Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в порядку стю257-1 ЦПК України, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] 08.10.2015 року в м.Севастополі. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 08.10.2015 року в м.Севастополі АР Крим померла його матір [PERSON], проте отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану немає можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державно реєстрації актів для здійснення реєстрації смерті. Встановлення такого факту необхідне йому для оформлення та подальшого отримання пенсії у звязку із втратою годувальника, так як він є студентом третього курсу денної форми навчання юридичного факультету Львівського національного університету імені [PERSON] і навчається на платній основі. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити. Заінтересована особа - Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не направив в суд свого представника, причин неявки не повідомив. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 \~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у заяві про встановлення факту смерті особи в певний час заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.257-1 ЦПК Українизаява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно свідоцтва про народження серії І-АП №117595 від 07.06.1995 року заявник народився 24.05.1995 року, його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Зі свідоцтва про смерть серії І-КМ №507060 від 09.10.2015 року вбачається, що [PERSON] помела 08.10.2015 року в м.Севастополі. Між тим, згідно ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» м.Севастополь визначено як тимчасово окуповану територію України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що мати заявника [PERSON] померла 08.10.2015 року в м.Севастополі і що неможливо провести державну реєстрацію смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану поза судової процедури встановлення факту смерті цієї особи, а відтак заява підлягає до задоволення, з огляду також на те, що встановлення факту смерті матері має для заявника юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved