Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про захист прав споживачів та просив зобов'язати відповідача, надати йому, як споживачу послуг користування електричною енергією, інформацію про те, за який період часу утворилася заборгованість за особовим рахунком [NUMBER] у розмірі 2043,00 грн. та первинні документи, що її підтверджують, а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за користування електричною енергією по особовому рахунку [NUMBER] внаслідок її відсутності. Позивач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. При вирішенні питання про поважність його неявки в судове засідання, суд керується наступним. Згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час не може знайти свого вирішення. Позивач ігнорує виклики в суд, в судове засідання не з'являвся, рухом справи не цікавився, про причини неявки суд не повідомляв та заяв про можливість розгляду справи у його відсутність до суду не направляв. Систематична неявка сторін у судові сідання без належного обґрунтування поважності їх причин свідчить про неналежне виконання ними процесуальних обов'язків, що є порушенням ч.3 ст. 27 ЦПК України. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що повторна неявка сторін без поважних причин згідно ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача у судове засідання надав письмову заяву про можливий розгляд без їх участі та у якій заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, вважаючи вимоги [PERSON] не обґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з надання електричної енергії для населення, договірні відносини між ним та відповідачем ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» підтверджуються обліковою книжкою, яка містить інформацію про надання певного обсягу електричної енергії та оформлено абонентський рахунок [NUMBER] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Так, 20.04.2013 року [PERSON] за вищевказаною адресою було отримано від ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» рахунок за електроенергію №715630 від 02.03.2013 року на суму 2043,17 грн., у якому зазначено, що за даними відповідача, показання приладу обліку станом на 31.07.2011 року становлять 9803 кВт/год, що повністю збігається з даними наявними у позивача, про що [PERSON] зазначає у своєму позові. Також він вказує на те, що після 31.07.2011 року електрична енергія не споживалася, оскільки він був відключеним від електричної мережі, проте жодних належних доказів на підтвердження вказаних обставин він не надає (відповідні акти про відключення, тощо), тому суд відноситься до його посилань щодо відсутності заборгованості критично. Крім того, [PERSON] не погоджується із наявною у нього заборгованість, оскільки навпаки має переплату за минулі роки у розмірі приблизно 800 грн., яка виникла внаслідок того, що він вносив частину коштів наперед авансом за наступні періоди. Однак, знову ж таки, жодних відповідних квитанцій про оплату за електроенергію, з надлишковими сумами, позивачем суду також не надано. Що стосується розрахункової книжки за електроенергію, на яку при обґрунтуванні своїх доказів посилається [PERSON], суд приймати її до уваги як належний доказ не може, оскільки вказана копія книжки, що наявна в матеріалах справи, неналежним чином оформлена, а саме не зазначено ким саме вона видана і коли, а також відсутні будь-які печатки та підписи належних осіб від органу, що надав щорічні розрахунки, зазначені у спірній книжці. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 27.02.2012 року [PERSON], вже звертався до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про захист прав споживачів де відповідачем був ВАТ «ЕК Дніпрообленерго» (правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» та у якому просив суд встановити відсутність заборгованості за користування електричною енергією по особовому рахунку [NUMBER], а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок платежів за користування електричною енергією по особовому рахунку [NUMBER] з урахуванням переплати споживача [PERSON] 08.04.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по вказані справі, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі і дане рішення набрало законної сили. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вирішивши питання у вищевказаній справі, встановлена наявність заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» за спожиту електроенергію. Так, відповідно до положень пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, які затверджені Постановою КМ України №1357 від 26.07.1999 р., споживач зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору. Крім того, положеннями пункту 48 ПКЕЕн встановлено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільно: підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, енергопостачальник, відповідно до положень пункту 37 ПКЕЕн має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією, а також тимчасово припиняти постачання електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках, передбачених пунктами 34 і 35 цих Правил. Окрім того, судом встановлено, що листом №771 від 28.09.2011 року та листом №248 від 05.03.2012 року, [PERSON] повідомлявся та йому роз'яснювалося щодо наявної заборгованості. Відповідно до підпункту 3 пункту 3 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач зобов'язаний користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації. Для користування електричною енергією загальнообов'язковими правилами є ПКЕЕн, які позивач, в свою чергу, систематично порушуються. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає що відповідачем нарахована заборгованість за електроенергію обґрунтована і відсутні підстави для надання додаткової інформації щодо її утворення, а тим паче її скасування шляхом перерахунку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Зокрема [PERSON] не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні його позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне суму судового збору віднести за рахунок позивача стягнувши з нього на користь держави 243,60 грн., оскільки [PERSON], звертався до суду із позовом про захист прав споживачів, тому судовий збір при подачі позову не сплачувався.

Outcome: approved