Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом до [PERSON] (№ 56), обґрунтовуючи позов порушенням відповідачем його права на таємницю кореспонденції з суду, що виразилося у врученні йому на руки листів суду від 11.05.2016 року по справі № 1815/3151/12-ц та від 22.02.2017 року по справі № 585/4727/16-к не в закритому конверті як того вимагає Закон, в звязку з чим [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь 8000 грн. моральної шкоди. В запереченнях на позовом відповідач вказав, що 12 травня 2016 року представником установи в канцелярії суду було отримано на руки пошту у відкритому вигляді. Серед пошти знаходилося повідомлення, адресоване для засудженого [PERSON], про надіслання йому копії рішення. Це повідомлення надійшло у відкритому вигляді, без конверта, а тому згідно вимог було зареєстроване в канцелярії установи. Аналогічно 28 лютого 2017 року представником установи було отримано пошту, серед якої було повідомлення для [PERSON] про розгляд справи в суді, яке також було зареєстроване в канцелярії колонії згідно Інструкції. Направлена кореспонденція адресувалась [PERSON], а не для засудженого. А тому, враховуючи вказане, дії відповідача, які оспорюються позивачем, регламентовані чинним законодавством та виконані згідно вимог закону. Доводи позивача щодо погіршення стану здоровя та втрати спокою спростовуються витягом з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], в якому зазначено, що стан здоровя засудженого задовільний. Посилання засудженого на втрату працездатності є безпідставними, оскільки згідно долученої характеристики, він не працює і не був працевлаштований раніше, знаходиться на повному державному утриманні, тому ніяких зусиль для виживання не потребує. Крім того, засуджений підтримує соціально-корисні звязки шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, що свідчить про відсутність перебування засудженого у вразливому становищі та порушення нормального ходу його життя. Тому дії ДУ «[PERSON] (№ 56)» були виключно в межах правового поля, протиправність діяння, вина і заподіяння шкоди відсутні, вимоги позивача будуються лише на його власних припущеннях, що не може бути доказами по справі, посилаючись на що відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в запереченнях, зазначених вище, позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного. Між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадових осіб внаслідок порушення прав засудженого на таємницю листування з судом. Згідно довідки [PERSON] № 56 [PERSON] засуджений 24.04.2004 року Апеляційним судом Черкаської області до довічного позбавлення волі та з 04.05.2005 року відбуває покарання в [PERSON] (а.с. 5) 12 травня 2016 року відповідач вручив [PERSON] супровідний лист Роменського міськрайонного суду від 11.05.2016 року № 1815/3151/12-ц/10517/16, яким засудженому направлялися копія рішення та копія розписки. Даний лист був зареєстрований відповідачем в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі 12.05.2016 року за вх. № 4056, про що свідчить штамп колонії з відповідним реєстраційним індексом на цьому листі (а. с. 6). Також, 28 лютого 2017 року відповідач вручив позивачу лист суду від 22.02.2017 року № 585/4727/16-к/3896/17, яким [PERSON] повідомлялося про дату та час розгляду справи за його позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушених прав засудженого та таємницю кореспонденції в режимі відеоконференції. Вказаний лист також відповідачем був зареєстрований в Журналі 28.02.2017 року за вх. № 658 (а.с. 7) Частинами 3, 4 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України (з змінами та доповненнями внесеними законом від 08.04.2014 року) визначено, що кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду. Кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Заборона перегляду вищезазначеної кореспонденції також встановлена Інструкцією з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.07.2013 року № 1304/5 , згідно п. 4 якої відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про попереднє ув'язнення» і статті 113 Кримінально-виконавчого кодексу України скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, узятих під варту, та засуджених, які відбувають покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягають перегляду, за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту. Кореспонденція, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені та особи, взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Відправлення кореспонденції, зазначеної в абзацах першому, другому цього пункту, здійснюється відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, з обовязковим зазначенням прізвища, імя та по батькові відправника. З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 585/4727/16-к за позовом [PERSON] до [PERSON] (№ 56) про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав особи на таємницю кореспонденції, по якій [PERSON] представником колонії 28.02.2017 року було вручено лист від 22.02.2017 року, встановлено, що вищевказаний лист не був адресований саме засудженому, а був додатком разом з судовою повісткою до листа, адресованого начальнику [PERSON] [PERSON], якого аналогічно як і засудженого [PERSON] повідомлялося про час та місце розгляду даної справив режимі відеоконференції. З рекомендованого повідомлення про отримання вказаного листа вбачається, що лист з додатком для [PERSON] дійсно був відправлений судом поштою на імя начальника [PERSON] та зі змісту заповненого рекомендованого повідомлення не видно, що в конверті мається лист для засудженого. Тому відповідач не знав та не міг знати, що міститься у конверті, який він отримав, в звязку з чим у нього не було підстав відмовлятися від отримання конверта або ж не розкривати його. Аналогічним способом судом по зазначеній вище справі [PERSON] надсилалися і попередні листи та судові повістки з розписками, які адресувалися безпосередньо [PERSON] Такі листи також могли бути вручені представнику установи відбування покарання безпосередньо в суді на руки. Так, представнику колонії 12 травня 2016 року в канцелярії суду був переданий супровідний лист з додатками для передачі [PERSON], який представник отримав у відкритому вигляді. А тому, обєктивно буде вважати, що представник колонії, отримавши лист у відкритому вигляді для передачі засудженому навіть при можливості відмови від його отримання, міг бути ознайомлений з його змістом. Згідно ч. 6 ст. 76 ЦПК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) якщо особа, яка бере учать у справі, перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк…. судова повістка та інші судові документи вручаються їй під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цієї особи до суду. З огляду на вказане, сам по собі факт передачі відповідачем позивачу листів не у закритому конверті не може свідчити про вчинення відповідачем відповідних дій, спрямованих на порушення конституційного права особи на таємницю листування. За приписами ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням наведеного, оскільки судом встановлено, що відповідач отримав поштою від суду лист № 585/4727/16-к/3896/2017 від 22.02.2017 року для вручення [PERSON], який йшов як додаток до листа № 585/4727/16-к/3865/2017 від 22.02.2017 року адресованого саме відповідачу, а також, що лист від 11.05.2016 року № 1815/3151/12-ц/10517/16, судом без використання поштового звязку відповідальним працівником суду, був вручений відкрито нарочним представнику колонії для передачі [PERSON], що не виключає можливості з його ознайомленням сторонніх осіб, суд прийшов до висновку, що відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на порушення прав засудженого на таємницю листування з судом. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову

Outcome: dismissed