Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління про визнання кредитного договору № 2447-н від 10 вересня 2008 року неукладеним, посилаючись на те, що 10 вересня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» був укладений кредитний договір № 2447-н, за умовами якого позивач отримав від Банку грошові кошти в розмірі 898 000, 00 грн. на строк до 10 вересня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі: 20,0 % річних - в перших 6 місяців з дня отримання кредиту (на час оформлення державного акта на право власності на земельну ділянку); 22,0 % річних - починаючи з 7 місяця з дня отримання кредиту; 19,0 % річних - після одержання позичальником у встановленому законодавством порядку державного акта на право власності на земельну ділянку та передачі її в іпотеку. Також позивач вказує, що 10 вересня 2008 року для гарантування повернення коштів був підписаний договір поруки № 1 до кредитного договору № 2447-н між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України», відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань за кредитним договором № 2447-н від 10 вересня 2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Аналогічні договори поруки були укладені цього ж числа між [PERSON] та [PERSON] ВАТ «Державний ощадний банк України», який у подальшому був перейменований на ПАТ «Державний ощадний банк України», зобов'язання за кредитним договором № 2447-н від 10 вересня 2008 року, щодо надання позичальнику грошових коштів в сумі 898 000, 00 грн. не виконав, та [PERSON] зазначені кошти не отримував, їх отримала [PERSON] Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого за ст. ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1, 2 ст. 3 КК України та з неї стягнуто на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії -Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» матеріальний збиток в розмірі 26 127 823, 51 грн. Таким чином, [PERSON] не отримував грошових коштів відповідно до оскарженого кредитного договору, тобто кредитний договір є неукладеним. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині визнання кредитного договору № 2447-н від 10 вересня 2008 року неукладеним. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» у судовому засіданні вирішення питання про задоволення позовних вимог [PERSON] залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2008 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» був підписаний кредитний договір № 2447 - н, відповідно до п.1.1. якого Банк зобов'язався надати [PERSON] на умовах цього договору грошові кошти в розмірі 898 000, 00 грн. строком до 10 вересня 2028 року. Позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути кредит у вказаній в сумі, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі: 20,0 % річних - в перших 6 місяців з дня отримання кредиту (на час оформлення державного акта на право власності на земельну ділянку); 22,0 % річних - починаючи з 7 місяця з дня отримання кредиту; 19,0 % річних - після одержання позичальником у встановленому законодавством порядку державного акта на право власності на земельну ділянку та передачі її в іпотеку. 10 вересня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» для гарантування повернення коштів був підписаний договір поруки № 1 до кредитного договору № 2447-н, відповідно до п. 1.1 якого поручитель [PERSON] зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань за кредитним договором № 2447-н від 10 вересня 2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Аналогічні договори поруки були укладені цього ж числа між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до постанови про порушення кримінальної справи та об'єднання кримінальних справ від 22 вересня 2010 року слідчим в ОВС 1 відділу 1 УГСУ СБУ було порушено кримінальну справу за фактом заволодіння службовими особами Одеської обласної філії ПАТ «Державний ощадний банк» грошовими коштами банку в сумі 24 236 100, 00 грн. шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою, в особливо великих розмірах, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Слідчим відділом УСБУ в Одеській області проводилося розслідування кримінальної справи № 918, яку порушено за ознаками злочину, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України, за фактом заволодіння службовими особами філії - Одеське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» грошовими коштами вказаного банку в особливо великих розмірах, в тому числі грошовими коштами в сумі 898 000, 00 грн. за кредитним договором № 2447-н від 10 вересня 2008 року, який був укладений між [PERSON] та філією Одеське обласне управління ВАТ «Ощадбанк». Також судом встановлено, що ВАТ «Державний ощадний банк України», який у подальшому був перейменований на ПАТ «Державний ощадний банк України», зобов'язання за кредитним договором № 2447-н від 10 вересня 2008 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] щодо надання позичальнику грошових коштів в сумі 898 000, 00 грн. не виконав, а отже, [PERSON] зазначені кошти не отримував, їх отримала інша особа. Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року, що набрав законної сили 13 жовтня 2012 року, у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ст. ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1, ч. 2 ст. 3 КК України, встановлено, що [PERSON], працюючи на посадах директора філії TOB «Персональне агентство нерухомості» та виконавчого директора TOB «Компанія «Партнер нерухомості», діючи умисно, з метою заволодіння грошовими коштами банку ВАТ «Ощадбанк», в особливо великому розмірі, шляхом оформлення та отримання кредитів, скоїла сукупність дій, направлених на скоєння даного злочину, саме із залученням знайомих осіб та родичів, в тому числі й позивачів, використовуючи їх повну довіру до її дій, отримавши їх копії паспортів та ідентифікаційних кодів, [PERSON] виготовила завідомо сфальсифіковані довідки про доходи, зокрема, позивачів, із зазначенням неправдивих відомостей про місце роботи та щомісячну заробітну плату, які надала банку. Крім того, як вбачається з вищевказаного вироку, [PERSON], користуючись повною довірою осіб, у відношенні яких відмовлено у порушенні кримінальної справи, в тому числі й [PERSON], який дав свою згоду на оформлення на його ім'я кредиту на придбання земельних ділянок, запропонувала останньому укласти кредитний договір та підписати всі необхідні документи в банку, при цьому позивач, по вказівці [PERSON] підписав пакет документів, необхідний для переоформлення та видачі кредиту, в тому числі й касові документи на відкриття особистих вкладних рахунків для подальшого погашення кредиту. Після оформлення всіх необхідних документів, [PERSON], знаходячись в касі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» від імені, в тому числі й [PERSON], на підставі заяви на видачу грошових коштів отримала, в тому числі, кошти за кредитним договором № 2447-н від 10 вересня 2008 року, укладеному між Банком та позивачем щодо надання позичальнику [PERSON] грошових коштів у розмірі 898 000, 00 грн. Всього [PERSON] отримала кошти на загальну суму 24 288 600, 00 грн. Таким чином, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року [PERSON] визнано винною у скоєнні вищезазначеного злочину та з неї стягнуто на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії -Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» матеріальний збиток в розмірі 26 127 823, 51 грн. Отже, позивач був введений в оману [PERSON], а не Банком, більш того, [PERSON], яка вела в оману позивача, не була стороною за кредитним договором та за договором поруки. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Відповідно до ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладання договору необхідно також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Таким чином, [PERSON] не отримував грошових коштів відповідно до оскарженого кредитного договору, тобто кредитний договір є неукладеним у розумінні наведених вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Як встановлено ч. 2 ст. 598 ЦК України, припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. За ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved