Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 листопада 2010 року на адресу Галицького районного суду м.Львова було подано заяву про скасування постанови старшого слідчого СУ ГУ МВСУ у Львівській області від 17 березня 2009 року про накладення арешту на майно в частині квартири за [ADDRESS], яка належить [PERSON], та квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] Вказана заява була подана на адресу Галицького районного суду м.Львова з тих підстав, що саме Галицький районний суд м.Львова розглядав кримінальну справу про обвинувачення [PERSON], [PERSON] та [PERSON], і в рамках розслідування даної кримінальної справи було винесено слідчим вищезазначену постанову від 17 березня 2009 року. У своїй заяві на ім'я Галицького районного суду м.Львова позивач зазначав, що 27 жовтня 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого він позичив [PERSON] та [PERSON] 157 500,00 дол. США, що еквівалентно 822 150,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним Договором позики грошей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 27 жовтня 2008 року було укладено Договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки від 27 жовтня 2008 року [PERSON] передав в іпотеку майно - квартиру [ADDRESS]. Таким чином Іпетекодержателем вказаних квартир з 27 жовтня 2008 року являється [PERSON] 27 грудня 2008 року громадяни [PERSON] та [PERSON] зобов'язувалися повернути кошти, отримані в позику згідно п.1 Договору позики грошей від 27 жовтня 2008 року, однак свої зобов'язання не виконали. Позивач звернувся у м.Тернополі до нотаріуса з метою вчинення нотаріальних дій для задоволення своїх грошових вимог та звернення стягнення на квартири [ADDRESS], однак нотаріус повідомила, що жодних дій щодо цих квартир вчиняти не може, оскільки 17 березня 2009 року винесена постанова старшим слідчим СУ ГУ МВСУ у Львівській області Гелецьким В.І. в рамках розслідування кримінальної справи про накладення арешту на все майно, яке належить громадянам [PERSON], [PERSON], в тому числі і на квартири за вищевказаною адресою. Дізнавшись про накладення арешту на квартири [ADDRESS], позивач звернувся до прокурора Львівської області, оскільки розслідування в даній справі було передано правоохоронним органам Львівської області, з проханням скасувати їх арешт, покликаючись на ті обставини він має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог забезпечених майном, переданим в іпотеку, зазначаючи, що стосовно [PERSON] жодних кримінальних справ порушено не було. Прокурор Львівської області надіслав позивачу відповідь, що кримінальна справа, в рамках якої накладено арешт на майно, що передане в іпотеку, скерована на розгляд в Галицький районний суд м.Львова, куди була переслана скарга. 14 червня 2011 року Галицьким районним судом м.Львова постановлено вирок, яким засуджено [PERSON], [PERSON], [PERSON] до різних термінів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належало засудженим на час постановлення вироку. В перелік конфіскованого майна ввійшли і квартира за [ADDRESS], яка належала засудженій [PERSON] та її чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності (перебувала в іпотеці). Квартира за [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], який до кримінальної відповідальності не притягався. Про постановлений Галицьким районним судом м.Львова вирок позивач дізнався лише з повідомлення апеляційного суду Львівської області, однак, як вбачається з матеріалів кримінальної справи та постановленого вироку, Галицьким районним судом м.Львова питання щодо скасування постанови слідчого СУ ГУ МВСУ у Львівській області від 17 березня 2009 року та зняття арешту з квартир за [ADDRESS] не вирішувалося. Станом на день звернення з позовом до суду позивач не може реалізувати свого права щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпечивши в такий спосіб повернення боргу за договором позики. За вказаних обставин [PERSON] просить суд на стадії виконання вироку, постановленого Галицьким районним судом м.Львова від 14 червня 2011 року щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON], виключити з опису та зняти арешт з майна, що підлягає конфіскації, а саме квартир за [ADDRESS] 01 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову, в якій просить суд на стадії виконання вироку, постановленого Галицьким районним судом м. Львова від 14 червня 2011 року щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виключити з опису та зняти арешт з майна, що підлягає конфіскації, а саме: двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327; двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за №21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031; в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2008 р. в розмірі 822150 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №7267327 та двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за № 21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки [PERSON] з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способам з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням [PERSON] всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; визначити ціну продажу квартир, не нижчою за ціну, визначену на підставі її оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 404 кв.м.; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м. вересня 2014 року позивач подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27жовтня 2008 року в розмірі 822150 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327 та двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за № 21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки [PERSON] з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням [PERSON] всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; визначити ціну продажу квартир, не нижчою за ціну, визначену на підставі її оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м.; зняти арешт, зареєстрований Першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 8578029 від 25 березня 2009 року о 14:41:22 на підставі кримінальної справи №141-2596 від 17 березня 2009, старшого слідчого в ОВС ГУ УМВСУ у Львівській області [PERSON], з двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить [PERSON] та є предметом Договору іпотеки №4191, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 27 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі іпотек за № 8115 від 27 жовтня 2008 року; зняти арешт, зареєстрований Першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим номером 9099449 від 29 вересня 2009 року о 12:08:47, на підставі кримінальної справи № 141-2596 від 17 березня 2009, СУ ГУМВСУ у Львівській області, старший слідчий Гелецький В.І., з двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить [PERSON] є предметом Договору іпотеки №4191, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 27 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі іпотек за №8119367 від 27 жовтня 2008 року. В свою чергу, 19 листопада 2014 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №4191, реєстраційний номер обтяження 8119367 в частині предмету іпотеки нерухомого майна - двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить іпотекодавця [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру №948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за №2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за №7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №17267327; припинити іпотеку нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., реєстраційний номер 17267327; вилучити з державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 8119367, зареєстрованого 27 жовтня 2008 року о 18:00:01 реєстратором: приватний нотаріус [PERSON], Тернопільський міський, та реєстраційний номер обтяження 8119440 з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстрованого 27.10.2008 року о 16:03:33 за №8119440 реєстратором: приватний нотаріус [PERSON] Позивач-відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлені уточненні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у них. Просили суд їх задовольнити. Відносно позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] заперечили та просили суд відмовити у його задоволенні. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися неодноразово належним чином. Будь-які відомості про неможливість їх прибуття в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що чергова неявка вказаних відповідачів не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заперечення на позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог, заявлених до ГУМВС України в Тернопільській області, про зняття арешту з квартир [ADDRESS], накладених слідчим СУ ГУМВС України у Львівській області, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи проводити без його участі. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Заявлений ним позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання іпотеки припиненою підтримав. Просив суд його задовольнити. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту підлягає до задоволення частково, а у задоволенні позову третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання іпотеки припиненою слід відмовити, виходячи з наступного. 27 жовтня 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] та [PERSON] 157 500,00 дол. США, що еквівалентно 822 150,00 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі №4190 (Т.1, а.с.10). З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним Договором позики грошей 27 жовтня 2008 року між [PERSON] (Іпотекодержатель), [PERSON], [PERSON] (Іпотекодавці) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі №4192. Згідно даного договору [PERSON] передав в іпотеку майно, а саме квартиру [ADDRESS], а [PERSON] передав в іпотеку майно, а саме квартиру [ADDRESS] (Т.1, а.с.8-9). Пунктом 8.4. договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання Позичальниками/Іпотекодавцями зобов'язань за договором позики Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно, перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язаних необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. 10 березня 2009 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою, в якій просить передати [PERSON] та [PERSON] заяву такого змісту: «[PERSON] та [PERSON], ставлю вас до відома, що 27 грудня 2008 року настав строк повернення позичених в [PERSON] грошей в сумі 157500,00 дол. США, що еквівалентно 822 150,00 грн., згідно договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 27 жовтня 2008 року по реєстру №4190. В разі несплати вами позиченої суми на протязі 30 днів приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за моєю заявою буде вчинено виконавчий напис» (Т.2, а.с.31). 10 березня 2009 року приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] звернулась до [PERSON] та [PERSON] із супровідним листом, яким передає їм заяву [PERSON] (Т.2, а.с.31 (на звороті)). Як вбачається із повідомлень телеграфом, [PERSON] та [PERSON] отримали повідомлення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] про виконання договору позики від 28 жовтня 2008 року, однак не вчинили жодних дій щодо виконання своїх зобов'язань (Т.2, а с.32). Як слідує з листа [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №2/8254 від 20 листопада 2014 року, згідно наявних облікових, у ході розслідування кримінальної справи №141-2596 та виділеної з неї в окреме провадження кримінальної справи №141-3097 на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт, оскільки розслідуванням було встановлено, що зазначена квартира була предметом легалізації злочинним шляхом здобутих коштів. Викрадених з каси КС «Християнська злагода» та привласнених [PERSON] та іншими особами. Кримінальна справа №141-2596 уже розглянута Галицьким районним судом м.Львова і вироком даного суду [PERSON] та інші особи засуджені, в тому числі, за вказану легалізацію злочинним шляхом здобутих коштів, здійснену шляхом проведення фінансової операції з придбання згаданої квартири №15 (Т.2, а.с.27). Вироком Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року по справі №1-9/11 [PERSON] визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.ч.2,3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України та їй призначено покарання: за ч.5 ст.191 КК України - 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки з конфіскацією особистого майна; за ч.3 ст.209 КК України - 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією особистого майна, з конфіскацією коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом; за ч.2 ст.358 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.358 КК України - 6 місяців арешту; за ч.2 ст.366 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати досади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки. Згідно ст.ст.70,72 КК України остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрано [PERSON] покарання -12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією особистого майна, з конфіскацією коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом (Т.1, а.с.111-117). Із змісту вироку вбачається, що одним із епізодів, за які [PERSON] засуджена, є те, що 29 січня 2008 року підсудна [PERSON], переслідуючи мету легалізації здобутих за вказаних обставин злочинним шляхом коштів, діючи за попередньою змовою із підсудним [PERSON], підсудною [PERSON] та іншими невстановленими слідством особами, придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] про що у цей же день був укладений відповідний договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] При цьому підсудна [PERSON], з метою приховування своєї злочинної діяльності, у вказаному договорі вказала, що покупцем квартири є її чоловік [PERSON] У цей же день, тобто 29 січня 2008 року, підсудна [PERSON] передала [PERSON] за вказану квартиру частину із привласнених нею за вищевказаних обставин в складі очолюваної нею групи коштів спілки, а саме 707000 грн. Придбавши вказану квартиру, підсудна [PERSON], зареєструвала її у органах БТІ на [PERSON] (Т.2, а.с.60). Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справа апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2012 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року залишено без змін (Т.1, а.с.119-138). Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється, зокрема у разі конфіскації. Відповідно до положень ст.354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Згідно із ч.1 ст.575 ЦК України, ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно зі ст.27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, іпотека зберігає силу, якщо право власності переходить до іншої особи,. Припинення права власності не тягне припинення іпотеки. З проаналізованих норм Закону вбачається, що право власності на спірну квартиру [ADDRESS] перейшло до держави, яка набула статус іпотекодавця в частині вказаного нерухомого майна, яке передано в іпотеку за договором від 27 жовтня 2008 року, який укладено між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За вказаних обставин, суд вважає, що Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та [PERSON], є неналежними відповідачами по даній справі. Згідно роз'яснення Верховного Суду України, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6 (із наступними змінами), відповідачами у справі суд притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція чи територіальні органи Державного казначейства. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду в справі №607/9791/13-ц від 30 серпня 2013 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 294523,10 грн. шляхом звернення стягнення на майно, здобуте злочинним шляхом, а саме на квартиру [ADDRESS] яка належить [PERSON]; скасовано в реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], а саме запис від 26.02.2008 року про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] яка належить [PERSON] (Т.1, а.с.101). Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 02 січня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 серпня 2013 року скасовано частково, а саме в частині визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. Постановлено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін (т.1, а с.103-104). З наведеного слідує, що на квартиру [ADDRESS] яка на час винесення рішення в справі №607/9791/13-ц від 30 серпня 2013 року, перебувала в іпотеці, на підставі рішення суду було звернуто стягнення в користь [PERSON] та скасовано запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON], що також підтверджує припинення його права власності на спірне нерухоме майно. Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON], в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття арешту з квартири [ADDRESS] до задоволення не підлягають, так як заявлені до неналежних відповідачів. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] та скасовуючи арешт накладений під час розслідування кримінальної справи №141-2596 СУ ГУМВСУ у Львівській області, суд виходить з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам ст.16 ЦК України, оскільки [PERSON] є Іпотекодержателем нерухомого майна та не був учасником кримінального провадження по справі №1-9/11 за обвинуваченням [PERSON] та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.ч.2, 3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, а відтак - не має процесуального права на оскарження постанов слідчого, у тому числі про накладення арешту на майно, у порядку, визначеному КПК України. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи [PERSON] не виконав перед позивачем своїх зобов'язань щодо повернення отриманих в позику коштів в сумі 157 500,00 дол. США, згідно договору від 27 жовтня 2008 року. Водночас невиконання ним зобов'язань забезпечено договором іпотеки нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду (ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»). Суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», тобто продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якому покупцеві за договірною ціною, визначеною за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або на підставі оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (ст.39 Закону України «Про іпотеку»). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 25 січня 2008 року по реєстру №871, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за №2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за №21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №18404031, ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені фактичними обставинами справи. При цьому судом враховано, що позивач є Іпотекодержателем спірного майна з вищим пріоритетом, та у зв'язку із накладенням арешту на Предмет іпотеки позбавлений права реалізувати його з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 27 жовтня 2008 року. Право власності Іпотекодавця [PERSON] щодо спірного нерухомого майна є чинним, останній не був учасником кримінального провадження по справі №1-9/11 за обвинуваченням [PERSON] та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.ч.2, 3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, і передане ним в іпотеку майно не включене в перелік придбаного [PERSON] чи іншими особами в результаті здійснення злочинної діяльності. Частиною 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено право заставодержателя, у випадку звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. За вказаних обставин, слід зняти арешт, зареєстрований першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 9099449 від 29 вересня 2009 року, накладений під час розслідування кримінальної справи №141-2596 СУ ГУМВСУ у Львівській області з двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить [PERSON]. Покликання представника відповідача на застосування до вимог [PERSON] строків позовної давності суд до уваги не бере, так як вони спростовуються матеріалами справи, зокрема зверненням позивача до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], що мало місце 10 березня 2009 року (Т.2, а.с.31), зверненням в прокуратуру Львіської області, яке 30 січня 2010 року направлено заступником прокурора Львівської області для розгляду голові Галицького районного суду м.Львова (Т.2, а.с.33), листом судді Галицького районного суду м.Львова від 11 червня 2012 року (Т.2, а.с.34), ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова від 11 жовтня 2013 року в справі №461/12190/13-ц (Т.2, а с.35), ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про відмову у відкритті провадження у справі №607/5172/14-ц від 04 квітня 2014 року (Т.2, а.с.36). Вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], а саме: визнати недійсним договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №4191, реєстраційний номер обтяження 8119367 в частині предмету іпотеки нерухомого майна - двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить іпотекодавця [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру №948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за №2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за №7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №17267327; припинити іпотеку нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., реєстраційний номер 17267327; вилучити з державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 8119367, зареєстрованого 27 жовтня 2008 року о 18:00:01 реєстратором: приватний нотаріус [PERSON], Тернопільський міський, та реєстраційний номер обтяження 8119440 з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстрованого 27.10.2008 року о 16:03:33 за №8119440 реєстратором: приватний нотаріус [PERSON], суд вважає такими, що не ґрунтуються на нормах Закону та суперечать фактичним обставинам справи, а тому не підлягають до задоволення. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). [PERSON] не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів недійсності Договору іпотеки, укладеного 27 жовтня 2008 року між [PERSON] (Іпотекодержатель) та [PERSON], [PERSON] (Іпотекодавці). На час укладення спірного договору [PERSON] був власником квартири [ADDRESS], та міг в повному обсязі реалізовувати своє право володіти, користуватися, розпоряджатися власністю. Обставини, встановлені обвинувальним вироком суду відносно [PERSON] та інших осіб, на які вказує [PERSON], мали наслідком припинення права власності [PERSON] на квартиру за вищевказаною адресою. Дане нерухоме майно перейшло у власність держави, яка набула статус іпотекодавця за договором від 27 жовтня 2008 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Покликання [PERSON] на те, що спірний договір іпотеки порушує його права, як особи в користь якої звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], є безпідставними, оскільки в силу ст.44 Закону «Про виконавче провадження», з урахуванням кількості потерпілих, перелік яких міститься у вироку Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Outcome: partial