Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку загальною площею 2,6959 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3379 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 1,3580 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON]. В підтвердження позову зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON]. У зв'язку з смертю матері відкрилася спадщина на її майно, що складається з земельної ділянки загальної площею 2,6959 га. Зазначає, що він звертався до державної нотаріальної контори проте йому було відмовлено у прийнятті спадщини з тої причини, що державний акт на земельну ділянку матері був виданий після її смерті, тому правовстановлюючий документ на землю не відповідає закону. Така обставина позбавляє його права на оформлення спадщини. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку матері. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити. Представник Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, селищний голова направив суду листа, у якому просить справу розглядати без участі їх представника. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], померла [INFO] Факт родинних зв'язків позивача та спадкодавця стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], з якого вбачається, що [PERSON], народився [INFO] в смт. Поморяни а його батьками були [PERSON] та [PERSON] З довідки Поморянської селищної ради Золочівського району від 08.12.2016 року № 844 вбачається, що після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняв її син - [PERSON], який вступив в управління та володіння майном померлої. Заповіт в сільській раді не посвідчувався. Заборон та арештів на земельні ділянки немає. Як вбачається з копії державного акту серії [NUMBER] від 01.10.2004 [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,6959 га, що знаходиться на території Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області та складається з двох ділянок площею 1,3379 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 1,3580 га, кадастровий номер [NUMBER], які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач звертався до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, проте йому було відмовлено у видачі такого через відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно із ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР. За ст.524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як вказано у ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано у ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на те, що [PERSON] належала на праві власності земельні ділянка площею 2,6959 га, що знаходиться на території Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з двох ділянок площею 1,3379 га, кадастровий номер [NUMBER], та площею 1,3580 га, кадастровий номер [NUMBER], позивач спадщину після її смерті прийняв, що підтверджується в повній мірі матеріалами справи, інших спадкоємців майна [PERSON], які б спадщину прийняли, судом не встановлено, а через відсутність належних правовстановлюючих документів позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане вище спадкове майно.

Outcome: approved