Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генічеський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивує тим, що він та [PERSON] є власниками житлового будинку з будівлями за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса для подачі документів на прийняття спадщини, але йому повідомили, що спадкове майно у вигляді будинку знаходиться під арештом судовими чи слідчими органами, а тому видача свідоцтва про право на спадщину неможлива без зняття арешту. При зверненні до Генічеського районного відділу державної виконавчої служби він дізнався, що в рамках невідомого йому виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника на підставі ухвали Генічеського районного суду від 10 квітня 1998 року. Вказує, що відповідно до вказаної ухвали, був накладений арешт на все майно, що належить [PERSON] та державний виконавець наклав арешт на жилий будинок з будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Разом з тим, відповідач по справі не є власником чи володільцем житлового будинку з будівлями, що належать йому та померлій [PERSON] в рівних долях. Наявність вказаного арешту створює для позивача перешкоди в реалізації права на прийняття спадщини та подальшому володінні, користуванні та розпорядженні майном. У зв`язку з тим, що зняти арешт в позасудовому порядку неможливо, просить суд зняти арешт з майна [PERSON] , що був накладений на підставі постанови про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження реєстраційний номер обтяження № 2458256 від 05 жовтня 2005 року на підставі постанови б/н від 27 травня 1998 року Генічеського районного відділу державної виконавчої служби м. Генічеськ внесені реєстратором Генічеської державної нотаріальної контори у вигляді арешту нерухомого майна (невизначене майно, все майно) та реєстраційний номер обтяження № 2458235 від 05 жовтня 2005 року на підставі постанови б/н від 10 квітня 1998 року Генічеського районного відділу державної виконавчої служби м. Генічеськ, внесені реєстратором Генічеської державної нотаріальної контори у вигляді арешту нерухомого майна (невизначене майно, все майно). В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] була повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явилась, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генічеський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судовому засіданні був відсутнім. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.\~\~\~ Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] являються власниками 14/25 частки домоволодіння з відповідною частиною надвірних будов, розташованих на земельній ділянці площею 600 кв. м, що знаходяться в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААР № 068286 від 08 лютого 1999 року, виданого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] . Вказане також підтверджується технічним паспортом на будинок та довідкою, виданою КП «Генічеське БТІ» від 18 червня 2019 року. Згідно вказаної довідки, власником 11/25 частки вищевказаного домоволодіння являється [PERSON] , що належить їй на підставі договору дарування від 21 вересня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особа, що постійно проживала з померлою на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується його заявою від 17 квітня 2019 року, поданою до приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 жовтня 2019 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17 квітня 2019 року. Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво на спадщину після померлої сестри, оскільки дізнався про наявність арешту на житловий будинок, що являється спадковим майном. При цьому підстави накладення арештів стосуються [PERSON] , яка не являється власником домоволодіння. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Так, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (довідка № 215038725 від 06 липня 20120року) на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , накладені обтяження, а саме: арешт (архівний запис) нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 2458235, накладений на підставі постанови Генічеського районного суду б/н від 10 квітня 1998 року, власником будинку зазначено [PERSON] та арешт (архівний запис) нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 2458256, накладений на підставі постанови Генічеського районного суду б/н від 27 травня 1998 року, власником будинку зазначено [PERSON] . Рішенням Генічеського районного суду від 12 травня 1997 року був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] та встановлений порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] . Зі змісту вказаного рішення вбачається, що на час його ухвалення [PERSON] , являлась власником 11/25 частки домоволодіння, а [PERSON] 14/25 частки. З постанов судді Генічеського районного суду від 10 квітня 1998 року вбачається, що в рамках розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу були накладені арешти , а саме на майно [PERSON] , що знаходиться в буд. [ADDRESS] , в тому числі на цей будинок, а також заборона відчуження вказаного будинку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 1998 року в рамках забезпечення позову був накладений арешт на будинок, частка якого на той час належала [PERSON] . В рамках якої справи був накладений арешт на вказаний будинок від 27 травня 1998 року судом не встановлено. Разом з тим, суд враховує, що з 21 вересня 1998 року власником 11/25 частки домоволодіння являється [PERSON] . Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного. За змістом\~п.\~11\~Постанови Пленуму\~вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~№ 5\~від03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса, або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно Спадщина це перехід прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємця. Суд враховує вимоги ст. 317 ЦК України, відповідно до якої, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. За таких обставин, оскільки обтяження були накладені у період, коли власником частки житлового будинку була [PERSON] , частка якої з 21 вересня 1998 року належить іншій особі, враховуючи, що арешт був накладений на весь будинок, при тому що 14/25 частки на той час належали [PERSON] (спадкоємцями якої були [PERSON] та померла [PERSON] ), суд приходить до висновку, що правові підстави для збереження арешту відсутні. Таким чином, з огляду на те, що наявність арешту нерухомого майна за відсутності достатніх правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості реалізувати спадкові права в повному обсязі та розпоряджатися майном на власний розсуд, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved