Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути на свою користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що в період часу з грудня 1982 року по грудень 1983 року проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. У внаслідок виконання військових службових обов'язків за час перебування в Афганістані отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини, лівої ноги, контузію головного мозку. Наявність вказаних діагнозів підтверджується військово-обліковими та медичними документами. Після звільнення з військової служби позивача періодично турбували болі у пораненій спині та нозі, головні болі, що посилювалися уночі. У кінці 2009 року позивач пережив гостре порушення мозкового кровообігу (ішемічний інсульт) та на початку 2010 року йому первинно було встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням. Оскільки стан здоров'я Позивача погіршувався, він звертався за консультаціями до Державної установи «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної Академії медичних наук України» (консультативний висновок № 10489/14 від 23.07.2014 р.) та Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМИ України» (консультативний висновок № 1417901 від 23.07.2014 р.). На засіданні Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (Протокол № 2061 від 25.07.2014 р.) було встановлено, що отримані позивачем поранення (контузія) та захворювання пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Також зазначено, що в подальшому отримані мною ушкодження здоров'я призвели до розвитку: стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, стійких наслідків гостре порушення мозкового кровообігу (ГПМК) за геморагічним типом (2009 р.) з правобічним геміпарезом у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії III ст., змішаного ґенезу (атеросклеротичного, гіпертонічного, дисметаболічного), прогресуючий, кризовий перебіг, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічної пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими (2-3 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворно-гіпертензивні, вертебробазилярні). мнестичним зниженням, емоційно-вольової нестійкістю; післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворно-гіпертензівним синдромом, вираженим вести було-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією III ст., стійко вираженим цефалічним синдромом; церебрального атеросклерозу судин (ЦАС) III ст.; наслідків ішемічного інсульту в лівій гемісфері (2009 р.) з правобічним пірамідним синдромом; ангіопатії сітківки обох очей; гіпертонічна хвороба (ГХ) III ст., ст. З, дуже високого кардіоваскулярного ризику (КВР); поширеного остеохондрозу поперекового відділу хребта в стадії загострення, з грижами між хребцевих дисків L4-L5, L5-S1, та з больовим синдромом, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами. 14 жовтня 2014 року за результатами огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) Позивачу було повторно встановлено 3 (третю) групу інвалідності. Як зазначено у Довідці до акта огляду МСЕК від 14.10.2014 р., Серія [NUMBER], причиною інвалідності стало поранення (контузія) та захворювання, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Окрім того, Позивачу було встановлено обмеження щодо умов та характеру праці, а саме: протипоказана тяжка фізична праця та психо-емоційні перенавантаження, рекомендовано диспансерний нагляд та лікування у лікаря-невролога, стаціонарне лікування у спеціалізованому відділенні за показаннями, санаторно-курортне лікування. Після встановлення інвалідності у 2014 році, Позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, зокрема: з 04.12.2014 р. по 17.12.2014 р. у госпітальному відділенні для інвалідів та ветеранів війни КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР (Виписка з медичної карти №21067); з 07.03.2015 р. по 25.03.2015 р. у кардіологічному відділенні КУ «Запорізький обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни» ЗОР (Виписка з медичної карти № 360); з 12.05.2015 р. по 25.05.2015 р. у госпітальному відділенні для інвалідів та ветеранів війни КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР (Виписка з медичної карти № 8522); з 22.07.2015 р. по 09.08.2015 р. у ДЗ «Український госпіталь для воїнів-інтернаціоналістів «Лісова поляна» МОЗ України (Виписка з медичної карти № 2250); з 19.10.2015 р. по 05.11.2015 р. у кардіологічному відділенні КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» (Епікриз з медичної карти № 2409-ург.); з 10.05.2016 р. по 23.05.2016 р. у госпітальному відділенні для інвалідів та ветеранів війни КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР (Виписка з медичної карти №8610); з 09.06.2016 р. по 24.06.2016 р. у кардіологічному відділенні КУ «Запорізький обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни» ЗОР (Виписка з медичної карти № 958); з 19.09.2016 р. по 07.10.2016 р. у ДЗ «Український госпіталь для воїнів-інтернаціоналістів «Лісова поляна» МОЗ України (Виписка з медичної карти № 3140). Оскільки стан здоров'я Позивача знов погіршився, 31.10.2016 р. за результатами повторного огляду МСЕК йому було безстроково встановлено 2 (другу) групу інвалідності. Як зазначено у довідці МСЕК від 31.10.2016 р., Серія АВ № 0673407, причиною інвалідності стало поранення (контузія) та захворювання, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби у країнах, де велися бойові дії. Окрім того, Позивачу було підтверджено попередні обмеження щодо умов та характеру праці, та рекомендації щодо відновлення працездатності. Після отримання інвалідності Позивач відчуває глибокі моральні переживання та страждання, що зумовлені ушкодженням його здоров'я. Звичні життєві зв'язки Позивача порушені, адже, відтепер він вимушений багато часу витрачати на амбулаторне та стаціонарне лікування. З урахуванням того, що інвалідність йому встановлено безстроково, МСЕК не передбачає повного відновлення здоров'я Позивача та надає рекомендації, що направлені на запобігання його погіршення. Негативні наслідки поранення та пов'язаних з ним захворювань Позивач буде відчувати усе своє подальше життя. Позивач постійно відчуває душевний дискомфорт, оскільки не може у звичному для нього режимі спілкуватися з родиною та друзями, він вимушений займатися реабілітацією тоді як бажав би приділяти свій час близьким людям, як наслідок, рівень взаєморозуміння між членами сім'ї значно знизився. У зв'язку зі зниженням працездатності Позивача та встановленням обмежень щодо умов і характеру праці, він не може продовжувати трудову діяльність на раніше встановленому рівні. У колі повністю працездатних чоловіків у нього загострюється почуття власної неповноцінності, що в свою чергу позначається на відносинах з оточуючими людьми, колишніми колегами. Через свою інвалідність Позивач вже не може вести активне громадське життя, підтримувати бажаний рівень стосунків з оточуючими і забезпечувати себе та свою сім'ю матеріальними та нематеріальними благами на гідному рівні. Позивач просить суд стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн. У судове засіданні представник позивача та позивач не з'явився надав заяву, в якій просять розглядати справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти вимог позивача заперечує, надав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок дій Міністерства оборони України та ушкодження здоров'я позивача. Крім того, не встановлено та не доведено, будь яких винних дій відповідача, що призвели до моральних страждань [PERSON]. Відповідач зазначає, що на законодавчому рівні не встановлено відповідальність Міністерства оборони України за шкоду спричинену громадянам держави в особі Радянської Армії, а ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки, позивач не є військовослужбовцем, в зв'язку зі звільненням з військової служби. На підставі вище викладено, відповідач просить у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані докази суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що в період часу з грудня 1982 року по грудень 1983 року проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. У внаслідок виконання військових службових обов'язків за час перебування в Афганістані отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини, лівої ноги, контузію головного мозку. Наявність вказаних діагнозів підтверджується військово-обліковими та медичними документами. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди у будь-якому розмірі ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності. В ході судового розгляду суду не надано доказів і не доведено позивачем факту протиправних дій або бездіяльності Міністерства оборони України, чи наявний причинний зв'язок між шкодою і протиправним діями завдавача шкоди та вини відповідача в її завданні. При цьому, Міністерство оборони України доводило у суді відсутність своєї вини. Так, згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Крім того, відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відшкодування шкоди державою відбувається у спосіб, передбачений законами України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законам (ст. 5 ЦПК України). Так, військова служба пов'язана із захистом Вітчизни, тому військовослужбовцям визначені законами пільги та гарантії, у тому числі компенсації за моральні страждання вже враховані чинним законодавством. Відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров'я. Військовослужбовці щорічно проходять медичний огляд, щодо них проводяться лікувально-профілактичні заходи. Порядок забезпечення путівками для санітарно-курортного лікування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, звільнені з військової служби внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, члени сімей військовослужбовців приймаються на обстеження і лікування до військово-медичних закладів охорони здоров'я в порядку, встановленому Міністерством оборони України, іншими утвореннями відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами тощо. Також, окрім Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до ст. 4 якого ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. При вищевикладених обставинах, позивачем не було надано суду належних допустимих доказів завдання йому будь-якого розміру моральної шкоди, яка б підлягала стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що у задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed