Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради про визнання власником спадкового нерухомого майна та просить суд визнати його, тобто, [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], власником спадкового майна [PERSON], померлого 30 грудня 1993 року у віці 72 роки, а саме, визнати [PERSON] власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями (сарай), які розташовані за адресою: м. Корюківка, вул.. Пролетарська, 55, Чернігівської області. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не з»явились, подано заяву від представника позивача про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. В судове засідання представник Корюківської міської ради не з»явились, подано заяву від представника позивача про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та проти позову не заперечують. Третя особа, представник Корюківської районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, у вирішенні позову покладається на розсуд суду. Також повідомила, що спадкова справа , що до майна померлого 30 грудня 1993 року [PERSON] не заводилась. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. В м. Корюківка в будинку №55 по вул.. Пролетарській, де позивач проживав і проживає зараз, проживали його дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON]. Дід та бабуся позивача не перебували в зареєстрованому шлюбі, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. У 70-х роках минулого століття виконкомом Корюківської міської ради діду позивача був наданий дозвіл на будівництво нового житлового будинку №55 по вул.. Пролетарській в м. Корюківка, згідно затвердженого проекту. Будівництво нового житлового будинку було фактично закінчено через декілька років, дід та баба вселились і проживали в ново побудованому житловому будинку разом зі свої сином (батьком позивача). У 1990 році баба позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до діда [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку №55 по вул.. Пролетарській в м. Корюківка, і про реальний поділ цього домоволодіння. Рішенням народного суду Корюківського району Чернігівської області від 12 вересня 1990 року за [PERSON] було визнано право власності на ? частину спірного домоволодіння і виділено відповідні приміщення. На підставі даного рішення суду баба позивача зареєструвала своє право власності в Н. Сіверському МБТІ 01 жовтня 1990 року за №986. Дід своє право власності на виділену йому частину в бюро технічної інвентаризації не зареєстрував. У 1990 році баба позивача подарувала позивачу виділену їй судом ? частину житлового будинку за адресою: м. Корюківка, вул.. Пролетарська, 55, Чернігівської області, що підтверджується договором дарування посвідченого державним нотаріусом Корюківської районної державної нотаріальної контори 02 жовтня 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за №1173. Даний договір був зареєстрований позивачем в БТІ. 30 грудня 1993 року дід позивача [PERSON] помер. На майно померлого відкрилася спадщина, яка складається з його частини в житловому будинку з надвірними будівлями. [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 03 листопада 1988 року державним нотаріусом Корюківської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1463. В своєму заповіті дід позивача заповідав йому , тобто [PERSON], житловий будинок за адресою: м. Корюківка, вул.. Пролетарська, 55, Чернігівської області. Після смерті діда позивач прийняв спадщину, бо на час смерті діда він проживав і був зареєстрований разом з ним в належному йому та діду житловому будинку в м. Корюківка, по вул.. Пролетарській, 55, Чернігівської області. Після спливу шести місяців з дня відкриття спадкової справи, позивач вирішив отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на успадковану частину житлового будинку діда. Для вирішення даного питання він звернувся до нотаріальної контори, але нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, бо рішення суду про поділ спадкового житлового будинку з надвірними будівлями не було зареєстровано дідом в органах БТІ. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. У звязку зі смертю діда (співвласника), у позивача немає можливості провести державну реєстрацію права власності на належну померлому частину житлового будинку з надвірними будівлями. Так як нотаріус Корюківської районної державної нотаріальної контори не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову частину житлового будинку з надвірними будівлями за відсутності державної реєстрації права власності на це нерухоме майно, позивач [PERSON] вимушений звернутися до суду для визнання його власником спадкового майна померлого діда, а саме, на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться в м. Корюківка, по вул.. Пролетарській, 55, Чернігівської області. Відповідно до діючої на час виникнення спірних правовідносин ст. 529 ЦК України 1963 року, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до діючих на час виникнення спірних правовідносин ст.ст. 534, 548 ЦК України 1963 року, кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або частину одному або декільком особам. Для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визначається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до діючої на час виникнення спірних правовідносин ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті діда його спадщину прийняв позивач, бо він проживав разом з дідом на час його смерті, позивач вступив у володіння дідовою часткою будинку. Інші спадкоємці у померлого відсутні. Той факт, що [PERSON] є власником та спадкоємцем належної діду частини житлового будинку з надвірними будівлями підтверджується документально: довідкою КРКП «Рампа» БТІ про вартість та стан житлового будинку з надвірними будівлями, свідоцтвом про смерть діда, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження батька позивача, заповітом діда та іншими документами. Крім позивача [PERSON] на спадщину ніхто не претендує, тому відповідачем по справі має бути орган самоврядування Корюківська міська рада, бо на її землях знаходиться спадкове майно, а відповідно до ст. 1277 ЦК України, в разі неприйняття спадщини майно померлого є відумерлим і переходить у власність територіальної громади. Згідно інформації КРКП «Рампа» БТІ вартість спірного житлового будинку становить 75149,00 грн. Будинок закінчений будівництвом на 100%, отримав 50% зносу. Житлова площа будинку становить 37,60 м.кв., загальна 66,00 м.кв. Є господарські будівлі: сарай. Загальна вартість садиби становить 81385,00 грн., вартість дідової ? частини становить 40692,50 грн. За таких обставин позов є законним, обґрунтованим і підтвердженим відповідними доказами і тому підлягає задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду слід залишити за позивачем.

Outcome: approved