Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] про визнання за ними права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з 2008 року вони проживають із донькою постійно в спірній квартирі, яка на час вселення належала її свекру - [PERSON], а відповідач проживав на той час в Києві, на даний час позивач оплачує житлово-комунальні послуги, на її ім'я на цю адресу надходила кореспонденція, за місцем знаходження спірного житла донька сторін - [PERSON] відвідувала дитячий садочок та пішла до школи. [INFO] помер [PERSON] і власником квартири [ADDRESS] став колишній чоловік [PERSON] та батько [PERSON] - [PERSON], який повідомив про необхідність звільнити квартиру до 15.02.2014 року, однак позивач вважає, що у неї та її доньки виникло право на користування вказаною квартирою, у відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК України. Позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача вважала, що позовні вимоги підлягають задовленню на підставі ст. 156 ЖК України та Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачу з дитиною його батько дозволив жити у квартирі тимчасово в якості гостей, на даний час він успадкував цю квартиру, яка йому необхідна для поліпшення власних житлових умов. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задовленню з огляду на наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 01.10.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 5). Між сторонами розірвано шлюб 22.08.2010 року, що підтверджується витягом із рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова (а.с. 5). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). [PERSON] відвідувала Чернігівський дошкільний навчальний заклад № 30 з вересня 2009 року по серпень 2013 рік (а.с. 8), в «журналі прибуття (вибуття) дітей дошкільного навчального закаладу № 30» зазначено адресу проживання дитини: [ADDRESS] (а.с. 108). Згідно із довідкою № 92, [PERSON] навчається в 1-В класі Чернігівського колегіуму № 11 (а.с. 7), в особовій справі дитини зазначено, що вона проживає за адресою: [ADDRESS]. Здійснювалось її обслуговування на дому дитячою поліклінікою № 2 за адресою: [ADDRESS], що підтвердєується випискою із медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 14). Відповідно до копії акту, затвердженого КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради від 04.02.2014 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані , але не проживають з 2008 року і по теперешній час за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до листів та відповідей на них, [PERSON] вела переписку із КП «Деснянське» ЧМР, Управлінням житлово-комунального господарства ЧМР, Чернігівським міським головою з приводу протікання даху над квартирою [ADDRESS] та ремонту покрівлі та з приводу облаштування місць для паркування автомобілів вздовж будинків [ADDRESS] (а.с.27 - 44). [PERSON] здійснювала оплату комунальних послуг та плати за утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 45 - 72,106 - 107) з вересня 2011 року, продовжувала здійснювати оплату таких послуг і після смерті власника квартири - [PERSON] До цього часу оплату за комунальні послуги та плату за утримання будинку і прибудинкової території здійснював до цього часу (вересень 2011 року) власник квартири - [PERSON], що підтверджується копіями квитанцій, що надані відповідачем (113- 156). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, у квартирі [ADDRESS] створені умови для проживання та розвитку малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 95). Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов за адресою : [ADDRESS] (місцем реєстрації позивача та дитини сторін), санітарний стан приміщення задовільний. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 103). Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2013 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с. 159- 160). Факт постійного проживання в спірній квартирі позивача та дитини сторін з 2008 року підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], остання також пояснила, що вони вселялись як члени сім'ї. Свідок [PERSON] підтвердила також той факт, що вони вселялись, як члени сім'ї, чи вели позивач та її дитина спільне господарство із [PERSON] свідок не повідомила, бо не знає. Свідок [PERSON] повідомив, що допомагав робити ремонт [PERSON], який повідомляв, що цей ремонт робить для внучки. Пояснення цих свідків щодо того, що померлий [PERSON] мав намір залишити квартиру внучці - [PERSON], а також пояснення свідка [PERSON] в частині того, що він не мав розмови з померлим [PERSON] стосовно його намірів розпорядитись своїм майном, суд не приймає до уваги, оскільки власником квартири після смерті батька став його син [PERSON], а отже факт щодо того: чи мав намір [PERSON] розпорядитись квартирою на користь [PERSON], не має значення для вирішення даної справи. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач та дитина сторін вселялись до вказаної квартири тимчасово - до продажу спірної квартири.. Відповідно до частин 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача. Особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що у [PERSON] не виникло право користування оскільки вона вселялась не як член сім'ї [PERSON], не вела з ним спільного господарства, оскільки він не проживав за зазначеною адресою, не набула вона такого права і при зміні власника квартири, оскільки відповідач є її колишнім чоловіком та не є членом її сім'ї. Щодо права користування квартирою [PERSON], то суд зазначає, що вона також не була членом сім'ї колишнього власника - [PERSON], однак відповідно до ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. а отже власником квартири став її батько - [PERSON] і вона набула право на користування спірною квартирою на підставі вищезазначеної правової норми. Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права користування спірною квартирою за [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а позовні вимоги в частині визнання права користування спірною квартирою за [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial