Таким чином, після одержання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) таке право припиняється та у особи виникає право власності на конкретно визначену земельну ділянку з відповідною площею та місцем розташування. Зазначеним Порядком не передбачено можливості отримання двох і більше державних актів на право приватної власності на землю в майбутньому після приватизації за одним Сертифікатом на земельну частку (пай). Як зазначалося вище [PERSON] отримала у власність земельну ділянку площею 4,51 га на території Коханівської сільської ради Токмацького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому її права за Сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЗП № 025131 припинилися. Відповідно до ч. ст. 1218 ЦК України (в редакції чинній на день смерті [PERSON]І.) до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1229 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Отже, на день смерті [PERSON] їй належало право приватної власності на земельну ділянку площею 5,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому [PERSON], як спадкоємець, може спадкувати відповідне право власності лише на земельну ділянку площею 5,51 га.. Жодних доказів про те, що [PERSON] на момент сперті належали права на земельну частку (пай) розміром 0,58 умовних кадастрових гектара, позивачкою суду не надано. За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки (паю) площею 0,1430 га є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року № 10 питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в звязку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: partial