Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №236 по вул. Лукяненка, 5 у м. Житомирі. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що згідно свідоцтва на право власності власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно договору купівлі-продажу від 28.03.2000 року відповідач продав 1/3 частини квартири позивачу [PERSON] та з 2000 року без поважних причин у квартирі не проживає, комунальних платежів не сплачує. При цьому наявність реєстрації відповідача у квартирі завдає позивачеві додаткових витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. Просить позов задовольнити та понесені судові витрати з відповідача не стягувати. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що відповідач є його батьком і після розірвання шлюбу з матірю продав належну йому частку квартири позивачеві. У 2000 році відповідач залишив квартиру, забравши свої речі. Місце проживання батька йому невідомо, оскільки сторони не спілкуються та жодних стосунків не підтримують. Після оголошеної перерви позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.32). Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації, а також відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі (а.с.23). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановлено, що [PERSON], позивачеві [PERSON] та відповідачеві [PERSON] на праві спільної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло №34469 від 18.01.2000 року (а.с.4). Згідно договору купівлі-продажу частини квартири від 28.03.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу [PERSON], відповідач [PERSON] продав позивачеві [PERSON] належну йому 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с.6). Як вбачається з довідки ТОВ Керуюча компанія КомЕнерго-Житомир №996 від 06.06.2015 року відповідач зареєстрований у [INFO] (а.с.5). Власник майна відповідно до положень ст.ст.319, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] з 2000 року, житлово-комунальні послуги не оплачує, обставин, які б перешкоджали йому проживати в квартирі та поважних причин відсутності понад встановлені строки судом не встановлено, тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved