Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування право приватної власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою вул. Біла, 25, с. Яснозір'я, Віньковецького району Хмельницької області, і складається із: житлового будинку із верандою загальною площею 72,3 кв.м., сараю-літньої кухні загальною площею 35,8 кв.м., погреба загальною площею 12,0 кв.м. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що 21.05.2009 року померла його бабка [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить домоволодіння, що знаходиться по вул. Біла, 25, в с. Яснозір'я, Віньковецького району Хмельницької області. Позивач є спадкоємцем померлої за законом четвертої черги, спадщину прийняв, оскільки на день смерті спадкодавиці був зареєстрований та проживав разом із нею на одному погосподарському номері. 06.10.2016 року [PERSON] звернувся в нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, однак у видачі такого йому було відмовлено в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене майно. Тому він просить визнати право власності на житловий будинок у судовому порядку. У судове засідання 10.11.2016 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, в. о. сільського голови [PERSON] також надав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав та просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов належить задовольнити. Судом встановлено, що 21.05.2009 року в м. Хмельницький Хмельницької області померла бабка позивача [PERSON], якій належав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Яснозір`я по вул. Біла, 25, Віньковецького району Хмельницької області. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за законом, спадщину прийняв. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 286972; паспортом позивача; свідоцтвом про народження серії І-БВ № 278574, із якого слідує, що батьком [PERSON] є [PERSON], а матір`ю [PERSON]; свідоцтвом про народження серії І-БВ № 278573, із якого слідує, що матір`ю [PERSON] Анісії є [PERSON]; свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 153148, згідно якого [PERSON] та [PERSON] одружились 13.02.1965 року, та прізвище подружжя після одруження «Мельник»; довідками Яснозірської сільської ради № 572 та № 573 від 28.09.2016 року, із яких слідує, що [PERSON], яка померла 21.05.2009 року, до дня смерті була зареєстрована та проживала в с. Яснозір`я по вул. Біла, 25, разом із онуком [PERSON]; довідкою Яснозірської сільської ради № 592 від 28.10.2016 року, згідно якої за померлою [PERSON] рахується житловий будинок, що знаходиться в с. Яснозір`я по вул. Біла, 25, та земельна ділянка розміром 087 га: 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,62 га для ведення особистого селянського господарства; випискою з по господарських книг Яснозірської сільської ради за період з 1971 року по 2016 рік. За даними оцінювального акта Віньковецького малого районного комунального підприємства «Інвентарбюро» від 03.10.2016 року, вартість домоволодіння в с. Яснозір`я по вул. Фрунзе, 25, (до 1991 року побудови) яке складається із житлового будинку, веранди, сараю-літньої кухні, погреба, становить 25322,00 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за законом, спадщину прийняв. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.10.2016 року, приватним нотаріусом Віньковецького районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Яснозір`я по вул. Біла (Фрунзе), 25, який належав [PERSON], померлій 21.05.2009 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене майно. Таким чином, позивач прийнявши спадщину після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, та у звязку з цим виник спір. При вирішенні розглядуваного спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. А оскільки позивач є спадкоємцем померлої [PERSON], та зокрема спірного житлового будинку за законом, спадщину прийняв у встановленому законом порядку, визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на спадкове майно.

Outcome: approved