Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 08 травня 2020 року відповідно до наказу начальника Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 07.05.2020 року № 71-ОС, був прийнятий на роботу на посаду провідного інженера з організації, експлуатації та ремонту Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра за переведенням з Приморського управління водного господарства, яке було реорганізовано та приєднано до БУВР нижнього Дніпра (наказ в. о. голови Державного агентства водних ресурсів України від 03.02.2020 року № 85), про що було зроблено відповідний запис в його трудовій книжці серії [NUMBER] . Начальник БУВР нижнього Дніпра Андрієнко Ігор Олегович віддав вказівки відповідальним посадовим особам щодо ініціювання процесу його звільнення з роботи і відповідно із займаної посади. Про майбутнє звільнення відповідно до пункту 1 ст. 40 КЗпП України, був повідомлений під підпис. При цьому наявну у БУВР нижнього Дніпра роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку він міг би виконувати, з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо - роботодавець не пропонував. 25.09.2020 року начальник БУВР нижнього Дніпра Ігор Андрієнко видав наказ № 269-ос «Про особовий склад», згідно якого його, [PERSON] , провідного інженера з організації, експлуатації та ремонту Приморської дільниці 30 вересня 2020 року буде звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України. У трудовій книжці зроблений відповідний запис від 30.09.2020 за №14, з яким його не було ознайомлено. 28.09.2020 року він захворів та з 28.09.2020 року по 01.10.2020 року перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою від 01.10.2020 року, виданою Старозбур`ївською лікарською амбулаторією загальної практики сімейної медицини. 02.10.2020 року він вийшов на роботу на своє робоче місце та надав представнику адміністрації Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра вказану вище довідку про тимчасову втрату працездатності. Роботодавцем БУВР нижнього Дніпра, в день виходу його на роботу, не була видана трудова книжка, з наказом про звільнення за прогул ознайомлений не був . А відтак, у період часу з 8.00 год. до 17.00 год. виконував свої посадові обов`язки провідного інженера з організації, експлуатації та ремонту Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра, що підтверджується актом від 02.10.2020 року, за особистим підписом свідків вищезазначеного факту з числа працівників БУВР нижнього Дніпра: [PERSON] - електромонтера, [PERSON] - інженера з транспорту, [PERSON] - інженера з охорони праці, [PERSON] - завідувача складу. Під кінець робочого дня, близько 16.30 год. інженер з підготовки кадрів Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра [PERSON]. за вказівкою начальника БУВР нижнього Дніпра Ігора Андрієнка , з невідомих причин, раптово озвучила вимогу надати пояснення щодо його відсутності на робочому місці 02.10.2020 року. Оскільки його не було звільнено в установленому законом порядку, а трудову книжку не вручено, 03.10.2020 він направив до БУВР нижнього Дніпра засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» заяву про надання відпустки. Згідно з інформацією про відстеження поштового відправлення трек-номер 7350101767015 з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта», вказану заяву отримала уповноважена особа БУВР нижнього Дніпра 05.10.2020 року. Заяву про надання відпустки роботодавець залишив без належного розгляду та реагування, не зважаючи на те, що його звільнення до кінця робочого дня 05.10.2020 року начальник БУВР нижнього Дніпра не здійснив. Наступного робочого дня, 05.10.2020 року з 8.00 год. до 17.00 год. він знаходився на своєму робочому місці в Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра, що підтверджується актом від 05.10.2020 року, за особистим підписом свідків вищезазначеного факту з числа працівників БУВР нижнього Дніпра [PERSON] - налагоджувальника електролабораторії, [PERSON] - інженера з охорони праці, [PERSON] - інженера-енергетика, [PERSON] - інженера з транспорту. Цього ж дня, вранці він надав начальнику БУВР нижнього Дніпра письмові пояснення щодо перебування на роботі 02.10.2020 року. 06.10.2020 року з 8.00 год. до 17.00 год. також знаходився на своєму робочому місці в Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра, що підтверджується актом від 06.10.2020 року, за особистим підписом свідків. 