Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, в остаточній редакції позивач просить розділити спільне часткове нерухоме майно, а саме домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] , з відступом від ідеальних часток співвласників, між співвласниками - позивачем [PERSON] (67/200 частин домоволодіння), та відповідачами: [PERSON] (67/200 частин домоволодіння), [PERSON] (33/100 частини домоволодіння), що знаходиться в спільній частковій власності сторін, в результаті чого право спільної часткової власності сторін на домоволодіння припинити; визнати за [PERSON] , право власності на 335/1000 (67/200) домоволодіння, а саме на: житловий будинок літ. «А-1», площею 48,6 кв.м, веранда літ. «а» площею 7,7 кв.м, тамбур літ. «а1» площею 3,2 кв.м, тамбур літ. «а2», погріб літ. «В», літня кухня літ. «Г», веранда літ. «г», сарай літ. «г1», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «Е», згідно варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи №19055/1511 від 29.01.2021, що розташоване: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ; визначити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] , згідно варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи №19055/1511 від 29.01.2021; стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] половину вартості проведення судової будівельно-технічної експертизи №19055 по справі, а саме в розмірі 6280 грн. 00 коп.; стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 1634 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу належить 67/200 частин домоволодіння, що розташоване: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Задоріною В.В. від 14.06.2017 за реєстр. №839, після смерті його батька [PERSON] , що помер [INFO] . Відповідачу - [PERSON] належить 67/200 частин домоволодіння, що розташоване: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Задоріною В.В. від 31.10.2018 року за реєстр. №1627, також після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Відповідачу, [PERSON] належить 33/100 частин вказаного домоволодіння, що розташоване: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Задоріною В.В. від 10.12.2018 року за реєстр №1795, після смерті [PERSON] . Дані відомості надано згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.04.2019 року та довідки КПТІ «Інвенрос» від 23.04.2019 р. за №9631. Опис спірного об`єкта нерухомого майна (домоволодіння), що перебуває у спільній нашій частковій власності (сторін по справі), що складаються з двох житлових будинків, а саме: 1) житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 59,90 кв.м, житловою площею 44.10 кв.м, 1960 року побудови, був побудований [PERSON] з надвірними будівлями: веранда літ. «а», тамбур літ. «а1», тамбур літ. «а2», погріб літ. «В», літня кухня літ. «Г», веранда літ. «г», сарай літ. «г1», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «Е», огорожа №1-2, що складає\~67/100\~частин домоволодіння\~(згідно\~рішення №212\~від 06.05.1980 року виконкому Малоданилівської селищної ради народних депутатів); 2) житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 36,30 кв.м, житловою площею 25.90 кв.м, 1978 року побудови, був побудований [PERSON] , ґанок літ. «б», що складає\~33/100\~частин домоволодіння\~(згідно\~рішення №212\~від 06.05.1980\~року виконкому Малоданилівської селишної ради народних депутатів). Розподіл даних часток було проведено ще в 1980 році, так як на той час виділ кожному з співвласників його окремого будинку не був можливим з технічних вимог, про що вказано в рішенні виконкому Малоданилівської селищної ради народних депутатів за №212 від 06.05.1980 року. Рішенням виконкому Малоданилівської селищної ради народних депутатів за №156 від 03.04.1979 року за домоволодінням [ADDRESS] . Данилівка було закріплено земельну ділянку розміром 700 кв.м. Такий порядок за життя спадкодавців та первинних власників зазначених двох житлових будинків з надвірними будівлями який склався підтримується і до тепер спадкоємцями. Відповідач, [PERSON] , фактично користується успадкованим ним будинком літ. «Б-1», що складає 33/100 частин від загального домоволодіння, а також доступ до цього будинку має [PERSON] , як мати [PERSON] , проти чого позивач не заперечує. Згідно інформаційної довідки КПТІ «Інвенрос» від 07.03.2017 за №5939, після обстеження на місці 21.02.2017 та проведення комплексу робіт, самочинне будівництво споруд в зазначеному домоволодінні відсутнє. Питання про зміну адреси, а саме назву [ADDRESS] було проведено згідно рішення Малоданилівської селищної ради від 25.12.2015 за №02-03/63. Враховуючи, що розділити спірне домоволодіння в добровільному порядку, без проведення технічної експертизи, нажаль не представляється можливим, позивач звернувся до суду для вирішення даного питання в судовому порядку. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] надано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого зазначено, що дійсно позивачем вірно зазначено, що на даний момент йому належить 67/200 частини домоволодіння [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Задоріною В.В. від 14.06.2017. Відповідачу [PERSON] належить 67/200 даного домоволодіння згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Задоріною В.В. від 31.10.2018р. за №1627. Відповідачу [PERSON] належить 33/100 частини вказаного домоволодіння згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Задоріною від 10.12.2018 р. за №1795 після смерті [PERSON] . Дане домоволодіння перебуває у спільній частковій власності сторін, що складається з двох житлових будинків: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 59,90 кв.м. житловою площею 44,10 кв.м., житловий будинок літ. «Б-1» загальною площею 36,3 кв.м. житловою площею 25,9 кв.м. Фактично відповідачі користуються житловим будинком «Б-1». Доступу до житлового будинку «А-1» не мають, бо позивач не надає їм ключі, хоча виділ часток в натурі не проводився. Позивач [PERSON] , будучи власником 67/200 частки в спільній частковій власності домоволодіння не сплачує жодних витрат за комунальні послуги. Відповідачі не заперечують проти позовних вимог [PERSON] в частині виділення в натурі 67/200 частини домоволодіння що належить [PERSON] за виключенням з предмету розподілу житлового будинку літ. «Б-1»., також вони заперечують проти визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою домоволодіння відповідно до їх часток в праві спільної сумісної власності. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів, суми понесених витрат пов`язаних із розглядом справи, а також витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи по справі відповідачі заперечують. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15.08.2019 призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ імені Заслуженого професора\~ М.С.Бокаріуса; на вирішення експертів поставлені\~ питання: 1)Які можливі варіанти розділу домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ), виходячи з ідеальних часток сторін співвласників в праві власності на житловий будинок [PERSON] (зареєстровано 67/200 частин домоволодіння), [PERSON] (зареєстровано 67/200 частин домоволодіння), [PERSON] (зареєстровано 33/100 частин домоволодіння)? 2).Чи можливий варіант розділу спірного домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ), по фактичному варіанту користування двома житловими будинками спірного домоволодіння, без включення на\~ [PERSON] \~67/200\~частин домоволодіння,\~по предмету\~експертизи,\~житлового будинку\~літ.\~«Б-1»\~(33/100\~частини), а лише включити до предмету виділу [PERSON] , на його частку 67/200 частин, наступне: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 59,90 кв.м, житловою площею 44,10 кв.м, 1960 року побудови, був побудований [PERSON] з надвірними будівлями: веранда літ. «а», тамбур літ. «а1», тамбур літ. «а2», погріб літ. «В», літня кухня літ. «Г», веранда літ. «г», сарай літ. «г1», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «Е», огорожа №1-2 ? 3).Якщо з технічної точки зору не можливі варіанти розділу домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ), надати можливі варіанти користування домоволодінням, виходячи з ідеальних часток сторін в праві власності на домоволодіння [PERSON] (зареєстровано 67/200 частин домоволодіння), [PERSON] (зареєстровано 67/200 частин домоволодіння), [PERSON] (зареєстровано 33/100 частин домоволодіння), за виключенням [PERSON] з предмету варіантів користування житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 36,30 кв.м, житловою площею 25,90 кв.м, 1978 року побудови? 4).Які можливі варіанти користування земельною ділянкою домоволодіння загальною площею 700 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] ), між співвласниками домоволодіння - [PERSON] (зареєстровано 67/200 частин домоволодіння), [PERSON] (зареєстровано 67/200 частин домоволодіння), [PERSON] (зареєстровано 33/100 частин домоволодіння)? 5).У випадку відступу від ідеальних часток сторін у праві власності на домоволодіння, як при розділі житлового будинку з надвірними будівлями чи визначенні порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями, вказати, як зміняться ідеальні частки сторін та їх вартість ? 6).У випадку необхідності проведення внутрішньо-будинкових переобладнань, при зазначенні можливих варіантів розділу або визначення порядку користування між співвласниками домоволодіння, зазначити, які саме роботи потрібно виконати, їх порядок та можлива вартість? Оплату за проведення експертизи покладено на позивача. Позивач, [PERSON] , та його представник, [PERSON] , в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги та вказали, що просять здійснити розподіл домоволодіння та земельної ділянки, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , згідно варіанту ІІ судової будівельно-технічної експертизи №19055/1511 від 29.01.2021. Відповідач, [PERSON] , та представник відповідача, [PERSON] , в судовому засідання пояснили, що їх влаштовує запропонований експертом другий варіант розподілу домоволодіння та земельної ділянки, стосовно стягнення судових витрат заперечують. Третьою особою, Малоданилівською селищною об`єднаною територіальною громадою Дергачівського району Харківської області надано до суду заяву, з проханням розгляд справи проводити без участі їх представника. Відповідно ч.12\~ст.33\~ЦПК України,\~у разі\~зміни складу\~суду на\~стадії підготовчого\~провадження розгляд\~справи починається\~спочатку,\~за винятком\~випадків,\~передбачених цим\~Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі\~статтею 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Оцінюючи аргументи, викладені в позові та поясненнях щодо нього, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, позивачу, [PERSON] належить 67/200 частин домоволодіння, що розташоване: [ADDRESS] (колишній [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Задоріною В.В. від 14.06.2017 за реєстр. №839, після смерті його батька [PERSON] , що помер [INFO] . Відповідачу - [PERSON] належить 67/200 частин домоволодіння, що розташоване: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Задоріною В.В. від 31.10.2018 року за реєстр. №1627, також після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Відповідачу, [PERSON] належить 33/100 частин вказаного домоволодіння, що розташоване: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Задоріною В.В. від 10.12.2018 року за реєстр №1795, після смерті [PERSON] . Вказані відомості надано згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.04.2019 року та довідки КПТІ «Інвенрос» від 23.04.2019 р. за №9631. Статтею 41 Конституцією України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15.08.2019 призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ імені Заслуженого професора\~ М.С.Бокаріуса. Спірний об`єкт нерухомого майна (домоволодіння), що перебуває у спільній нашій частковій власності сторін по справі складається з двох житлових будинків, а саме: 1) житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 59,90 кв.м, житловою площею 44.10 кв.м, 1960 року побудови, був побудований [PERSON] з надвірними будівлями: веранда літ. «а», тамбур літ. «а1», тамбур літ. «а2», погріб літ. «В», літня кухня літ. «Г», веранда літ. «г», сарай літ. «г1», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «Е», огорожа №1-2, що складає\~67/100\~частин домоволодіння\~(згідно\~рішення №212\~від 06.05.1980 року виконкому Малоданилівської селищної ради народних депутатів); 2) житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 36,30 кв.м, житловою площею 25.90 кв.м, 1978 року побудови, був побудований [PERSON] , ґанок літ. «б», що складає\~33/100\~частин домоволодіння\~(згідно\~рішення №212\~від 06.05.1980\~року виконкому Малоданилівської селишної ради народних депутатів). Виходячи з аналізу змісту норм статей\~183,\~358,\~364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Аналізуючи надані суду докази, в судовому засіданні встановлено, що фактичний виділ часток домоволодіння неможливий без їх перерозподілу. Сторонами обумовлено розподіл спірного житлового будинку, згідно висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» №19055/1511 від 29.0.2021, враховуючи відсутність заперечень відповідачів, відповідно до ІІ варіанту, а саме: Співвласнику [PERSON] на 335/1000 (67/200) домоволодіння виділяється у користування приміщення квартири [ADDRESS] , яка складається з наступного: -житловий будинок літ. «А-1» (приміщення - 1-2, 1-3, 1-4) площею 29.3 кв.м (5.1+4.8+19.4), вартістю 44695 грн. (29.3 *1525.41). Надвірні будівлі та споруди: - літня кухня літ. «Г» вартістю 42129 грн.; - веранда літ. «г» вартістю 4894 грн.; - сарай літ. «г1» вартістю 6878 грн. Всього на 335/1000 (67/200) частини домоволодіння співвласнику квартири [ADDRESS] виділяється будівель та споруд вартістю 98596 грн. (44695+42129+4894+6878), що більше покладеного на його ідеальну частку будинку на 13544 грн. (98596-85052), у т.ч.: -у будинку літ. «А-1» виділяється площі 29.3 кв.м вартістю 44695 грн., що на 13 кв.м (29.3-16.3) і на 19860 грн. (44695-24835) більше; - у веранди літ. «а» площі не виділяється, що на 2.6 кв.м і на 4084 грн. менше; - у тамбурі літ. «а1» площі не виділяється, що на 1.1 кв.м і на 1713 грн. менше; - у житловому будинку літ. «Б-1» площі не виділяється, що на 12.4 кв.м і на 28664 грн. менше; - надвірних будівель та споруд виділяється вартістю 53901 грн., що на 28145 грн. (53901-25756) більше, чим йому покладено на 335/1000 (67/200) ідеальну частку. Частка співвласника квартири [ADDRESS] складає 388/1000 (98596/253887), замість його ідеальної частки - 335/1000 (67/200) домоволодіння. Співвласнику [PERSON] та [PERSON] на 665/1000 (67/200+33/100) частку домоволодіння виділяється у користування приміщення квартири [ADDRESS] , яка складається з наступного: - житловий будинок літ. «А-1» (приміщення -1-5, 1-6) площею 19.3 кв.м (6.6+12.7), вартістю 29440 грн. (19.3*1525.41); - веранда літ. «а» (приміщення -1-7) площею 7.7 кв.м, вартістю 12192 грн. (7.7*1583.38); - тамбур літ. «а1» (приміщення -1-1) площею 3.2 кв.м, вартістю 5113 грн. (3.2*1597.81). - житловий будинок літ. «Б-1» (приміщення - 1-3, 1-4, 2-2, 2-5) площею 37 кв.м. (18.5+7.4+5.6+5.5), вартістю 85564 грн. (37.0*2312.54). Надвірні будівлі та споруди: - льох літ. «В» вартістю 3654 грн.; - гараж літ. «Д» вартістю 19328 грн. Всього на 665/1000 (67/200+33/100) частини домоволодіння співвласникам квартири [ADDRESS] виділяється будівель та споруд вартістю 155291 грн. (29440+12192+5113+85564+3654+19328), що менше покладеного на їх ідеальну частку будинку на 13544 грн. (168835-155291), у т.ч.: -у будинку літ. «А-1» виділяється площі 19.3 кв.м вартістю 29440 грн., що на 13 кв.м (32.3-19.3) і на 19860 грн. (49300-29440) менше; - у веранди літ. «а» виділяється площі 7.7 кв.м вартістю 12192 грн., що на 2.6 кв.м (7.7-5.1) і на 4084 грн. (12192-8108) більше; - у тамбурі літ. «а1» виділяється площі 3.2 кв.м вартістю 5113 грн., що на 1.1 кв.м (3.2-2.1) і на 1713 грн. (5113-3400) більше; - у житловому будинку літ. «Б-1» виділяється площі 37 кв.м вартістю 85564 грн., що на 12.4 кв.м (37-24.6) і на 28664 грн. (85564-56900) більше; - надвірних будівель та споруд виділяється вартістю 22982 грн., що на 28145 грн. (51127-22982) менше, чим їм покладено на 665/1000 ідеальну частку. Частка співвласників квартири [ADDRESS] складає 612/1000 (155291/253887), замість їх ідеальної частки - 665/1000 (67/200+33/100) домоволодіння. Для здійснення даного варіанту розподілу домоволодіння необхідно провести наступні переобладнання приміщень у будинку літ. «А-1»: 1.Закласти дверні прорізи між приміщеннями «1-1» і «1-2», «1-2» і «1-6». 2. Віконний проріз приміщення «1-3» переобладнати на вхідний дверний проріз та заповнити його дверним подвійним утепленим блоком. 3. Розібрати перегородку між приміщеннями «1-2» та «1-3». 4. В приміщенні «1-2»(«1-3»), що утвориться після демонтажу перегородки, влаштувати приміщення кухні для квартири [ADDRESS] (співвл. [PERSON] ). 5. Квартири [ADDRESS] , 2 житлових будинків обладнати самостійними системами електропостачання, газопостачання, опалення, водопостачання. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011р. №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» [6.5], до положень Закону України «Про архітектурну діяльність», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (ст34), Закону України №1817-19 від 10.06.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» виконувати переобладнання можливо після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу за місцезнаходженням об`єкта будівництва. Станом на сьогоднішній день це є заміною дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів (що передбачений ст. 152 ЖК України). Переобладнання проводити за проектною документацією, розробленою організацією, яка має ліцензію на проведення такого виду робіт. Запропонований варіант розподілу домоволодіння вказано у додатку №1 до висновку експерта, при цьому границю розподілу показано червоною лінією, квартиру [ADDRESS] показано зеленим кольором, квартиру [ADDRESS] показано жовтим кольором (див. додаток №1 до висновку експерта). Границя розподілу приміщення даху будинку літ. «А-1» проходить у відповідності до границі розподілу житлового будинку без улаштування перегородки, згідно з протипожежними нормами. На теперішній час, з моменту визначення часток співвласників 335/1000 (67/200) та 665/1000 (67/200+33/100), склад домоволодіння змінився, тому на розгляд суду надається розрахунок часток співвласників, виходячи з фактичного складу домоволодіння, що містить як будівлі та споруди, які знаходяться в спільній частковій власності так і будівлі та споруди, що відносяться до самочинних та тих, які не увійшли до розрахунку визначення вказаних часток, і знаходяться у фактичному користуванні співвласників. Як зазначено вище за текстом, самочинні будівлі та споруди: прибудова літ. «Б1-1», тамбур літ. «б», сарай літ. «З», сарай літ. «І», сарай літ. «Л» до розподілу (порядку користування) домоволодіння не включаються. Відомостей про те, хто із співвласників побудував зазначені самочинні будівлі та споруди, а також зливну яму «Ж», колонку «К» та перебудував огорожу «№1-№2», надані на дослідження матеріали інвентаризаційної справи не містять. Приймається, що разом з розподілом приміщень житлових будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1» та господарських будов за вказаним варіантом, співвласникам залишаються у користування будівлі та споруди, що не входять до спільної часткової власності та розподіляються між співвласниками за місцем розташування відносно виділених за варіантам розподілу їм приміщень квартир. До цього розрахунку також включається вбиральня літ. «Е», яку не було враховано при розрахунку ідеальних часток співвласників для оформлення права власності на домоволодіння [ADDRESS] за вказаною адресою, що містять матеріали інвентаризаційної справи. Отже: 1.Співвласнику [PERSON] до квартири [ADDRESS] за варіантом розподілу, виділяється у користування: - вбиральня літ. «Е» вартістю 5209 грн.; - зливна яма «Ж» вартістю 1/2 частини 2494.5 грн. (4989*1/2); - сарай літ. «З» вартістю 1/2 частини 3787,5 грн. (7575*1/2); - огорожа «№ 1 -№2» - 7148 грн. (14296* 1 /2). Загальна вартість будівель та споруд, які виділяються у користування співвласнику [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) разом з будівлями та спорудами, що входять до спільної часткової власності за варіантом розподілу домоволодіння, складає 117235 грн. (98596+(5209+2494.5+3787.5+7148)), що складає 209/1000 (117235/560875) частку по відношенню до всього домоволодіння; 2. Співвласникам [PERSON] , [PERSON] до квартири [ADDRESS] за варіантом розподілу, виділяється у користування: - тамбур літ. «а2» вартістю 3539 грн.; - прибудова літ. «Б1-1» вартістю 186125 грн.; - тамбур літ. «б» вартістю 14777 грн.; - сарай літ. «І» вартістю 22276 грн.; - сарай літ. «Л» вартістю 8500 грн.; - колонка «К» вартістю 39702 грн.; - зливна яма «Ж» вартістю 1/2 частини 2494.5 грн. (4989*1/2); - сарай літ. «З» вартістю 1/2 частини 3787.5 грн. (7575*1/2); - огорожа «№1-№2» - 7148 грн. (14296*1/2). Загальна вартість будівель та споруд, які виділяються у користування співвласникам [PERSON] , [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) разом з будівлями та спорудами, що входять до спільної часткової власності за варіантом розподілу домоволодіння, складає 443640 грн. (155291+(3539+186125+14777+22276+8500+39702+2494.5+3787.5+7148)), що складає 791/1000 (443640/560875) частку по відношенню до всього домоволодіння. Сторонами обумовлено визначення порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» №19055/1511 від 29.0.2021, враховуючи відсутність заперечень відповідачів, відповідно до ІІ варіанту, а саме: - співвласнику квартири [ADDRESS] , [PERSON] виділяється у користування земельна ділянка площею 234,5 кв.м. (700-465.5), у т.ч. земельна ділянка двору загального користування площею 64,6 кв.м.; - співвласникам квартири [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] виділяється у користування земельна ділянка площею 465.5 кв.м. (700-234.5), у т.ч. земельна ділянка двору загального користування площею 129.2 кв.м. (64.6+64.6). Границя користування земельною ділянкою проходить в точках «А», «Б», «В», «Г». Точка «А» розташована на межі з домоволодінням [ADDRESS] та ділить її на два відрізки довжинами 27м та [ADDRESS] розташована на межі з домоволодінням [ADDRESS] та ділить її на два відрізки довжинами 27.0м, 23.6м. Точка «Г» розташована на тильній межі та ділить її на два відрізки довжинами 6.85м, 4.35м. Земельна ділянка двору загального користування обмежена точками «А», «В», частинами бокових меж ділянки, межею по червоній лінії ( [ADDRESS] ) та стінами будівель та споруд, що розташовані за варіантом порядку користування земельною ділянкою в цьому дворі. Відповідно до ч. 1\~ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1\~ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно положень\~ст.364 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку\~ст. 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомості. Згідно зі\~ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. В п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, також зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Право спільної сумісної власності на земельну ділянку регулюється положеннями\~ст.89 ЗК України, де в ч.ч.3, 4, 5 зазначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом; співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено договором. В п.18 «е»\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року\~також зазначено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку слід виходити з того, що учаснику спільної сумісної власності право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ст.ст.\~152,\~158 Земельного Кодексу України\~власники земельних ділянок мають право в судовому порядку вирішувати в тому числі і спори щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, до яких відносяться і питання визначення розміру часток співвласників і виділення частки із спільної власності. Згідно\~ст.317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 321 цього Кодексу\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається із змісту\~ст.386 цього Кодексу, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист свого права. Крім того, згідно вимог\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач не заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині перерозподілу домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, що дає суду підстави для задоволення позову та розподілу житлового будинку за запропонованим варіантом. Статтею 12 ЦПК України\~встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів містять положення\~ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Згідно з сталою практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином дослідивши надані сторонами письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.ч. 1, 2\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно з ч.1\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.\~\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, а частиною 7\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, встановлених законом. У ч.ч. 1, 2, 8\~статті 83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до вимог\~статті 16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту відшкодування збитків заподіяних кримінальним правопорушенням, позивач відповідно до ст.ст.12,\~13,\~81 ЦПК України\~зобов`язаний довести обставини, які мають місце у диспозиції норми матеріального права, проте позивачем так і не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, суму судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на проведення експертизи, понесених позивачем, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: partial