Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики №2-Д, який передбачає, що позикодавець передає позичальникові у власність грошові кошти у розмірі 2626,00 доларів США, що еквівалентно 69042,80 гривень, а позичальник, тобто відповідачка, зобов`язується повернути таку ж суму коштів до 19.10.2017 року. Відповідно до укладеного договору позики, підтверджуючи факт отримання коштів, відповідачка [PERSON] 22.09.2017 року власноручно написала розписку про отримання грошей від позивача [PERSON] у розмірі 69042,80 гривень. Згідно з умовами договору, повернення суми позики позичальником здійснюється безпосередньо позикодавцеві, про що останній видає відповідну розписку. Однак, відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо повернення позики у повному обсязі, а лише повернула частину позики у сумі 2000,00 гривень, здійснивши грошовий переказ на банківську картку позивача [PERSON] : 12.03.2019 року у сумі 500.00 грн., 07.05.2019 року у сумі 500,00 грн. 10.06.2019 року у сумі 1000,00 грн.. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики становить 67042,80 гривень. У зв`язку\~з цим, позивач [PERSON] звернувся до суду та просив стягнути зі [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 67042,80 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав до суду заяву, якою просив задовольнити позов та розглянути справу без його участі, а також надав до суду оригінал договору позики №2-Д та розписки позичальника про отримання позики від 22.09.2017 року, які були долучені до матеріалів справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавала, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики №2-Д, який передбачає, що позикодавець передає позичальникові у власність грошові кошти у розмірі 2626,00 доларів США, що еквівалентно 69042,80 гривень, а позичальник, тобто відповідачка, зобов`язується повернути таку ж суму коштів до 19.10.2017 року (а.с.53). Відповідно до укладеного договору позики [PERSON] 22.09.2017 року власноручно написала розписку про отримання коштів від [PERSON] у розмірі 69042,80 гривень, що підтверджує факт отримання коштів (а.с.58). У встановлений договором строк відповідачка кошти у повному обсязі не повернула. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з \~ \~ \~ \~правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, у спорі про стягнення боргу за договором позики, розписка за своєю суттю є документом, який підтверджує укладення договору позики, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Доказами, які надано позивачем на підтвердження заявлених вимог, є договір позики та розписка. Суд зауважує, що зміст договору позики №2-Д та розписка містять зазначення обставин, на які посилається позивач, та факт надання ним грошових коштів відповідачці. Таким чином, надана позивачем розписка відповідає вимогам ч.2\~ст.1047 ЦК України, оскільки посвідчує передання грошової суми позикодавцем позичальнику та підтверджує укладення договору позики і його умови. Станом на теперішній час у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань утворилася заборгованість у сумі 67042,80 гривень, які підлягають стягненню зі [PERSON] на користь [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, а також те, що до теперішнього часу відповідачка борг у повному обсязі не повернула та ухиляється від його сплати, суд вважає стягнути із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , грошові кошти у розмірі 67042 (шістдесят сім тисяч сорок дві) гривні 80 копійок. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору 768,40 гривень.

Outcome: approved