Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] в м. Сміла Черкаської області померла його мати [PERSON] , якій на праві власності належала квартира [ADDRESS] . Позивач стверджує, що він є спадкоємцем за законом першої черги після матері, спадщину він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину не може в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. У зв`язку з цим, постановою нотаріуса від 19 червня 2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, просив суд встановити факт, що померла [PERSON] є його матір`ю. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в направленій на адресу суду заяві представник просила розглядати справу у її відсутності, рішення по справі прийняти за наявними матеріалами у справі. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення свідків, допитаних у судовому засіданні та врахувавши позицію представника відповідача, приходить до наступного. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] в м. Сміла Черкаської області [INFO] померла [PERSON] . У відповідності із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] матір`ю позивача зазначено [PERSON] . Як вбачається з довідки Смілянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області від 19 липня 2019 року, 01 листопада 1976 року Смілянським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Актовий запис, що підтверджує факт зміни прізвища [PERSON] на прізвище « [PERSON] » не виявлено. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підтвердили, що померла була матір`ю позивача. Вказали, що після розірвання шлюбу з батьком позивача вона змінила прізвище на « [PERSON] » . Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає доведеним факт того, що померла [PERSON] дійсно є матір`ю позивача. Крім того, у відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З повідомлення Смілянської держнотконтори встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернувся [PERSON] . Постановою нотаріуса від 19 червня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні, оскільки у відповідності з довідкою ОК «Сміла» від 04 червня 2019 року на день смерті [PERSON] з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. Згідно вимог ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Таким чином, право власності на кооперативну квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало державної реєстрації. Окрім того, як роз`яснив Верховний Суд України в п. 8 постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок. Як встановлено з довідки ОК «Сміла» до дня смерті, [INFO] [PERSON] була власником кооперативної квартири по [ADDRESS] . Пайовий внесок за квартиру сплачено повністю в грудні 1982 року. Відповідно до довідки Смілянського відділку КП «ЧООБТІ» від 10 червня 2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, а також приймаючи до уваги доведеність права власності на кооперативну квартиру за померлою, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок. На підставі наведеного та ст. 1216-1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved