Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання права на спадкування за законом четвертої черги спадкодавців за законом та зміну черговості одержання права на спадкування за законом. Свій позов мотивує тим, що 26 квітня 2016 року помер [PERSON], який з 1972 року до дня своєї смерті проживав з нею однією сімєю як подружжя без реєстрації шлюбу, вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. За час їхнього сімейного життя вони спільно придбали квартиру №38, яка знаходиться в будинку №13 по пр. Перемоги в м. Луцьку шляхом обміну житлової площі, яку згодом приватизувати. З 2014 року до дня своєї смерті [PERSON] через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані та потребував постійної опіки, стороннього догляду, допомоги та піклування, забезпечення медикаментозного лікування. Позивач самостійно утримувала чоловіка без участі його сина [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на належну йому частку у квартирі №38, яка знаходиться в будинку №13 по пр. Перемоги в м.Луцьку. Крім неї, спадкоємцями першої черги за законом у відповідності є його син - [PERSON]. Незважаючи на наявність беззаперечних доказів підтвердження факту проживання з [PERSON] однією сімєю з 1972 року до дня його смерті у 2016 році та надання йому протягом тривалого часу істотної матеріальної допомоги, внаслідок перебування [PERSON] у безпорадному стані, спадкоємець: [PERSON], категорично заперечує моє право на спадкування майна [PERSON]. На підставі вищенаведеного, просить суд, встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON] [INFO] з [PERSON] [INFO] з 1972 року до 26 квітня 2016 року та визнати за нею право на спадкування за законом четвертої черги спадкоємців за законом та змінити черговість одержання права на спадкування, разом із спадкоємцями першої черги на спадщину у рівних частинах, яка залишилась після смерті [PERSON], який помер 26 квітня 2016 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали частковота просили суд відмовити задоволенні в частині зміни черговості одержання права на спадкування, в іншій частині вимоги визнали. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, матеріали спадкової справи 08/2016 до майна померлого 26 квітня 2016 року [PERSON], покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із змісту п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В судовому засіданні з пояснень сторін, показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 1972 року по 26 квітня 2016 року. Вказаний висновок суду був зроблений, у тому числі, на підставі пояснень позивача, яка в судовому засіданні вказала, що вона та [PERSON] проживали разом з 1972 року в квартирі [ADDRESS], яка придбана за час спільного проживання подружжя та належала їм на праві спільної сумісної власності, де вони і проживали разом без реєстрації шлюбу, разом вели домашнє господарство, мали спільний побут та бюджет до дня смерті [PERSON] 26 квітня 2016 року, що підтверджується також свідоцтвом про право власності на житло від 14.10.1993 р. (а.с. 7 ), довідкою № 2309 від 10.06.2016 р. Житлово комунального підприємства № 3 (а.с. 8), договором замовлення на організацію та проведення поховання (а.с. 10 -11), копією будинкової книги (а.с. 17 21 ), крім того вказана обставина не заперечувалася стороною відповідача. З матеріалів справи вбачається, що 26.04.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 189324 від 27.04.2016 року (а.с. 5 ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на належну йому частку у квартирі №38, яка знаходиться в будинку №13 по пр. Перемоги в м. Луцьку. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (відповідно ст. 1218 ЦК України). За життя, спадкодавцем заповіт складений та посвідчений не був, а тому спадкування здійснюється за законом. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємці після смерті [PERSON] позивач - [PERSON] 16 червня 2016 року та син спадкодавця - відповідач [PERSON] 08 червня 2016 року звернулися до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області з заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця на підставі яких 08 червня 2016 року було заведено спадкову справу № 08/2016 до майна померлого 26 квітня 2016 року [PERSON] (а.с. 67 77 ). Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу на спадкування за законом мають право особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки судом встановлений факт проживання позивача однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини з [PERSON], то позовні вимоги позивача в частині встановлення зазначеного факту та визнати за позивачем права на спадкування за законом четвертої черги спадкоємців за законом підлягають до повного задоволення. При вирішенні позовної вимоги позивача щодо зміни позивачу черговості одержання права на спадкування, а саме разом із спадкоємцями першої черги на спадщину у рівних частинах, яка залишилась після смерті [PERSON], який помер 26 квітня 2016 року суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. В судовому засіданні з допиту свідків були встановленні відповідні факти. Зокрема допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що є сусідкою сторін та часто приходила до них, оскільки працює медсестрою. Їй відомо, що [PERSON] з липня 2015 року тяжко хворів та перебував у безпорадному стані. [PERSON] доглядала покійного «як дитину»: кормила, одягала, давала ліки, купувала все необхідне за власні кошти. З того моменту, коли батько тяжко захворів син [PERSON] приходив рідко, лише тоді коли його просили. [PERSON] з кінця літа 2015 року до дня свої смерті важко хворів, не усвідомлював своїх дій, був не ходячий та не міг самостійно приймати ліки. Весь цей час біля нього була [PERSON]. Сина свідок бачила біля батька за весь цей два три рази. Допитна свідок [PERSON] вказала, що знає сімю позивача 45 років, оскільки поряд на пр. Грушевського проживала. Суду пояснила, що коли захворів [PERSON], його син [PERSON] дуже змінився, до батька приходив рідко. Останні три місяці перед смертю [PERSON] був прикутий до ліжка і доглядала його дружина [PERSON], кормила з ложечки, вдень і вночі постійно була біля нього. Усі комунальні платежі здійснювала [PERSON], оскільки в [PERSON] була мінімальна пенсія 1200 1300 грн. Свідок [PERSON] працює завідувачем неврологічного відділення лікарні. Суду пояснила, що сімя [PERSON] та [PERSON] була дуже дружньою, вона тривалий час навіть не здогадувалась, що офіційно вони не подружжя. [PERSON] доглядала за чоловіком коли він хворів. У [PERSON] була хвора печінка, ноги та останні роки він був взагалі дуже хворим, свідок будучи лікарем постійно призначала йому ліки. [PERSON] доглядала за ним як за «дитиною», якби не вона він би не зміг самостійно себе обслуговувати. Син [PERSON] приходив до батька рідко. Останні два роки [PERSON] бачила в батька лише на свято та він допомагав зробити ремонт. Але платила за все [PERSON], їй матеріально допомагала сестра з м. Києва та община, яка забезпечувала їхню сімю ліками. [PERSON] пів року був лежачим та погано орієнтувався в часі. [PERSON] кожної хвилини. Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо як [PERSON] доглядала [PERSON] останні роки життя коли він тяжко хворів. Син приходив, проте дуже рідко, батькові не допомагав. Зробив ремонт за кошти [PERSON]. [PERSON] дуже сильно хворів, позивач витрачала великі кошти на ліки на виклики лікарів. [PERSON] пять місяців до смерті не пересувався самостійно, був лежачою людиною. Весь цей час поряд з ним була позивач - [PERSON], яка не відходила від нього ні в день ні в ночі. Свідок ходила до них кожного дня і все це бачила. [PERSON] її впізнавав проте не завжди. З відповіді Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцьк від 11.01.2017 року на запит суду, судом встановлено, що померлий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в зазначеному закладі з 12.11.2015 року по 30.11.2015 року з діагнозом: «Органічний когнітивний розлад з деліріозними включеннями» (а.с.64). За таких обставин, судом з урахуванням з виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] (а.с.12), заключення від 21.08.2015 р. Луцької міської клінічної лікарні щодо [PERSON] (а.с. 13), лікарсько консультативного заключення КЗ «Луцького центру первинної медико санітарної допомоги» (а.с. 22) встановлено, що померлий [PERSON] до смерті, приблизно з липня 2015 року тяжко хворів та був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби, а приблизно з листопада 2015 року до смерті знаходився в безпорадному стані викликаного похилим віком та тяжкою хворобою та саме позивач весь цей тривалий час здійснювала опіку над [PERSON] та надавала іншу допомогу, а саме прибирала квартиру, готувала їжу давала ліки тощо та здійснювала ці дії тривалий час. Також судом встановлено, що позивач отримувала більшу пенсію чим [PERSON], а саме в розмірі 1500 грн. порівняно з останнім -1350 грн., крім того позивач отримувала допомогу в розмірі 500-600 грн. щомісячно від общини, а також позивачу матеріально допомагала сестра з м. Києва, всі отримані кошти позивач витрачала на матеріальне забезпечення [PERSON] та себе. В судовому засіданні було також встановлено, що відповідач одноразово надав матеріальну допомогу 600 грн., які були витрачені на дві упаковки памперсів, яких вистачило на місяць. В судовому засіданні відповідач зазначені обставини визнав та вказав, що дійсно доходу в розмірі, що отримував його батько не вистачало на його утримання. За таких обставин, суд прийшов висновку, що позивач матеріально забезпечувала [PERSON] аВ.С. в період коли він хворів та до цього часу, тобто тривалий час. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, щодо наявності всіх п'яти обставин передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України та в звязку з чим можливістю задоволення позову в цій частині. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], з 1972 року до 26 квітня 2016 року, визнати за [PERSON] право на спадкування за законом четвертої черги спадкоємців за законом. Змінити [PERSON] черговість одержання права на спадкування, разом із спадкоємцями першої черги на спадщину у рівних частинах, яка залишилась після смерті [PERSON], який помер 26 квітня 2016 року Суд критично відноситься, до заперечень представника відповідача, щодо відсутності доказів матеріального забезпечення позивачем спадкодавця та відсутності тривалості обставин передбачених ч.2 ст. 1259 ЦК України, оскільки, зазначені обставини були доказані належними та допустимими доказами стороною позивача та оцінені судом. Крім того, відповідно до ст..88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1102,04 грн. (а.с.35а). На підставі викладеного,

Outcome: approved