Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому за уточненими позовними вимогами просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON], встановити факт проживання його та спадкодавця однією сім'єю з 08.04.2013 року по [INFO] та визнати його спадкоємцем четвертої черги спадщини відкритої після смерті [PERSON] (а.с. 50-53, 144). Вимоги мотивує тим, що з 17 серпня 1979 року він та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, постійно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, весь час мешкали в [ADDRESS]. Ця квартира належала їм на праві спільної власності у рівних частках та набута у власність внаслідок приватизації житла. Дітей від шлюбу не мали. Проте 08.04.2013 року вони розлучилися, однак до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію розлучення не зверталися, продовжували проживати однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, розлучення було формальним. Причиною їхнього розлучення були неприязні стосунки між ним та відповідачем, яка являється сестрою померлої його дружини. Відповідач, використовуючи хворобу [PERSON] та її безпорадний стан, а також з метою заволодіння їх спільним майном, поставила собі за мету їх розлучити, психологічно тиснула на його дружину, давала їй всілякі обіцянки щодо лікування у санаторії, якщо вона розлучиться. Проте після розлучення [PERSON] жодного разу не відвідала свою сестру та коли його дружина зрозуміла, що це все обман, сильно переживала і це спричиняло її страждання. [INFO] [PERSON] померла у віці 80 років. Спадковим майном являється ? частина квартири [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,057 га., яка розміщена на території Долинської сільської ради, СТ «Міжгір'я» та інше майно. Він має право відповідно до ст. 1264 ЦК України на четверту чергу спадкування за законом, як особа яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, оскільки разом проживали з 1979 року по день смерті [PERSON] до [INFO]. Встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю його зі спадкодавцем має значення для оформлення права на спадщину і одержання свідоцтва про право на спадщину. Він та відповідач у травні 2015 року зверталися до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Проте відповідача необхідно усунути від права на спадкування, оскільки у період з 2000 року по день смерті [PERSON] коли стан здоров'я спадкодавця поступово погіршувався і остання перебувала у тяжкому стані, потребуючи амбулаторного і стаціонарного лікування, [PERSON] жодного разу не запропонувала своєї допомоги сестрі, не надавала кошти на лікування і утримання, ніколи не перевідувала, навіть, не телефонувала, щоб поцікавитися про її стан здоров'я, хоча знала про стан здоров'я своєї сестри. [PERSON] фактично з моменту реєстрації шлюбу з ним постійно скаржилася на стан здоров'я, час від часу перебувала на лікарняному та в лікарні, їй неодноразово пропонували оформити інвалідність, від чого вона відмовлялася, ще в молодості його дружині був поставлений діагноз епілепсія, хвороба хребта, згодом артрит та ряд інших захворювань, пов'язаних з рухомим апаратом, ще трохи згодом діагноз захворювання серця, печінки, щитовидної залози, крові, а в 2013 року встановлено онкозахворювання. Останнім часом [PERSON] не могла обходитися без сторонньої допомоги. Він постійно просив інших людей про матеріальну допомогу та стороннього догляду за своєю дружиною, ніс витрати на її утримання, доглядав за нею, матеріально забезпечував та утримував. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне територіальне управління юстиції в м. Києві (а.с. 127, 128). В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов з уточненими вимогами та викладені у позовній заяві обставини. Відповідач та представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність та надуманість вимог. При цьому відповідач пояснила, що позивач жорстко поводився із її сестрою [PERSON], не давав спілкуватися із друзями та близькими людьми, дивитися передачі по телевізору, слухати радіо, телефонувати, коли відбував покарання у зоні постійно просив подавати клопотання про помилування. Із сестрою вона зуcтрічалася поза межами її квартири, так як позивач негативно до неї ставився. [PERSON] сторонньої допомоги не потребувала, коштів у неї ніколи не просила, востаннє вона з сестрою зуcтрічалася та спілкувалася у березні 2015 року. Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що [PERSON], дошлюбне прізвище якої було [PERSON], була її близькою подругою з дитинства. [PERSON] з роботи отримала двохкімнатну квартиру по вул. Курнатовського. Позивач був чоловіком [PERSON] з яким [PERSON] жити не могла через його характер. [PERSON] дев'ять років був у тюрмі, коли повернувся були одні скандали з [PERSON], так як вони мали різні погляди. Про це їй [PERSON] розповідала особисто, що позивач зайняв окрему кімнату, поставив там замок, [PERSON] виселив у прохідну кімнату, жили вони окремо, роздільно харчувалися, окремо купували продукти, за квартиру платили по ? частині кожний. [PERSON] подала на розлучення. У кінці 2013 року [PERSON] прийшла до неї зі слізьми, що позивач виніс з квартири всі українські книжки на макулатуру, не давав їй слухати передачі українською мовою. Вона також особисто чула, що [PERSON] все своє майно хотіла передати своїй сестрі [PERSON]. Позивач не давав [PERSON] спілкуватися з відповідачем, так як ненавидів останню; зуcтрічалися та підтримували стосунки сестри постійно та без присутності позивача. [PERSON] з [PERSON] їздити вдвох на дачу не хотіла, бо позивач весь час з [PERSON] лаявся. За станом здоров'я [PERSON] ніякої сторонньої допомоги та підтримки ні фізичної ні матеріальної ніколи не потребувала і такої допомоги позивач спадкодавцю не надавав. [PERSON] хотіла щоб її поховали у Чорнобилі, проте позивач не дав цього зробити. Ще за два дні до смерті у неділю [PERSON] працювала на дачі, її смерть була раптова, померла від пневмонії, онкохвора не була. Відповідач та [PERSON] були рідними та дуже близькими людьми, часто зуcтрічалися і постійно спілкувалися. Свідок [PERSON] засвідчив, що він зять відповідача, [PERSON] зі своєю сестрою [PERSON] зуcтрічалися у них коли його теща приїздила у м. Київ, вони разом їздили по гриби, ягоди та лікарські рослини. [PERSON] також їздила до своєї сестри в м. Тернопіль. [PERSON] слідкувала за своїм здоров'ям, лікувалася травами, стороннього догляду не потребувала. Про смерть [PERSON] позивач нікого не повідомив, про це відповідач дізналася через друзів та відразу приїхала на похорони. За життя тітка [PERSON] приїздила до них самостійно міським транспортом, про якусь допомогу ніколи не просила. Раніше тітка неодноразово говорила, що хотіла розлучитися з позивачем, так як жити з ним важко, він піднімав не неї руку, ховав від неї документи. Коли його дружина або теща телефонували [PERSON], то позивач відмовлявся кликати тітку до телефону, кидав слухавку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона близька подруга [PERSON] Після звільнення з місць позбавлення волі позивач зайняв більшу кімнату, вставив у двері замок, [PERSON] залишив прохідну кімнату. Спільного господарства [PERSON] з позивачем не мала, спадкодавець допомоги не потребувала, хворіла як і всі літні люди. 07 квітня 2015 року [PERSON] приїздила до неї на день народження маршруткою. Позивач ненавидів [PERSON] Про смерть [PERSON] [PERSON] нікого не повідомив та не допустив відповідача до поховання її сестри. Ще 4 травня 2015 року [PERSON] приїхала до неї у Бровари, стан її був нормальний; 5 травня 2015 року їздила на дачу, померла [INFO] у автомобілі швидкої допомоги. Позивач [PERSON] грошей не давав та не утримував її, харчувались вони окремо, свій бюджет [PERSON] вела сама, свої гроші відповідач прогулював, до своєї кімнати [PERSON] не впускав. На дачу позивач їздив відпочивати та говорив, що на дурняк робити там не буде. Свідок [PERSON] засвідчила, що з дитинства добре знає [PERSON] та відповідача, вони зустрічались на Чорнобильських зустрічах, на родинних святах. Зі слів [PERSON] у неї було тяжке життя, позивач неадекватний, з неї дуже знущався, [PERSON] дуже боялася свого чоловіка, бо він погрожував, тому боялася розлучатися. Ніякого стороннього догляду [PERSON] не потребувала, була енергійною, щороку з сестрою [PERSON] їздила в ліс по ягоди та трави. [PERSON] запрошувала [PERSON] переїхати жити до неї через неможливість проживання з позивачем, проте [PERSON] була релігійною і вважала, що це її тяжкий хрест, який вона має витерпіти. [PERSON] з позивачем мали окремий бюджет, у них все було роздільне, [PERSON] закривав від [PERSON] зайняту ним кімнату на замок. Свідок [PERSON] засвідчив, що він є головою правління садівницького товариства «Міжгір'я», бачив, що на дачі [PERSON] та [PERSON] спільно вели господарство, позивач возив цеглу, облаштовував пасіку, вони разом займалися пасікою та обробляли землю, про їхні сімейні стосунки йому не відомо. На дачу [PERSON] їздила як сама, так і з позивачем, на позивача [PERSON] не скаржилася. Свідок [PERSON] засвідчила, що [PERSON] та позивач у неї у липні 2013 року оформляли закордонний паспорт, який отримали у серпні 2013 року. Документи приносив позивач, який планував спільну поїздку з [PERSON] за кордон, зі слів [PERSON] [PERSON] хотіла поїхати у Болгарію. Вона (свідок) документи приносила та повертала позивачу у його квартирі, там же бачила [PERSON] яка була у прохідній кімнаті. Свідок [PERSON] засвідчив, що позивач є його сусід, родичів у [PERSON] та [PERSON] у гостях не бачив, про сварки між останніми йому не відомо. [PERSON] зуcтрічав як та поверталася з магазину чи погулювалася, бачив її із сусідками, іноді він допомагав [PERSON] піднести сумки. У квартирі позивача він був вже після поховання [PERSON], про ведення [PERSON] з [PERSON] спільного господарства йому не відомо, про їхню дачу дізнався вже після смерті [PERSON] від позивача. За 1-2 місяці до смерті [PERSON] швидка приїзджала декілька раз. Він бачив, як позивач та [PERSON] поверталися додому із сумками разом. Свідок [PERSON] засвідчила, що вона сусідка позивача, була у нього з [PERSON] вдома, інших людей у них не бачила, скандалів між ними не чула, відносини між ними були душевні та теплі. Після повернення позивача у його квартирі стало акуратно, чисто, балкон позивач засклив. [PERSON] ледве-ледве ходила, скаржилася на болі в ногах та спині, тяжко пересувалася, часто була швидка допомога, сумки носив позивач, який ходив в магазин, аптеку. У квартирі у них кімната була відкрита, замків на дверях не було. За пару місяців до смерті [PERSON] на вулицю вже не виходила, була в безпорадному стані. Свідок [PERSON] засвідчила, що є сусідкою позивача, коли [PERSON] повернувся з тюрми у 2013 році перший рік між позивачем та [PERSON] були сварки, які в подальшому припинилися, вони разом їздили на дачу, останні два роки [PERSON] шкутильгала, при цьому ходила без ковіньки, рік чи два тому приїздила швидка. Коли позивач повернувся у квартирі став порядок, припинилися затоплення сусідів. Востаннє вона [PERSON] бачила за життя за два дні перед смертю як вона з позивачем приїхала з дачі, тоді [PERSON] йшла сама, держачись за перила, ще щось несла тоді. Про спільне ведення господарства позивача зі спадкодавцем їй не відомо, про допомогу [PERSON] не говорила і ніколи не просила. Свідок [PERSON] засвідчила, що була дільничним терапевтом з 2013 року на дільниці позивача, на прийом до неї часто приходила [PERSON], у 2013 році поставили їй діагноз лейкоз, мала задишку, гіпоксію, за родичів не розповідала, займалася самолікуванням. У 2013 році стан [PERSON] не був безпорадний, вона була мужньою людиною, приходила в поліклініку сама не в критичному стані, часто у неї була пневмонія. Двічі на рік [PERSON] лікувалася в стаціонарі, востаннє десь у вересні 2014 року. У березні 2015 року її (свідка) викликали додому до [PERSON], стан останньої тоді погіршувався, була задишка, гіпоксія; на її пропозицію лягти в лікарню [PERSON] відмовилася. Заслухавши пояснення сторін по справі та їхніх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1979 року (а.с. 171). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2013 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 94). [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років (копія свідоцтва про смерть - а.с. 54). Відповідач та [PERSON] є рідними сестрами, що підтверджено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року про встановлення факту родинних відносин (а.с. 95). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1994 року, виданого Дніпровською районною Радою народних депутатів на підставі розпорядження № 18/43, та інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 08.07.2015 р., за [PERSON] на праві власності зареєстрована ? частина квартири [ADDRESS] (а.с. 55, 193). Також на ім'я [PERSON] виданий Державний акт на право приватної власності на землю від 01.12.1999 року на земельну ділянку, що розташована на території Долинської сільської ради, СТ «Міжгір'я» (а.с. 173). Відповідно ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно положень ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Спадкова справа № 682/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] була відкрита П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 28.05.2015 року за заявою позивача до нотаріальних органів від 25 травня 2015 року про прийняття спадщини (а.с. 157-212). Відповідач надсилала заяву від 15.07.2015 року про прийняття спадщини після померлої її сестри [PERSON] до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, а також подавала нотаріально посвідчену заяву від 03.09.2015 року (а.с. 163, 166). Отже, з урахуванням тих обставин, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2013 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] позивачем не оскаржувалося та станом на 19.04.2013 року набрало законної сили, спадкоємцем майна померлої [PERSON] є відповідач, як спадкоємець другої черги за законом. За заявленими вимогами позивач просить усунути відповідача від права на спадкування за законом спадщини відкритої після смерті [PERSON], посилаючись на те, що відповідач не здійснювала догляд за спадкодавцем, не надавала матеріальної допомоги, не цікавилася її станом здоров'я та такий сторонній догляд і всі витрати на утримання [PERSON] здійснювалась лише ним без будь-якої участі відповідача. Згідно ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. На підтвердження вимог позивачем надано повідомлення Київського міського клінічного онкологічного центу від 12.03.2016 року про те, що [PERSON] перебувала на обліку у онкоцентрі з 26.05.2005 року, хворій було встановлено діагноз рак лівої молочної залози та запропоновано лікування від якого хвора відмовилася, останнє звернення 20.02.2006 року (а.с. 134). В судовому засіданні відповідач повідомила про те, що [PERSON] у подальшому зверталася до лікарів і вказаний діагноз не підтвердився. Згідно відомостей КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва» від 21.03.2016 року [PERSON] перебувала на диспансерному обліку у лікаря-терапевта [PERSON] з приводу ішемічна хвороба серця; атеросклероз аорти та коронарних артерій; СН ІІ-А ст.; хронічний панкреатит; хронічний лімфолейкоз, хвора була на амбулаторному прийомі у лікарі 05.03.2015 року, 12.03.2015 року, 08.04.2015 року та згідно журналу викликів на дому 18.02.2015 року обслуговувалася лікарем терапевтом вдома (а.с. 138). За повідомленням Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 20.01.2016 року, згідно реєстрації викликів «Швидка медична допомога» за період часу з 01 січня 2015 року по [INFO] за адресою [ADDRESS], [INFO] були зареєстровані три виклики екстреної (швидкої) медичної допомоги: 2 виклики від чоловіка - о 05:48 год. та о 08:38 год. та 1 виклик від лікаря [PERSON] о 06:23 год. (а.с. 82). Як пояснив позивач, 06 травня 2016 року [PERSON] стало зле, він двічі викликав швидку допомогу, яка не приїзджала та приїхала коли швидку викликав лікар, тоді [PERSON] забрали в лікарню, померла спадкодавець у кареті швидкої допомоги у його присутності. [PERSON] повідомила суду, що її сестра [PERSON] будь коли жодного разу не просила у неї ніякої допомоги, до останніх днів її життя вона самостійно їздила громадським транспортом, зуcтрічалася друзями та з нею, працювала на дачі на земельній ділянці, померла раптово, на хворобу не скаржилася. При цьому відповідач у період часу з 23.02.2015 року по 06.03.2015 року та з 22.04.2015 року по 05.05.2015 року - на передодні смерті спадкодавця знаходилася на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти хворого та епікризом (а.с. 147, 148). Суд приймає до уваги вказані пояснення відповідача про те, що [PERSON] у безпорадному стані не перебувала, сама себе обслуговувала, працювала на земельній ділянці, носила речі, їздила у загальному громадському транспорті, оскільки вони підтверджуються письмовими доказами та вищевказаними показами свідків, як з боку відповідача, так і з боку позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому свідок позивача [PERSON] засвідчила, що [PERSON] вона за життя бачила за два дні перед її смертю як та з позивачем приїхала з дачі, тоді [PERSON] йшла сама, держачись за перила та щось несла. Свідок [PERSON] пояснила, що 4 травня 2015 року [PERSON] приїдила до неї у м. Бровари та 5.05.2015 року їздила на дачу. Дані обставини щодо відвідування спадкодавцем дачі напередодні смерті позивач не заперечував. У зв'язку з цим суд критично відноситься до показів свідка [PERSON] про те, що за пару місяців до смерті [PERSON] на вулицю вже не виходила та була в безпорадному стані, так як вони суперечать поясненням самого позивача, який пояснив, що стан здоров'я спадкодавця погіршився перед тим, як він викликав [INFO] швидку допомогу, до цього [PERSON] ходила самостійно, прикута до ліжка не була. Також позивач надавав суду протирічливі пояснення, а саме спочатку повідомляв те, що він не просив допомоги спадкодавцю у відповідача та остання не з'являлася, не телефонувала і не цікавилася про стан здоров'я своєї сестри, а коли відповідач надала роздруківку міжміських розмов на домашній телефон за адресою проживання [PERSON] позивач пояснював, що при розмовах спадкодавця просила відповідача надати їй допомогу, проте будь яких доказів стосовно цього надано не було, до того ж остання телефонна розмова відбулася 21.12.2014 року коли стан здоров'я [PERSON] критичним не був (а.с. 111-113). Сам позивач пояснив суду, що він звільнився з місць позбавлення волі 03.01.2013 року, [PERSON] отримувала пенсію та самостійно ходила на дачну земельну ділянку по рівній дорозі, сама саджала помідори, їх удобрювала, збирала трави. Враховуючи вищевикладене, позивачем суду не доведено обставин знаходження спадкодавця у безпорадному стані та ухилення від надання останній допомоги відповідачем, що, з огляду на положення вищенаведеної ст. 1224 ЦК України, виключає можливість задоволення позову у частині усунення відповідача від права на спадкування за законом. Беручи до уваги право спадкування [PERSON] як спадкоємця другої черги, встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю не має юридичного значення, до того ж вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю заявлені за період з 08.04.2013 року по [INFO]. За викладених обставин позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов задоволенню не підлягає. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed