Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В позовній заяві зазначено, що у 2003 році позивач [PERSON] був прийнятий на роботу у дочірнє підприємство «Українська горілчана компанія «Nemiroff» та 18.07.2014 звільнений за власним бажанням. 21.07.2014 позивача було прийнято на посаду завідувача складу ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД», 20.10.2014 звільнено із займаної посади у зв`язку з закінченням трудового договору. 17.07.2011, в період роботи за основним місцем роботи в дочірньому підприємстві «Українська горілчана компанія «Nemiroff», позивача було прийнято на роботу за сумісництвом на посаду комірника у ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА», з заробітною платою 0,25% від мінімальної заробітної плати, де він працював до 20.10.2014. У квітні 2014 року виплати заробітної плати за роботу за сумісництвом припинились, однак позивач продовжував виконувати свої посадові обов`язки на посаді комірника за сумісництвом до закінчення трудового договору за основним місцем роботи. У 2017-2018 роках позивач звертався до відповідача з вимогою надати довідку про заробітну плату за сумісництвом, накази про прийняття на роботу та звільнення, однак відповідач надав йому відповідь, що на підприємстві немає жодних доказів про його роботу на ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» за сумісництвом. Однак, позивач стверджує, що він працював у відповідача ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД», який є правонаступником ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» за сумісництвом та виконував свої обов`язки 5 робочих днів на тиждень з 08-00 до 17-00 години, за що йому з січня 2014 року по квітень 2014 року виплачено 1070,50 грн. заробітної плати, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з 08.04.2014 по 20.10.2014 у розмірі 2044,50 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку з 21.10.2014 по 04.01.2019 у розмірі 19527,26 коп. (а.с. 35-40). 17.01.2019 р. у даній справі відкрито провадження. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позовна заява є необґрунтованою та її вимоги не підлягають задоволенню, оскільки за результатами інвентаризації підприємства складено акт від 24.03.2014, в якому зафіксована відсутність кадрової документації, зокрема призначення позивача на посаду комірника. З метою виявлення працівників ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» у немирівській районній громадсько-політичній щотижневій газеті «Прибузькі новини» №17 від 24.04.2014 було опубліковано оголошення, в якому повідомлялось про необхідність зв`язатись з ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА». З 19.03.2014 позивач на роботу за сумісництвом не з`являвся, жодних доказів виконання роботи за сумісництвом не надав, наказ про його звільнення не видавався у зв`язку з відсутністю даних про прийняття на роботу, а в подальшому видача такого наказу стала неможливою, оскільки діяльність ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» було припинено внаслідок приєднання 05.10.2016 до відповідача. Крім того, з 21.07.2014 по 20.10.2014 позивач працював за строковим договором у ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» на посаді завідувача складу, та згідно правил внутрішнього трудового розпорядку його робочий день тривав з 08-00 год. до 17-00 год., що виключає можливість виконання позивачем роботи за сумісництвом. Також позивачем не було пред`явлено до ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» до 30.04.2015 - дати порушення провадження у справі про банкрутство вимоги про виплату заробітної плати, та не заявлено грошові вимоги протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури з 19.11.2015 по 19.01.2016, тому вони є погашеними, оскільки не були заявлені у встановлений строк (а.с. 50-52). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Книжник Я.В. позов підтримав, просив суд його задовільнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» - адвокат Янчук В.В. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки 25.04.2003 [PERSON] прийнятий у ДП УГК «Nemiroff» на тимчасову роботу стажиста водія навантажувача, наказ №213-к від 25.04.2013, а 25.06.2003 переведений на посаду водія навантажувача, наказ №465-нк від 20.07.2004. 20.07.2004 позивача [PERSON] переведено на посаду старшого комірника ДП УГК «Nemiroff», наказ №1628-нк від 01.12.2009 та 18.07.2014 звільнено із займаної посади за власним бажанням, наказ №251-НК від 10.07.2014 (а.с. 10-11). 21.07.2014 позивача [PERSON] прийнято завідувачем складу ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД», наказ №55-к від 21.07.2014 та 20.10.2014 звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору, наказ №222-к від 20.10.2014 (а.с. 12). 29.11.2017 та 23.01.2017 [PERSON] звернувся і заявами до ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД», у яких повідомив, що 17.07.2011 він був прийнятий на посаду комірника ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» з заробітною платою 0,25% від мінімальної заробітної плати. З квітня 2014 року виплати по заробітній платі припинились, заяву про звільнення він не писав, тому просив виплатити йому заробітну плату з урахуванням інфляційних втрат з 2014 по 2017 роки в розмірі 38548,50 грн. (а.с. 16) На зазначені вище заяви позивача, відповідачем 14.02.2018 надано відповідь вих. №30-15/0224, у якій зазначено, що позивач не виконував роботи для ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» на посаді комірника у зазначений в заявах період часу час. У ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» відсутні будь-які документи, які підтверджують виникнення трудових відносин між позивачем та ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» (а.с. 17). Аналогічна зазначеній вище відповідь надана відповідачем повторно 29.03.2018 вих. №30-15/0500 (а.с. 18). 21.02.2018 позивач звернувся до ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» з заявою про надання йому копії його заяв, номери наказів про прийняття на роботу та про звільнення його з роботи з ДП УГК «Nemiroff», ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» і ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» (а.с. 14). 02.04.2018 [PERSON] звернувся з заявою до ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД», у якій просив ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД», як правонаступника ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» надати йому довідку про нараховану заробітну плату за квітень 2014 року в сумі 87 грн., а також табеля обліку робочого часу за січень-квітень 2014 року (а.с. 13). З відповіді ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» вих. №30-15/0959 від 14.06.2018 вбачається, що позивач з 21.07.2014 працював у ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» завідувачем складу запчастин відділу складської логістики управління з операційної діяльності за строковим трудовим договором з 21.07.2014 по 20.10.2014 та був звільнений з посади 20.10.2014 у зв`язку з закінченням строку трудового договору (а.с. 19). У акті ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 24.03.2014 зазначено, що у ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема: відсутня звітність за 2013-2014 рік, що подається до державних контролюючих органів, відсутні трудові книжки працівників підприємства (а.с. 58). В немирівській районній громадсько-політичній щотижневій газеті №17 від 24.04.2014 було розміщено оголошення що у ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» виявлено факт відсутності трудових книжок працівників підприємства, тому для вчасної та повної виплати заробітної плати працівникам необхідно зв`язатись з ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» (а.с. 59-60). Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.04.2015 (справа №902/435/15) порушено провадження у справі про банкрутство ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» (а.с. 124-127). Відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 25.06.2015 (справа №902/435/15) затверджено реєстр вимог кредиторів у справі №902/435/15 про банкрутство ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» (а.с. 128-136). Позивач [PERSON] у реєстрі кредиторів, який зазначений у даній ухвалі суду відсутній. Постановою Господарського суду Вінницької області від 18.11.2015 (справа №902/435/15) визнано боржника ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 137-140). Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.02.2016 (справа №902/435/15) затверджено схвалену протоколом комітету кредиторів ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» №3 від 04.01.2016 мирову угоду у справі №902/435/15 (а.с. 137-146). Пунктом 4.2. мирової угоди визначено, що після затвердження мирової угоди господарським судом припиняється провадження у справі №902/435/15 про банкрутство ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА». У п. 6 мирової угоди зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені у встановлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя). Згідно з абз. 1 ч. 15 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо затверджена мирова угода в порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ч. 4 ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у випадках, передбачених пунктами 4-7 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач [PERSON] не звертався з вимогами про виплату заробітної плати до ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» після припинення, за його твердженням, 20.10.2014 трудових відносин за сумісництвом. Також позивач не звертався до відповідача з грошовими вимогами, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство боржника, та не звертався з такими вимогами до визнання ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» банкрутом. Беручи до уваги, що позивач не заявив грошові вимоги до ДП «АЛКО ІНВЕСТ УКРАЇНА» до моменту визнання його банкрутом, суд дійшов висновку, що вони відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є погашеними Крім того, суд зазначає, що позивачем [PERSON] не надано належних, достовірних та допустимих доказів в розумінні статей 77-79 ЦПК України на підтвердження того, що він з квітня 2014 року по 21.10.2014 року працював у ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» на посаді комірника за сумісництвом, оскільки згідно правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» та табелів обліку використаного робочого часу, він працював за строковим трудовим договором у ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» на посаді завідувача складу за що отримував заробітну плату, що вбачається з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23.09.2019 №5265/10-1-50/02 (а.с. 237), та згідно правил внутрішнього трудового розпорядку його робочий день тривав з 08-00 год. до 17-00 год., що виключає можливість виконання позивачем роботи за сумісництвом. Враховуючи зазначене вище, у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed