Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON], [INFO] померла мати - [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, яким належний йому житловий будинок [ADDRESS] заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Він (позивач) стверджував, що після смерті батька доглядав за господарством, проводив поточний його ремонт, підтримував будинок та господарські споруди в належному стані, у нього (позивача) залишилася ощадна книжка на ім'я [PERSON], а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], але юридично не оформив своїх спадкових прав. [PERSON] просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], та визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1928 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судовому засіданні представник позивача та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, не просила розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у звичайному порядку в відсутності відповідача за наявними у справі доказами, оскільки представник позивача та її представник заперечували проти заочного розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що вони тривалий час знали [PERSON], який доводився [PERSON] рідним батьком. [PERSON] після смерті батька доглядав за будинком, проводив поточний його ремонт, підтримував будинок та господарські споруди в належному стані. Вислухавши пояснення представника позивача, її представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що з 25 серпня 1937 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією посвідки про шлюб (а.с. 9) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя склав заповіт, яким належний йому житловий будинок [ADDRESS] заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, що підтверджується його копією (а.с. 66). Таким чином, в силу ст. 534 ЦК УРСР [PERSON] та [PERSON], як особи, визначені у заповіті, мають право на спадкоємство після смерті [PERSON] З копії спадкової справи № 143/1999 до майна померлого [PERSON] (а.с. 62-69) вбачається, що спадщину прийняв [PERSON], [PERSON] була спадкоємцем згідно ст. 535 ЦК УРСР, але від прийняття спадщини відмовилася та у поданій 15 травня 1998 року заяві просила видати на її ім'я свідоцтво про право власності на 1/2 частину у спільному майні, придбаному подружжям за час шлюбу. На підставі цієї заяви державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори 18 грудня 2001 року за реєстровим № 2420 було посвідчено свідоцтво про право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового [ADDRESS], який значився за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Носівською ДНК 30 січня 1979 року за № 34. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, [PERSON] належали 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1928 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за цією ж адресою. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] За таких обставин позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 1995 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконкому Носівської міської ради народних депутатів № 64 від 20 червня 1995 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 90, згідно якого йому передалась у приватну власність земельна ділянка площею 0,1928 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Носівської міської ради народних депутатів, що підтверджується копією державного акта (а.с. 10). У судовому засіданні встановлено, що вищезазначеній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER], вона розташована в [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18 квітня 2016 року (а.с. 23). З копії довідки КП «Носівське БТІ» Носівської районної ради № 120 від 19 травня 2016 року (а.с. 18) вбачається, що за даними інвентаризаційної справи станом на 31 грудня 2012 року право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Носівською держнотконторою 30 січня 1979 року за р/№ 34, зареєстровано за [PERSON]. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину на спадкове нерухоме майно, а тому у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1928 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в [ADDRESS], необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1 211,82 грн. (551,20 грн. - за вимогу немайнового характеру та 660,62 грн. - за вимоги майнового характеру), що підтверджується квитанцією (а.с. 1). У зв'язку з тим, що позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме в частині встановлення факту прийняття спадщини, що є позовною вимогою немайнового характеру, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial