Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із цією заявою, посилаючись на те, [INFO] помер [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 4.2 га, розташована на території Розквітівської сільської ради, право власності на яку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданого Розквітівською сільскою радою народних депутатів Березівського району Одеської області. Під час видачі вказаного державного акту допущено описку при написанні прізвища власника, а саме замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Заявник також вказав, що спадкоємців померлий не мав та заповіт не складав, з 2010 року до дня своєї смерті проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зазначив, що з [PERSON] вели спільне господарство, доглядав його до дня смерті, поніс витрати на поховання. Зважаючи на вищевикладене заявник просить суд задовольнити його заяву та встановити факт проживання однією сім`єю з померлим на час відкриття спадщини, також оскільки у вищевказаному державному акті прізвище померлого зазначено як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть - «[PERSON]», тому просить встановити факт належності правовстановлюючого документу. Представник заінтересованої особи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомив. Заслухавши заявника та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] та акту про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 1 березня 2001 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 4.2 га для ведення товарного сільськогосподарськаого виробництва, розташовану на території Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області (а.с.7-9). Згідно свідоцтва про смерть від 14 січня 2016 року серії [NUMBER] помер [PERSON] (а.с.11). Відповідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 12 жовтня 2010 року зазначено саме [PERSON] (а.с.12). З урахуванням наведенного суд вважає, що вищезгаданий Державний акт на право власності на земельну ділянку належить саме [PERSON] . Довідкою виданою Розквітівською сільскою радою ОТГ від 23 грудня 2016 року підтверджується, що [PERSON] з 2010 року до моменту своєї смерті проживав з [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини. [PERSON] звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Березівської державної нотаріальної контори (а.с.16). Завідувачем Берзівської державної нотаріальної контори Поляковою Г.В. від 29 серпня 2018 року надано роз`яснення та повідомлено [PERSON] , що ним пропущено строк на прийняття спадщини відносно майна [PERSON] (а.с.17). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Наведена норма закону вимагає, щоб спадкоємець проживав разом із спадкодавцем саме на час відкриття спадщини, але не до дня її відкриття. При оформленні спадкових прав необхідно встановлювати коло осіб, які відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Указані обставини встановлюються на підставі довідок про склад сім`ї спадкодавця, інших документів, які з достовірністю можуть свідчити про родинні зв`язки цих осіб із спадкодавцем. Главою 86 ЦК України визначено вичерпний перелік спадкоємців за законом, які мають право на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] Однак, як слідує з пояснень заявника, з 2010 року до дня смерті [PERSON] який був його далеким родичем, постійно проживав з ним за вказаною вище адресою, вели спільне господарство, побут. Проте, в підтвердження тієї обставини, що померлий [PERSON] був родичем заявника не надано жодного належного, документально підтвердженого доказу. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявника не можна вважати спадкоємцем за законом після смерті громадянина [PERSON] та застосовувати до цих правовідносин положення ч.3 ст.1268 ЦК України. Наполягаючи на задоволенні позову, заявник в своїй заяві, крім положень ч.3 ст.1268 ЦК України, також послався на положення ст.1264 ЦК України, яка передбачає, що право на спадщину мають також спадкоємці за законом четвертої черги, за умови, якщо вони проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо. Крім того, слід звернути увагу, що до спадкоємців четвертої черги також відносяться зведені брати та сестри (діти від попереднього шлюбу вітчима чи мачухи), свати (батьки подружжя), свекор (батько чоловіка), свекруха (мати чоловіка), тесть (батько дружини), теща (мати дружини), невістка (дружина сина, дружина брата), шурин, шуряк (брат дружини), дівер (брат чоловіка), своячениця ( сестра дружини), зовиця (сестра чоловіка), зять (чоловік дочки, чоловік сестри), ястров (дружина дівера), свояк (чоловік сестри дружини). При визначені кола осіб, проживаючих однією сім`єю із спадкодавцем, слід виходити також із положень ст.3 СК України, згідно якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки; сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До спадкоємців четвертої черги слід віднести тих осіб, які не пов`язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичем, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім`єю. Крім того, до числа спадкоємців четвертої черги не можуть входити особи, перелічені в перших трьох чергах спадкоємців за законом, хоча саме вони в першу чергу є членами сім`ї спадкодавця (зокрема чоловік, діти), а тому заявник, який не є родичем [PERSON] та таким, що проживав з ним однією сім`єю, не може вважатися спадкоємцем за законом будь-якої черги щодо належної останньому земельної ділянки, площею 4.2 га, що розташована на території Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області. Отже, враховуючи наведене, суд критично ставиться щодо доводів, на які звертає увагу заявник разом зі своїм представником, про застосування положень ст.1264 та ч.3 ст.1268 ЦК України до досліджуваних правовідносин.

Outcome: partial