Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовна заява мотивована тим, що 20.12.2016 року [PERSON] згідно договору безпроцентної позики передав [PERSON] грошові кошти в сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень, які відповідач, згідно розписки від 20.12.2016 року, зобовязався повернути до 15.03.2017 року. У зазначений термін [PERSON] боргу не повернув, від виконання зобов'язань ухиляється, у звязку з чим\~ позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій\~ просить стягнути з відповідача борг\~ у сумі\~ 27 000 (двадцять сім тисяч) гривен та всі судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій просить розглянути дану справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, повторно подав до суду заяву про відкладення розгляду справи. Перше клопотання про відкладення розгляду справи від 14.07.2017 року відповідач мотивував тим, що він перебуває за межами області. Це клопотання відповідача судом задоволено, розгляд справи відкладено на 26.09.2017 року. В повторному клопотанні відповідач просить відкласти розгляд справи мінімальним строком на 30 днів. Розглянувши це клопотання суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких мотивів. Матеріали справи, в тому числі клопотання відповідача, підтверджують, що відповідач вчасно і належно повідомлений про час і місце розгляду судом справи, будь-яких заперечень проти позову суду не подав. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.\~169,\~224,\~225 ЦПК України\~суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України) За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як встановлено в судовому засіданні, 20.12.2016 року [PERSON] згідно договору безпроцентної позики передав [PERSON] грошові кошти в сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень, із зазначеним строком повернення коштів, а саме до 15.03.2017 року. Про отримання позики та зобов'язання повернути таку відповідач надав позивачу власноручно написану розписку від 20.12.2016 року. Текст письмової розписки написаної власноручно Відповідачем наступний, - «я, дійсно отримав на руки від [PERSON] [INFO] як позику грошові кошти в сумі 27000 (двадцять сім тисяч) гривень, які [PERSON] передав мені особисто руки до написання розписки». У зазначений термін [PERSON] боргу не повернув, від виконання зобов'язань ухиляється. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Зі змісту ч.3 ст. 1049 ЦК України випливає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів. Таким чином, оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 640 грн. на підставі\~ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача. \~\~

Outcome: approved