06.10.2020 року близько 9 год. 53 хв. працівники БУВР нижнього Дніпра вручили йому трудову книжку, про що зробив власноручний запис про отримання у книзі видачі трудових книжок Відповідача. Також, 06.10.2020 року був ознайомлений з наказом про звільнення, про що зробив власноручний запис у наказі БУВР нижнього Дніпра від 02.10.2020 року № 285-ос «Про особовий склад» із зазначенням дати та часу ознайомлення. Отримавши трудову книжку, дізнався про те, що Відповідач вніс до його трудової книжки запис від 02.10.2020 року №15 наступного змісту: «Запис №14 недійсний. Звільнений за прогул без поважних причин згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України». Підставою для внесення запису Відповідач зазначив наказ №285-ос від 02.10.2020 р. Увечері 06.10.2020 року отримав рекомендований лист від БУВР нижнього Дніпра від 02.10.2020 р., яким його було повідомлено про звільнення з 02.10.2020 року за прогул без поважних причин. Відповідач у листі зазначив, що до листа додаються копії наказів від 25.09.2020 №269-ос, від 02.10.2020 №285-ос. Фактично ж до листа були додані документи, які не відповідають вимогам до оформлювання документів за ДСТУ 4163-2003, та не містять дати засвідчення копії документа, обов`язкового реквізиту - підпису особи, що видала наказ - начальника БУВР нижнього Дніпра Ігора Андрієнка, а тому не можуть вважатися врученими копіями наказів про звільнення, як того вимагає ст. 47 КЗпП, та може свідчити про те, що наказ про звільнення не був виданий 02.10.2020 року. Вважає, що очевидне порушення його трудових прав та в цілому трудового законодавства України, полягало в тому, що звільнення «за прогул» було застосовано до нього 02.10.2020 року, згідно з наказом начальника БУВР нижнього Дніпра №285-ос «Про особовий склад» без отримання будь-яких пояснень, за надуманими підставами, без ознайомлення з відповідним наказом, та в цілому без з`ясування будь-яких обставин. До вищевказаного наказу ймовірно були додані: 1) Довідка про знаходження на амбулаторному лікуванні Старозбур`ївської ЛАЗПСМ 2) Акт про відсутність на робочому місці та відмову від надання пояснень причин прогулу від 02.10.2020 р. Наказ начальника БУВР нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 25.09.2020 року № 269-ос «Про особовий склад», а також наказ від 02.10.2020 № 285-ос «Про особовий склад», вважає протиправними та такими, що об`єктивно суперечать нормам національного трудового законодавства, грубо порушують його трудові права, тому підлягають скасуванню. Також, вважає незаконним його звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України. Згідно з вимогами КЗпП України, пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах, пов`язаних зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП, підлягає з`ясуванню, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відмова працівника від переведення на іншу вакантну посаду при скороченні штату або чисельності працівників є підставою для його звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України виключно в разі дотримання інших вимог процедури такого звільнення. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25 травня 2016 року № 6-3048цс15, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належним чином виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. З ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну посаду, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Втім, Відповідачем не було дотримано процедуру звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, а також вимоги ч. 2 ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України, з огляду на таке: Так, БУВР нижнього Дніпра взагалі не виконав прямі вимоги закону, покладені на нього як роботодавця: переведення на вакантні посади не пропонував, відмови працівника від переведення на іншу роботу не отримував, питання про те, чи користувався він як вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі - не досліджував. Пунктами 1.1-1.4 розділу 1 Положення про Приморську дільницю, затвердженого начальником БУВР нижнього Дніпра 08.05.2020 р. передбачено, що Приморська дільниця створена для забезпечення здійснення основних завдань та функцій БУВР нижнього Дніпра. Приморська дільниця входить в структуру БУВР нижнього Дніпра. Приморську дільницю очолює начальник дільниці, який призначається та звільняється наказом начальника БУВР нижнього Дніпра, в своїй діяльності підпорядковується начальнику управління. Згідно з п.п.1.1, 1.2 Положень про Бехтерську експлуатаційну дільницю, про Круглоозерську експлуатаційну дільницю, про Чулаківську експлуатаційну дільницю, які затверджені начальником БУВР нижнього Дніпра 08.05.2020 р., експлуатаційні дільниці створені для забезпечення здійснення основних завдань та функцій БУВР нижнього Дніпра та входять в структуру БУВР нижнього Дніпра на рівні з іншими структурними підрозділами. З аналізу даних норм вбачається, що БУВР нижнього Дніпра є бюджетною організацією, яка належить до сфери управління Держводагенства, в структуру якої входять Приморська дільниця, Бехтерська, Круглоозерська, Чулаківська експлуатаційні дільниці. Таким чином, БУВР нижнього Дніпра зобов`язано було запропонувати усі наявні вакантні посади, у тому числі вищезазначених дільниць. Натомість, йому не було запропоновано жодної вакантної посади, незважаючи на їх фактичну наявність. Так, згідно з дипломом він отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Гідромеліорація» та здобув кваліфікацію інженера-гідротехніка. Крім того, мав досвід роботи, зокрема, у Приморському управлінні водного господарства, на посаді провідного інженера-гідротехніка, провідного гідролога, начальника відділу меліорації і водних ресурсів, начальника відділу водних ресурсів та інформаційно-дорадчого центру. Відповідач мав можливість здійснити переведення його на іншу роботу, зокрема, на посаду провідного інженера з транспорту Приморської дільниці, інженера-гідротехніка Чулаківської дільниці, механіка Бехтерської дільниці, машиніста насосної установки Чулаківської та Круглоозерської дільниць, що були вакантними на день попередження про звільнення та під час перебігу строку такого попередження до дня звільнення, проте ці посади не запропонував. Враховуючи наведене, звільнення з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, проведено всупереч вимогам чинного трудового законодавства, а отже, наказ про його звільнення є незаконним. Начальник БУВР нижнього Дніпра звільнив його 30.09.2020 року в період тимчасової непрацездатності, яка згідно з довідкою виданою Старозбур`ївською ЛАЗПСМ від 01.10.2020 року тривала з 28.09.2020 по 01.10.2020 року, чим грубо порушив вимоги ч. 3 ст.40 КЗпП України, відповідно до якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці, крім випадку повної ліквідації підприємства, установи, організації. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Всі вищенаведені факти свідчать про те, що звільнення з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, проведено всупереч вимогам чинного трудового законодавства, а отже, наказ про його звільнення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню саме з підстав не дотримання процедур звільнення працівника за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України а також вимог ч. 2 та ч.З ст. 40, ст. 49-2 КЗпП України. Наказом БУВР нижнього Дніпра від 02.10.2020 року №285-ос «Про особовий склад» його було звільнено за прогул без поважних причин згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України, проте в межах провадження процедури притягнення до відповідальності та в документальному оформленні її результатів, було допущено ряд порушень норм національного законодавства України. Вважав своє звільнення незаконним, оскільки підставою звільнення був так званий «прогул», проте в час, коли був складений акт про нез`явлення на робочому місці без поважних причин, він перебував на роботі та знаходився у Приморській дільниці, тому таке звільнення проведено з порушенням вимог, передбачених КЗпП України. Факт знаходження на роботі зафіксований відповідним актом від 02.10.2020 року, підтверджується його письмовими поясненням про перебування на роботі, які він надав інженеру з підготовки кадрів Приморської дільниці [PERSON]. 05.10.2020 року. Проте, всупереч вимогам КЗпП України, його пояснення не були взяті до уваги та повністю проігноровані зі сторони БУВР нижнього Дніпра. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Але ніякого прогулу 02.10.2020 року він не вчиняв, а тому не зрозумілим видалася вимога БУВР нижнього Дніпра близько 16.30 годин 02.10.2020 року надати пояснення щодо причин прогулу. Сам акт, складений представниками Відповідача про відсутність його на роботі без поважних причин 02.10.2020 року не є достатньою підставою для звільнення. Відповідно до своєї посади, мав широке коло завдань та обов`язків, відповідально та сумлінно виконував поставлені задачі та оперативні вказівки керівництва, дисциплінарних стягнень не мав, мав велику кількість заохочень. 02.10.2020 року о 8.00 годині він приступив до виконання своїх посадових обов`язків у Приморській дільниці, що підтверджується письмовими доказами, зокрема Актом від 02.10.2020 року. Згідно з наданими поясненнями, 02.10.2020 року з 07.50 год. Він знаходився на території Приморської дільниці, перебував у в боксі гаража, де проводив огляд «вишки тур», приймав участь у вирішенні виробничих питань щодо ремонту покрівлі трансформаторної підстанції, здійснював інші повноваження, відбув на обідню перерву, по закінченні якої знову працював. Вказані пояснення надав вранці 05.10.2020 року уповноваженій особі [PERSON]. - інженеру з підготовки кадрів Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра, проте вони були проігноровані керівництвом БУВР нижнього Дніпра та жодним чином не взяті до уваги. За таких обставин, тимчасове залишення ним робочого кабінету та виконання при цьому посадових обов`язків на території адміністративної бази Приморської дільниці не може свідчити про прогул без поважних причин. Крім того, не був ознайомлений з наказом про своє звільнення від 02 жовтня 2020 року, а про саме звільнення довідався лише 06.10.2020 року. Запис в його трудовій книжці про звільнення зроблений «Провідним інженером з підготовки кадрів», що також являє собою порушення вимог чинного трудового законодавства, оскільки відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» та «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № ПО, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) . У зв`язку з незаконним звільненням роботодавцем було порушено його право на оплату праці, тому правомірною є вимога про стягнення з БУВР нижнього Дніпра на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з моменту звільнення до моменту поновлення роботі. 18 жовтня 2020 року, він дізнався від колишньої співробітниці, сестри медичної гаража Приморської дільниці [PERSON] , з якою він працював та підтримує тісні дружні відносини і після звільнення, про те, що вона хворіє на гостре респіраторне захворювання, є підозра на інфікування СОVID-19. З метою проведення протиепідемічних заходів, запобігання поширення небезпечного захворювання на СОVID-19, з 18.10.2020 року він залишався вдома, до отримання інформації про діагноз [PERSON] . До того ж, сам мав загострення хронічних хвороб (г. цистит,) 25 жовтня 2020 року [PERSON] повідомила йому про те, що у неї підтвердився діагноз захворювання на СОVID-19, що підтверджується довідкою від 24.10.2020 № 3500. За таких обставин, він діяв відповідно до вимог Уряду та Міністерства Охорони здоров`я та будучи особою, яка мала контакт з пацієнтом з підтвердженим випадком СОVID-19, змушений був перебувати на самоізоляції з 25.10.2020 по 08.11.2020 року, мав ознаки респіраторного захворювання та фізично не міг скористатись правом на звернення до адвоката, спеціаліста в області права за правовою допомогою, консультаціями, виготовленням копій документів, та звернутися до суду з позовом у спорах про звільнення. Місячний процесуальний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки у справах про звільнення пропущений з поважних причин, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19) та може бути поновлений судом. Отже, з урахуванням всього вищевикладеного вважає, що його було звільнений з роботи незаконно, всі рішення прийняті роботодавцем (Відповідачем) відносно нього щодо звільнення з роботи, не відповідають вимогам чинного національного законодавства України, прийняті всупереч законним правам працівника та являють собою сукупність протиправних та незаконних дій, а тому з метою відновлення справедливості, як основної мети правосуддя, цілком співмірним та об`єктивним буде поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та виплата останньому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Позивач просив поновити строк на звернення до суду у справі про звільнення. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 25.09.2020 року № 269- ос «Про особовий склад». Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України від 02.10.2020 року №285- ос «Про особовий склад». Визнати звільнення [PERSON] на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників з роботи і відповідно з посади провідного інженера з організації, експлуатації та ремонту Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра, незаконним. Визнати звільнення [PERSON] на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин з роботи і відповідно з посади провідного інженера з організації, експлуатації та ремонту Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра, незаконним. Поновити незаконно звільненого працівника [PERSON] на роботі і відповідно на посаді «провідного інженера з організації, експлуатації та ремонту Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра». Зобов`язати Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України (ЄДРПОУ 01039040) нарахувати та виплатити на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з моменту звільнення до моменту поновлення на роботі. Скасувати запис в Трудовій книжці [PERSON] про його звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України та запис про його звільнення за прогул без поважних причин за пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України та зробити новий запис про поновлення [PERSON] на роботі на посаді провідного інженера з організації, експлуатації та ремонту Приморської дільниці Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра. Стягнути з Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України (ЄДРПОУ 01039040) на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Іващенко А.І. підтримали заявлені вимоги з підстав, зазначених в позові. Позивач також підтвердив, що вийшов із профспілкового комітету до вирішення питання про його звільнення за прогул. Також наполягав на тому, що 02.10.2020 року він був на роботі та знаходився на території гаражу у боксах. Просив задовольнити позов та поновити його на посаді, яку він займав до звільнення. Представник відповідача Колеснікова Р.А. заперечувала щодо задоволення заявлених позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов, а також зазначила, що 02.10.2020 року була п`ятниця. Наказ про звільнення винесено в кінці робочого дня, близько 17.00 години керівником Басейновим управлінням водних біоресурсів нижнього Дніпра, яке знаходиться в м. Херсоні. Через відсутність роботи інтернет-зв`язку наказ не було передано до Приморської дільниці в м. Гола Пристань в той же день. Крім того [PERSON] був вже відсутній на роботі, тому наказ не був йому вручений. Наказ про звільнення направлено [PERSON] поштою, а 06.10.2020 року - було вручено йому особисто, шляхом отримання поштового відправлення. 05.10.2020 року (понеділок) [PERSON] був на роботі та надав письмові пояснення щодо прогулу. 06.10.2020 року [PERSON] отримав трудову книжку. Зокрема у відзиві представником відповідача вказано, що з метою забезпечення якісного виконання функціональних повноважень БУВР нижнього Дніпра, вдосконалення організації та створення його оптимальної структури, більш ефективного і якісного використання наявних трудових і фінансових ресурсів Відповідачем було видано наказ від 28.07.2020 № 99 «Про оптимізацію структури апарату БУВР нижнього Дніпра». Згідно з даним наказом позивач був письмово попереджений 30.07.2020 про можливе скорочення його посади та звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці з 01.10.2020 року. На підставі наказу БУВР нижнього Дніпра від 05.08.2020 № 101 «Про зміни в підпорядкуванні Бехтерської, Круглоозерської, Чулаківської експлуатаційної дільниць, гаража (м. Гола Пристань)» з метою ефективності управління державним майном, оперативності та надійності водорозподілу на Олександрівськом магістральному каналі, більш ефективного та якісного використання трудових і фінансових ресурсів, вищевказані експлуатаційні дільниці, розташовані в Голопристанському районі з 05.08.2020 були підпорядковані Скадовській експлуатаційній дільниці. Приморська дільниця, на яку раніше покладались обов`язки з координації роботи вищевказаних експлуатаційних дільниць, як структурний підрозділ, у штатному розписі апарату БУВР нижнього Дніпра, з 01.10.2020 року припинила своє існування. Так як відповідні посади були відсутні на Бехтерській, Круглоозерській та Чулаківській дільницях, [PERSON] був звільнений 30.09.2020 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників з виплатою компенсації за невикористану частину щорічної відпустки та вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати (наказ БУВР нижнього Дніпра від 25.09.2020 № 269-ос «Про особовий склад»). Вже після видання цього наказу, позивач телефоном повідомив, що він захворів з 28.09.2020 року і знаходиться на амбулаторному лікуванні. [PERSON] пізніше надав довідку, видану Старозбур`ївською лікарською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, в якій зазначено, що [PERSON] перебував на амбулаторному лікуванні з 28.09.2020 по 01.10.2020 року. Проте, на роботі з`явився лише 02.10.2020 о 14.00 (про що був складений відповідний акт), від надання пояснень відмовився, тому був звільнений за прогул без поважних причини згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу БУВР від 02.10.2020 № 285-ос «Про особовий склад». Листом від 22.09.2020 № 10/2009 адміністрація звернулася до голови профкому БУВР нижнього Дніпра з проханням надати згоду на звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України , у зв`язку із неможливістю переведення на нішу посаду. Профспілковий комітет БУВР нижнього Дніпра надав таку згоду, що підтверджується протоколом від 23.09.2020 № 24. За завою позивача [PERSON] від 23.09.2020 року його було виключено з профспілкової організації БУВР нижнього Дніпра за власним бажанням. Тому звільнення за наказом від 02.10.2020 року № 285-ос «Про особовий склад» відбувалось вже без попередньої згоди профспілкового комітету. 02.10.2020 року [PERSON] був відсутній на робочому місці більше трьох годин без поважних причин, що підтверджується наданими суду доказами. Таким чином, звільнення позивача було здійснено з дотриманням вимог чинного трудового законодавства. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованістю. Третя особа - начальник БУВР нижнього Дніпра Андрієнко Ігор Олегович подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини і дійшов до наступних висновків. КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у відповідних випадках, зокрема: у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП , суди повинні виходити зтого, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивач [PERSON] з 08.05.2020 року займав посаду провідного інженера з організації, експлуатації та ремонту Приморської дільниці БУВР нижнього Дніпра (м. Гола Пристань). Відповідно до наказу від 28.07.2020 року № 99 «Про оптимізацію структури апарату БУВР нижнього Дніпра» листом від 29.07.2020 № 10/1174 [PERSON] було повідомлено про зміни у шатному розписі Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра про можливе скорочення його посади та звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України 30.09.2020 року у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (а.с. 64). Профспілковий комітет БУВР нижнього Дніпра надав згоду на розірвання трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату) 30.09.2020 року з [PERSON] (а.с. 56). 23.09.2020 року [PERSON] подано заяву до голови первинної профспілкової організації про виключення його з лав первинної профспілкової організації БУВР нижнього Дніпра (а.с. 65, 113). 24.09.2020 року профспілковий комітет БУВР нижнього Дніпра своїм рішенням вивів із складу первинної профспілкової організації БУВР [PERSON] за власним бажанням відповідно до поданої заяви (протокол № 25, а.с. 114). Наказом від 25.09.2020 року № 269-ос [PERSON] було звільнено із займаної посади з 30.09.2020 року у зв`язку із скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 61). На підставі даного наказу здійснено відповідний запис до трудової книжки позивача. Заступника начальника БУВР нижнього Дніпра від 02.10.2020 року № 10/2162 направив [PERSON] листа з вимогою надати пояснення щодо його відсутності на робочому місці 02.10.2020 року з 08.00 до 13.00 години (а.с. 57). Згідно наказу від 02.10.2020 року № 285-ос:«п. 2. Відмінити дію п.2 наказу БУВР нижнього Дніпра від 25.09.2020 року №269-ос щодо звільнення [PERSON] та звільнити [PERSON] , провідного інженера з організації експлуатації та ремонту Приморської дільниці, 02.10.2020 за прогул без поважних причин згідно з п. 4 ст. 40 КЗп П України. Підстава: Довідка про знаходження на амбулаторному лікуванні Старозбур`ївської ЛАЗПСМ, Акт про відсутність на робочому місці та відмова від надання пояснено причини прогулу від 02.10.2020 року (а.с. 26, 58). Листом від 02.10.2020 року № 10/2348 [PERSON] повідомлено про його звільнення 02.10.2020 року за прогул без поважних причин згідно з п. 4 ст.40 КЗпП України та про необхідність отримання трудової книжки та за його згодою про можливість відправити трудову книжку поштою. Додаток: копії наказів від 25.09.2020 № 269-ос, від 02.10.2020 року № 285-ос. (а.с. 24). Вказаний лист з наказами було направлено позивачу поштовим відправленням та вручено особисто позивачу 06.10.2020 року (а.с. 27-28). У Акті комісії від 02.10.2020 року, о 16 год. 24 хв., у складі провідного бухгалтера [PERSON] , інженера з підготовки кадрів [PERSON]. , провідного інженера з використання водних ресурсів [PERSON] , провідного інженера гідротехніка [PERSON] , провідного інженера з організації, експлуатації та ремонту [PERSON] , провідного інженера з транспорту [PERSON] , зазначено, що [PERSON] появився на роботі 02.10.2020 року о 14.00 годині. На запит БУВР нижнього Дніпра від 02.10.2020 року № 10/2162 надати пояснення про причину та відсутності на робочому місці відмовився в чому і підписалися (а.с. 63). Будучі допитаними в судовому засіданні в якості свідків члени комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] підтвердили відсутність [PERSON] на робочому місці 02.10.2020 року з 08.00 години до 14.00 години. Також зазначили, що [PERSON] в їх присутності на пропозицію надати пояснення з приводу його відсутності на робочому місці, відмовився надавати такі пояснення, зазначивши, що пояснення надасть пізніше. Вказані свідки також спростували факт перебування позивача на території гаражу зранку, оскільки вся територія оглядається через вікно. Коли [PERSON] працює на території (в саду), завжди відкриті бокси і це видно майже із усіх вікон будівлі. Крім того, [PERSON] завжди приходив у свій кабінет з ранку і залишав у ньому свій портфель, а вже потім йшов до боксів. Свідок [PERSON] , який працював в одному кабінеті із [PERSON] , зазначив, що зранку 02.10.2020 року розмовляв із [PERSON] по телефону і той повідомив, що буде на роботі після обіду. Тому саме о 14.00 годині [PERSON] побачив на робочому місці. Свідок [PERSON] , яка займає посаду інженера з підготовки кадрів, зазначила, що 02.10.2020 року була на роботі до 12.00 години, потім через особисті причини, з дозволу керівництва була відсутня до 15.00 години. Повернувшись, на порозі дільниці зустріла [PERSON] , який віддав їй довідку про перебування на амбулаторному лікуванні з 28.09.2020 року до 01.10.2020 року. Після чого передала скановану копію довідки до управління за допомогою Вайбера, оскільки інтернет зв`язок був відсутній. Таким же чином отримала лист з БУВР про термінове надання пояснень [PERSON] про його відсутність на робочому місці 02.10.2020 року з 08.00 до 13.00 години. [PERSON] відмовився надавати пояснення, сказав, що надасть їх пізніше. 0 16.год 24 хв. було складено Акт про відсутність [PERSON] на роботі 02.10.2020 року з 08 00 год. до 14.00 год. та про відмову у наданні пояснень з приводу його відсутності на робочому місці. Відповідно до довідки Старозбур`ївської ЛАЗПСМ [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні у Старозбур`ївській ЛАЗПСМ з 28.09.2020 до 01.10.2020 (а.с. 29). 05.10.2020 року [PERSON] , надав пояснення , в якому зазначив, що 02.10.2020 року о 7.50 год. разом із заступником начальника дільниці [PERSON] знаходились у боксі для огляду вишки «тура» на предмет її використання для ремонту. Після чого, об 11.00 год. поїхали в авто гараж Скадовської експлуатаційної дільниці для вирішення питань доукомплектування вишки. Працівник відділу кадрів [PERSON]. з`явилась на роботі о 15.30, він віддав їй довідку про амбулаторне лікування. На підтвердження перебування на робочому місці 02.10.2020 року позивач надав Акт за підписами чотирьох працівників, які підтвердили факт перебування [PERSON] на робочому місці 02.10.2020 року з 08.00 години до 17.00 години (а.с. 33). В судовому засіданні були допитані свідки позивача, які також склали Акт на підтвердження перебування [PERSON] на робочому місці 02.10.2020 року, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили знаходження позивача на робочому місці. Також ці обставини підтвердив заступник начальника дільниці [PERSON]., який був разом із [PERSON] 02.10.2020 року і також був звільнений за прогул. Суд критично відноситься до показів вказаних свідків позивача, оскільки вони є зацікавленими особами через те, що більшість з них ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) були звільнені з роботи у зв`язку із скороченням штату та через прогул і в даний час вони також звернулися до суду із позовами про поновлення на роботі та вважають своє звільнення незаконним. Суд приймає до уваги в якості належного доказу Акт, складений представниками адміністрації відповідача, який є офіційним документом, а також покази членів комісії, допитані в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. , [PERSON] , [PERSON] , оскільки вони не є зацікавленими особами, не мають особистих неприязних відносин з позивачем, їх покази узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами, дослідженими судом у їх сукупності. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт прогулу, допущений позивачем, тобто його відсутності на робочому місці більше трьох годин без поважних причини, знайшов підтвердження в ході розгляду справи та доводиться вище наведеними доказами. На час звільнення, позивач на був членом профспілкового організації, тому керівник не повинен був отримувати такий дозвіл на звільнення від профспілкового комітету. Наказ про звільнення та трудову книжку позивач отримав у встановленому законом порядку. Від [PERSON] вимагалися пояснення щодо відсутності на робочому місці у певний час, надати які він відмовився, а надав лише 05.10.2020 року, вже після видачі наказу про звільнення 02.10.2020 року. Суд вважає недоцільним аналізувати питання проведення процедури скорочення штату працівників , оскільки відповідачем наказом від 02.10.2020 року № 285-ос відмінено дію п.2 наказу БУВР нижнього Дніпра від 25.09.2020 року №269-ос щодо звільнення [PERSON] у зв`язку із скороченням його посади та внесено відповідні виправлення у трудову книжку позивача. З огляду на вище наведене, суд вважає, що звільнення позивача було здійснено відповідно до вимог діючого трудового законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed