Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», третя особа приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Лаганяк Р.І., про визнання протиправними та скасування рішень виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання договору купівлі-продажу недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дрогобицького міськвиконкому № 129 від 25.05.1989 його включено до списку осіб, що потребують поліпшення житлових умов і мають право на позачергове одержання житла. У грудні 2004 року він вийшов на пенсію, зберігши своє право перебувати на квартирному обліку, у зв`язку з тим, що є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії згідно ст. 20 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та особою з інвалідністю внаслідок війни згідно статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Перебуваючи на квартирному обліку, він неодноразово звертався як усно, так і письмово до посадових осіб місцевого самоврядування м.Дрогобич щодо вирішення його житлового питання. Однак, окремого житла із відповідними санітарно-технічними умовами та врахуванням кількості членів сім`ї йому так і не було надано. Звертає увагу суду на те, що 23.02.2006 виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради прийнято рішення № 62 «Про надання дозволу Дрогобицькому міськрайонному відділу УМВС України у Львівській області на проведення реконструкції та переобладнання нежитлової споруди на [ADDRESS] під житлові квартири». Зазначеним рішенням виконавчий комітет ДМР дозволив провести ремонтно-будівельні роботи з влаштування квартир в нежитловому будинку [ADDRESS] . Право на проведення таких робіт отримали діючі працівники Дрогобицького УМВС України у Львівській області згідно із встановленою черговістю відповідно до контрольного списку працівників відділу, які потребували поліпшення житлових умов. Позивач зазначає, що особи, які отримали право на облаштування квартири, були поставлені на квартирний облік при міськвиконкомі в період з 1992 року по 1999 роки, а також серед них є особи, які взагалі не перебували на такому обліку, і тільки одна працівниця мала право на позачергове отримання житлової площі. Просить врахувати п. 6 роз`яснень Верховного суду України від 26 травня 2001 року «Про правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ», згідно якого жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду надаються громадянам у встановленому законодавством порядку, у тому числі, з додержанням черговості. Вважає, що виконавчим комітетом ДМР при прийнятті оскаржуваного рішення № 62 від 23.02.2006 допущено порушення норм чинного законодавства, а тому таке підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Крім того, враховуючи, що на підставі зазначеного рішення виконавчим комітетом ДМР прийнято рішення від 15.05.2008 №140 «Про затвердження актів Державної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови та квартир до експлуатації», яке слугувало підставою для видачі свідоцтв про право власності на житлові квартири, то таке теж підлягає визнанню недійсним та скасуванню разом зі свідоцтвами про право власності, виданими особам, які не мали права на отримання пільгового житла. Також просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] , оскільки [PERSON] квартиру, яку відчужив за вищезазначеним договором, отримав незаконно. У зв`язку з цим скасуванню підлягає і рішення про державну реєстрацію, прийняте на підставі договору. Вказує на те, що надання житла особам, які не мали достатніх підстав для одержання такого житла, а також особам, у яких таке право виникло пізніше за нього, тобто безпідставна вибірковість у наданні житла з прямим ігноруванням чинного законодавства за очевидної об`єктивної можливості забезпечити його житлом, свідчить про те, що виконавчим комітетом ДМР порушено його житлові права, зокрема право на забезпечення благоустроєним окремим житлом в м. Дрогобич, яке би відповідало санітарно-технічним вимогам. Житлові права позивача порушені також внаслідок протиправної бездіяльності виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, адже він досі не забезпечений житлом. Позивач зазначає про те, що діями та бездіяльністю виконавчого комітету Дрогобицької міської ради завдано йому значну моральну шкоду, так як він разом зі своєю сім`єю більше 30 років змушені звертатися із відповідними зверненнями до відповідача та суду, що спричиняє нервові виснаження, психологічне перевантаження та емоційне вигоряння. Вказує на те, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи та учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а його дочка перебуває на диспансерному обліку як дитина, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи та має чимало хронічних хвороб, які з кожним роком ускладнюються, у зв`язку з чим його сім`я потребує належних умов проживання. Просить суд визнати протиправним рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 62 від 23 лютого 2006 року та скасувати його; визнати протиправним рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 140 від 15 травня 2008 року та скасувати його; визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Дрогобицької міської ради щодо ненадання йому та членам його сім`ї благоустроєного житла; зобов`язати виконавчий комітет Дрогобицької міської ради забезпечити його та членів його сім`ї благоустроєним окремим житлом в м. Дрогобич, яке би відповідало санітарно-технічним вимогам; стягнути з виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в його користь 1 000 000 грн моральної шкоди; визнати недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 26.05.2008, видане виконавчим комітетом ДМР - [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 27.05.2008, прийняте на підставі зазначеного свідоцтва; визнати недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 26.05.2008, видане виконавчим комітетом ДМР - [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 27.05.2008, прийняте на підставі зазначеного свідоцтва; визнати недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 28.05.2008, видане виконавчим комітетом ДМР - [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 30.05.2008, прийняте на підставі зазначеного свідоцтва; визнати недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 26.05.2008, видане виконавчим комітетом ДМР - [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 27.05.2008, прийняте на підставі зазначеного свідоцтва; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 19.02.2010 Лаганяк Р.І., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 05.03.2010, прийняте на підставі зазначеного договору. Не погодившись із позовними вимогами, представник відповідача - виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Чукла С.П. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені вимоги не відповідають фактичним обставинам справи. Вказав на те, що забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється в межах цільових бюджетних призначень. Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради не отримував у 2005 - 2008 рр. кошти на виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом таких громадян у частині забезпечення житлом, а новозбудоване житло у цей період в експлуатацію не приймалось. Тому покладання на виконавчий комітет обов`язку надати позивачу квартиру за рахунок бюджету органу місцевого самоврядування не відповідає вимогам закону. Крім того, забезпечення житлом здійснюється в порядку черговості відповідно до квартирного обліку при міськвиконкомі, а тому позивач може отримати квартиру лише після того, як будуть забезпечені житлом особи, які у вищезазначеному списку перед ним. Звертає увагу суду на те, що Дрогобицький МРВ у Львівській області звернувся з листом на ім`я міського голови від 15.06.2005 з проханням перевести нежитловий будинок [ADDRESS] , в якому розташовані служби дільничних інспекторів міліції, дозвільна система, ВГІРФО Дрогобицького МРВ УМВСУ у Львівській області, під житло. Департамент міського господарства після проведеного обстеження зазначеного нежитлового будинку у своєму листі від 13.07.2005 № 382 вважав за доцільне надати дозвіл Дрогобицькому МРВ УМВСУ у Львівській області на переведення нежитлового будинку в статус житлового шляхом реконструкції з метою забезпечення житлом їх працівників. Врахувавши лист Дрогобицького МРВ УМВСУ у Львівській області та висновки Департаменту, виконавчий комітет Дрогобицької міської ради рішенням від 25.08.2005 №213 надав дозвіл на проведення проектування та реконструкцію нежитлової споруди на [ADDRESS] під житловий будинок за власні кошти працівників відділу. Цим же рішенням виконком зобов`язав Дрогобицький МРВ УМВСУ у Львівській області виготовити через ліцензовану організацію проект на реконструкцію та перепланування зазначеного приміщення та погодити його у встановленому порядку, а після завершення робіт подати міськвиконкому списки працівників для закріплення за ними квартир та видачі ордерів на їх вселення. Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 23.02.2006 №62 дозволено діючим працівникам Дрогобицького міськрайонного відділу УМВСУ у Львівській області за власні кошти вести ремонтно-будівельні роботи з облаштування квартири в нежитловому будинку [ADDRESS] згідно з встановленою черговістю відповідно до контрольного списку працівників міськрайонного відділу, які потребують поліпшення житлових умов, протоколу засідання житлової комісії Дрогобицького МРВ та виготовленим проектом, погодженим у встановленому порядку. У той же час, представник відповідача вказує на те, що позивач не надав доказів того, що він бажав провести реконструкцію нежитлової будівлі на [ADDRESS] , за власні кошти. З приводу неодноразового звернення позивача до Дрогобицької міської ради із заявами щодо забезпечення його житлом зазначає, що позивач звертався із зазначеного питання лише один раз, всі інші звернення стосувалися надання інформації щодо інших осіб. На всі свої звернення позивач отримував належні відповіді. Що стосується забезпечення житлом осіб за іншими вказаними позивачем адресами, у тому числі, по [ADDRESS] , то в департаменті міського господарства відсутня інформація щодо надання житлової площі в цьому будинку. Крім цього, ремонтно-будівельні роботи щодо перепланування і реконструкції колишнього приміщення кримінальної поліції проведено власними силами [PERSON] - особою, якій видано відповідний ордер на квартиру, по [ADDRESS] ; рішенням ВК від 15.06.2017 № 127 службове житлове приміщення КП «Муніципальна варта» ДМР надано прибиральниці підприємства [PERSON] . Представник відповідача вважає, що вимога позивача про стягнення з виконавчого комітету ДМР в його користь 1000000 грн моральної шкоди є необґрунтованою та безпідставною, а тому також не підлягає задоволенню. Крім того, представник ВК ДМР Чукла С. просить застосувати позовну давність до спірних правовідносин та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки останній оскаржує рішення виконавчого комітету ДМР від 23.02.2006 № 62 та від 15.05.2008 №140, які були прийняті 14 та 11 років тому. Разом з відзивом представник подав заяву про застосування позовної давності. Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що обставини, на які посилався представник відповідача у відзиві, не узгоджуються із роз`ясненнями ВСУ від 26 травня 2001 року та не є підставою першочергового чи позачергово надання житлового приміщення. Звертає також увагу, що представник відповідача у відзиві зазначив про те, що у виконавчому комітеті відсутня інформація щодо надання житлової площі в будинку по [ADDRESS] , що на його думку, є дивною обставиною, адже у зазначеному будинку проживають люди, при цьому незрозуміло на якій підставі туди заселено людей. Крім того, у відзиві представник відповідача вказав на те, що позивач може бути забезпечений житлом тільки із врахуванням черговості, проте ним не вказано які конкретні заходи вживались для реалізації прав громадян на житло, а тому він досі як особа, яка потребує поліпшення житлових умов та більше 30 років перебуває на квартирному обліку, не реалізував своє конституційне право на житло. Позивач [PERSON] також подав заяву про поновлення строків звернення до суду, в якій зазначив, що він неодноразово звертався до суду за захистом свого порушеного права на житло, проте була відсутня єдина судова практика щодо розгляду даного спору в порядку цивільного чи адміністративного судочинства. 02 серпня 2019 року він отримав постанову ВС від 03.07.2019, згідно з якою, спірні правовідносини пов`язані із забезпеченням позивача та його родини житлом, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Отже, враховуючи, що первинно від звернувся із позовом у строки, передбачені процесуальним законодавством, проте справу не було розглянуто з формальних підстав, у зв`язку з відсутністю чіткої позиції судів щодо підвідомчості справи, вважає, що ним пропущено строк з поважних причин, а тому такий підлягає поновленню. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та доповнив, що будинок, у якому міська рада надала квартири відповідачам, прийнято на баланс Дрогобицькою міською радою у 1996 році. Вказаний будинок передано у комунальну власність для покращення у той час житлових умов працівників міліції. Він також перебував у черзі на житло, при чому, з 1989 року під № 88. Однак, з незрозумілих йому причин, житловою комісією складено контрольний список, у який його не було включено. Зазначив, що головою такої комісії був працівник міліції, якого також включено у згаданий список на отримання житла. Крім цього, звертає увагу, що згаданий будинок не мав статусу житлового. Немає і проекту на цей будинок, у зв`язку з чим, на його переконання, такий слід вважати самочинним. А тому, право власності на спірне житло відповідачами не могло набуватися. Крім цього, житло повинно було надаватися лише кращим працівникам міліції. Проте, квартири надали зокрема працівникам, які не мали жодного заохочення. Водночас, на його переконання, задля отримання житла більшість відповідачів подали підроблені документи (довідки, свідоцтва тощо). На підставі викладеного вважає, що оскаржувані рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради є протиправними і такими, що підлягають скасуванню. Представник позивача - адвокат Лука Т.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та доповнив, що позивача ще у 1989 році включено в чергу на житло, однак, останній і досі не може зреалізувати своє право на житло. Дрогобицькою міською радою прийнято рішення, які зачіпають законні інтереси позивача, у зв`язку з чим останній звернувся з позовом про визнання таких протиправними та їх скасування. Звертає увагу, що відповідачам надано житло, не зважаючи на те, що останні були включені до черги значно пізніше, ніж позивач. Відповідно, на його думку, виконавчий комітет, приймаючи оскаржувані рішення, порушив право позивача на житло. Зокрема, на підставі цих рішень відповідачам видано свідоцтва про право власності на квартири, які вони просять скасувати, а також скасувати державну реєстрацію, здійснену на підставі таких свідоцтв. Крім цього, враховуючи відчуження відповідачем [PERSON] отриманого житла, просять скасувати і договір купівлі-продажу квартири. Вважає, що позивач мав переважне право на отримання житла, зважаючи на те, що знаходився на квартирному обліку з 1989 року. [PERSON] ще з 2009 року намагається захистити своє порушене право, оскільки звертався з позовом в порядку адміністративного судочинства. Однак, таке провадження було закрито, а тому, отримавши відповідне рішення Верховного Суду, звернувся з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства. Тому вважає, що позивачем строк звернення до суду з даним позовом пропущено з поважних причин і такий підлягає поновленню. На його переконання, є всі підстави для задоволення позовних вимог, в тому числі, й щодо забезпечення житла. Що ж стосується відшкодування моральної шкоди, то зазначив, що тривале намагання позивачем домогтися захисту своїх прав з приводу забезпечення його житлом, зважаючи на звернення до суду, починаючи з 2009 року, призвело до моральних страждань зокрема і його сім`ї. З позивача також насміхаються ті, хто отримав житло, що пригнічує його. Тому розмір моральної шкоди оцінюють в 1 000 000 грн. Представник відповідача КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» Ігнатова І.О. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог та пояснила, що реєстрація прав власності Бюро проводилось у відповідності до встановлених вимог. Згідно з такими, зокрема, правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється реєстрація, є документ, виданий органом місцевого самоврядування. Відповідно, коли до них звернулись відповідачі, надавши свідоцтво про право власності, вони зареєстрували право власності за вказаними особами. Згадані свідоцтва були оформлені і видані на підставі рішення Дрогобицької міської ради №140. Підстав вважати, що зазначене рішення чи свідоцтва про право власності були незаконними у них не було. У матеріалах інвентаризаційної справи містився акт прийняття житла в експлуатацію, погоджений усіма належними службами. Звертає увагу, що без відповідного проекту згадані квартири не прийняли б в експлуатацію. Вони діяли законно і тому вважає, що позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації є безпідставними, просить відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також третя особа приватний нотаріус Лаганяк Р.І. в судове засідання не з`явились без поважних причин. Остання просила розглядати справу у її відсутності. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, згідно із вимогами законодавства, звернення до суду має відбуватися із дотриманням певних строків. Представник відповідача виконавчого комітету Дрогобицької міської ради - Чукла С. просив застосувати позовну давність до спірних правовідносин, оскільки позивач оскаржує рішення виконавчого комітету ДМР від 23.02.2006 № 62 та від 15.05.2008 № 140, які були прийняті 14 та 11 років тому. З даного приводу слід зазначити, що [PERSON] неодноразово звертався до судів різних юрисдикцій щодо захисту своїх житлових прав. Ним спочатку було подано позов до адміністративного суду, проте провадження у справі закрито, оскільки справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства. У зв`язку з цим строк на звернення до суду з даним позовом підлягає поновленню. По суті позовних вимог варто зазначити, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним та відкритим, Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у рішенні від 20 березня 2012 року (справа № 2-2547/11) відмовив у задоволенні позову [PERSON] до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, за участю третіх осіб - Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] особисто та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] особисто та в інтересах неповнолітніх - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] особисто та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] особисто та в інтересах неповнолітнього [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення. Зазначене рішення [PERSON] оскаржував в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в ухвалі від 08 жовтня 2012 року відхилила апеляційну скаргу [PERSON] , а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2012 року залишила без змін. Предметом розгляду цих рішень було визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради «Про надання дозволу Дрогобицькому міськрайонному відділу УМВСУ у Львівській області на проведення реконструкції та переобладнання нежитлової споруди на [ADDRESS] під житлові квартири» від 23.02.2006 № 62. Вказане рішення оскаржується [PERSON] , зокрема, і у цій справі. Слід звернути увагу на те, що Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у своєму рішенні дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням виконкому не здійснювався розподіл благоустроєного житла, а лише надано дозвіл, зокрема діючим працівникам Дрогобицького міськрайонного відділу УМВСУ у Львівській області, вести за власні кошти ремонтно-будівельні роботи з влаштування квартири в нежитловому будинку [ADDRESS] . Крім того, виконком, приймаючи вказане рішення, діяв у межах повноважень, наданих законом, і при його прийнятті порушень охоронюваних законом прав та інтересів [PERSON] судом не встановлено, рішення в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнято відповідно до обставин, що склалися, отже, є вірним по суті. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області погодилася із рішенням суду першої інстанції про відмову в позові, та вказала, що [PERSON] не зазначив, яке конкретно його право порушеного та яким чином слід таке захистити в судовому порядку. У той же час, орган місцевого самоврядуванням, приймаючи оскаржуване рішення, вирішив питання переобладнання нежитлової споруди, безхазяйного майна для погодження в подальшому проживання осіб, які вклали туди свої кошти, розподіл житла з порушенням принципу черговості в цьому випадку не відбувався. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, розглядаючи позов [PERSON] щодо визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради «Про надання дозволу Дрогобицькому міськрайонному відділу УМВСУ у Львівській області на проведення реконструкції та переобладнання нежитлової споруди на [ADDRESS] під житлові квартири» від 23.02.2006 № 62, суди встановили певні преюдиційні факти, які не підлягають доказуванню в даному випадку. Зокрема те, що вказане рішення прийняте виконкомом у межах його повноважень, узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнято відповідно до обставин, що склалися, отже, є вірним по суті. Тобто, підстав для визнання його протиправним та скасування немає. При цьому, в даній справі, позивач також просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради «Про затвердження актів Державної приймальної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови та квартир до експлуатації» № 140 від 15 травня 2008 року. Крім того, оскільки вищезазначені рішення виконкому, на думку позивача, є протиправними, а відповідачам на підставі цих протиправних рішень видано свідоцтва про право власності на квартири, такі теж просив скасувати, разом із скасуванням державної реєстрації, здійсненої на підставі таких свідоцтва. Враховуючи відчуження відповідачем [PERSON] отриманого житла, просив скасувати і відповідний договір купівлі-продажу квартири. Будь-яких доказів щодо протиправності рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради «Про затвердження актів Державної приймальної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови та квартир до експлуатації» № 140 від 15 травня 2008 року позивачем не надано, лише вказано, що таке приймалось на основі рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради «Про надання дозволу Дрогобицькому міськрайонному відділу УМВСУ у Львівській області на проведення реконструкції та переобладнання нежитлової споруди на [ADDRESS] під житлові квартири» від 23.02.2006 № 62, а тому, на його переконання, теж підлягає скасуванню. Аналогічні доводи і щодо необхідності скасування свідоцтв про право власності, що видані відповідачам, та договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Із урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи позивача та приходить висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки є обставини, які встановлені рішеннями судів, що набрали законної сили і зводяться до того, що спірним рішенням виконавчого комітету загалом не порушено права позивача. У свою чергу всі інші вимоги позивача є похідними від вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 62 від 23 лютого 2006 року, а тому теж не можуть підлягати задоволенню.

Outcome: dismissed