Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки про встановлення батьківства, в обґрунтування якої зазначив, що з осені 2015 року по весну 2016 року перебував у близьких стосунках з відповідачкою. Після чого виїхав за межі країни. В березні 2016 року йому стало відомо, що [PERSON] вагітна, й остання розповіла йому, що дитина від нього, проте не хотіла записувати його батьком дитини. Усі його\~спроби налагодити\~сосунки не\~дали позитивного\~результату.\~ [INFO] \~відповідачка народила\~дівчинку,\~яку назвала\~ [PERSON] .\~На прохання\~записати його\~батьком дитини,\~відповідачка відповіла\~відмовою та\~записала дитину\~на своє\~прізвище,\~по-батькові\~залишила його.\~Позивач стверджує,\~що піклується\~про свою\~дитину,\~приймає участь\~у її\~житті з\~початку вагітності,\~проте не\~має батьківських\~прав на\~дитину.\~З наведених\~підстав позивач просив суд визнати його батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] та внести відповідні зміни до актового запису про її народження. Ухвалою суду від 04.10.2019 по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 16-17). 18.10.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка, підтвердивши доводи позивача наведені ним у позовній заяві, висловила позицію про визнання нею заявлених позивачем вимог, також підтвердила, що запис про батька [PERSON] у Книзі реєстрації народжень проведено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 27-28). Також, 18.10.2019 [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, в якому просила при задоволенні вимог за первісним позовом вирішити питання про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно (а.с. 31-32). Ухвалою суду від 31.10.2019 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, об`єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 39-40). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Камчатний А. В. в підготовчому судовому засіданні вимоги за первісним позовом підтримали з підстав у ньому викладених. Також висловили позицію про визнання зустрічної позовної заяви. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву за змістом якої просила розглядати справу без її участі (а.с. 43). Заслухавши доводи позивача за первісним позовом та його представника, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12\~ЦПК України). Частиною четвертою статті 206\~ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої зазначено [PERSON] , батьком [PERSON] (а.с. 35). Відповідно до частини 3 статті 128 Сімейного Кодексу України (далі СК України) позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Отже, з урахуванням визнання первісної позовної заяви відповідачкою, суд вважає необхідним визнати [PERSON] , батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] з внесенням до актового запису про її народження відповідних змін. При вирішенні питання обґрунтованості зустрічної позовної заяви суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 180, частиною 3 статті 181\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи наведені норми законодавства та фактично встановлені обставини справи, визнання вимог за зустрічним позовом відповідачем, те, що він є працездатною особою, вік дитини, відносно якої встановлено обов`язок батька щодо сплати аліментів, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дитини відповідного віку, а також те, що обов`язок по утриманню дитини в рівній мірі покладається на обох батьків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно, що на думку суду є співмірним до потреб дитини та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. З огляду наведеного вище, заявлені первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до вимог статей 141, 142\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень статті 141 та частини 1 статті 142\~ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 384,20 грн., оскільки він визнав позов до початку розгляду справи по суті. Разом з тим, з урахуванням визнання [PERSON] вимог заявлених [PERSON] , останньому з державного бюджету підлягає поверненню 384,20 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого ним при поданні позовної заяви (768,40 х 0,5 = 384,20). З урахуванням вказаного витрати слід вважати взаємно зарахованими.

Outcome: approved