Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що він є власником житлового будинку № 2 по вул. Кушнірова в м. Носівка Чернігівської області, у якому крім нього зареєстровані відповідачі. У 2002 році відповідачі одружилися та перейшли на постійне проживання до своїх чоловіків, але з реєстрації місця проживання у його (позивача) будинку не знялися. Відповідачі не бажають добровільно знятися з реєстрації. [PERSON] просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком № 2 по вул. Кушнірова в м. Носівка Чернігівської області. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідачі не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у відсутності відповідачів за наявними у справі доказами. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що вони проживають по сусідству з позивачем. Відповідачі є дочками колишньої дружини позивача від першого шлюбу. [PERSON] близько 15 років тому вийшла заміж та з того часу постійно проживає у свого чоловіка в м. Носівка Чернігівської області по вул. Кушнірова, 2-а. Близько 17 років тому [PERSON] вийшла заміж та стала проживати у свого чоловіка в м. Носівка Чернігівської області по вул. Ройченка, 43. З дня одруження відповідачі не проживають у будинку позивача, особистих речей у ньому не мають. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 2 по вул. Кушнірова в м. Носівка Чернігівської області в цілому належить [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24 листопада 1987 року (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що у зазначеному житловому будинку зареєстровані [PERSON] (дошлюбне прізвище Сябер) [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Сябер) [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1174 від 23 травня 2018 року (а.с. 7) та копією домової книги (а.с. 8-10). У судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають в будинку позивача більше 15 років, їх особистих речей в будинку немає. [PERSON] постійно проживає в житловому будинку № 2-а по вул. Кушнірова в м. Носівка Чернігівської області, а [PERSON] у житловому будинку № 43 по вул. Ройченка в м. Носівка Чернігівської області, що підтверджується поясненнями позивача та показаннями свідків, які суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони добуті відповідно до чинного законодавства, узгоджуються з іншими доказами, підтверджують обставини, на які посилався позивач. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд приймає до уваги той факт, що на час розгляду справи в суді відповідачі не ставлять питання ні про вселення, ні про зобовязання позивача не вчиняти перешкод в користуванні жилим приміщенням. Таким чином, оцінюючи у сукупності докази по справі, суд вважає достовірно встановленим, що відповідачі вибули на постійне проживання в інші житлові приміщення, не проживають у будинку позивача більше шести місяців, а тому втратили право користуватися його житловим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 704,80 грн. Судові витрат підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved