Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON], який зареєстрований Нудиженською сільською радою Любомльського району Волинської області 05.10.2001 року, актовий запис за №12. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що за час спільного сімейного життя між ними не досягнуто взаєморозуміння, протягом останніх років шлюбні відносини між ними погіршились. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, про взаємовідносини один до одного та матеріальне становище сім'ї. Основною причиною розлучення є те, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відповідач постійно влаштовує сімейні скандали, свідками яких нерідко стають діти, що негативно впливає на їх психічний стан та спричиняє душевні страждання. Взаєморозуміння між ними не досягнуто, їх характери несумісні. Понад рік шлюбних відносин з відповідачем вони не підтримують. За викладених обставин, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу та спільне проживання з відповідачем суперечить інтересам сімї та унеможливлює їх примирення. В судове засідання сторони не зявились. Позивач подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, у якому одночасно просила позов задовольнити, та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.\~ \~\~\~\~ За таких обставин, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Із свідоцтва про одруження серії І-ЕГ №048067, виданого 05.10.2001 року Нудиженською сільською радою Любомльського району Волинської області, встановлено, що сторони уклали шлюб 05.10.2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №12 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЕГ №134561, та серії І-ЕГ №188404, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції 13.04.2004 року та 12.11.2013 року, відповідно (а.с.5-6). З довідки, виданої Любомльською міською радою від 17.11.2016 року за №3808, встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована в [INFO], та до складу її сімї входить: донька - [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що викладені останньою доводи, які відповідачем не оспорені та не спростовані, відповідають фактичним обставинам справи, за яких шлюб між сторонами існує лише формально, а збереження сімї, в даному випадку, буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин, а тому шлюб слід розірвати. Згідно із ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved