Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що його мати [PERSON], яка померла [INFO], мала у приватній власності земельну ділянку, розташовану на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, право власності на яку за нею посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку. Позивач, як спадкоємець за законом, успадкував її майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки в Державному акті на право власності на вказану земельну ділянку, виданому на ім'я матері, невірно вказано кадастровий номер земельної ділянки. В зв'язку з викладеним позивач просить суд визнати недійсним вказаний Державний акт право власності на земельну ділянку в частині зазначеного в ньому кадастрового номера земельної ділянки. В суд сторони та представник третьої особи не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує, а представник відповідача- Зорянської сільської ради Ружинського району та представник третьої особи - відділу Держземагенства у Ружинському районі - позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] в с.Зоряне Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або 2 відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З спадкової справи №67, заведеної 13.02.2015р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач у встановлений законом строк прийняв її спадщину як спадкоємець за законом першої черги. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №000286, виданого 26.02.2003р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 07.10.2002р. №18, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка, розташована на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства площею 2.8144га. Проте, як вбачається з повідомлення Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирські області від 13.02.2015р. №363/02-14, державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на вказану спадщину з підстав відсутності витягу з Державного земельного кадастру. Відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області позивачу відмовлено у видачі вказаного витягу з Державного земельного кадастру в зв'язку з допущеною помилкою в кадастровому номері земельної ділянки, належної [PERSON]., що вбачається з повідомлення вказаного відділу від 12.02.2015р. за №703/03. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача є відсутність витягу з Державного земельного кадастру на успадковану ним земельну ділянку. Судом встановлено, що у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я спадкодавця [PERSON], зазначено кадастровий номер земельної ділянки - №1825297500000006012. В той же час, як вбачається з вищевказаного повідомлення, наданого відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області 12.02.2015р., копії витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 12.02.2015р., за [PERSON] на підставі вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2.8144 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер якої - 1825283600:02:000:0016. З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я [PERSON], допущено помилку, а саме: невірно вказано кадастровий номер належної їй земельної ділянки. Внести зміни щодо виправлення вказаної помилки в оригінал правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON]. на зазначену у вказаному Державному акті земельну ділянку ніким не оспорюється. А тому усунення порушень прав позивача можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсним виданого спадкодавцю Державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачем права на вказане спадкове майно. Проте відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З врахуванням викладеного, оскільки позивачем не заявлено позовну вимогу про визнання за ним права власності на вказане спадкове майно [PERSON], суд задовольняє позов лише в частині заявленої позовної вимоги. 3

Outcome: approved