Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Берестечківського психоневрологічного інтернату, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ №63 від 08.08.2014 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани, посилаючись на те, що вищевказаним наказом на нього було накладено дисциплінарне стягнення, догану за вчинення прогулу без поважних причин 23,24,25 червня 2014 року. Накладене стягнення вважає незаконним. Через проблеми з здоров»ям він 02.06. написав заяву про надання відпуски. В секретаря установи [PERSON]. заповнив відповідний бланк, остання порахувала дні та сказала, що йому на роботу треба виходити 26.06.2014 року. Коли він з»явився на роботі, йому повідомили, що він прогуляв без поважних причин 3 дні та оголосили догану. Враховуючи, що йому ніхто з роботи не повідомив, що він має виходити на роботу, ситуація з наданням догани була створена штучно, місячний термін накладення дисциплінарного стягнення закінчився, просить позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] пояснив вищенаведене, просить скасувати наказ про накладення на нього догани. В судовому засіданні представник відповідача Кондратюк В.В. просить в задоволенні позову відмовити, оскільки дисциплінарне стягнення на [PERSON] було накладено правомірно. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.147 КЗпПУ, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Згідно з ст.147-1 КзпПУ, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст.149 КзпПУ, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно з наказом Берестечківського психоневрологічного інтернату від 01.09.2010 року, [PERSON] було прийнято по переводу на посаду заступника директора з 01.09.2010 року. З заяви [PERSON] про надання відпустки вбачається, що він просив надати йому чергову відпустку з 03.06.2014 року. Наказом Берестечківського психоневрологічного інтернату від 02.06.2014 року №44-в [PERSON] було надано відпустку з 03 червя по 22 червня 2014 року. До роботи приступити з 23.06.2014 року. Актами, складеними комісією в складі інструктора по праці [PERSON], заступника голови [PERSON], директора [PERSON], бухгалтера по оплаті праці [PERSON] стверджується, що заступник директора [PERSON] був відсутній на роботі 23,24,25 червня 2014 року. У своїй письмовій пояснювальній записці [PERSON] вказує, що секретар [PERSON]. порахувала дні його відпуски та сказала, що він має приступити до роботи 26.06.2014 року. У зв»язку з цим непорозумінням він готовий написати заяву про відпустку за власний рахунок з 23.06 по 25.06.2014 року. Наказом Берестечківського психоневрологічного інтернату від 08.08.2014 року №63 заступнику директора інтернату [PERSON] за вчинення прогулу без поважних причин 23,24,25 червня 2014 року оголошено догану. В судовому засіданні свідок, [PERSON], яка працює секретар-друкаркою Берестечківського психоневрологічного інтернату, ствердила, що 02.06.2014 року до неї звернувся [PERSON], щоб вона порахувала кількість днів невикористаної ним відпустки. Вона надала [PERSON] бланк заяви, він її заповнив. [PERSON] порахувала кількість днів відпустки, вписала у бланк заяви строк відпустки та віддала його [PERSON], який пішов до директора для накладення відповідної резолюції. З наказом [PERSON] вона не ознайомила, оскільки підготувала текст наказу в другій половині дня, коли його вже не було на роботі. Свідок, [PERSON] ствердила, що [PERSON] було надано відпустку на встановлений термін, після її закінчення на роботі він три дні не з»являвся. Поважних причин неявки не навів. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позивач, будучи в трудових відносинах з відповідачем, згідно з ст.139 КЗпП України зобов'язаний працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. [PERSON] також зобов»язаний дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, з метою своєчасного виконання покладених на нього трудових обов»язків мав сам бути зацікавленим в питанні строків наданої йому відпустки. Причини неявки на робочому місці протягом трьох днів, на які посилається позивач, суд визнає необгрунтованими. В силу ст.148 КзпПУ, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Суд встановив, що місячний строк застосування дисциплінарного стягнення переривався згідно з листком непрацезданості серії АВЦ №045984 з 27.06.2014 року по 16.07.2014 року, також заявою та наказом про надання [PERSON] відпустки без збереження заробітної плати з 04.08.2014 року по 07.08.2014 року у зв»язку з станом здоров»я, що стверджується письмовими доказами і поясненнями сторін, а тому суд вважає, що місячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності не пропущено.

Outcome: dismissed