Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Споживчий кредит», вказавши, що 11.06.2019 року між сторонами укладено кредитний договір , за яким позикодавець зобов?язався надати позичальнику кредит в сумі 6000 гривень, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та комісію за надання кредиту. Вказуючи, що договір було укладено з порушенням положень чинного законодавства, оскільки він не був в установленому порядку підписаний позичальником з застосування електронного цифрового підпису, [PERSON] просив визнати кредитний договір № 11.06.2019-010001172 від 11.06.2019 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Споживчий кредит» недійсним з моменту укладення. Ухвалою суду від 09.12.2019 року провадження по справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження без виклику сторін. 02.01.2020 року від ТОВ «Споживчий центр» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову, вказуючи, що договору під номером 11.06.2019-010001172 від 11.06.2019 року між сторонами не укладалось, між ТОВ «Споживчий центр» та Бобришевим 03.05.2019 року був укладений договір № 03.05.2019-010000635, який підписаний [PERSON] в установленому порядку. Ухвалою суду від 17.02.2020 року підготовче провадження було закрите, справу призначено до розгляду, залишено без розгляду заяву відповідача про передання справи до іншого суду за підсудністю. Позивачем не подавалось відповіді на відзив на позовну заяву. З урахуванням того, що позивачем до позовної заяви надавалась заявка про укладення договору на ім`я ТОВ «Споживчий центр» та пропозиція про укладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр», в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб при перевірці за назвою та кодом ЄДРЮО знайдено ТОВ «Споживчий центр», а не ТОВ «Споживчий кредит», яке визначено позивачем в якості відповідача по справі, тож суд виходив з того, що відповідачем по справі є ТОВ «Споживчий центр». Позивач в судове засідання не з`явився, відповідач представника не направив, про місце та час розгляду справи сторони сповіщені належним чином. При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне. Позивачем до позовної заяви не надано будь-яких належних та допустимих документів, адже додані текстові роздруківки невідомо звідки взяті та не мають ознак документів. Відповідачем надано заявку [PERSON] від 03.05.2019 року про приєднання до пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору, розміщену у відкритому доступі на сайті кредитора. Заявка підписана [PERSON] з застосуванням електронного підпису та одноразового ідентифікатору. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З позовної заяви вбачається, що позивач підтверджує факт отримання кредитних коштів у відповідності до договору, тож фактично договір був виконаний позикодавцем, а виконання договору отримане позичальником. Посилання [PERSON] на порушення при укладенні договору вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» безпідставні, адже цей закон втратив чинність у жовтні 2017 року, тобто до укладення кредитного договору. На переконання суду, зареєструвавшись на сайті та направивши заяву на укладення договору, підтвердивши свою згоду на укладення договору в порядку, передбаченому договором, отримавши кредитні кошти на банківський рахунок, [PERSON] в належний спосіб пройшов електронну ідентифікацію, уклав договір в порядку, передбаченому чинним законодавством та фактично договір розпочав виконуватись сторонами, тож підстав для визнання договору недійсним суд не вбачає. Крім того, відмовляючи у позові, суд виходить також і того, що [PERSON] взагалі не доведено факту укладення того договору, про визнання недійсним якого ним заявлено позов, а саме договору № № 11.06.2019-010001172 від 11.06.2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed