Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем він перебуває з 28 вересня 1985 року. Від шлюбу спільних малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин стали несумісність характерів та поглядів на життя, сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який укладений 28 вересня 1985 року, зареєстрований в Бюро реєстрації актів громадянського стану при 109 військовій комендатурі ГСВГ (м.Веймар ГДР). Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 16.09.2021 подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, шлюб з [PERSON] розірвати. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 вересня 1985 року, місце реєстрації: Бюро реєстрації актів громадянського стану при 109 військовій комендатурі ГСВГ (м.Веймар ГДР), актовий запис №121. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, судом встановлено, що між сторонами припинено сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сім`я фактично розпалася: сторони тривалий час разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Малолітніх та неповнолітніх дітей у подружжя немає. Бажання підтримати сімейні відносини обидва з подружжя не мають, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, про що зазначив у поданій суду заяві. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати суд залишає за позивачем, оскільки на їх стягненні він не наполягає. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved