Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк 'ПриватБанк' про повернення строкового банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. При цьому зазначає, що до 08.05.2003 року він проживав в м. Белгород-Дністровський. 12.02.2003 року він уклав договір про вклад «Капітал плюс» № 7150 з відділенням «ПриватБанку», яке знаходиться в м. Белгород-Дністровський, в особі Ковальова Анатолія Миколайовича. На виконання умов договору він передав Банку кошти в сумі 1000,00 доларів США, строком на 12 місяців, тобто до 12.02.2004 року під 9% річних. В зв»язку з переїздом на постійне місце проживання до м. Коростеня, похилим віком та поганим станом здоров»я він загубив вищевказаний договір і знайшов його лише в грудні 2012 року. Загальний строк перебування його коштів у відповідача становить з 12.02.2004 року і тому Банк має виплатити йому нараховані відсотки в розмірі 1277,88 доларів США. На початку грудня 2012 року він почав письмово звертатись до відповідача та отримував лише формальні відписки. А тому, він звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь 2812,88 доларів США, з яких 1000 доларів США вклад та 1812,88 доларів США відсотки. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Так як, із-за дій відповідача у нього погіршився стан здоров»я, погіршився його рівень життя, він та його дружина не мали можливості придбати ліки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача Адаменко Т.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що між позивачем та відповідачем 12.02.2003 року був укладений договір вкладу, строк дії якого закінчився 12.02.2004 року. На виконання умов договору Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок на який зарахував відсотки, а після закінчення строку договору і суму вкладу. Однак, в даний час надати виписки з рахунку немає можливості, так як вони зберігаються 5 років відповідно до Постанови НБУ № 601 від 08.12.2004 року. Також вважає, що позивачем не доведено і спричинення йому моральної шкоди. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити в зв»язку з пропуском строків позовної давності. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.02.2003 року між [PERSON] та ПАТ «ПриватБанк» був укладений договір № 7150 про вклад «Капітал Плюс», строком на 12 місяців та сплатою 9% річних (а.с. 7). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України... Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 2 договору про вклад Банк відкриває вкладнику картковий рахунок та перераховує кошти на депозитний рахунок, а після закінчення дії договору сума вкладу зараховується на рахунок клієнта. При цьому, судом не можуть братись до уваги пояснення відповідача про повне виконання умов договору про вклад «Капітал Плюс», так як в даний час не збереглись виписки з особових рахунків, які відповідно до Постанови НБУ № 601 від 08.12.2004 року зберігаються 5 років. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Тобто відносини між сторонами по договору № 7150 про вклад «Капітал Плюс» були припинені 12.02.2004 року. Іншого сторонами не надано. Крім того, представником позивача в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, так як позивач звернувся до суду з позовною заявою з порушенням строків позовної давності, встановлених ст. 257 ЦПК України. Дія договору банківського вкладу закінчилась 12.02.2004 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволення не підлягають, так як позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду. Позивач не просив поновити йому строк звернення до суду і у суду не має підстав для його поновлення.

Outcome: dismissed