Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із завою, посилаючись на те, що 21.02.2017 в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим помер [PERSON], 23.06.1934 р. н. Взимку 2016 року [PERSON] поїхав в гості до своїх родичів, де і помер. 22.02.2011 [PERSON] заповів заявнику земельну ділянку площею 5,58 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області. 10.08.2017 заявник звернувся до Скадовської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте нотаріус повідомив, що необхідно надати свідоцтво про смерть, видане в Україні. Заявник звернувся до Скадовського районного відділу ДРАЦС із заявою про реєстрацію смерті, але йому відмовили у звязку з невідповідністю форми медичного свідоцтва про смерть, формі медичного свідоцтва, встановленій чинним законодавством. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], 21 лютого 2017 року в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, що має значення для оформлення спадщини. Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали, посилаючись на обставини в ній викладені, просили задовольнити заяву. Представник Скадовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила про відсутність заперечень. Допитаний під час судового розгляду свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома [PERSON] з 2000 року, проживали неподалік та підтримували дружні відносини. Їй відомо, що [PERSON] поїхав до родичів в Крим взимку 2016 року; по телефону він її повідомив, що захворів. В кінці лютого 2017 року їй зателефонували родичі [PERSON] та повідомили про його смерть. Також їй відомо, що [PERSON] звертався до Скадовської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом [PERSON], проте йому відмовили, як і в Скадовському районному відділі ДРАЦС. Суд, вислухавши думку сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК України і полягає у зясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Судом встановлено, що [PERSON] народився 23 червня 1934 року у с. Гончарівка Сичовського району Смоленської області, помер 21 лютого 2017 року у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON], [PERSON] 22.02.2011 року заповів належну йому земельну ділянку площею 5,58 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті з метою подальшого належного оформлення спадщини. [PERSON] звертався до Скадовського районного відділу ДРАЦС із заявою про реєстрацію смерті [PERSON], але йому було відмовлено, оскільки наданий ним документ не є підставою для проведення державної реєстрації смерті в Україні. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Видане свідоцтво про смерть [PERSON], видане 22 лютого 2017 року Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки видане органом, створеним всупереч законодавства України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до розяснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи викладене, заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню, оскільки документи, що підтверджують факт смерті, встановленого зразка відсутні, реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що має для заявника юридичне значення та надасть можливість отримати свідоцтво про смерть, видане державним органом України. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved