Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] та [PERSON], в інтересах якої діють [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. При цьому позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності він є власником квартири [ADDRESS]. У 2005 році позивач надав згоду на реєстрацію у квартирі свого онука - відповідача [PERSON], у 2007 році онук уклав шлюб та у нього народилась донька [PERSON], яка також зі згоди позивача, була зареєстрована у зазначеній квартирі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2013 року, шлюб між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого онук переїхав жити до своєї матері за адресою: м. Одеса, пр-т Маршала Жукова, буд. 28, кв. 47, а його колишня дружина відповідачка [PERSON] разом з донькою [PERSON], яка є правнучкою позивача, забрали речі і переїхали жити до постійного проживання за адресою: [ADDRESS], де і проживають по теперішній час. Позивач зазначив, що він має намір розпорядитись своєю власністю, але не може цього зробити, оскільки в квартирі зареєстровані онук та правнучка, а тому він вимушений звернутись до суду за даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Пономаренко Ю.П. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає, заперечень проти позову не має. Відповідачка [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що визнання малолітньої втратившою право користування спірною квартирою, буде порушувати права дитини, при цьому не заперечувала, що з 2013 року по теперішній час вона, разом з донькою проживає за адресою: [ADDRESS]. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Свідоцтва про право власності від 12 січня 2005 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Зазначене свідоцтво зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 01 лютого 2005 року, номер запису: 3373 в книзі:554пр-133. Відповідно до довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Посейдон» за №284 від 17 березня 2015 року, в зазначеній квартирі, крім позивача, зареєстровані його онук - відповідач [PERSON] та правнучка - малолітня [PERSON], 2007 року народження. Згідно свідоцтва про народження малолітньої [PERSON], [INFO], яке видано Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №964 від 20 листопада 2007 року, батьками малолітньої є [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було встановлено, що з липня 2012 року сторони проживають окремо. Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також, згідно письмових пояснень сусідів позивача - [PERSON] та [PERSON], які посвідчені підписом директора та печаткою ОСББ «Посейдон» від 05 квітня 2015 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS], не проживають з лютого 2013 року. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або за законом. Суд може визнати особу, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Суд не погоджується із запереченнями відповідачки [PERSON] в частині того, що визнання малолітньої [PERSON], втратившою право користування квартирою [ADDRESS] буде порушувати права дитини, з наступних підстав. Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. З досліджених судом доказів встановлено, що малолітня [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає понад рік, а постійно проживає разом зі своєю матір'ю відповідачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини також визнала відповідачка [PERSON], а тому суд не вбачає порушень прав дитини, визначених Законом України «Про охорону дитинства». Нормою ч.1 ст. 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до п.1.3. «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012р. за №1077, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за N 2109/22421, «Реєстрація / зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. При таких обставинах, суд вважає, позовні вимоги [PERSON], обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved