Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] без згоди та супроводу батька, оформлення документів для тимчасового виїзду дитини. Ухвалою суду від 26.03.2015 року залучено до участі в справі третьою особою без самостійних вимог - орган опіки і піклування Івано-Франківського міськвиконкому. Представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали повністю та просили суд надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньому сину позивача [PERSON],[INFO], разом із матір'ю, із зазначенням країн та періоду з 01.05.2015 року по 01.10.2016р., оформлення документів для тимчасового виїзду дитини. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, заперечували проти надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньому сину разом із матір'ю у визначені позовом країни, вказавши небезпеку перебування дитини в т.ч. щодо Об'єднання Арабських Еміратів, вважають що влітку батько сам має намір відпочивати з сином. Представник органу опіки і піклування Івано-Франківського міськвиконкому не заперечував щодо надання дозволу на виїзд за кордон для оздоровлення неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] з мамою без згоди та супроводу батька, оформлення документів для тимчасового виїзду дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що у позивача та відповідача в період шлюбу народилася дитина, [PERSON],[INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження (а.с.5). В 2012 році рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] і залишено проживати дитину з матір'ю (а.с.4, 6). За вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. В судовому засіданні позивач та її представник підтвердили мету тимчасового виїзду - оздоровлення дитини, яка потребує такого згідно наданої суду довідки медичного закладу (а.с.72) Попередньо з 2012 року по 2015 рік відповідач тричі давав згоду на виїзд дитини з мамою за кордон, посвідчуючи нотаріально таку згоду (а.с.7-9), однак в 2015 році він безпідставно заперечує проти виїзду сина разом із позивачем за кордон для оздоровлення. Згідно наданого за попередні роки дозволу відповідачем, позивач здійснювала з двома дітьми, в т.ч. сином [PERSON], поїздки за межі України, що підтверджується копією закордонного паспорту (а.с.29-36), в наслідок чого збільшується світогляд дитини, оздоровлення, активний відпочинок та практичне покращення вивчення мов. Окрім того, позивач за характером діяльності, уклала договір про створення за замовленням радіо продукту/надання послуг (а.с.64-65) та має можливість бувати за кордоном як під час роботи, так і в інший період (а.с.66-68). Батько же, окрім оплати щомісячно аліментів в сумі 700 грн. (а.с.74-75, 50-59), участі в активному відпочинку та оздоровленні не бере, з дитиною спілкується та відвідує не частіше одного разу на квартал. Відповідач суду пояснив, що такі поїздки за кордон не будуть в інтересах дитини та порушуватимуть інтереси батька на спілкування з дитиною під час таких поїздок, є пересторога батька на можливість виїзду позивача з сином не на тимчасово. Також в заперечення позовних вимог представником зазначалось на бажання батька самому відпочивати з дитиною в Україні. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, однак визначається період по 01.09.2016 року (з врахуванням навчання дитини) та виключенням з переліку країни ОАЕ. При цьому є безпідставні заперечення відповідача покликаючись на вивезення взагалі дитини за межі України, з врахуванням того, що суд розглядає саме вимоги тимчасового, а не постійного виїзду дитини з матір'ю, а також його бажання щодо оздоровлення в Україні можуть бути реалізовані та не є предметом даного спору. Відповідно до ст.1,2 закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Представник органу опіки і піклування Івано-Франківського міськвиконкому не заперечував щодо надання дозволу на виїзд за кордон на період оздоровлення та відпочинку сина позивача та відповідача, [PERSON]. Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» зі змінами та доповненнями (ст..4, 5) врегулювано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановлено порядок вирішення спорів у цій сфері. На виконання статті 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» (зі змінами та доповненнями) затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років. А тому, з врахуванням вищезазначеного і ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обов'язок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також те, що виїзд дитини за кордон на оздоровлення та відпочинок не порушує прав батька, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення частково. Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного, відповідно до ст. 15, 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 та

Outcome: partial