Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом в інтересах [PERSON] мотивуючи тим, що [INFO] помер батько останнього [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом серії [NUMBER]. [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак оформити в нотаріуса не спроможний, так як оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просив визнати [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,6506 га, яка була сформована за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), право на яку було посвідчене за спадкодавцем вище згаданим сертифікатом. [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача Черепівської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність , тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть спадкодавця та копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6,10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку прийняв його син - [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що вбачається з довідки Черепівської сільської ради, довідок відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.7-9,31-32). Разом з тим, [PERSON] не спроможний отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати він також не спроможний, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з роз`яснення приватного нотаріуса Головенської Л.В. (а.с.15). Однак право спадкодавця на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, пенсіонером, був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000001, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Батьківщина» 25.05.1995 року і йому вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) , розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №666, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.11-14). Разом з тим, з листа відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області вбачається, що відповідно до технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки, громадянам-власникам земельних часток (паїв) на території Черепіської сільської ради (ТОВ «Черепівське») Буринського району Сумської області, розробленої землевпорядною фірмою «Кадастр» у 2004 році, [PERSON] обліковується за контуром 666 та відповідно до даних Державного земельного кадастру земельній ділянці присвоєно кадастровий номер - 5920988800:06:001:0286 (а.с.33-37). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що [PERSON] прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved