Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) [PERSON], в якій просив стягнути з відповідача компенсацію за спричинену майнову та моральну шкоду. В процесі розгляду справи представник позивача [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог та за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено в якості співвідповідача ФОП [PERSON] Збільшивши позовні вимоги, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 6 403 грн. 42 коп. - витрати на придбання скла та витрати на ремонт автомобіля; 7 грн. 30 коп. - поштові витрати; 10 грн. - витрати по оплаті довідки банку, а всього на суму 6403 грн. 42 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. (а.с. 85). В обґрунтування позову зазначено, що 18.07.2012 року, близько 15 год. 00 хвл., позивач поставив належний йому автомобіль «Toyota Hilux», державний реєстраційний номер [NUMBER] рус. на платну стоянку, яка належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] та на якій відповідачем організована оплатна охорона транспортних засобів, що перебувають на стоянці, та яка розташована по [ADDRESS] Дніпропетровської області. 19.07.2012 року, біля 17 год. 00 хвл., позивач здійснив оплату грошових коштів за перебування належного йому автомобіля на платній стоянці відповідача [PERSON], при цьому автомобіль позивача був технічно справним та не мав зовнішніх пошкоджень. 20.07.2012 року, близько 06 год. 30 хвл., позивач з'явився на стоянку для того, щоб скористатися своїм автомобілем, однак при зовнішньому огляді автомобіля було виявлено, що на задній двері розбите скло, інших ушкоджень не було. Оскільки відповідно до договору позички, частина стоянки передана відповідачем [PERSON] відповідачу ФОП [PERSON] і відповідачі надавали позивачу неякісну, платну послугу з охоронюваної стоянки транспортних засобів, тому позивачу відповідачами, як виконавцями цієї послуги, завдано майнову шкоду, оскільки позивач був змушений звертатися до сервісного центру для здійснення ремонту автомобіля - замінювати вибите скло задньої двері автомобіля, придбавати нове скло, на що позивач витратив 26 000 російських рублів (далі - руб.), з яких 11 000 руб. - на придбання нового скла та 15 000 руб. на ремонтні роботи по заміні скла. Всього з вини відповідачів, позивачу було завдано майнову шкоду на загальну суму 6 386 грн. 12 коп. Моральна шкода, завдана відповідачами, полягає в тому, що позивачу було завдано майнову шкоду з вини відповідачів, оскільки було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, він не зміг під час відпустки користуватися своїм автомобілем, був змушений витрачати свій вільний час та додаткові фізичні та моральні зусилля, що погіршено для позивача життя та порушило його звичайний перебіг. Моральну шкоду він оцінює у 5 000 грн. З цих підстав просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву в якій просив справу розглядати та закінчувати без його участі (а.с. 23). Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання з'явився, позов та його обґрунтування з урахуванням поданих змін підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити в повному обсязі. В подальшому подав письмову заяву в якій просив справу слухати та закінчувати без його участі та участі [PERSON] (а.с. 115-119). Представник відповідача ФОП [PERSON] [PERSON] подав письмові заперечення (а.с. 25, 26), просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що немає договору зберігання ні письмового ні усного (позивачем не було пред'явлено чек з належної відповідачу автостоянки), крім того, у даному випадку відшкодування моральної шкоди не передбачено положеннями діючого законодавства. Пояснив, що [PERSON], як фізична особа, володіє автостоянкою по [ADDRESS] та використовував її, як фізична особа підприємець, а потім передав у позичку відповідачу ФОП [PERSON] Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином, виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності не з'явившихся осіб. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, відмовний матеріал, матеріали кримінальної справи, суд прийшов до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль «Toyota Hilux», державний реєстраційний номер [NUMBER] рус., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с .5). Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.08.2012 року на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, в ході досудового слідства встановлено, що 20.07.2012 року приблизно о 5.00 год., невстановлена особа, через огорожу проникла на охоронювану стоянку ПП «[PERSON]», розташовану по [ADDRESS], де шляхом розбиття пошкодила скло на задній двері багажника автомобіля «Toyota Hilux» держ. № [NUMBER] рус, сріблястого кольору, який належить [PERSON] Встановлено, що 18.07.2012 року приблизно о 15.00 [PERSON] поставив на ніч свій автомобіль під навісом на автостоянці ПП «[PERSON]», автомобіль був у технічно справному стані та пошкоджень не мав, 20.07.2012 року [PERSON] з'ясував, що на задній двері багажника розбите скло (а.с. 6). Згідно квитанції № 0ЕАD57891 від 17.07.2013 року вартість надання банком довідки про стан курсу валют до гривні складає 10 грн. (довідка про офіційний курс валют від 17.07.2013 року за вих. № 4018449), поштове відправлення 7 грн. 30 коп. (а.с. 7, 9, 11). Згідно акту прийому-здачі виконаних робіт № 105 від 17.098.2012 року, виконавець підприємець [PERSON] здійснив ремонт автомобіля «Toyota Hilux» [NUMBER], а саме, демонтаж заднього скла за 15 000, однак вказаний акт не містить підпису замовника. Відповідно до квитанції до приходного касового ордеру № 105 від 17.08.2012 року ІП [PERSON] прийняв від [PERSON], за заміну скла А/М Тойота № [NUMBER] 15 000 руб. (а.с. 8). Відповідно до товарного чеку від 10.08.2012 року за скло на задні двері Toyota Hilux [PERSON] сплачено 11 000 руб. (а.с. 10). Відповідно до договору позики від 01.07.2012 року, укладеного між [PERSON], як фізичною особою, та ФОП [PERSON], останньому передано у безоплатне користування на строк, що обумовлений цим договором частину автостоянки за адресою: [ADDRESS], конкретний розмір об'єкту позички зазначається у додатку № 1 до цього договору (а.с. 27-30). [PERSON] та [PERSON] мають статус фізичних осіб-підприємців (а.с. 31, 32). Відповідно до листа Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління міндоходів у Дніпропетровській області від 25.10.2013 року за вих. № 139/9/17-035, що ФОП [PERSON] впродовж 2012 року займався такими видами діяльності, як допоміжне обслуговування наземного транспорту; вантажний автомобільний транспорт та надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 38). Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 12012040150000110 постановою Вільногісрького МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 30.07.2012 року по факту крадіжки майна належного громадянину [PERSON] шляхом пошкодження заднього скла та проникнення до салону мікроавтобусу «Мерседес» гос. № [NUMBER] та викрадення автомагнітоли, порушена кримінальна справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України (т. 1 а.с. 1). Зі схеми протоколу огляду місця події від 20.07.2012 року вбачається, що під номером п'ять на автостоянці ФОП «[PERSON]» знаходився автомобіль Тойота держ. № [NUMBER], сріблястого кольору, при цьому було складено протокол огляду вказаного автомобіля і зафіксовано пошкодження скла в задній двері (т. 1 а.с. 6, 7). Допитаний в процесі досудового слідства в якості свідка [PERSON] пояснював, що станом на 19.07.2012 року його автомобіль знаходився на автостоянці та зовнішніх пошкоджень не мав, прийшовши 20.07.2012 року на стоянку він з'ясував, що автомобіль пошкоджено, розбито скло в багажнику. Жінка, яка працює на стоянці повідомила йому, що вранці того ж дня вона бачила, як хтось бігав між гаражами та огородою стоянки, тоді він дізнався, що невідомі розбили заднє скло у двох інших автомобілях, які стояли поруч з його автомобілем (т. 1 а.с. 18, 19). Допитана в процесі досудового слідства свідок [PERSON], 16.08.2012 року надавала пояснення, що на протязі останніх двадцяти років вона працює сторожем на автостоянці, розташованій на [ADDRESS] пояснила, що 20.07.2012 року [PERSON] телефоном їй повідомила, що невідомі побили скло на кількох автомобілях (т. 1 а.с. 65, 66). Допитаний в процесі досудового слідства [PERSON] пояснив, що він надає послуги з надання паркувальних місць та з метою захисту майна та задля безпеки ним найняти сторожа-охоронці, які працюють позмінно (т. 1 а.с. 162). Згідно протоколу допиту від 15.08.2012 року свідок [PERSON] пояснила, що 20.07.2012 року вона знаходилася на робочому місці в сторожці на автостоянці ПП «[PERSON]», вона помітила молодого чоловіка з арматурою у руках, а потім помітила, що на трьох автомобілях, зокрема «Тойота» сріблястого кольору, розбито заднє скло (т. 1 а.с. 31, 32). 28.01.2013 року постановою Вільногісрького МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області кримінальне провадження № 12012040150000110 від 20.12.2012 року за фактом відкритого викрадення майна гр.-на [PERSON] закрито, у зв'язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (т. 2). Згідно трудового договору від 01.04.2002 року, між [PERSON] та [PERSON], його розірвано 31.12.2010 року (а.с. 71-75). За відомостями Вільногірського міського центру зайнятості трудовий договір між ФОП [PERSON] та [PERSON] не реєструвався (а.с. 70). Тобто з матеріалів справи вбачається, що вказані особи не перебували у трудових відносинах з ФОП [PERSON] на час виникнення спірних правовідносин. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що в середині липня 2012 року він знаходився біля воріт автостоянки, власником якої був [PERSON], очікував вантажний автомобіль. Бачив, як на територію стоянки заїхав автомобіль Тойота з російськими номерами. Він звернув увагу на те, що заднє скло було матове і на ньому тріщини, як павутиння, тобто скло було пошкоджене. Свідок пояснив, що хотів дізнатися хто водій, тому, що подумав, що це може бути його знайомий, однак автомобіль за воротами не зупинився, повернув направо і проїхав далі, до сторожки водій не виходив. Хто керував тим автомобілем свідок не бачив, - це була Тойота пікап з кузовом. Відповідально до ч. ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всі правовідносини щодо відшкодування збитків, які завдані внаслідок неналежного зберігання переданого під охорону автомобілю повинні розглядатись за положеннями глави 66 ЦК України, яка містить норми, встановлені для договору зберігання. Правове регулювання зберігання автомобіля здійснюється також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 115 «Про затвердження Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках». Однією з підстав виникнення зобов'язань із зберігання майна є договір зберігання, який належить до категорії договорів про надання послуг. Відповідно до частини 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття речі на зберігання при пожежі, повені, раптовому захворюванні або за інших надзвичайних обставин може підтверджуватися свідченням свідків. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання. Відповідно до частини 2 ст. 950 ЦК України професійний зберігач, яким відповідно до частини 2 ст. 936 ЦК України є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності, відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. якості, Питання відшкодування моральної шкоди регулюється положеннями ст. 23 ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII з подальшими змінами та доповненнями. Згідно ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Відповідно до пункту 8 «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 115 від 22 січня 1996 року «Про затвердження Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках» - на території автостоянки забороняється знаходитися стороннім особам. Відповідальність за охорону транспортних засобів несуть працівники автостоянки. Пунктом 27 вищезазначених правил зберігання транспортних засобів на автостоянках визначено, що автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Згідно з пунктами 12, 21 вище вказаних Правил - під час оформлення приймання транспортного засобу на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про цей засіб володільця до журналу обліку довготермінового чи тимчасового зберігання транспортних засобів і розписується в ньому, а видається транспортний засіб з автостоянки після здавання черговому приймальнику перепустки (в разі довготермінового зберігання) чи представлення квитанції (касового чека) про оплату (в разі тимчасового зберігання) та після того, як одержувач розпишеться в журналі обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобі. Плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи косового чека. Відповідно до п. 30 цих Правил - на автостоянці повинні вестися: журнал обліку транспортних засобів довготермінового зберігання, журнал обліку транспортних засобів тимчасового зберігання, журнал обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів, журнал обліку транспортних засобів з пошкодженнями та некомплектних, касова книга, книга скарг та пропозицій; книжки квитанцій. Враховуючи вищевикладене договір зберігання вважається укладеним з моменту прийняття транспортного засобу на зберігання, яке посвідчується відповідною відміткою в журналі обліку довготермінового чи тимчасового зберігання транспортних засобів та видачею поклажодавцю квитанції про прийняття транспортного засобу на зберігання. Позивач та представник позивача у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог посилаються на те, що передача автомобіля Тойота позивачем на зберігання на автостоянку без пошкоджень та інші наведені в позові обставини підтверджуються постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.08.2012 року, винесеною органом дізнання Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, яка ніким не оскаржена та не скасована, тобто набрала законної сили, а тому є належним, достатнім та допустими доказом по справі, а також поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вони давали на досудовому слідстві. А також на те, що відповідачі ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] надавали позивачу неякісну, платну послугу з охоронюваної стоянки транспортних засобів і як виконавці послуг зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану фізичній особі в наслідок недоліків цих послуг (а.с. 86). Крім того, незаконними діями відповідачів позивачу було завдано і моральну шкоду (а.с. 87). Однак слід зазначити, що відповідно до вимог ст. ст. 937, 208 ЦК України договір зберігання укладається в письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Договір зберігання є реальним правочином, оскільки обов'язок зберігати річ виникає лише після її передачі зберігачеві. Договір на зберігання може бути укладений в усній формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 206 ЦК України та узгоджується з вимогами ст. 208 ЦК України. У разі недодержання письмової форми договору, що вимагається ЦК України, суд не може взяти до уваги посилання сторін такого договору на свідчення свідків, проте це не позбавляє сторін можливості доводити факт укладення та умови вказаного договору іншими засобами доказування, зокрема, розписками, чеками, платіжними дорученнями, про що свідчить судова практика (Ухвала Верховного Суду України від 23 серпня 2006 року у справі N 6-5784кс04). Суд не приймає як доказ відомості, які містяться у відмовному матеріалі № 768 та кримінальному провадженні № 12012040150000110, які оглянуто у судовому засіданні, оскільки вказані документи не відповідають вимогам ст. 64 ЦПК України тому, що вони не містять відомостей про обставини, які мають значення для вирішення справи, зокрема щодо передачі належного позивачу транспортного засобу на зберігання саме відповідачам і без зовнішніх пошкоджень. Крім того, слід зазначити, що обставини, встановлені в процесі досудового слідства, виходячи зі змісту ст. 61 ЦПК України, не можуть мати для суду преюдиційного значення та усі обставини справи мають бути доведений у загальному порядку, оскільки відповідачами позов не визнано. Те, що заднє скло автомобіля Тойота пошкоджено саме під час знаходження цього автомобіля на автостоянці не підтверджено достатніми, належними та допустимим доказами, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Здійснення позивачем оплати грошових коштів за перебування належного йому автомобіля на платній стоянці також нічим не підтверджується. Отже факт укладення договору зберігання між позивачем та відповідачами або одним з відповідачів не знайшов свого підтвердження в процесі судового розгляду, оскільки достатніх, належних та допустимих доказів цього суду не надано, а сам факт знаходження автомобіля на території автостоянки не являється беззаперечним доказом того, що між сторонами укладено договір зберігання. Суд не приймає, як доказ показання свідка [PERSON] про наявність пошкоджень на задньому склі автомобіля Тойота з російськими номерами при заїзді на автостоянку ФОП [PERSON] у середині липня 2012 року, оскільки його пояснення не підтверджені іншими належними та допустимими письмовими доказами, а суд не може ґрунтувати рішення лише на показах свідків. Судом розглянуті усі заявлені сторонами клопотання. Клопотань про допит свідків, огляд в судовому засіданні журналу обліку транспортних засобів довготермінового зберігання, журналу обліку транспортних засобів тимчасового зберігання, журналу обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів, журналу обліку транспортних засобів з пошкодженнями та некомплектних транспортних засобів, касової книги, книжки квитанцій по автостоянці до суду не надходило. Клопотань про витребування та дослідження по справі інших доказів до суду не надходило. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, належним чином не доведені, а тому такі, що не підлягають задоволенню. Відмовляючи позивачу в задоволенні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, у задоволенні інших вимог позивачу також слід відмовити, оскільки вони є взаємопов'язаними. Позивачем понесено витрати на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с. 14). Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому судові витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок держави, а усі інші - покласти на позивача.

Outcome: dismissed