Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Державного підприємства «Златодар» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що він працював на ДП «Златодар» на посаді інструктора з протипожежної безпеки та наказом № 105-к від 11.09.2013 року звільнений за згодою сторін, однак при звільненні з ним розрахунку проведено не було. Станом на 03.02.2014р. відповідач має перед ним заборгованість по заробітній платі в сумі 4 248,11 грн. за період з травня по липень 2013р. Позивач вважає, що оскільки до цього часу підприємство не виплатило належну йому суму заробітної плати в день звільнення, то у відповідності до ст. 117 КЗпП України, повинно сплатити йому суму середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, яку він рахує в розмірі 14 647,32 грн., а також моральну шкоду якої він зазнав внаслідок невиплати йому заробітної плати тривалий період часу в сумі 2 000 грн., тому просив суд стягнути з відповідача вказані кошти. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просив суд стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати в сумі 4 248,11 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з 10.09.2013р по день подачі позовної заяви з розрахунку за 138 днів х 106,14 грн. (середньоденна заробітна плата) в сумі 14 647,32 грн., оскільки заяву про звільнення він написав із 10.09.2013р., але фактично був звільнений через 2 тижні, а також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., яку обґрунтовує тим, що невиплата заробітної плати порушує його нормальні життєві зв'язки, оскільки він залишився без засобів до існування, що поставило його та членів його родини в скрутне матеріальне становище, він не має можливості належним чином харчуватися, не зміг своєчасно оформити страховку, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності та у зв'язку із відсутністю коштів не сплатив своєчасно штраф та в послідуючому сплатив його в подвійному розмірі, крім того, заробітну плату не отримувала його дружина, яка також працювала на підприємстві. В судовому засіданні представник відповідача ДП «Златодар» Євтушенко В.В. по довіреності вимоги [PERSON] визнав частково та пояснив, що дійсно у ДП «Златодар» перед [PERSON] мається заборгованість із заробітної плати в розмірі 4 248,11 грн. за період з травня по липень 2013р., яка не були йому виплачені, оскільки в день звільнення, а саме 10.09.2013р. він уже не працював на підприємстві, перебував у відпустці з 13.08.2013р. по 10.09.2013р., а з письмовою заявою про розрахунок, як того вимагає ч.1 ст. 116 КЗпП України, він на підприємство не звертався, а тому на компенсацію за затримку розрахунку при звільненні він права не має. Крім того, сума заявленої позивачем моральної шкоди є явно завищеною, оскільки він свідомо допустив порушення ПДР України, керуючи транспортним засобом не лише не маючи полісу обов'язкового страхування, на оформлення якого у нього не було коштів, а й без мотошолома та не зареєстрованим в установленому порядку транспортним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи позивача, позицію сторони відповідача, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Відповідно до наказу № 106-к від 22.08.2011 року [PERSON] працював на ДП «Златодар». Відповідно до наказу № 105-К від 11.09.2013 року [PERSON] звільнений 10.09.2013р. за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. Відповідно до довідки № 62 від 10.02.2014р. виданої ДП «Златодар» вбачається, що заборгованість ДП «Златодар» по заробітній платі перед [PERSON] станом на 03.02.2014р. становить за травень 2013 р. - 1 351,53 грн., за червень 2013р. - 1 324,21 грн., за липень 2013р. - 1 572,37 грн., а всього - 4 248,11 грн. Відповідно до довідки № 63 від 10.02.2014р. виданої ДП «Златодар» вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 106,14 грн. Відповідно до наказу № 346-к від 15.08.2013 року [PERSON] перебував у основній відпустці з 13.08.2013р. по 10.09.2013р. включно. Відповідно до ст. 117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки згідно з довідкою відповідача ДП «Златодар» заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 4 248,11 грн., яка на даний час не виплачена. Відповідач порушив вимоги ст.ст. 115, 116 КЗпП України - не виплатив позивачеві всі належні до виплати суми в день звільнення, тобто 10.09.2013р., тому належить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованої заробітної плати. Також, враховуючи, що відповідач порушив право позивача не виплативши вчасно і в повному обсязі заробітну плату, то суд вважає, що таким чином ДП «Златодар» також заподіяло позивачеві моральну шкоду, поскільки по причині відсутності коштів він та його сім'я не мали можливості повноцінно харчуватися, купувати необхідні речі повсякденного вжитку, він був позбавлений можливості розпорядитися своїми коштами на власний розсуд, витративши їх на оздоровлення та придбання необхідних речей, що суттєво порушило його нормальний життєвий уклад та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому позов в частині стягнення моральної шкоди належить задовольнити та на користь позивача належить стягнути з ДП «Златодар» в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON], в день звільнення 10.09.2013р. не працював на підприємстві, оскільки перебував у відпустці по 10.09.2013р. включно та з письмовою заявою про розрахунок, як того вимагає ч.1 ст. 116 КЗпП України, він на підприємство не звертався, тому, на думку суду, відсутні підстави для застосування до відповідача такого виду відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, як виплата працівникові його середньомісячного заробітку за весь час затримки та здійснення стягнення з ДП «Златодар» на користь [PERSON] середнього заробітку з моменту звільнення по день подачі позову до суду в сумі 14 647,32 грн., оскільки позивачем не надано суду письмових доказів того, що його фактично було звільнено через 2 тижні після написання ним 10.09.2013р. заяви про звільнення, а тому таке твердження позивача є голослівним. Позивач у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України був звільнений при подачі позову від сплати судового збору в зв'язку з чим суд задовольняючи позовні вимоги стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial