Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, просить: - виділити у натурі йому ізольовану кімнату № 7 площею 12,8 кв.м у квартирі [ADDRESS]; - виділити у натурі [PERSON], [PERSON], [PERSON] ізольовану кімнату № 8 площею 14,7 кв.м. та ізольовану кімнату № 9 площею 16,0 кв.м у зазначеній квартирі; - залишити в загальному користуванні коридор № 1 площею 9,0 кв.м, кухню № 4 площею 6,7 кв.м, вбиральню № 2 площею 1,1 кв.м, ванну кімнату № 3 площею 2,0 кв.м, вбудовані шафи № 5 та № 6 площею 0,7 кв.м у вищевказаній квартирі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності йому, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначена квартира складається з трьох кімнат житловою площею 43,5 м. кв., у тому числі: 1-а кімната 12,8 м. кв., 2-а кімната 14,7 м. кв., 3-я кімната 16,0 м. кв., кухні площею 6,7 м. кв., ванної кімнати площею 2,0 м. кв.. вбиральні 1,1 м. кв., коридору 9,0 м. кв., вбудованої шафи 0.7 м. кв. Загальна площа квартири 64,8 м. кв. [PERSON] 07 жовтня 2006 року уклала шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу - «Козлова», за рішенням суду шлюб було розірвано, прізвище після розірвання шлюбу залишилось «Козлова», 29 червня 2013 року [PERSON] уклала шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу - «Соколовська». [PERSON] померла 11 квітня 2010 року. За життя нею було складено заповіт, згідно якого вона заповідає все належне їй майно на момент її смерті сину - [PERSON]. Спадщину [PERSON] прийняв, однак на даний час у встановленому законом порядку не оформив, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. На даний час у зазначеній квартирі проживає тільки відповідач [PERSON] із дружиною та дітьми. Протягом останніх двох трьох років у позивача із відповідачем та його дружиною виникають конфлікти з приводу володіння квартирою. Відповідач відмовляється продавати свою частку позивачеві чи третім особам або купувати їхні частки. Мирно вирішити питання не вдається. Позивач вважає, що його право розпоряджатися належним йому майном порушено, у звязку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник, що діє на підставі довіреності, підтримали вимоги, із підстав вказаних у позові. Позивач [PERSON] на підставі довіреності представляє інтереси третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 листопада 1998 року реєстраційний номер №5-А-98-142694, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.5). [PERSON] померла 11 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ВЛ №263608, видане 12 квітня 2010 року відділом РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції (а.с.10) [PERSON] було складено заповіт, за реєстровим № 1907, від 21 червня1999 року, згідно якого вона заповіла належну їй на праві особистої власності частку трикімнатної ізольованої квартири, що знаходиться в [ADDRESS], своєму сину [PERSON] (а.с.52). Копією свідоцтва про народження підтверджується, що [PERSON] народився 11 грудня 1963 року, його матірю вказана [PERSON] (а.с.40). Як вбачається із спадкової справи, після померлої 11 квітня 2010 року, [PERSON] із заявою про прийняття спадку звертався тільки [PERSON], інші особи не зверталися. Постановою нотаріуса від 28.08.2015 року відмовлено [PERSON] в отриманні свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після померлої 11 квітня 2010 року його матері [PERSON], у звязку із відсутністю у спадкодавця необхідних правовстановлюючих документів (а.с.56). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Харківське міське БТІ», квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат житловою площею 43,5 м. кв., у тому числі: 1-а кімната 12,8 м. кв., 2-а кімната 14,7 м. кв., 3-я кімната 16,0 м. кв., кухні площею 6,7 м. кв., ванної кімнати площею 2,0 м. кв.. вбиральні 1,1 м. кв., коридору 9,0 м. кв., вбудованої шафи 0.7 м. кв. Загальна площа квартири 64,8 м. кв.(а.с.3-4). Згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи №12700 від 27.02.2017 року: З технічної точки зору визначити порядок користування квартирою № 248 в будинку № 160 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, виділивши [PERSON] на 1/4 частку в особисте користування ізольовану кімнату № 7 площею 12,8 кв.м. а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на обєднану 3/4 частку ізольовану кімнату № 8 площею 14,7 кв.м. та ізольовану кімнату № 9 площею 16,0 кв.м, залишити в загальному користуванні коридор № 1 площею 9,0 кв.м., кухню № 4 площею 6,7 кв.м., вбиральню № 2 площею № 1,1 кв.м., ванну кімнату № 3 площею 2,0 кв.м., вбудовані шафи № 5 та № 6 площею 0,7 кв.м. можливо. Частинами 1, 2 статі 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Положеннями ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження, у зв'язку з чим суд вважає можливим позов задовольнити.

Outcome: approved