Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.12.2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивілього стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис №477. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO] , яка є повнолітньою. Позивач вказує на те, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося через протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння між ними , розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, що призвело до фактичного припинення з червня 2017 року шлюбних відносин між подружжям. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У зв'язку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обов'язків у сторін, як подружжя не існує. Оскільки відповідач заперечує проти розірвання шлюбу в органах РАЦСу змушений звернутись до суду. З посиланням на викладене позивач просить суд: шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 13.12.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивілього стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис №477- розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду 05.06.2018 року, 13.06.2018 року надійшли заяви від позивача про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення у справі не заперечує. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду 05.06.2018 року, 13.06.2018 року надійшли заяви від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення у справі не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, що стверджується зворотнім повідомленням про вручення 27.04.2018 року судового виклику, яке повернулося на адресу суду за № 8800022868182 та зворотнім повідомленням, яке повернулося на адресу суду 07.06.2018 року за № 8800023120025 з відміткою Укрпошти « за закінченням терміну зберігання». Окрім того, 17.04.2018 року на адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що заперечень проти позову не має. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 13.12.2012 року, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивілього стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис №477, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.12.2012 року. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи. Майновий спір між сторонами відсутній. Шлюбні відносини між подружжям, як стверджує позивач у позовній заяві припинені з червня 2017 року. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалась остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечен., Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved