Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі по тексту ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА») про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.11.2014 року в м. Києві по вул. Пухівській сталася ДТП за участю автомобілів «Шкода», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] - водій [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у ДТП. Оскільки, на момент вчинення ДТП автомобіль [PERSON] був застрахований в ПАТ «Українська страхова компанія «АСКА», позивач двічі звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак, станом на 29.05.2015 року страхове відшкодування так і не виплачено. На підставі цього, позивач був змушений звернутися до суду. В позовній заяві [PERSON] просить визнати невиплату ПАТ «Українська страхова компанія «АСКА» страхового відшкодування порушенням прав як споживача відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 19301,67 грн, з яких 13098,3 грн - сума страхового відшкодування, 2145,6 грн - пеня, 3942,58 грн - збитки від інфляції та 115,19 грн - 3% річних. 15.06.2015 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення, в яких останній зазначає, що 23.01.2015 року експертом складено звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди, згідно якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля ВАЗ 211340, д.н.з. [NUMBER], складає 13089,30 грн, а тому ПрАТ «УАСК АСКА» визнає позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 13089,30 грн. та пеню в розмірі 818,20 грн за період з 22.04.2015 року по 29.05.2015 року. Щодо іншої частини позовних вимог відповідач заперечує проти їх задоволення. В судовому засіданні позивач погодився з сумою, яку визнав відповідач. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення, а тому суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 11.11.2014 року в м. Києві в м. Києві по вул. Пухівській сталася ДТП за участю автомобілів «Шкода», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] - водій [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с.7). 12.11.2014 року позивач, як потерпілий звернувся до відповідача з завою про страхове відшкодування (а.с.8). 21.01.20115 року [PERSON] повторно звернувся до ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.6). Судом встановлено, що станом на день розгляду справи відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 985 ЦК України, передбачено, що страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або іншого страхового випадку. Пунктом 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 13098,30 грн, суд вважає за необхідне вказану позовну вимогу задовольнити. Щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 37.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період за який нараховується пеня. Оскільки в запереченнях представник відповідача посилається на те, що 21.01.2015 року позивач подав заяву про страхове відшкодування до страхової компанії, а тому саме з 22.04.2015 року починає нараховуватися пеня за прострочення і з даним фактом погодився позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 818,20 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносин, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги. Щодо вимоги про визнання невиплати відповідачем порушенням права як споживача відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі статті 16 Закону України «Про страхування», стаття 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. А відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Таким чином, в даному випадку позивач не є споживачем в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки договірних відносин між останнім та ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» не виникло, а тому дана вимога є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial