Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Богданівською сільською радою Броварського району Київської області від 11.02.2019 р., індексний номер: 155782794. В належному йому будинку, окрім нього, зареєстровані: дружина - [PERSON] , 1955 р.н., дочка - [PERSON] , 1978 р.н., малолітня онука - [PERSON] , 2006 р.н., та син - відповідач [PERSON] , 1982 р.н., що підтверджується довідкою №2404 від 06.11.2019 р. Відповідач не проживає в спірному будинку з 2009 року, комунальні платежі не сплачує, його речі там відсутні. Місце проживання відповідача не відоме, позивачу не відомо також де він працює. В жовтні 2019 року на адресу позивача надійшов лист АТ «Альфа-Банк» про те, що відповідач бере кредити та не погашає їх, судячи з тексту листа, в нього є заборгованість перед банком і банк готує позов до суду. В належному позивачу будинку зареєстровані члени його сім`ї, в тому числі малолітня дитина, і його обов`язок дбати про збереження приватної власності в інтересах сім`ї. Той факт, що в належному йому будинку зареєстрований відповідач, викликає у позивача велике занепокоєння та позбавляє його можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним будинком. Акт обстеження житлово-побутових умов від 21 жовтня 2019 року, складений депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Нишенком Василем Миколайовичем, підтверджує той факт, що у будинку [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає протягом десяти років і його місце проживання невідомо. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. В судове засідання представник третьої особи Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Богданівською сільською радою Броварського району Київської області від 11.02.2019 р., індексний номер: 155782794 (а.с.7). Згідно довідки №2404 від 06.11.2019 р., виданої виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, в спірному житловому будинку, окрім позивача [PERSON] , зареєстровані: дружина - [PERSON] , 1955 р.н., дочка - [PERSON] , 1978 р.н., малолітня онука - [PERSON] , 2006 р.н., та син - відповідач [PERSON] , 1982 р.н., який, згідно акту депутата від 21.10.2019 р. фактично не проживає (а.с.8). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 21 жовтня 2019 року, складеного депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області 7-го округу Нишенком В.М. при свідках [PERSON] та [PERSON] , у будинку [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає протягом десяти років і його місце проживання невідомо (а.с.9). У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , так як відповідач понад одного року не проживає у спірному житловому будинку. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved