Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] селищної ради Горохівського району Волинської області, в якому просить визнати його право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Волинська обл., Горохівський р-н, смт. Сенкевичівка, вул. Луцька, 44, як на спадкове майно, яке залишилося по смерті [PERSON], який помер 04 жовтня 1998 року. Посилаючись на те, що 04 жовтня 1998 року помер його батько, [PERSON]. За час життя спадкодавець склав заповіт, в якому вказаний вище житловий будинок будинок заповів позивачу. Враховуючи, що після смерті спадкодавця позивач прийняв спадщину, є його спадкоємцем за заповітом, просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в заяві до суду просить розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З заповіту, складеного 12 березня 1998 року, який було посвідчено секретарем Сенкевичівської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №4 видно, що [PERSON] належний йому житловий будинок, який знаходиться у смт.Сенкевичівка, вул.Луцька, 44, Горохівського району Волинської області заповів [PERSON] (а.с.15). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 04.10.1998 року (а.с.5). Постановою нотаріуса від 30 листопада 2017 року №2325/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище майно. З довідки [PERSON] селищної ради № 743 від 28.09.2017 року вбачається, що 12 березня 1998 року від імені [PERSON] посвідчувався заповіт за Р№ 4. Заповіт не змінено і не скасовано. [PERSON] вступив у фактичне володіння майном шляхом догляду за померлим [PERSON] до дня його смерті, шляхом догляду за будинком та обробітку земельної ділянки (а.с.7). Відповідно до технічної документації на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Волинська обл., Горохівський р-н, смт. Сенкевичівка, вул. Луцька, 44 даний будинок було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. З спадкової справи після померлого [PERSON] видно, що [PERSON] після його смерті прийняв спадщину, є його спадкоємцем за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Волинська обл., Горохівський р-н, смт. Сенкевичівка, вул. Луцька, 44, як на спадкове майно, яке залишилося по смерті [PERSON], який помер 04 жовтня 1998 року. Позивач в заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] селищної ради відмовився.

Outcome: approved