Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про поновлення строку для вступу у спадщину, в якій просив: поновити йому строк достатній для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в смт.Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] в смт.Затока Білгород-Дністровського району Одеської області померла його мати [PERSON] . Після смерті матері у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1.0000 га., що перебуває за межами населеного пункту Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, кадастровий номер 0525682200:03:004:0045. Йому достовірно було відомо, що останні десятиліття його мати проживала в смт.Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, де і померла, а по її бажанню була похоронена в місті Боярка Києво-Свтошинського району Київської області. Вказав, що він знав раніше, що мати в молоді роки проживала і працювала в селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, але після її смерті даним обставинам не придав значення. Тому будучи впевненим, що у матері немає майна, він до нотаріальної контори в смт.Затока Білгород-Дністровського району Одеської області і у місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області не звертався. Також зазначив, що одночасно йому не було відомо, що мати офіційно була зареєстрована в селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Нещодавно від посадових осіб Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області йому стало відомо про існування Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я його матері [PERSON] . Також землекористувачі села Дзигівка Ямпільського району Вінницької області надали йому копію паспорта матері, де зазначено, що вона рахувалась зареєстрованою з 1987 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, про йому не було відомо. Зазначив, що вказані обставини свідчать про те, що він не міг знати про реєстрацію його матері [PERSON] у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, а також не було відомо про існування Державного акту на право власності на земельну ділянку, яка рахувалась за матір`ю. Зазначив, що після того як він звернувся до приватної нотаріальної контори у питанні прийнятті спадщини після смерті матері йому було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду із поновленням строків пропущених з поважних причин. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, надав суду письмову заяву за вхід.№2023 від 23.03.2020 року, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву за вхід.№2066 від 24.03.2020 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника, проти задоволення вимог не заперечують. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність та заява відповідача про визнання позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 24 березня 2020 року на 09 годину 00 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.4-6) судом встановлено, що позивач народився [INFO] у місті Київ, де і зареєстрований. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05.08.1975 (а.с.8) та копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04.07.2016 (а.с.9) судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у смт.Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №227338 виданого 01.11.2012 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.10) судом встановлено, що остання є власником земельної ділянки площею 1.0000 у межах згідно з планом, що розташована на території Дзигівської сільської ради Ямпільського районну Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із копії паспорта громадянина України (а.с.11-13) судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у місті Шклов Могилівської області Білорусь, з 03.09.1987 була зареєстрована у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії заяви від 10.02.2018 (а.с.15) судом встановлено, що позивач звернувся до органів нотаріату із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у смт.Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.03.2020 (а.с.28) судом встановлено, що інформація про заведені справи та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відсутня. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] у порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна своєї померлої матері [PERSON] . Із доводів позивача, які не заперечуються відповідачем, встановлено, що позивач [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку йому не було відомо про те, що за його матір`ю - [PERSON] рахується земельна ділянка площею 1.0000 га. на території Дзигівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Крім того, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки він втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для нього занадто надмірним тягарем нерозмірним з її діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Оцінюючи усі докази, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу поважності причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті матері [PERSON] . Суд вважає встановленим, і ця обставина підтверджена доводами позивача, на які він посилається у позові, та не заперечується відповідачем, що дійсно позивач протягом шестимісячного строку після смерті матері [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки про існування вказаної земельної ділянки він дізнався нещодавно, а тому суд визнає цю обставину поважною причиною, з якої позивач пропустив строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України. Вказані обставини визнані учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, а тому суд визнає причину пропуску позивачем строку, передбаченого ст.1270 ЦК України, поважною. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, суд має підстави відповідно до ст.1272 ЦК України для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved