Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, аліменти на її утримання в розмірі по 500 гривень щомісячно та судові витрати понесені нею за надання правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем спільно не проживають, дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Драган В.П. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Панчина П.Є. зазначив, що його довіритель - відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково з підстав, викладених в запереченні, не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі по 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, в решті позовних вимог просив відмовити. Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого виконавчим комітетом Привітненської сільської ради Млинівського району Рівненської області серія [NUMBER] від 21.09.2015 року (а.с.4) Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2017 року (а.с.33) Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері та проживає разом з нею, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.08.2016 року (а.с.5) та довідкою про склад сім'ї, виданою Млинівською селищною радою від 14.09.2017 року № 459 (а.с.6) Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які необхідні для утримання дитини. А тому, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., суд враховує задовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, а саме те, що відповідач [PERSON] є молодою працездатною особою, має нерегулярний, мінливий дохід. Доводи відповідача, викладені в запереченні про те, що він перебуває на обліку в лікаря кардіолога належними доказами не підтвердженні. А його покликання на наявність у нього на утриманні баби [PERSON] (а.с. 28), суд відхиляє, оскільки, як вбачається з пояснень позивача, що не спростовано відповідачем, у [PERSON] є діти, які в силу закону несуть обов'язки по її догляду, а сама [PERSON] отримує пенсію. Крім цього, такі посилання [PERSON] не грунтуються на положеннях п. 3 ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, оскільки до переліку утриманців, наявність яких враховується при визначенні розміру аліментів, баба платника аліментів не входить. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень; з 1 травня - 1426 гривень; з 1 грудня - 1492 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Оскільки 50 % прожиткового мінімуму є мінімально наближеним розміром до розміру аліментів, які просить стягнути з відповідача позивач і при цьому відповідачем не спростовано, що [PERSON] несе менші витрати на утримання дитини, ніж ті, які були озвучені нею в суді у розмірі приблизно 1800 - 2000 грн. на місяць, більшу частину з яких компенсують її батьки, то суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини саме в розмірі 1000 гривень, які підлягають індексації. Вирішуючи позовні вимоги у межах стягнення аліментів на позивача, суд виходить з наступного. Так, згідно положень ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено в суді, дочка [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю і не досягла трьох років. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом покладено на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доведено , що й підтверджується матеріалами справи, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, у зв'язку з чим, одержує допомогу лише на дитину, і інших доходів не має. Водночас, відповідачем не доведено, що підстави для утримання дружини, як такої з якою проживає дитина віком до трьох років, у розмірі 500 гривень відсутні. А тому, суд вважає позов в цій частині підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, наведене, на підставі ст. ст. 166, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved