Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Малобурлуцької сільської ради в особі Малобурлуцької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області про визнання в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з самого народження і по теперішній час проживає в [ADDRESS] в батьківській хаті. Позивач весь час проживав зі своїм батьком [PERSON], який помер [INFO] та похований в с. Малий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області. Позивач приймав участь в його похованні. За життя померлий працював в колгоспі і був колгоспником. Після смерті близького родича позивач фактично прийняв спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та вступив в управління ним, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом з ним і місце проживання було зареєстровано за даною адресою. Господарство, яке належало померлому [PERSON], згідно облікових даних Малобурлуцької сільської ради відноситься до типу двору колгоспний. Головою господарства значиться батько позивача. На той час діяла Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1996 року, з п.6 якої вбачається, що не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу. Тому, відповідно до норм законодавства, які діяли станом на 1991 рік, виникнення права власності на будинок в сільській місцевості не було пов'язано з видачею правовстановлюючого документу на його реєстрацію. Через те, що господарство відноситься до типу двору колгоспний, оформити спадщину на будинок у нотаріальній конторі позивач не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Перевести двір до категорії такого, що належало громадянину на праві приватної власності і видати документи про право власності на будинок, як об'єкт права приватної власності на ім'я [PERSON], неможливо в зв'язку зі смертю останнього. Малобурлуцька сільська рада не може прийняти рішення про зміну типу господарства і про видачу свідоцтва про права власності на будинок, як приватному власнику, на нього через те що голова колгоспного двору помер. Через відсутність правовстановлюючого документа на будинок і через неможливість перевести колгоспний двір до іншої категорії у зв'язку зі смертю батька, оформити спадщину у нотаріальній конторі позивач не може. За таких обставин позивач звернувся до суду із даним позовом і просить захистити його право. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач - представник Малобурлуцької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області до суду не з'явився, про час і місце судового засідання відповідача було повідомлено належним чином, судову повістку отримано 20.03.2014 року (а.с.59), на адресу суду сільський голова направив листа, в якому сільська рада визнає позовні вимоги, просять розглядати справу без їх участі (а.с.60). Суд вважає можливим розглянути даний позов без представника відповідача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважала позовні вимоги позивача обґрунтовані, пояснивши, що вона є дружиною позивача і вони проживали разом з [PERSON], а після смерті останнього продовжують проживати в його будинку. [PERSON] був батьком її чоловіка. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, воно підлягає прийняттю, а позов - задоволенню. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] народився [INFO] року в с.Малий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області (а.с.05). [INFO] у віці 52 роки помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 09 листопада 1995 року зроблено запис за № 17, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Померлий [PERSON] є рідним батьком позивача [PERSON] і це підтверджується матеріалами цивільної справи. Спадщина відкрилась в період чинності ЦК УРСР. Спадкоємцем першої черги після сметрі [PERSON] є його син [PERSON] Враховуючи, що відповідні правовідносини стосовно відкриття спадщини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року, належним є застосування правил Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). На час відкриття та прийняття спадщини в силу п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України спадкові правовідносини регулювались Цивільним Кодексом УРСР (1963 року). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до погосподарської книги 1977-1979 р., особистий рахунок № [NUMBER], погосподарської книги 1980-1982 р., особистий рахунок № [NUMBER] та погосподарської книги 1991-1995 р., особистий рахунок № [NUMBER], головою домогосподарства був [PERSON] (а.с. 11-15). В довідці від 10.04.2014 року за вихід. № 160, виданій виконкомом Малобурлуцької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, вказується, що Малобурлуцька сільська рада не може прийняти рішення про видачу свідоцтва про право власності на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], як приватному власнику через те, що голова колгоспного двору [PERSON] помер (а.с.62). У Великобурлуцькому МКТІ Харківської області був виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], в якому не зазначено, хто є власником вказаного будинку, а замовником технічної документації є [PERSON](а.с.21-23). Відповідно до довідки виконкому Малобурлуцької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області [PERSON] дійсно на день смерті - [INFO] року, був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним до дня смерті проживали та надалі проживають його син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO]. Син приймав участь у похованні батька (а.с.61) [PERSON] проживав в житловому будинку [ADDRESS], і цей будинок є колгоспним типом двору. Відповідно до ст.563 ЦК Української РСР (в ред. від 18.07.1963 року), чинної на час смерті [PERSON], його син [PERSON] з [INFO] року став одноособовим власником майна зазначеного вище колгоспного двору. Згідно ч.1 ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Також п.124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31 жовтня 1975 року, чинної на час існування спірних правовідносин, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця. Відповідно до листа Міністерства юстиції України за № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Цим же листом роз'яснено, що з метою оформлення спадщини право власності на нерухоме майно може бути оформлено на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтверджували право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів це питання вирішується у судовому порядку. Отже, через відсутність правовстановлюючого документа на будинок, як об'єкт права власності і через неможливість перевести колгоспний двір до іншої категорії у зв'язку зі смертю батька, оформити спадщину у нотаріальній конторі позивач не має можливостей. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. При розгляді справи доведено, що спірний житловий будинок належав на праві власності померлому [PERSON] Його рідний син - позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька в порядку ст.549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки постійно проживав і проживає в означеному будинку. Внаслідок не оформлення власником майна за життя правовстановлюючих документів на житловий будинок позивач позбавлений можливості за наявності для того законних підстав оформити у нотаріальному порядку на своє ім'я право власності на спадкове майно. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, який входить до складу спадкового майна і неможливості його отримання на ім'я спадкодавця після смерті останнього, порушується право позивача, стосовно якого існують необхідні умови для спадкування, реалізувати своє право на належне оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Outcome: approved