Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просив: визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] , [INFO] , смерть якого настала у селі Біла Ямпільського району Вінницької області [INFO] . Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] у селі Біла Ямпільського району Вінницької області помер [PERSON] у віці 90 років. За час життя покійний [PERSON] 11 жовтня 2016 року зробив розпорядження на земельну ділянку площею 1,8288 га і відобразив у заповіті, що після його смерті зазначена земельна ділянка стає його власністю. За день і час смерті [PERSON] він не знав, а тому на протязі встановленого строку він не звертався до нотаріальної контори з питанням подачі заяви про прийняття спадщини. 08 жовтня 2020 року одержав від органів ЗАГС (а) Свідоцтво про смерть [PERSON] і встановив, що спадкодавець помер [INFO] . Його звернення до нотаріальної контори йому не допомогло, а тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№6675 від 03.11.2020, в якій просив підготовче засідання у справі провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву за вхід.№6556 від 02.11.2020 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника сільської ради. Проти позовних вимог не заперечують. Позовні вимоги визнають та просили їх задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність та заява представника відповідача про визнання позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 12 листопада 2020 року на 09 годину 00 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.4-5) судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Цекинівка Ямпільського району Вінницької області, де і зареєстрований. Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 08.10.2020 (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у селі Біла Ямпільського району Вінницької області. Із копії заповіту складеного 11 жовтня 2016 року у місті Ямпіль Вінницької області посвідченого приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Катруком М.В. (а.с.7), Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45380087 від 11.10.2016 (а.с.8) та Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №61938844 від 05.10.2020 (а.с.10-11) судом встановлено, що позивач є спадкоємцем земельної ділянки площею 1,8288 га, кадастровий номер 0525681600:07:002:0066, яка розташована на території Гальжбіївської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №062126 виданого Ямпільською РДА 16.12.2008 (а.с.9). Тобто, позивач є спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом. Із копії паспорта громадянина України (а.с.12-13) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , тобто спадкодавець, народився у селі Біла Ямпільського району Вінницької області, де і був зареєстрований. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] у порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.ст.1222, 1223, 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом, і має право на успадкування майна [PERSON] . Із доводів позивача, які не заперечуються відповідачем, встановлено, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку йому не було відомо про те, що [PERSON] помер [INFO] у селі Біла Ямпільського району Вінницької області, так як позивач проживає у іншому населеному пункті - у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, а [PERSON] все життя проживав і помер у селі Біла Ямпільського району Вінницької області. Зазначені населені пункти розташовані на значній відстані один від одного. Окрім того, як встановлено судом позивач не є родичем з покійним [PERSON] , тому враховуючи вищевикладене не міг знати про смерть [PERSON] і відповідно не подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки він втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть людини, а потім і втрата спадкового майна буде для нього занадто надмірним тягарем нерозмірним з його діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичною особою. Оцінюючи усі докази, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу поважності причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] . Суд вважає встановленим, і ця обставина підтверджена доводами позивача, на які він посилається у позові, та не заперечується відповідачем, що дійсно протягом шестимісячного строку після смерті [PERSON] він не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки про смерть спадкодавця [PERSON] дізнався тільки 08 жовтня 2020 року, а тому суд визнає цю обставину поважною причиною, з якої позивач пропустив строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України. Вказані обставини визнані учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, а тому суд визнає причину пропуску позивачем строку, передбаченого ст.1270 ЦК України, поважною. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, суд має підстави відповідно до ст.1272 ЦК України для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved