Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до держави Україна в особі Вищої ради правосуддя про стягнення моральної шкоди в сумі 10 млрд. грн., завданої незаконною дією слідчого судді Кирик О.В. (внесенням завідомо неправдивих відомостей в офіційний документ - ухвалу від 08.07.2021 р. у справі №686/17381/17). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Кирик О.В. 08.07.2021 р. винесла ухвалу у справі №686/17381/17, у якій назвала його підозрюваним, чим порушила презумпцію невинуватості, перевищила надані їй повноваження і внесла завідомо неправдиві відомості в офіційний документ, порушила його права, честь і гідність, чим заподіяла йому моральної шкоди. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач у позовній заяві просив провести підготовче судове засідання та судовий розгляд у його відсутності на підставі наданих ним доказів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив в якому проти позову заперечив та просив розглянути справу без його участі. Ствердив, що Вища рада правосуддя не вправі надавати правову оцінку судовим рішенням чи втручатися у здійснення судочинства, у тому числі сприяти у розгляді конкретних справ, чи представляти Державу у суді. Вважає недоведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди, причинового зв`язку між стверджуванню шкодою і поведінкою відповідача. Вважає, що сам факт прийняття рішення судом у справі №686/17381/17 не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування. Посилається на відсутність у позивача права на відшкодування моральної шкоди в силу ст. 1176 ЦК України. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, то в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 08.07.2021 р. у справі №686/17381/17 провадження за заявою [PERSON] про повернення застави у кримінальному провадженні №42016241010000031 закрито. Позивач стверджує, що постановленням цієї ухвали були порушені його права і заподіяно йому моральну шкоду в розмірі 10 млрд. грн., відповідальною за яку позивач вважає державу в особі ВРП. Згідно зі ст. ст. 124, 126, 129 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Незалежність судді гарантується Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. Держава забезпечує належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Згідно зі ст. 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка вносить подання про призначення судді на посаду; ухвалює рішення стосовно порушення суддею чи прокурором вимог щодо несумісності; розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; ухвалює рішення про звільнення судді з посади; надає згоду на затримання судді чи утримання його під вартою; ухвалює рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; вживає заходів щодо забезпечення незалежності суддів; ухвалює рішення про переведення судді з одного суду до іншого; здійснює інші повноваження, визначені цією Конституцією та законами України. Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначено Законом України «Про Вищу раду правосуддя». Статтею 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначено повноваження Вищої ради правосуддя, перелік яких є дещо ширшим, ніж той, що наведений у статті 131 Конституції України. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні регламентовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Законодавством не передбачено право Вищої ради правосуддя надавати правову оцінку судовим рішенням чи втручатися у здійснення судочинства. Зі змісту позовних вимог та безпосередньо підстав позову вбачається, що позивач фактично висловлює незгоду зі змістом ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Кирик О.В. від 08.07.2021 р. у справі №686/17381/17, тоді як позовні вимоги звернуті до Вищої ради правосуддя. Існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих судових рішень судом першої інстанції при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право у порядку, встановленому КПК України звернутись із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції на судове рішення суду першої інстанції. Крім того, у разі неналежного здійснення суддею своїх професійних обов`язків передбачена можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження. Підстави та порядок притягнення судді до дисциплінарної відповідальності визначені Розділом VI Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа (ст. 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Ст. 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону. Вища рада правосуддя має право встановлювати наявність чи відсутність у діях судді дисциплінарного проступку виключно в межах процедури дисциплінарного провадження. Такі повноваження зазначеного органу державної влади є дискреційними, тобто, здійснюються на його власний розсуд. Аналогічну правову позицію, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 р. у справі № 520/2261/19 в якій зазначено, «Системний аналіз положень ст. 131 Конституції України та ст. 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», у яких визначено коло повноважень ВРП, а також ст. ст. 126, 129 Конституції України, якими унормовано гарантії незалежності суддів, дає підстави для висновку про те, що ВРП не наділена повноваженнями здійснювати нагляд за діяльністю судді під час відправлення ним правосуддя, у тому числі контролювати дотримання ним строку розгляду справи чи певного процесуального питання та надавати вказівки із цього приводу. В іншому випадку це мало б наслідком порушення передбаченої Конституцією України заборони будь-якого впливу на суддю під час відправлення правосуддя. Отже особа, учасник справи, у разі незгоди із діями судді, визначеного для розгляду судової справи, має право ініціювати процедуру дисциплінарного провадження стосовно такого судді, навівши при цьому певні мотиви й доводи, які будуть предметом перевірки Вищої ради правосуддя та яка у подальшому уповноважена встановити наявність чи відсутність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Позивач не зазначав про вжиття ним таких заходів та їх можливі результати. Незаконність ухвали слідчого судді у встановленому порядку не доведена. При розгляді даної справи суд не наділений повноваженнями суду вищої інстанції та не вправі переглядати ухвалу слідчого судді на предмет відповідності закону. Крім того, відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Зазначені обставини зі змісту ухвали слідчого судді від 08.07.2021 р. не вбачаються. Порушення своїх прав позивач вбачає у посиланні на його статус як на підозрюваного по тексту ухвали. Згідно із ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Враховуючи зміст наведених норм, доведенню підлягає склад цивільного правопорушення: протиправність поведінки заподіювача, факт заподіяння шкоди і її розмір, а також причиновий зв`язок завданої шкоди із протиправним рішенням, дією або бездіяльністю конкретної посадової особи. Однак, зазначені обставини не доведені у встановленому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Необґрунтовано позивач послався у позовній заяві на правові висновки Верховного Суду, оскільки такі стосуються інших фактичних обставин. Зокрема, у вказаних позивачем постановах сформульовані висновки стосовно відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого при розгляді клопотань у кримінальному провадженні та дій процесуального прокурора. Отже, у задоволенні позову необхідно слід в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed