Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «Провідна», [PERSON], в якому просить стягнути з ПАТ «СК «Провідна» суму страхового відшкодування у розмірі 2256,41 грн., пеню, збитки від інфляції, 3% річних, а всього 2747,98 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму спричиненої майнової шкоди у розмірі 500 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 30 червня 2016 року у м. Новомосковськ на пл. Героїв відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], який належить на праві приватної власності позивачу, під керуванням водія [PERSON], та автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] мав поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/7186365, виданого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна», яким є забезпечений транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21099, д/н АЕ 8208ВХ. Згідно страхового полісу, ПАТ «Страхова компанія «Провідна» взяло на себе зобовязання відшкодувати потерпілим особам завдану шкоду майну у розмірі, що не перевищую 50\~000 грн. 07.07.2016 року позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Провідна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та одночасно надав заяву про виплату страхового відшкодування, на підставі страхового полісу АЕ/7186365. Крім того, 18.08.2016 року позивачем надано ПАТ «Страхова компанія «Провідна» додаткові документи, в тому числі постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], а також висновок незалежного судового експерта по визначенню вартості завданої шкоди. 25.10.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Провідна» здійснили виплату страхового відшкодування у розмірі 21\~802,54 грн. Не погодившись з таким розміром страхової виплати, позивач звернувся зі скаргою на дії ПАТ «Страхова компанія «Провідна» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. За результатами розгляду скарги Нацкомфінспослуг 03.11.2016 року повідомило, що за інформацією наданою ПАТ «Страхова компанія «Провідна», у своїй заяві про виплату страхового відшкодування від 04.07.2016 року позивач нібито погодився з розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком ПАТ «Страхова компанія «Провідна», тому Нацкомфінспослуг дійшли висновку що дії страхової компанії є законними. Між тим, позивач зазначає, що а ні ПАТ «Страхова компанія «Провідна», а ні Нацкомфінспослуг не звернули увагу на те, що 04.07.2016 року з заявою звертався не він, а [PERSON], який керував транспортним засобом під час ДТП та не є власником автомобіля і який мав на меті лише повідомити про ДТП ПАТ «Страхова компанія «Провідна», яке в свою чергу не мало право погоджувати суму відшкодування. Згідно висновку експертного дослідження вартості матеріального збитку спричиненого КТЗ №3207/16/16 від 22.07.2016 року, складеного експертом [PERSON], вартість відновлюваного ремонту з урахування фізичного зносу автомобіля Ауді 100, становить 24\~558,95 грн., без ПДВ. Сума страхового відшкодування, яку повинно було сплатити ПАТ «Страхова компанія «Провідна» складає 24\~058,95 грн., натомість 25.10.2016 року страховою компанією було перераховано страхове відшкодування у розмірі 21\~802,54грн., при цьому здійснивши розрахунок відшкодування самостійно без залучення спеціаліста, експерта, та не погодивши суму відшкодування з позивачем. Тому позивач в судовому порядку просить стягнути ПАТ «Страхова компанія «Провідна» суму страхового відшкодування у розмірі 2\~256,41. Крім того, позивач просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» пеню у розмірі 284,86 грн., а також інфляційні витрати у розмірі176,48 грн. та 30,23 грн. 3% річних від простроченої суми, а всього у розмірі 2\~747, 98 грн. Крім того, оскільки згідно висновку №3207/16/16 від 22.07.2016 року, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля Ауді 100, становить 24\~558,95 грн., з яких 24\~058,95 грн. повинна відшкодувати страхова компанія, то різницю між страховою виплатою та фактичною шкодою у розмірі 500,00 грн., позивач просить сягнути в [PERSON]. 23 березня 2017 року у справі було відкрито провадження суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецьким Д.І., після повторного автоматизованого розподілу справа передана в провадження судді Сороки О.В. У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справа розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України №2147-VIII. В судове засідання сторони не зявилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, відповідач [PERSON] позов визнав, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, представник ПАТ «СК «Провідна» позов не визнав, також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Як встановлено судом та підтверджується письмовими матеріалами справи, 30 червня 2016 року приблизно о 18 год. 45 хв. з вини водія [PERSON], який керуючи автомобілем «ВАЗ-21099», реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи з дворового проїзду на пл.Героїв, 12 в м.Новомосковську, виконав поворот праворуч, не впевнився в безпеці свого маневру, де скоїв зіткнення з автомобілем «Ауді», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Новомосковського міськрайонного суду від 01.08.2016 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 24). Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] 17.02.2016 року застрахував свою відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації транспортного засобу [PERSON] «СК «Провідна» ( а.с.110 ). Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №3207/16/16 від 22.07.2016 року встановлено, що вартість\~\~відновлюваного ремонту автомобіля «Ауді», реєстраційний номер [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON], становить 24558, 95 грн. (а.с.25-84). Таким чином, з поданих до суду доказів вбачається, що цивільно-правова відповідальність винного у ДТП була застрахована у [PERSON] «СК «Провідна» тому, в межах суми страхового ліміту постраждала особа просила суд стягнути страхову виплату із страхової компанії, а решту із винної особи. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон № 1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі\~статтею 6 Закону № 1961-IV\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону № 1961-IV\~(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Відповідно до п. п. 37.1, 37.1.4.\~ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як видно, з матеріалів справи, позивач 06.07.2016 року звернувся до [PERSON] «СК «Провідна» з заявою про відшкодування оціненої шкоди, посилалась, що дорожньо- транспортною пригодою його майну завдано шкоду. Відповідачем [PERSON] «СК «Провідна» не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких позивачу здійснено розрахунок суми страхового відшкодування саме у розмірі 21802,54 грн., а тому суд погоджується із визначеним позивачем розміром страхового відшкодування у сумі 24558,95 грн., з урахуванням вартості\~\~відновлюваного ремонту автомобіля «Ауді-100», реєстраційний номер [NUMBER], встановленого висновком судового експерта [PERSON] № 3207/16/16 від 22.06.2017 року, та умовами укладеного Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 17.02.2016 року ( п.4 якого передбачено ліміт відповідальності за завдану шкоду - 50000 грн., франшиза 500 грн.). Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що з відповідача [PERSON] «СК «Провідна» на користь позивача підлягає відшкодуванню розмір шкоди у сумі 2256,41 грн., завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до ліміту відповідальності, та з урахуванням раніше виплаченої суми страхового відшкодування. Оцінюючи позицію представника відповідача, висловлену запереченнях щодо неналежності висновку, складеного експертом [PERSON], слід звернути увагу на наступне. За змістом статей\~9,\~22-28,\~35 Закону № 1961-IV\~настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в\~Законі № 1961-IV\~визначено порядок розрахунку шкоди, повязаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до\~статті 29 цього Закону\~у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092\~(далі Методика). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості\~\~відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за\~Законом № 1961-IV\~має сплатити страховик як страхове відшкодування. Таким чином, поданий позивачем висновок судового експерта не викликає у суду сумнівів, з точки зору достовірності, належності та допустимості. При цьому суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у задоволенні позову в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки до правовідносин, що виникли між сторонами, не можуть бути застосовані вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України. Так, сторонами полісу дійсно є страхувальник та страховик, поліс укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, сам позивач не є стороною договору, а правовідносини, що виникли між потерпілим та страховою компанією є деліктними, як зазначалося судом вище. Вирішуючи питання в частині стягнення розміру визначеної франшизи з [PERSON], суд з урахуванням вимог ст.1188 ЦК України, а також відповідно до п.4 полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача різницю між страховою виплатою та фактичною шкодою у розмірі 500 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦК України з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн., витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1000 грн.

Outcome: partial