Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин\~між фізичними\~особами та належності правовстановлюючих документів, мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 02 грудня 2020 року він звернувся до Приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті його матері [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66862924). Однак нотаріус, 13 травня 2021 року винесла постанову, якою відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки з тих підстав, що [PERSON] надав правовстановлюючі документи на житловий будинок і земельні ділянки, з яких неможливо встановити належність нерухомого майна на праві власності померлій [PERSON] та [PERSON] не надав документів, які б підтверджували родинні стосунки із своєю матір`ю [PERSON] . У зв`язку з цим, заявник просить суд встановити юридичний факт, що заявник [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] є сином [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , яка померла [INFO] . Встановити юридичний факт, що правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а саме: Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 05 березня 1998 року, видане виконавчим комітетом Холмківської сільської ради, зареєстроване Ужгородським районним бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 15 від 05 березня 1998 року; Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2124887400:02:009:0098 Серії ЗК № 015050, виданий 06 липня 2004 року на підставі Розпорядження голови Ужгородської РДА № 662 від 24. 12. 2003 року; Державний акт на право власності на земельну ділянку 2124887400:02:004:0102 Серії ЗК № 038673, виданий на підставі Розпорядження голови Ужгородської РДА № 488 від 27.10.2005 року; Державний акт на право власності на земельні ділянки кадастровий номер 2124887400:02:009:0097 та кадастровий номер 2124887400:02:004:0101 Серії ЗК № 451013, виданий 10 лютого 2009 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11. 12. 2007 року, реєстр 3-1149, ВКС 411208, - належать померлій [INFO] мешканці [ADDRESS] [PERSON] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримує повністю, просить задовольнити. Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Однак, від 17.06.2021року [PERSON] подано заяву про розгляд справи у її відсутності . У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пунктах 1, 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин\~між фізичними\~особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у м. Ужгороді померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.09.2021 року виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області України. Після її смерті, як зазначає заявник, відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на майно, що залишилось після смерті його матері [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі 66862924). Згідно постанови приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.М. від 13 травня 2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, з тих підстав, що [PERSON] надав правовстановлюючі документи на житловий будинок і земельні ділянки, з яких неможливо встановити належність нерухомого майна на праві власності померлій [PERSON] та [PERSON] не надав документів, які б підтверджували родинні стосунки із своєю матір`ю [PERSON] . Так, з долучених до матеріалів справи доказів, зокрема довідки Холмківської сільської ради № 4402 від 12 листопада 2020 року слідує, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (що збігається із зареєстрованим місцем проживання заявника [PERSON] ) і разом з нею у будинку, серед інших осіб, зазначений син [PERSON] , 1960 року народження. Згідно повторного Свідоцтва про одруження № [NUMBER] від 11 липня 1966 року, заповненого російською мовою, громадянка [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб 18 вересня 1958 року з громадянином [PERSON] і прийняла прізвище [PERSON] (у російській транскрипції). Згідно повторного Свідоцтва про народження заявника [PERSON] [NUMBER] від 23 грудня 1976 року, виданого Холмківською сільською радою Ужгородського району, у російській транскрипції його прізвище зазначено як [PERSON] , батько зазначений як [PERSON] , а мати як [PERSON] . Згідно військового квитка заявника [PERSON] [NUMBER] від 25 жовтня 1978 року, виданого Ужгородським міським військовим комісаріатом його прізвище вже зазначено як [PERSON] . Також, згідно витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00031504365 сформованого 06.07.2021 року слідує, наданого на запит заявника, у графі відомості про дитину зазначено [PERSON] , [INFO] , відомості про батька [PERSON] , відомості про матір [PERSON] , які за національністю є угорцями. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Таким чином, наведене дає підстави суду вважати, що вказані розбіжності у написанні прізвища, ім`я та по батькові заявника та померлої [PERSON] є наслідком різного перекладу на українську мову, а заявник [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та на день смерті проживала за адресою [ADDRESS] . Згідно частини 1\~статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] є бажання заявника [PERSON] отримати свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті його матері [PERSON] . Однак, розбіжність в написанні її прізвища , імені та по батькові унеможливлює здійснення заявником свого права на спадщину. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт родинних зв`язків, суд приходить до висновку, що заявник обґрунтовано звернувся до суду з метою встановлення юридичного факту, а тому, дана заява в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимог заявника про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд приходить до наступного висновку. Стаття 318 ЦПК України\~передбачає, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. До суду не надано жодних доказів того, що на час звернення до суду заявник [PERSON] звертався до органів державної реєстрації для виправлення допущених описок у написанні прізвища, імені та по батькові матері заявника - [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, можливість встановлення судом будь-якого юридичного факту, у тому числі і належності правовстановлюючих документів, законодавець пов`язує з настанням для заявника певних юридичних наслідків. Разом з тим, заявником не доведено, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів його померлій матері породжує для нього будь-які юридичні наслідки. У відповідності до ч. ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, оскільки заявником не доведено, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів неможливо в позасудовому порядку, а також, що даний факт має для заявника юридичне значення, то підстави для встановлення вказаного факту відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної заяви в цій частині.

Outcome: partial