Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . 03 вересня 1990 року вона склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно. Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свого часу його мати [PERSON] у 1965 році побудувала вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, але не зареєструвала його органах БТІ та не отримала свідоцтва про право власності. Право власності на цей житловий будинок з надвірними будівлями не було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями не видавався. Спадщину [PERSON] прийняв, подавши відповідну заяву до Дворічанської державної нотаріальної контори. Однак, йому через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок на ім`я померлої державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, пов`язаних з видачою свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями. У зв`язку з цим, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] Представник позивача за довіреністю адвокат Рябоконь В. А. в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача в. о. Тавільжанського сільського\~ голови Мороз С. В.\~ позовні вимоги визнала у повному обсязі, у поданій до суду заяві просила слухати справу в її відсутність. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним і витребуваних ухвалою суду за його клопотанням доказів, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою відділу реєстрації актів громадянського стану Дворічанського районного управління юстиції Харківської області № 136 від 08.10.2003, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 вересня 2003 року, [PERSON] померла [INFO] (а. с. 8). За життя [PERSON] склала заповіт від 03 вересня 1990 року, зареєстрований в реєстрі за № 131, посвідчений секретарем виконавчого комітету Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона по закону матиме право своєму синові [PERSON] - позивачу по справі (а. с. 9). Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з випискою виконавчого комітету Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області № 02-25/525 від 25.03.2019, відповідно до записів погосподарської книги № 4 за 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , значиться за [PERSON] , 1928 року народження, яка померла [INFO] (а. с. 5). Право власності на зазначений вище житловий будинок не було зареєстроване за життя за померлою [PERSON] в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок не видавався, оскільки закон, який існував до 01 січня 2004 року, не передбачав державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджував запис в погосподарській книзі виконкому сільської ради в особовому рахунку. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112\\5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі ІУ «Споруди, які є особистою власністю господарства» записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності. Згідно з постановою Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 310/02-31 від 20 березня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок на ім`я померлої. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При розв`язанні даного спору, враховуючи, що спірні цивільні правовідносини, пов`язані з набуттям [PERSON] права власності на зазначений житловий будинок, виникли до 1 січня 2004 р., згідно вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує норми ЦК України від 18.07.1963. А до спірних цивільних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням вказаного житлового будинку, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід застосовувати правила книги шостої Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилася після набрання чинності цим кодексом. Згідно ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Однією із форм власності є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК). Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Згідно ст. 13 Закону України «Про власність» (в редакції 1991 р.), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, одним із об`єктів приватної власності є житловий будинок. Таким чином, належність на праві приватної власності житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , підтверджується випискою з особового рахунку погосподарської книги Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, технічним паспортом на житловий будинок від 24 липня 2018 року, виготовленим КП «Дворічанське бюро технічної інвентаризації». Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з постановою Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 310/02-31 від 20 березня 2019 року, після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] , спадкова справа № 66/2007 від 18.04.2007. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач скористався зазначеним правом, але постановою державного нотаріуса Дворічанської держнотконтори № 310/02-31 від 20 березня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім`я померлої. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв`язку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного дружині позивача, що дало б можливість йому отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після її смерті в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач\~ обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку. Згідно зі ст. 392 ЦК України\~ власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, згідно зі ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] право власності на зазначене домоволодіння перейшло до позивача. За таких обставин, згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, \~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно\~ вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved