Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно, зазначивши, що рішенням Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області від 25.02.2011 року № 74 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» йому було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 24 м.кв. з наступною передачею у власність для гаражного будівництва із земель житлової та громадської забудови Тростянецької селищної ради в смт. Тростянець по вул. Леніна з північно-західної сторони багатоквартирного житлового будинку № 31. Після отримання вищевказаного рішення він почав будівництво гаражу, яке завершив в 2012 році, що підтверджується даними технічного паспорту на нього. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.11.2014 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.11.2014 року [PERSON] є власником земельної ділянки по вул. Соборна, 31а/2 в смт. Тростянець Вінницької області площею 0,0024 га., з цільовим призначенням «для будівництва індивідуальних гаражів». Таким чином він є власником земельної ділянки на якій розміщений гараж, будував його та на даний час бажає оформити право приватної власності на нього. В звязку зі зміною в законодавстві, не має змоги оформити своє право власності, а тому змушений звернутися до суду за захистом моїх конституційних прав передбачених ст. 3, 8, 14, 41 Конституції України. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити\~ та просить справу заслухати в його відсутності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив справу заслухати в його відсутність, позовні вимоги визнає, оскільки визнання за [PERSON] права власності на двоповерховий гараж, будь-яких прав та законних інтересів Тростянецької селищної територіальної громади не порушує. Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області від 25.02.2011 року № 74 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 24 м.кв. з наступною передачею у власність для гаражного будівництва із земель житлової та громадської забудови Тростянецької селищної ради в смт. Тростянець по вул. Леніна з північно-західної сторони багатоквартирного житлового будинку, № 31, (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.11.2014 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.11.2014 року [PERSON] є власником земельної ділянки по вул. Соборна, 31а/2 в смт. Тростянець Вінницької області площею 0,0024 га. з цільовим призначенням «для будівництва індивідуальних гаражів» (а.с. 5, 6). Згідно до даних технічного паспорту на двоповерховий гараж, розташований по вул. Соборна 31а/2 в смт. Тростянець Тростянецького району Вінницької області від 01.09.2016 року, вищевказаний гараж має такі загальні площі: перший поверх 19,9 м. кв. та другий поверх 14,8 м. кв., а разом 34, 7 м.кв. Його інвентаризаційна вартість складає 54\~768 гривень (а.с.7-12). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Постановою Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено наступне. Положення статті 376 ЦК поширюється на випадки самочинного будівництва житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна як фізичними, так і юридичними особами. Відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102 1 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Частиною 2 вищевказаної статті визначено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved