Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 13.03.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 19.05.2020 до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району. Ухвалою суду від 03.06.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування позову зазначено, що позивачеві на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Крім позивача, у будинку значаться зареєстрованим, але фактично з серпня 2012 року не проживають: його донька - [PERSON] та онук - [PERSON] . Відповідачі добровільно залишили місце проживання, перешкод у користуванні будинком їм ніхто не чинив, витрат щодо оплати комунальних послуг вони не несуть, їх особистих речей у будинку немає. На теперішній час донька та онук проживають у м. Києві, де забезпечені житлом. Через похилий вік та стан здоров`я позивач не має можливості самостійно утримувати будинок, тому на теперішній час має намір його продати та придбати квартиру, однак реєстрація відповідачів цьому перешкоджає. Посилаючись на вимоги ст.ст. 71, 72, 107, 150 ЖК УРСР та 319, 321 ЦК України позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та додатково пояснив, що під час розгляду справи було встановлено, що відповідачі фактично проживають та забезпечені житлом за адресою: [ADDRESS] . Спірне житло вони залишили добровільно, оскільки переїхали проживати родиною до іншого міста. Власником квартири у м. Києві є батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] . Під час останньої телефонної розмови із батьком відповідач [PERSON] зазначила, що їй відомо про судовий спір, але наміру подавати заперечення чи пояснення вона не має. Відповідач [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлялась судом в установленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 24, 32, 34, 44, 45, 66, 68, 69, 71, 73, 97, 98, 123, 145), а також - за адресою фактичного місця проживання (а.с. 99, 100, 122, 144) та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 50, 54, 114). Проте, в судове засідання не з`явилась і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, відзиву на позовну заяву відповідач також не подала. З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у судовому засіданні, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя у судовому засіданні з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин щодо фактичного місця проживання неповнолітнього [PERSON] та відвідування ним навчального закладу у м. Києві, висловила думку про вирішення спору у цій справі на розсуду суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає із позивачем по-сусідству, у будинку [ADDRESS] . [PERSON] - є донькою [PERSON] Її свідок знає з дитинства, вона проживала за адресою: [ADDRESS] . Проте років вісім відповідач не проживає за вказаною адресою, оскільки переїхала до м. Києва. Спочатку до Києва поїхав її чоловік, а згодом - забрав її та сина. Стосунки між сторонами теплі, батько добре ставиться до [PERSON] , яка є його молодшою донькою. На теперішній час [PERSON] забрала до себе до м. Одеси його старша донька - [PERSON] , оскільки позивач за станом здоров`я потребує стороннього догляду. Допитана судом як свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству із позивачем у будинку [ADDRESS] . Донька позивача - [PERSON] не проживає у будинку батька близько дев`яти - десяти років. Вона з родиною, чоловіком та сином переїхала до м. Києва. Зі слів сусідів свідку відомо, що вони придбали у м. Києві трикімнатну квартиру. Рік тому, відповідач приїздила до батька, прибрала у будинку та знов повернулась до м. Києва. Позивач на теперішній час проживає у м. Одесі, його забрала до себе старша донька, яка за ним доглядає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є квартальною за адресою місця проживання позивача. 11.02.2020 свідок, виконуючи покладені на неї обов`язки, вийшла за адресою: [ADDRESS] , опитала сусідів [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт непроживання [PERSON] та її неповнолітнього сина у будинку за вказаною вище адресою, в результаті чого був складений акт. Зі слів сусідів свідку відомо, що [PERSON] з сином та чоловіком проживають у м. Києві, де забезпечені житлом. [PERSON] забрала до себе старша донька - [PERSON] , оскільки він за станом здоров`я потребує догляду і йому було важко одному доглядати за будинком. Вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ч, 1-3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Під час розгляду справи встановлено, що позивач є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2008. Вказане право зареєстроване у встановленому законом порядку 30.10.2019 (а.с. 5-8). Також судом встановлено, що за вказаною вище адресою, крім позивача, зареєстровані: його донька - [PERSON] та її неповнолітній син - [PERSON] , 2005 року народження (а.с. 15, 16). Згідно з актом № 4 від 11.02.2020 квартального комітету № 49 Заводського району м. Запоріжжя [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] з серпня 2012 року (а.с. 11). Допитані судом свідки також підтвердили факт непроживання відповідачів у будинку за вказаною вище адресою протягом останніх восьми років. Судом встановлено, що донька позивача - [PERSON] разом із неповнолітнім сином - [PERSON] , якому на теперішній час виповнилось 14 років з власної ініціативи залишила місце проживання за адресою: [ADDRESS] , оскільки переїхала проживати до м. Києва. Тривалий час, а саме - протягом останніх восьми років відповідач із сином не проживають у спірному житлі. Доводи позивача та його представника щодо забезпечення відповідачів іншим житлом у місті Києві, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Так, відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 81-83). З копії актового запису про народження [PERSON] , [INFO] випливає, що батьками останнього є: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 127). Крім того, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрації на виконання ухвали суду про витребування доказів повідомила, що за інформацією наданою Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації неповнолітній [PERSON] , 2005 року народження навчається у ПП «Київська загальноосвітня гімназія «Грейс» з 29.08.2012. Адресою місця проживання родини у особовій справі зазначено: [ADDRESS] . Склад сім`ї: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 149). Отже, під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] разом із неповнолітнім сином не проживають у спірному житлі без поважних причин, втратили інтерес до будинку за місцем реєстрації, не заявляють про свої права на нього, забезпечені іншим житлом, власником якого є батько неповнолітнього [PERSON] . Також судом встановлено факт відсутності перешкод відповідачам у користуванні будинком, відсутність будь-яких спорів щодо порядку ним користування житлом. Наявність реєстрації відповідачів у спірному будинку порушує права позивача - як власника житла, який не має можливості ним розпорядитись на власний розсуд. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову [PERSON] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням відповідно до ст. 405 ЦК України, вимоги якої підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved