Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 8,5100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224886400:01:001:0147, яка розташована на території Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області, що підтверджується: - державним актом на право приватної власності на землю ІУ-ДП № 124943, виданим 30.11.1999 року - витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 1214278462020 від 25.08.2020 року Під час життя, а саме 11.11.2016 року [PERSON] склав заповіт, в якому на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: земельну ділянку (земельний пай) 8,54 га, яка належить йому на праві приватної власності заповів [PERSON] [INFO] , тобто заявнику, та [PERSON] [INFO] в рівних частках. Вказаний заповіт посвідчений [PERSON] , секретарем виконкому Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за №71. 21.09.2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю., яким була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, яка належала померлому, але приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану частку земельної ділянки йому було відмовлено на підставі того, що у Державному акті на право приватної власності на землю ІУ-ДП № 124943 від 30.11.1999 року площа земельної ділянки зазначена - 8,5100 га, а у заповіті складеному [PERSON] , площа земельної ділянки, яка заповідається зазначена - 8, 5400 га. Вважає, що під час складання заповіту [PERSON] помилково вказав площу земельної ділянки так як у нього при собі не було державного акту на право приватної власності на землю під час складання заповіту, що може підтвердити секретар виконкому Новогнідської сільської ради Прибильнова Н.В., також це підтверджується довідкою в.о. старости Новогнідського старостинського округу №7 Раївської сільської ради Синельниківського району, Дніпропетровської області №390 від 27.08.2020 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 226565303 від 2.10.2020 року згідно з якою за померлим [PERSON] відомості про інше зареєстроване за ним нерухоме май відсутні, тобто у нього у власності більше ніяких земельних ділянок не було. [PERSON] , яка також є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , але між нею та заявником відсутній будь який спір про право. З метою надання йому можливості отримати спадщину у вигляді частки вищевказаної земельної ділянки необхідно встановити факт, що у заповіті складеним [PERSON] 11.11.2016 року, посвідченим Прибильновою Н.В., секретарем виконкому Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області та зареєстрованим в реєстрі за № 71 площа земельної ділянки (земельного паю), яку [PERSON] заповів [PERSON] 17.06.1996 року та [PERSON] [INFO] в рівних частках складає 8, 5100 га, що відповідає розміру земельної ділянки, яка вказана у державному акті на право приватної власності на землю ІУ-ДП № 124943, виданому 30.11.1999 року і зареєстрованому в Книзі держави актів на право приватної власності на землю за № 16934, виданому на ім`я [PERSON] . Просить встановити факт того, що в заповіті складеним [PERSON] 11.11.2016 року, посвідченим Прибильновою Н.В., секретарем виконкому Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області та зареєстрованим в реєстрі за №71 площа земельної ділянки (земельного паю), яку [PERSON] заповів [PERSON] 17.06.1996 року та [PERSON] [INFO] , в рівних частках складає 8, 5100 га, що відповідає розміру земельної ділянки, яка вказана у державному акті на право приватної власності на землю ІУ-ДП № 124943, виданому 30.11.1999 року і зареєстрованому в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №16934, на ім`я [PERSON] . До початку судового засідання заявник надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, проти задоволення заяви не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Положеннями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України регламентовано, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Частина 2 ст. 317 Цивільного кодексу України, встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 318 ЦПК України визначає, що у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Встановлення факту належності документів, заявнику необхідне для можливості розпорядження своєю власністю. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11). 11.11.2016 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав заявнику [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , земельну ділянку (земельний пай) 8,54 га, в рівних частках, який належав йому на праві приватної власності. Вказаний заповіт посвідчений [PERSON] , секретарем виконкому Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за №71 (а.с.12). Разом з тим, у заповіті від 11.11.2016 складеному [PERSON] , та посвідченим [PERSON] , секретарем виконкому Новогнідської сільської ради, Синельниківського району, Дніпропетровської області та зареєстрованим в реєстрі за №71, площа земельної ділянки, яка заповідається зазначена - 8, 5400 га, хоча в Державному акті на право приватної власності на землю ІУ-ДП № 124943 від 30.11.1999 року площа земельної ділянки зазначена - 8,5100 га, та у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 1214278462020 від 25.08.2020 року, площа земельної ділянки зазначена - 8,5100 га, (а.с.8,9). 21.09.2020 року [PERSON] постановою приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану частку земельної ділянки [PERSON] було відмовлено на підставі того, що у Державному акті на право приватної власності на землю ІУ-ДП № 124943 від 30.11.1999 року площа земельної ділянки зазначена - 8,5100 га, а у заповіті складеному [PERSON] , площа земельної ділянки, яка заповідається зазначена - 8, 5400 га. Через зазначені розбіжності у він не має можливості на теперішній час отримати у встановленому порядку свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Таким чином, всі пояснення заявника, викладені у заяві, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, враховуючи, що не встановлення вищевказаного факту може призвести до порушення його майнових прав, а інший порядок встановлення факту законом не визначено, тому заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 384 гривень 20 коп., який з урахуванням положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved