Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Жовтневий РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, в якому просив суд усунути перешкоди у користуванні та володінні майном шляхом виселення [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS], зняти останніх з реєстрації місця проживання (реєстраційного обліку) в цій квартирі, та стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на його користь судовий збір у сумі 487,20 грн. В процесі розгляду справи представник позивача - [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просив суд усунути перешкоди у користуванні та володінні майном шляхом зняття [PERSON], [PERSON] з реєстрації місця проживання (реєстраційного обліку) у квартирі [ADDRESS], судові витрати залишити за позивачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2007 року набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.п 3.2.1 п. 3.2 договору купівлі-продажу від 01.11.2007 року, відповідачі по справі зобов'язалися знятися з реєстраційного обліку та передати квартиру Покупцю для вільного користування і безперешкодного володіння нею до другого грудня дві тисячі сьомого року у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень. При цьому звільнити від наявних в них речей домашнього вжитку, передати Покупцю ключі до квартири, технічні документи, документи з оплати комунальних послуг, вартості використаної електроенергії та інших обов'язкових платежів. Оплатити заборгованість по комунальним та іншим платежам, що виникне на момент повного звільнення квартири. Як вказує позивач, у придбаній ним квартирі на теперішній час залишилися зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. Позивач вважає, що оскільки він у встановленому законом порядку набув право власності на спірну квартиру [ADDRESS], то він має всі підстави для звернення до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні та володінні своїм майном шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачів у власній квартирі. В судове засідання позивач не з'явився, але від представника позивача надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу у відсутність сторони позивача, заявлені позовні вимоги (уточнені) підтримує та проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надали. Поштові конверти із судовими повістками повернулися на адресу суду з позначкою «За закінченням строку зберігання». Відповідно до ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на таке, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між [PERSON] (Покупцем) та [PERSON], [PERSON] (Продавцями) укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, згідно з умовами якого позивач прийняв у власність належну відповідачам квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на спірну квартиру за позивачем зареєстровано ОП ЗМБТІ у встановленому законом порядку за реєстраційним номером 15560811, номер запису 39328 в книзі 285, про що виданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16490108 від 01.11.2007 року. У підпункті 3.2.1. пункту 3.2. договору купівлі-продажу від 26.10.2007 року сторони дійшли згоди, що Продавці зобов'язалися: знятися з реєстраційного обліку та передати квартиру Покупцю для вільного користування і безперешкодного володіння нею до другого грудня дві тисячі сьомого року у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень. При цьому звільнити від наявних в них речей домашнього вжитку, передати Покупцю ключі до квартири, технічні документи, документи з оплати комунальних послуг, вартості використаної електроенергії та інших обов'язкових платежів. Оплатити заборгованість по комунальним та іншим платежам, що виникне на момент повного звільнення квартири. Із довідки ЄАС ЦОА №2 КП «Основаніє» № 2156 від 01.10.2014 року судом встановлено, що станом на час вирішення спору в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані дві особи: [PERSON] (без рідства) та [PERSON] (без рідства). Положеннями статті 41 Конституції України закріплені принципи непорушності права приватної власності. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно) яке здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України встановлено, що власникам належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). За положеннями статей 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку (квартири) визначені у статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено що на теперішній час новим власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 26.10.2007 року є позивач - [PERSON], а право власності колишніх власників - [PERSON], [PERSON] припинені у зв'язку з укладенням ними цієї угоди щодо відчуження свого майна та реалізацією свого права розпорядження ним, внаслідок чого вони фактично втратили, в тому числі, право користування цією квартирою. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також примусове виконання обов'язку в натурі. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачі по справі не є членами сім'ї власника житла, будь-якої угоди у них з позивачем щодо користування належним йому житловим приміщенням немає, а також зобов'язалися за договором купівлі-продажу від 26.10.2007 року самостійно знятися з реєстраційного обліку, а тому вони дійсно порушують права позивача як власника, створюючи йому перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою. Отже, вимоги позивача повністю знайшли своє документальне і правове обґрунтування, у зв'язку х чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати за клопотанням позивача залишаються за ним.

Outcome: approved