Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського районну Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, що розташовані Чернігівська область Новгород-Сіверський район Шептаківська сільська рада загальною площею 6,83 умовних кадастрових га. із земель КСХП « ім. Мічуріна», свій позов мотивує тим, що [INFO] помер батько [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину щодо державного акту на право колективної власності на землю серії ІІІ-ЧН №006386 від 01.04.2003 року не можливо, так як даний державний акт був виданий після смерті спадкодавця. Іншим не судовим шляхом визнати право на земельну частку (пай) не можливо, тому він змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явився, але надав суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського районну Чернігівської області, в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що за життя [PERSON] не отримав державний акт про право на земельну частку (пай) серії ІІІ-ЧН №006386 від 01.04.2003 року, який посвідчував право на земельну частку (пай) розміром 6.83 умовних кадастрових гектарах, із земель КСХП «ім. Мічуріна», на території Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.(а.с.12) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.05.1996 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2003 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки Шептаківської сільської ради від 18.07.2018 року [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав в с. Шептаки Новгород-Сіверського району Чернігівської області разом з дружиною [PERSON] , яка також померла [INFO] , та на момент смерті проживала разом з сином [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.1970 року [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Згідно свідоцтва про одруження від 01.06.1936 року [PERSON] та [PERSON] є подружжям (а.с. 11) За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Отже на день смерті [PERSON] належало тільки право на земельну частку (пай). Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. Щодо питання судових витрат то відповідно до п.9 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд повністю покладає судові витрати на позивача, що ним і зазначено при поданні позову.

Outcome: approved