Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з ПАТ «СК «Інгосстрах» заборгованість у сумі 4493,54 грн, як інфляційних та 2453,74 грн - 3 % річних за порушення строку виплати страхового відшкодування по договору страхування №CNH0009985AU від 10 травня 2006 року, та стягнення 500 грн, у відшкодування завданої моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 березня 2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу позивача, однак 15 квітня 2009 року сторона відповідача відмовила у виплаті страхового відшкодування в сумі 23638,23 грн, однак дана сума та сума судових витрат (357 грн) була стягнута за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2010 року, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 22 листопада 2010 року. Як було встановлено судом останній документ сторона відповідача отримала 16 квітня 2009 року, отже рішення про виплату відповідач зобов'язаний був прийняти в строк до 29 травня 2009 року і в строк до 13 червня 2009 року здійснити виплату страхового відшкодування, але виплата була здійснена лише 15 листопада 2012 року в примусовому порядку Державною виконавчою службою. Отже, посилаючись на приписи ст.ст.526, 626 ЦК України [PERSON] просить стягнути на свою користь інфляційні витрати та 3 % річних у зв'язку з простроченням сплати страхового відшкодування за період з 13 червня 2009 року по 15 листопада 2012 року та сплати судових витрат за судовим рішенням за період з 22 листопада 2010 року по 15 листопада 2012 року. До судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням провести заочний розгляд справи за його відсутності та задовольнити повністю позовні вимоги [PERSON] /а.с.23, 24/ Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини не явки суду не повідомлені, про час та місце розгляду справи ПАТ «СК «Інгосстрах» повідомлено належним чином. /а.с.22/ Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник відповідача по справі у судове засідання не з'явився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника ПАТ «СК «Інгосстрах», на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши усі обставини, на які посилається позивач та дослідивши докази, якими він обґрунтовує позовні вимоги, суд прийшов до наступного. Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2010 року, залишеного без змін 22 листопада 2010 року ухвалою апеляційного суду Чернігівської області, з ПАТ «СК «Інгосстрах» на користь позивача [PERSON] стягнуто 23638,23 грн страхового відшкодування по договору страхування №CNH0009985AU від 10 травня 2006 року та 357 грн, у відшкодування судових витрат. Зокрема судовими інстанціями було встановлено, що 10.05.2006 між сторонами укладено договір страхування наземного транспорту, згідно умов якого був застрахований автомобіль марки «ЗАЗ-110307», р.н. [NUMBER], що належить [PERSON] Відповідно до копії страхового акту від 15.04.2009 №И-5893 29.03.2009 р. сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу і подія визнана страховою. У виплаті страхового відшкодування стороною відповідача було відмовлено на підставі п.п.15.1.4., 15.2., 16.2. Умов страхування, у зв'язку з неподанням страхувальником копії протоколу медичного огляду. Згідно копії протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння №105 від 29.03.2009 р., виданого Менською ЦРЛ, позивач був тверезий. Як свідчить вхідний №424, даний акт надійшов до відповідача 16.04.2009 р., що не заперечувалось у судовому засіданні. /а.с.8-10/ 14 грудня 2010 року позивачу було видано виконавчий лист і як видно з постанови про закінчення виконавчого провадження 15 листопада 2012 року рішення суду згідно виконавчого листа виконано фактично. /а.с.11, 12/ Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини регламентовані Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 р. N85/96-ВР, який у ст.20 зазначає, що страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Аналогічна норма права закріплена і у ст.992 ЦК України. З дослідженого судом договору страхування №CNH0009985AU від 10 травня 2006 року встановлено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення. Отже, оскільки сторони між собою у договорі визначили майнову відповідальність за невиконання зобов'язання по страховій виплаті, то позиція позивача про наявність правових підстав для настання відповідальності у виді сплати страховою компанією інфляційних та трьох процентів річних від простроченої суми, є необґрунтованою, як є необґрунтованою та такою, що взагалі не ґрунтується на нормах цивільного права та умовах договору страхування, позиція [PERSON] про нарахування і стягнення інфляційних та трьох процентів річних на судові витрати в розмірі 357 грн, а також стягнення на його користь 500 грн у відшкодування моральної шкоди. Враховуючи наведені вище норми права, визначені сторонами умови договору, та встановлені судом обставини справи, приймаючи до уваги межі позовних вимог та відсутність заперечень сторони відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2914,59 грн, як пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування, з розрахунку 23638,23 грн - сума грошового відшкодування, 0,01 % - розмір пені, 1233 дні - період прострочення з 13.06.2009 р. по 14.11.2012 р. включно (23638,23 х 0,01 % х 1233 : 100) За таких підстав та міркувань позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного й у відповідності із ст.ст.11, 16, 23, 992 ЦК України, Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 р. N85/96-ВР,

Outcome: partial