Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] \~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування житловим приміщенням, в якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодінням [ADDRESS] . Позов обґрунтований наступними обставинами. [PERSON] є власником 87/100 частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . У 1997 році за згодою позивача у вказаному будинку було зареєстровано дочку позивача [PERSON] . Позивач зазначає, що з 2011 року [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає, не сплачує комунальні послуги, проте перебуває на реєстраційному обліку за вказаною адресою. Вказує, що збереження відповідачем реєстрації свого місця проживання у належному йому будинку, порушує його права як власника, оскільки збільшує розмір витрат на комунальні послуги. Позивач та його представник у відкрите судове засідання не з`явились, представник позивача подав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у відсутність позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відзив на позов до суду не надала, в судові засідання не з`являлась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подавала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечення позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 87/100 частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на домоволодіння №2-587 від 04 листопада 1997 року (а.с. 9). Із довідки виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію № 224 від 28 лютого 2020 року вбачається, що у вказаному будинку зареєстровано відповідача [PERSON] (а.с. 15). Реєстрація місця проживання [PERSON] у буд. [ADDRESS] також підтверджується копією домової книги (а.с.1 0-13), та довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с. 20). Із акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 28 лютого 2020 року складеного сусідами позивача: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2011 року по теперішній час. Вказаний акт завірений керівником ОСОН КМ «Преображенський» [PERSON] (а.с. 14). Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони\~\~виникли в зв`язку із припиненням права користуванням чужим майном, а тому регулюються\~Главою 32 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Стаття 405\~ЦК України\~передбачає,\~що члени\~сім`ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] набула право користування будинком позивача, та була зареєстрована в ньому, як член сім`ї позивача, а тому її непроживання в будинку більше ніж дев`ять років позбавляє її права користування будинком, який належить на праві власності позивачу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Задовольняючи позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду,\~яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved