Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позивач зазначав, що йому на праві приватної власності належить ? частина квартири №11, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Володимира Великого (Енгельса), 10. 1/3 частина квартири йому належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунальної власності Броварської міської ради від 05 вересня 2007 року, а 1/6 частина квартири перейшла йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2011 року після смерті його дружини [PERSON], яка померла 04 січня 2011 року. Інша ? частина вищезазначеної квартири належить на праві власності відповідачу [PERSON] Зазначена квартира ізольована двокімнатна, розташована на пятому поверсі пятиповерхового будинку. Загальна площа квартири становить 56,5 кв.м., житлова площа 34,5 кв.м. Квартира складається з двох ізольованих житлових кімнат площею 21,1 кв.м. та 13,4 кв.м. В квартирі є кухня, балкон, централізоване опалення, водопостачання, газопостачання, електропостачання, відокремлений санвузол. Особовий рахунок на вищевказану квартиру відкритий на позивача [PERSON] Після смерті дружини позивача [PERSON], яка померла 04 січня 2011 року, в квартирі залишилися проживати позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], проте, останній користується житлово-комунальними послугами, але не оплачує їх. В період з 01 квітня 2013 року по 01 квітня 2014 року за оплату послуг з утримання квартири, теплопостачання, газопостачання, послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем, позивачем [PERSON] було сплачено суму в розмірі 3034,94 грн., за період з 01 квітня 2014 року по 01 квітня 2015 року 3866,71 грн., за період з 01 квітня 2015 року по 01 березня 2016 року 4895,48 грн. Вважає, що відповідач, як власник ? частини квартири №11, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Володимира Великого (Енгельса), 10, повинен відшкодувати йому половину вартості сплачених позивачем житлово-комунальних послуг. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача грошову компенсацію за сплачені житлово-комунальні послуги: за період з 01 квітня 2013 року по 01 квітня 2014 року суму в розмірі 1517,47 грн., за період з 01 квітня 2014 року по 01 квітня 2015 року 1933,35 грн., за період з 01 квітня 2015 року по 01 березня 2016 року 2447,74 грн., всього 5898,56 грн.. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, додатково пояснив, що у них з відповідачем [PERSON] склалися неприязні відносини, оскільки останній вів аморальний спосіб життя і позивач разом із покійною дружиною вигнали його з квартири. Відповідач сприяв розлученню між батьками, дружина позивача важко хворіла, а відповідач не надавав їй належного догляду. Відповідач проживав в квартирі разом зі своє подругою, 07 квітня 2016 року вселився до квартири разом із міліцією. Після смерті дружини позивача [PERSON], яка померла 04 січня 2011 року, відповідач жодного разу не сплатив за комунальні послуги. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що в квартирі №11, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Володимира Великого (Енгельса), 10, він почав проживати з 07 квітня 2016 року, до того часу він там не жив, батько позивач [PERSON] його вигнав, а потім він брав участь у антитерористичній операції на сході України. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 вересня 2007 року Управлінням комунальної власності, позивачу [PERSON], його дружині [PERSON] та сину відповідачу в справі [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/3 частині квартири №11, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Володимира Великого (Енгельса), 10 (а.с.6-7). [PERSON], якій належала 1/3 частина квартири №11, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Володимира Великого (Енгельса), 10, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 вересня 2007 року Управлінням комунальної власності, померла 04 січня 2011 року (а.с.9). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09 грудня 2011 року, належну [PERSON] 1/3 частину вказаної квартири успадкували позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в рівних частинах по 1/6 (а.с.9-10). Таким чином, співвласниками, по ? частині, квартири №11, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Володимира Великого (Енгельса), 10, є позивач та відповідач. Відповідно до технічного паспорту на квартиру, квартира №11, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Володимира Великого (Енгельса), 10, ізольована двокімнатна, розташована на пятому поверсі пятиповерхового будинку. Загальна площа квартири становить 56,5 кв.м., житлова площа 34,5 кв.м. Квартира складається з двох ізольованих житлових кімнат площею 21,1 кв.м. та 13,4 кв.м. В квартирі є кухня, балкон, централізоване опалення, водопостачання, газопостачання, електропостачання, відокремлений санвузол (а.с.11-12). Відповідно до ст.. 162 ЖК України, власник зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Стаття 322 ЦК встановлює обов'язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки майно, яке перебуває на праві спільної часткової власності, належить усім співвласникам, цілком очевидно, що останні зобов'язані нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів та інших обов'язкових платежів та нести відповідальність за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном, у межах своєї частки у праві спільної часткової власності. Кожен співвласник зобов'язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Правило ст. 360 ЦК застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов'язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір. Участь кожного співвласника у «витратах на управління, утримання та збереження спільного майна» означає необхідність несення витрат, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Відповідно до довідки №2635/141 від 27 березня 2016 року, відповідач [PERSON] брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 09 березня 2015 року по 06 квітня 2015 року, з 12 квітня 2015 року по 03 червня 2015 року, з 18 червня 2015 року по 27 липня 2015 року, з 07 вересня 2015 року по 15 листопада 2015 року, з 30 листопада 2015 року по 28 лютого 2016 року. Є учасником бойовим дій, що підтверджується посвідченням серії АА №266274. В судовому засіданні було досліджено копії квитанцій по сплаті за житлово-комунальні послуги з утримання квартири, послуги з газопостачання, теплопостачання, обслуговування внутрішньо будинкових систем, телекомунікаційні послуги. За період з 01 квітня 2013 року по 01 квітня 2014 року позивачем [PERSON] було сплачено: -за житлово-комунальні послуги з утримання квартири 869,82 грн.; -за послуги з обслуговування внутрішньо будинкових систем 103,36 грн.; -за послуги з газопостачання 220,05 грн.; -за послуги з теплопостачання 2347,36 грн. Всього 3540,59 грн. За період з 01 квітня 2014 року по 01 квітня 2015 року позивачем [PERSON] було сплачено: -за житлово-комунальні послуги з утримання квартири 925,59 грн.; -за послуги з обслуговування внутрішньо будинкових систем 108,48 грн.; -за послуги з газопостачання 318,68 грн.; -за послуги з теплопостачання 2390,90 грн.; -за телекомунікаційні послуги 929,30 грн. Всього 4672,95 грн. За період з 01 квітня 2015 року по 01 березня 2016 року позивачем [PERSON] було сплачено: -за житлово-комунальні послуги з утримання квартири 727,20 грн.; -за послуги з обслуговування внутрішньо будинкових систем 81,36 грн.; -за послуги з газопостачання 496,11 грн.; -за послуги з теплопостачання 1740,32 грн.; -за послуги з водопостачання та водовідведення 54,40 грн.; -за телекомунікаційні послуги 928,14 грн. Всього 4027,53 грн. Загальна сума витрат по сплаті житлово-комунальних послуг становить 12241,07 грн. Однак, суд вважає, неправильним стягувати із відповідача [PERSON] витрати по сплаті телекомунікаційних послуг, так як номер телефону було підключено позивачем [PERSON], на його імя, даними послугами він користувався особисто. Окрім того, телекомунікаційні послуги не є витратами, які об'єктивно необхідні для підтримання спільного майна у належному стані. Таким чином, суд дійшов висновку, що витрати по сплаті телекомунікаційних послуг за період з 01 квітня 2014 року по 01 березня 2016 року в розмірі 1857,44 грн. відшкодуванню не підлягають. Крім того, в позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути на його користь із відповідача [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 5898,56 грн. (з урахуванням витрат за телекомунікаційні послуги в розмірі 1857,44 грн.). Відповідно до математичних розрахунків, проведених судом, розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], становить: загальна сума витрат по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 10\~383,63 грн. (без урахування витрат за телекомунікаційні послуги в розмірі 1857,44 грн.) / на 2 = 5191,81 грн. Проте, оскільки, грошова компенсація витрат по сплаті житлово-комунальних послуг в межах позовних вимог становить: 5898,56 грн. - витрати за телекомунікаційні послуги в розмірі 1857,44 грн. = 4041,12 грн., суд вирішив не виходити за межі позовних вимог та стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошову компенсацію по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 4041,12 грн. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.\~Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.13 ч.1 ст.. 5\~\~ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Так як відповідач [PERSON] є учасником бойовим дій, що підтверджується посвідченням серії АА №266274, він звільняється від сплати судового збору. А тому сплачений позивачем [PERSON] судовий збір компенсується за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 551,20 грн. На підставі ст..5 ЗУ «Про судовий збір», ст.162 ЖК України, ст..ст.322, 360 ЦК України, ст..ст.3, 10, 57-60, 88, 214-215 ЦПК України, суд

Outcome: partial