Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], уточнивши позовні вимоги просить суд: · достроково розірвати укладений 04 вересня 2009 року між нею та відповідачем договір оренди гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] · зобов'язати відповідача звільнити орендоване приміщення протягом семи днів з моменту вступу рішення в законну силу; · стягнути з відповідача 164,44 грн. пені, трьох процентів річних від простроченої суми та з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення; · стягнути з відповідача неустойку в розмірі 1680 грн.; · стягнути з відповідача 10 000 грн. завданої моральної шкоди; · стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 730 грн., 500 грн. витрат на надання правової допомоги, 500 грн. витрат на транспортні послуги. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником гаража за адресою: [ADDRESS]. Гараж орендує відповідач відповідно до укладеного Договору оренди від 04 вересня 2009 року. Згідно п. 3.1. Договору оренди гаража відповідач повинен сплачувати орендну плату не пізніше 10 числа кожного місяця. Однак, відповідач порушує терміни оплати, зокрема не провів в терміни оплату за грудень 2013 року, січень - лютий 2014 року, що враховуючи положення ст. 728 ЦК України дає їй право відмовитись від договору найму. Реалізовуючи дане право, 12 лютого 2014 року вона скерувала відповідачу поштою повідомлення про відмову від договору оренди, що зобов'язує відповідача звільнити гараж. Однак, відповідач не звільнив гараж. За користування гаражем протягом лютого, березня, квітня 2014 року просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі подвійної орендної плати, що становить 1680 грн. Враховуючи систематичність порушення умов договору, зокрема термінів внесення орендної плати просить такий розірвати достроково. За прострочення сплати орендної плати протягом грудня 2013 року - листопада 2014 року просить стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, інфляційне збільшення суми боргу та три проценти річних, що в сумі становить 164 грн. 44 коп. Також, неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 10 000 грн., просить вирішити питання розподілу судових витрат, зокрема стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 730 грн., 500 грн. витрат на надання правової допомоги, 500 грн. витрат на транспортні послуги. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач, його представник [PERSON] належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явились. Судом ухвалено розглянути справу за відсутності відповідача, його представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у власності позивача перебуває гараж [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем укладено договір оренди згаданого гаражу від 04 вересня 2009 року (а.с. 5). Згідно п. п. 3.1 - 3.2 Договору, орендар вносить орендну плату в розмірі 280 грн. в строки, визначені договором, а саме до 10 числа поточного місяця. Відповідач станом на 10 лютого 2014 року не вніс орендну плату за грудень 2013 року, січень-лютий 2014 року. Відповідно до ст. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму, договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. 12 лютого 2014 року позивачем скеровано відповідачу повідомлення про відмову від договору (а.с. 6,7). Однак, таке повідомлення відповідачем не отримано і поштове відправлення повернуто відправнику (позивачу) з підстави закінчення терміну зберігання (а.с. 66,67). Відтак, договір оренди не слід вважати припиненим в силу ст. 782 ЦК України. Факт продовження дії договору визнається позивачем, з огляду на те, що нею заявлено вимогу про дострокове розірвання такого. 19 лютого 2014 року позивачем отримано орендну плату в розмірі 560 грн. за грудень 2013 року-січень 2014 року. 11 квітня 2014 року позивачем отримано орендну плату в розмірі 840 грн. за лютий - квітень 2014 року. 21 червня 2014 року позивачем отримано орендну плату в розмірі 560 грн. за травень-червень 2014 року. 01 серпня 2014 року позивачем отримано орендну плату в розмірі 560 грн. за липень-серпень 2014 року. 09 жовтня 2014 року позивачем отримано орендну плату в розмірі 560 грн. за вересень-жовтень 2014 року. 05 грудня 2014 року позивачем отримано орендну плату в розмірі 560 грн. за листопад-грудень 2014 року. Статтею 783 ЦК України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача. При цьому повинні враховуватися приписи частини другої статті 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця. Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору. Право наймодавця вимагати повернення речі у разі припинення договору найму передбачено статтею 785 ЦК України. Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю). При цьому, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа N 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. (постанова Верховного Суду України від 8 травня 2012 р. у справі N 3-26гс12). Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем допускались істотні порушення договору оренди, що є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю. Відтак, позовні вимоги в частині дострокового розірвання договору оренди та зобов'язання відповідача звільнити гараж протягом семи днів з моменту вступу рішення в законну силу, що на думку суду є достатнім для вчення такої дії, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В період з грудня 2013 року по листопад 2014 року відповідачем допускались прострочення внесення орендної плати. За наявності вимоги про сплату боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, при оплаті на час розгляду справи орендної плати з відповідача слід стягнути суми інфляційного збільшення та три проценти річних за весь час прострочення. Провівши перевірку розрахованих сум, за період прострочення з відповідача підлягають стягненню наступні суми на підставі наведених вихідних даних, виходячи з терміну внесення орендної плати - до 10 числа поточного місяця: · за грудень 2013 року отримано плату - 19 лютого 2014 року, інфляційне збільшення суми боргу складає 3,65 грн., три проценти річних - 1,63 грн.; · за січень 2014 року отримано плату - 19 лютого 2014 року, інфляційне збільшення суми боргу складає 2,24 грн., три проценти річних - 0,92 грн.; · за лютий 2014 року отримано плату - 11 квітня 2014 року, інфляційне збільшення суми боргу складає 7,88 грн., три проценти річних - 1,38 грн.; · за березень 2014 року отримано плату - 11 квітня 2014 року, інфляційне збільшення суми боргу складає 6,16 грн., три проценти річних - 0,74 грн.; · за травень 2014 року отримано плату - 21 червня 2014 року, інфляційне збільшення суми боргу складає 13,55 грн., три проценти річних - 0,87 грн.; · за червень 2014 року отримано плату - 21 червня 2014 року, інфляційне збільшення суми боргу складає 2,80 грн., три проценти річних - 0,25 грн.; · за липень 2014 року отримано плату - 01 серпня 2014 року, інфляційне збільшення суми боргу складає 1,12 грн., три проценти річних - 0,53 грн.; · за вересень 2014 року отримано плату - 09 жовтня 2014 року, інфляційне збільшення суми боргу складає 8,12 грн., три проценти річних - 0,69 грн.; · за листопад 2014 року отримано плату - 05 грудня 2014 року, інфляційне збільшення суми боргу складає 5,32 грн., три проценти річних - 1,29 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 грн. 84 коп. - інфляційного збільшення суми заборгованості 8 грн. 30 коп. - трьох процентів річних. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки… Враховуючи те, що ні договором ні законом не передбачено сплату пені в разі порушення строків виконання грошового зобов'язання за договором оренди, в частині вимог про стягнення неустойки за порушення строків виконання зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ слід відмовити. Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Враховуючи те, що договір найму в силу ст. 782 ЦК України не слід вважати припиненим, в задоволенні позову в частині вимоги про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 1680 грн. слід відмовити. За змістом ст. ст. 15, 16 ч. 2 п. 9, 23, 611 п. 4 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом відшкодування моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Нормами ЦК України не передбачена відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання, неповернення орендованого майна у вигляді відшкодування моральної шкоди, а тому достатніх підстав для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди немає. По справі слід вирішити питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, зокрема стягнути сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам. Вимога про стягнення витрат на транспортні послуги не підлягає до задоволення, оскільки такі витрати не підтверджені належними доказами.

Outcome: partial