Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, який укладений 02.07.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] (зареєстрований в реєстрі за № 2452) у зв'язку з неналежним його виконанням. [PERSON] пред'явила до [PERSON] зустрічний позов про розірвання договору довічного утримання від 02.07.2013 року у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, стягнувши з [PERSON] на її користь 24000 грн. як за 1/3 частину майна набувача за час протягом якого вона належним чином виконувала свої обов'язки за договором. В процесі розгляду справи [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила залишити за нею право власності на 1/3 частину житлового будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила суду, що 02.07.2013 року [PERSON] уклав з відповідачкою договір довічного утримання, який вони засвідчили у приватного нотаріуса Красноградського нотаріального округу Харківської області. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язалась довічно утримувати [PERSON], а також надавати йому необхідну допомогу матеріального характеру в вигляді продуктів харчування, лікарських засобів і виборів медичного призначення, інших предметів першої необхідності, шанобливо ставитись до нього, регулярно відвідувати його, організовувати прогулянки, брати участь у догляді за ним, оселею, оплачувати за свій рахунок комунальні послуги, надавати допомогу в оформленні житлових субсидій. Замість цього [PERSON] передав [PERSON] у власність належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований [ADDRESS]. Вартість відчуженого майна становить 73000 грн. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання, відповідачка порушує свої зобов'язання передбачені п. 6 договору довічного утримання. Не забезпечує його належним доглядом та не доглядає за оселею, продуктами харчування купувала лише за гроші [PERSON], а коли його пенсія закінчувалась, він залишався голодним, комунальні послуги також сплачувала за його рахунок. Крім того [PERSON] є тяжкою хворою людиною, перебуває на обліку в Красноградській ЦРЛ з рядом хронічних захворювань. За станом його здоров'я [PERSON] рекомендовано дієтичне харчування, незважаючи на це [PERSON] приносила їсти йому один раз у день, їжа весь час була одноманітна, а саме: борщ, каша, іноді суп. Починаючи з 07.06.2014 року [PERSON] зовсім перестала відвідувати позивача та виконувати взяті на себе зобов'язання, зазначені обставини є підставою для розірвання укладеного між сторонами по справі договору довічного утримання. [PERSON] в судовому засіданні позов про розірвання договору довічного утримання, який був укладений між ним та [PERSON] 02.07.2013 року у зв'язку з неналежним його невиконанням підтримав та просив його розірвати. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов [PERSON] не визнала, зустрічний позов підтримала та пояснила суду, що відповідно до умов договору довічного утримання укладеного між [PERSON] та [PERSON] остання зобов'язалась довічно утримувати [PERSON] надати йому житловий будинок з надвірними будівлями для довічного в ньому проживання, а також необхідну допомогу матеріального характеру у вигляді продуктів харчування, лікарських засобів і виробів медичного призначення, інших предметів першої необхідності, регулярно відвідувати його, брати участь у догляді за ним, оселею оплачувати за свій рахунок комунальні послуги, надавати допомогу в оформленні житлових субсидій. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в сумі мінімальної пенсії на місяць. В свою чергу [PERSON] отримала право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав на праві власності [PERSON] Відносини які склалися між [PERSON] та [PERSON] щодо його догляду виникли задовго до оформлення договору довічного утримання, спочатку мати [PERSON] доглядала за ним, а потім вона. Рік тому [PERSON] переніс мікроінсульт і [PERSON] здійснювала догляд за ним, що підтверджується свідками та довідкою сімейного лікаря. Потім сам [PERSON] звернувся до [PERSON] з пропозицією укласти договір довічного утримання, хоча має доньку. [PERSON] довго вагалась але потім погодилась, весь цей час з моменту укладання договору вона добросовісно виконувала свої обов'язки, готувала їжу, доглядала за позивачем, його будинком, посадила огород, сплачувала комунальні послуги, а також оплачувала оформлення спадщини та договору довічного утримання, відвідувала його щодня, доглядала коли хворів, купувала ліки. Весь цей час [PERSON] витрачала свої кошти оскільки вона є підприємцем та має стабільний заробіток. Пенсію [PERSON] вона ніколи не отримувала, і ніколи нею не розпоряджалась. В червні місяці 2014 року в будинку без дозволу [PERSON] посилилась онука позивача, яка почала перешкоджати здійснювати їй передбачені договором довічного утримання обов'язки, у зв'язку з чим вона звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів. [PERSON] продовжувала виконувати свої обов'язки здійснюючи переказ [PERSON] грошових коштів в розмірі мінімальної пенсії. Оскільки [PERSON] відмовляється від подальшого продовження виконання договору довічного утримання, крім того його виконанню перешкоджають інші особи, у зв'язку з чим [PERSON] не може продовжувати виконувати вказаний договір то просила залишити за нею право власності на 1/3 частину житлового будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з неможливістю виконання договору довічного утримання набувачем з підстав, що мають істотне значення. [PERSON] в судовому засіданні зустрічну позовну заяву підтримала про розірвання договору довічного утримання від 02.07.2013 року у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем та просила залишити за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] з урахуванням часу, протягом якого вона виконувала свої обов'язки за договором. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволення та зустрічний позов [PERSON] теж таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі. Відповідно до статей 744, 745 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований у реєстрі за №2452 (а.с.5-6). Згідно умов вище зазначеного договору [PERSON] передав у власність [PERSON] належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS]. В свою чергу, набувач [PERSON] зобов'язалась довічно утримувати відчужувача [PERSON], надати йому житловий будинок з надвірними будівлями для довічного в ньому проживання, а також - необхідну допомогу матеріального характеру у вигляді продуктів харчування, лікарських засобів і виробів медичного призначення, інших предметів першої необхідності, крім того, шанобливо ставитись до [PERSON], регулярно відвідувати його, толерантно ставитись до окремих недоліків його характеру, організовувати прогулянки, брати участь у догляді за ним, оселею, оплачувати за свій рахунок комунальні послуги, надавати допомогу в оформленні житлових субсидій. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в сумі мінімальної пенсії на місяць. Позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогами про розірвання вище зазначеного договору довічного утримання, посилаючись на те, що набувач порушує свої зобов'язання передбачені пунктом 6 договору, а починаючи з 07.06.2014 року взагалі не виконує взяті на себе обов'язки. При цьому, набувач - [PERSON] проти розірвання договору у зв'язку з неналежним його виконанням заперечує, мотивуючи тим, що зобов'язання вона перестала виконувати у зв'язку з неможливістю подальшого його виконання, оскільки позбавлена такої можливості, так як сам [PERSON] не бажає подальшого виконання договору довічного утримання, а також його виконанню перешкоджають його дочка та онука. Статтею 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Відповідно до статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв'язку з неможливості його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Особливості правової природи договору довічного утримання та положення ст.ст. 610,614 ЦК України покладають на набувача обов'язок щодо доведення обставин належного виконання умов цієї угоди. Судом встановлено, що відносини які склалися між [PERSON] та [PERSON] щодо його догляду виникли задовго до оформлення договору довічного утримання, спочатку мати [PERSON] доглядала за ним, а потім і сама вона після того як [PERSON] переніс мікроінсульт, потім сам позивач звернувся до [PERSON] з пропозицією укласти договір довічного утримання, от же ініціатором укладення договору довічного утримання був позивач [PERSON], який не спілкувався зі своїми рідними, а після хвороби потребував сторонньої допомоги. Дані обставини визнаються сторонами по справі, а отже відповідно до положень ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Починаючи з червня 2014 року [PERSON] налагодив відношення із дочкою та онукою, почали перешкоджати [PERSON] у виконанні своїх обов'язків за договором, з приводу чого відповідачка зверталась до правоохоронних органів, при цьому намагалась виконувати договір довічного утримання і в подальшому, шляхом переказу грошових коштів у мінімальному розмірі пенсії, які позивач отримав, все це є істотними умовами у зв'язку з чим, [PERSON] не може виконувати свої обов'язки за договором. Факт добросовісного виконання [PERSON] обов'язків передбачених договором довічного утримання, а саме: що вона готувала їжу, доглядала як за самим [PERSON] так і його будинком, посадила огород, сплачувала комунальні послуги, відвідувала його щодня, купувала ліки, в судовому засіданні підтвердив і сам [PERSON] та свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що також підтверджується наданими товарними чеками про купівлю продуктів, та сплату комунальних послуг. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] за клопотанням [PERSON] щодо обставин укладення та виконання оспорюваного договору з цього приводу конкретно пояснити нічого не змогли. Відповідно до Акта обстеження матеріально-побутових умов від 12.06.2014 року, складеного комісією у складі депутата міської ради та помічника депутата, за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] соціально побутові умови не задовільні, умови в яких він проживає не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, в будинку не придбано, зі слів [PERSON] не виконуються умови договору довічного утримання, протягом неділя [PERSON] не з'являється, не прибирає, їсти приносить один раз на день. При цьому, суд оціню критично надані [PERSON] докази на підтвердження того, що [PERSON] не належно виконувались обов'язки передбачені договором довічного утримання, оскільки вище зазначений акт складений вже після того як, він відмовився від отримання послуг [PERSON], а в цей час разом з ним в будинку проживала його онука, а час коли було зроблено фотографії, які долучено до матеріалів справи, взагалі встановити не можливо. Крім того не знайшло свого підтвердження те, що [PERSON] купувала продукти харчування та сплачувала комунальні послуги за рахунок пенсії, яку їй давав [PERSON], оскільки з цього приводу жодних доказів суду також не надано. От же відмовляючи [PERSON] у розірванні договору довічного утримання у зв'язку з неналежним його виконання, суд виходить із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту невиконання відповідачкою умов договору, а [PERSON] була позбавлена можливості виконувати умови договору з незалежних від неї причин, тому мала місце одностороння відмова від договору, а не порушення відповідачкою умов договору довічного утримання. Оскільки в суді доведено, що договір за викладених вище обставин не може виконуватися в подальшому з підстав, що мають істотне значення, є підстави для його розірвання за вимогою [PERSON] відповідно до п.2 ч.1 ст. 755 ЦК України із застосуванням наслідків розірвання договору. Договір довічного утримання слід розірвати з визнанням за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], застосувавши таким чином правові наслідки розірвання договору, передбачені ч.2 ст. 756 ЦК України, при цьому визначаючи частку в будинку, яку слід залишити за набувачем, суд виходить з тривалості часу, протягом якого [PERSON] належно виконувала свої обов'язки та здійснювала за [PERSON] догляд, як до укладання договору так і після укладання договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати, які понесені на оплату правової допомоги та сплату судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1307,70 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати, які понесені на оплату правової допомоги та сплату судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 257,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial