Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт вступу [PERSON] у володіння спадковим майном, що залишилось після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] було складено заповіт на ім`я сина - [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Заявник разом з батьком не проживав, однак його доглядав та після його смерті вступив у володіння спадковим майном шляхом отримання всіх документів на домоволодіння, проведенням ремонтних робіт у будинку та відкритим користуванням спадковим майном. У лютому 2020 року звернувся до нотаріусу із заявою про оформлення свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки відсутнє документальне підтвердження прийняття особою спадщини. Відмова нотаріуса позбавляє заявника можливості реалізувати право на спадщину після смерті батька. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити, з підстав зазначених в заяві. Федорівська селищна рада звернулась до суду із заявою розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] 04 червня 1993 року [PERSON] був складений заповіт на все майно на користь сина [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріусу не звертались. [PERSON] з 1999 року постійно користується спадковим майном, а також всі документи на будинок перебувають у володінні заявника. У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак постановою від 21 лютого 2020 року відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки [PERSON] не довів, що вступив у володіння спадковим майном. Розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам. Отже, досліджені докази в їх сукупності свідчать про те, що [PERSON] після смерті батька вступив у володіння спадковим майном. Зазначений факт в судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які є племінницями заявника та в судовому засіданні зазначили, що [PERSON] доглядав батьків, вони заповідали йому у спадок будинок, будинок він прийняв у спадщину, оскільки проводить там ремонтні роботи, похованням батьків займався саме він. Згідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, чинного на момент смерті спадкодавця, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Майно станом на 2020 рік у власність держави не перейшло. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Юридичне значення для заявника має фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником права на спадщину необхідним є визнання факту вступу у володіння спадковим майном, і саме цей факти має для заявника юридичне значення, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved