Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що на протязі кількох років він здійснював захист прав та інтересів відповідача в судах та інших установах, на підставі наданих [PERSON] довіреностей. [PERSON] в якості гонорару зобов'язувалася сплатити йому 33 000 грн., після продажу квартири в смт. Брошнів, про що написала відповідну розписку. 27.07.2016 року [PERSON] продала вказану квартиру, однак кошти позивачу не сплатила. А тому, позивач просить суд стягнути з відповідачки 33000 грн. в якості гонорару за виконану роботу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач позов не визнала та суду пояснила, що дійсно протягом кількох років відповідач [PERSON] представляв її інтереси в судах, за що вона зобов'язалася йому сплати в якості гонорару 33 000 грн., після продажу квартири, яка розташована в смт. Брошнів-Осада, яка і була предметом різних судових спорів. Проте, нею позивачу протягом 2014-2016 років було повернуто двічі по 400 доларів США та 1500 грн. Враховуючи те, що позивач заперечує, що вона повернула йому частину обіцяного гонорару, то позовні вимоги не визнає. Представник відповідача, [PERSON], позов не визнав та суду пояснив, що правочин між сторонами по справі щодо здійснення представництва інтересів у судових інстанціях мав укладатися з дотриманням обов'язкової нотаріальної форми, в тому числі, і з приводу умов та розміру винагороди за надання представницьких послуг. Укладений односторонній правочин представництва у форсі довіреності в частині встановлення строку і розміру виплати винагороди в силу недотримання нотаріальної форми посвідчення вважає нікчемним, а відповідно позовні вимоги позивача безпідставними, просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідчених довіреностей від 23.11.2009 року та 21.06.2013 року, які видані строком на три роки (а.с.37,38) відповідачка [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її майнові та немайнові інтереси в усіх установах та організаціях в усіх судових установах з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі і потерпілому, в тому числі з правом підпису та подачі позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, відзивів на позови, пояснення, заперечення, клопотання, оскарження рішень та ухвал, а також всіх інших необхідних документів від її імені, вести усі судові справи від імені відповідачки в усіх судових інстанціях по цивільних, адміністративних, кримінальних справах, в тому числі в порядку нагляду, з усіма правами передбаченими законом для позивача, цивільного позивача, відповідача, третьої особи , в тому числі з правом подачі позову , часткової або повної відмови від позову, оскаржувати рішення суду , а також звертатись до органів державної виконавчої служби з заявами про порушення виконавчого провадження, подачі виконавчого листа до стягнення, а також представлення її інтересів у відповідному відділі державної виконавчої служби з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень та інших рішень. Так, [PERSON] на протязі кількох років здійснював захист інтересів відповідача в судах та інших установах та організаціях, що підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами (а.с.40-79,138-212). Зазначену обставину в судовому засіданні також підтвердила сама відповідачка [PERSON] Як вбачається із розписки від 13.05.2009 року (а.с. 39) відповідач [PERSON] зобов'язалась сплатити [PERSON] гонорар в сумі 33 000,00 грн. Оплата буде здійснена після продажу квартири в [ADDRESS] Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.08.2016 року, [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу відчужила квартиру в [ADDRESS] (а.с. 6-8,107-108)). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оскільки відповідач добровільно не виконала умови взятого на себе зобов'язання сплати гонорару після продажу квартири, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 33 000,00 грн. Доводи представника відповідача про нікчемність правочину, а саме розписки від 13.05.2009 року, є безпідставними, оскільки розписка написана позивачкою відповідає вимогам цивільного законодавства, не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та не суперечить вимогам ст.202,207 ЦК України. Крім того, суд не може взяти до уваги твердження відповідачки [PERSON] про повернення позивачу 800 доларів США та 1500 грн., оскільки на підтвердження своїх доводів нею не представлено жодних доказів. На підставі наведеного та

Outcome: approved