Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON], треті особи на стороні відповідачів управління Держземагенства у м. Славута, Центр Державного земельного кадастру Хмельницька регіональна філія, про скасування реєстрації державного акту. Надалі подав заяву про збільшення позовних вимог та просив про визнання незаконними рішень [PERSON] міської ради, визнання незаконним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог вказував, що позивачу відомо із висновку експерта про те, що має місце часткове накладання земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 702930, зареєстрованого 20.07.2010 р. управлінням Держкомзему у м. Славута за № 01107660026, із земельною ділянкою, належною позивачу на праві власності на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №267852, зареєстрованого 24.10.2011 р. управлінням Держкомзему у м. Славута за №01107660026. Державний акт відповідачці [PERSON] було видано на підставі рішення [PERSON] міської ради № 6.4-32/2009 про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки останній було розроблено на підставі дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва, наданого рішенням [PERSON] міської ради № 11.1-29/2009 від 27.03.2009 р. В звязку з тим, що рішення [PERSON] міської ради №11.1-29/2009 від 27.03.2009 р. було прийнято щодо земельної ділянки, якою фактично користувався позивач, він вважає реєстрацію державного акту відповідачкою незаконною і такою,що підлягає скасуванню. Без такого скасування позивач позбавлений можливості повернутися до питання приватизації земельної ділянки, яка перебувала і на даний час перебуває у фактичному користуванні позивача. Свого часу мати позивача [PERSON] була квартиронаймачем квартири [ADDRESS] ( раніше Радянська) в м. Славута. Також у користування їй було надано в користування один із сараїв, які було збудовано поряд із будинком, та перебували на балансі будинкоуправління. Квартирою та сараєм користувалася його мати та він. Надалі матірю квартира була приватизована. Вона продовжувала користуватися сараєм, який перейшов до неї як річ, що слідує за головною. Позивач продовжував користуватися сараєм і після того, як мати припинила ним користуватися. Після смерті матері за усною домовленістю із сестрою вона оформила спадщину на квартиру, а позивачу залишився в користування сарай, свого часу частково реконструйований в гараж. Користуючись останнім, позивач вирішив оформити право власності на фактично існуюче нерухоме майно. Згідно існуючої процедури, він звернувся до [PERSON] міської ради про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації на передачу у приватну власність із відповідною заявою, виготовив технічну документацію та отримав усі необхідні документи на приватизацію земельної ділянки, на якій знаходився сарай, реконструйований ним у гараж. Виготовив технічний паспорт на гараж з наміром після закінчення реконструкції, ввести його в експлуатацію. Приватизація земельної ділянки відбулася з видачею йому державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 267852 на підставі рішення [PERSON] міської ради від 29.04.2011 року № 10.4-6/2011. Державний акт було зареєстровано позивачем в Управлінні Держкомзему у м. Славута Хмельницької області за № 681060001000154 від 24.10.2011 року. Весною 2012 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із позовом, маючи претензії до позивача щодо права його на земельну ділянку, яка належить йому на праві власності. Під час розгляду вказаного спору позивачу стало відомо, що державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 702930 відповідачці було видано на підставі Рішення [PERSON] міської ради № 6.4-32/2009 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки останній було розроблено на підставі дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва наданого Рішенням [PERSON] міської ради № 11.1-29/2009 від 27.03.2009 року. Вказані рішення позивач вважає незаконними, із посиланням на те, що останнє прийняте радою із порушенням чинного законодавства та є таким, що порушує його права. Та вважає, що підлягає скасуванню і державний акт, виданий [PERSON] На обґрунтування позиції вказує, що при прийнятті рішення 27.03.2009 р. радою не враховано, що земельна ділянка, дозвіл на виготовлення проекту відведення якої було прийнято рішення, частково не є вільною на ній фактично була розташована будівля сарай, який було отримано матірю позивача у власність при приватизації квартири в будинку № 24 по вул. Соборності в м. Славута, та який ним було реконструйовано у гараж. За десятки років, якими позивач користується гаражем, жодна із осіб чи [PERSON] міська рада не предявляли до нього вимог, що користується він сараєм ( гаражем) незаконно, чи що він незаконно заволодів земельною ділянкою. Позивач вважає, що без прийняття в порядку, визначеному законом рішення про знесення гаража, самовільно реконструйованого з сараю та вилучення у нього, як фактичного землекористувача, земельної ділянки, - надання дозволу на виготовлення проекту відведення цієї ділянки ( її частини) іншій особі неможливе. Позивач стверджує про порушення свого права на законну приватизацію земельної ділянки, яка перебувала у фактичному його користуванні. Позивач просив поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права в звязку із пропуском його із поважної причини - відсутність достовірної інформації про часткове накладення земельних ділянок; визнати незаконним рішення [PERSON] міської ради № 11.1-29/2009 від 27.03.2009 року в частині надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва, визнати незаконним рішення [PERSON] міської ради № 6.4-32/2009 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва; визнати незаконним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 702930 виданий [PERSON] В судовому засіданні представники позивача позов підтримали із викладених у ньому підстав. Представник [PERSON] міської ради в судовому засіданні просила у позові відмовити. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили у позові відмовити. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини ( ст. 61 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради № 11.1-29/2009 від 27.03.2009 року Надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, відповідно до витягу із якого, міською радою вирішено надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею до 56 кв.м по вул. Соборності, 24 для будівництва індивідуального гаража за рахунок земель, які не надані у власність чи користування ( землі громадської та житлової забудови). Відповідачці [PERSON] належить державний акт серії ЯЛ №702930 відповідно до якого вона є власником земельної ділянки площею 0,0049га, що розташована по вул. Соборності в м. Славута Хмельницької області, за цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01107660026. Вказаний державний акт видано на підставі рішення [PERSON] міської ради за № 6.4-32/2009 від 26.06.2009 року Про земельні питання Затвердження документації із землеустрою, згідно витягу із якого міська рада вирішила: 1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, господарських будівель і споруд, індивідуального гаражного будівництва за рахунок земель запасу, які не надані у власність чи користування ( землі житлової та громадської забудови), передати у власність земельну ділянку та видати державний акт на право власності на земельну ділянку: 1.3. [PERSON] земельна ділянка площею 49 кв.м. по вул. Соборності, 24 для будівництва індивідуального гаража. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.12.2013 р. № НВ-6800836612013 за заявою [PERSON] відомості про згадану земельну ділянку внесені до державного кадастрового реєстру. Відповідно до рішення Славутського міськрайонного суду від 27.06.2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14.10.2013 року залишено без змін, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради, управління Держземагенства у м. Славута про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та рішення [PERSON] міської ради від 29.04.2011 року № 10.4-6/2011 в частині затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки [PERSON], ухвалено судом визнати незаконним та скасувати п. 6.11 рішення сесії [PERSON] міської ради від 29 квітня 2011 року №10.4-6/2011 Про затвердження документації із землеустрою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража площею 36 кв.м у м. Славуті Хмельницької області по вул. Соборності, 24 [PERSON], та Державний акт серії ЯК № 267852 на право власності на земельну ділянку площею 0,0036 га, що розташована у м. Славуті Хмельницької області по вул. Соборності, 24, виданий [PERSON] [PERSON] міською радою на підставі цього рішення, та зареєстрований управлінням Держкомзему у м. Славута в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 681060001000154 24.10.2011 року. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України (в редакції від 25 жовтня 2001 року) до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить питання розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Згідно ст.19 Земельного кодексу України земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Таким чином, як встановлено судом земельна ділянка [PERSON] в м. Славута по вул. Соборності, 24 знаходилася у віданні [PERSON] міської ради як землі запасу, про що зазначено її представником в суді та випливає із рішення [PERSON] міської ради за № 6.4-32/2009 від 26.06.2009 року Про земельні питання Затвердження документації із землеустрою. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених ЗК ( ст. 40 Земельного кодексу України). Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації ( ст. 42 Земельного кодексу України). Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них( ст. 78 Земельного кодексу України). Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, серед іншого, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності ( ст. 81 Земельного кодексу України). Громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом ( ст. 116 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України з метою набуття права власності на земельну ділянку із земель державної чи комунальної власності, в тому числі і для ведення гаражного будівництва, громадянин повинен подати відповідне клопотання до органу самоврядування з доданими до нього графічними матеріалами із зазначенням орієнтовного розташування земельної ділянки, погодження землекористувача, якщо земельна ділянка перебуває в користуванні іншої особи і підлягає вилученню. Орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, яка протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі погодження проекту, орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня його отримання приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб ( ст. 122 Земельного кодексу України). Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права ( ст. 125 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Аналізуючи наведене суд вважає, що [PERSON] у передбачений законом спосіб отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 702930. Останній виданий з дотриманням норм законодавства. Стороною позивача в особі його представників, свідків [PERSON], [PERSON], в суді було висловлено про те, що позивач [PERSON] є належним землекористувачем земельної ділянки, частина якої відійшла до [PERSON] за державним актом, з огляду на те, що користувався цією земельною ділянкою і розташованим на ній сараєм ( реконструйованим ним у гараж) досить тривалий час, зокрема і після приватизації квартири матірю у 1998 року, та й після смерті матері вважаючи, що таким чином із сестрою поділили спадкове майно їй квартира, а йому гараж ( сарай), і до нього перейшло право користування земельною ділянкою такого ж розміру, якою користувалася його мати за життя. Згідно свідоцтва на право власності на житло від 29.12.1998 року квартира за адресою вул. Радянська ( на сьогодні Соборності), 24/2 належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], останні розпорядилися нею відчуживши за договором дарування 10.09.2001 року [PERSON], яка продала квартиру у 2005 році відповідно до договору від 27.12.2005 року. Отже доводи позивача про перехід до нього права користування від матері [PERSON] у спадок суд не може прийняти до уваги, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували такий перехід права користування та право позивача на правомірне користування земельною ділянкою по вул. Соборності, 24 в м. Славута під гаражем ( сараєм) ним не надано. Таким чином, аналізуючи докази та даючи їм оцінку, суд не вважає право позивача порушеним та не знаходить законних підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed