Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON], [INFO], яка була зареєстрований за адресою: [INFO] та померла 05 липня 2018 року в місті Новоазовськ Донецької області від злоякісного новоутворення. В обґрунтування вимог в заяві вказано, що 05 липня 2018 року в місті Новоазовськ Донецької області померла тітка заявника - [PERSON], [INFO]. Факт її смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 42 від 05.07.2018 року, виданим Новоазовським центром первинної медико-санітарної допомоги. Для державної реєстрації смерті тітки заявник звернувся із відповідною заявою до Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у задоволенні якої йому було відмовлено. Відмова обґрунтована тим, що для підтвердження факту смерті предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, затвердженій наказом МОЗ України № 545 від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерсві юстиції України 25.10.2006 № 1150/13024. Враховуючи вище наведене, [PERSON] документально не може підтвердити факт смерті тітки. Встановлення факту смерті тітки має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після її смерті. У судове засідання [PERSON] не з'явився, в поданій заяві просив розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не зявився, начальник відділу [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутністю представника відділу та винести рішення на розсуд суду. У відповідності до вимог ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Із досліджених судом письмових доказів встановлено наступне. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії ВС № 144465, виданого 19 січня 2000 року Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області [PERSON] народилася 01 січня 1941 року в м.Первомайську Попаснянського району Луганської області, 15.09.1966 року зареєструвала шлюб із [PERSON] і з 25.02.2004 року зареєстрована за адресою: [INFO]. [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [INFO], згідно лікарського свідоцтва про смерть № 42 від 05 липня 2018 року, складеного на бланку форми №106/у, затвердженого наказом МЗ ДНР та виданого Новоазовською центральною районною лікарнею Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки, померла в стаціонарі 05 липня 2018 року в місті Новоазовськ. Причиною смерті зазначена хвороба: 1) розлитий перитоніт; 2) перфорація пухлини; 3) злоякісне новоутворення низхідного відділу товстого кишечника. За життя 14.07.2006 року [PERSON], ід.н.1497641227, [INFO], яка мешкала за вказаною вище адресою, все належне їй майно заповідала [PERSON], [INFO], що підтверджується заповітом, засвідченим державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі № 2-1219. Згідно свідоцтва про одруження серії VIII-УР № 121163 від 15 вересня 1966 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та [PERSON] (після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище [PERSON]), [INFO], уродженка Луганської області, зареєстрували шлюб у відділі РАГС Куйбишевського району міста Донецька, актовий запис № 828. Вказані обставини також підтверджуються вищенаведеним паспортом громадянина України [PERSON] Заявник [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], згідно паспорта громадянина України серії СВ 734060, виданого 18.06.2002 року Новоазовським РВ УМВС України в Донецькій області зареєстрований за адресою: [INFO]. У свідоцтві про його народження серії І-ТП №146194, виданому повторно 01.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новоазовського райуправління юстиції Донецької області, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про укладання шлюбу серії V-НО №415297 від 14 квітня 1990 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], та [PERSON] (після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище [PERSON]), [INFO], уродженка Дніпропетровської області, зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Новоазовського району Донецької області, актовий запис № 828. Згідно довідки про народження, виданої Новоазовським районним відділом записів актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки за № 139/04.28.88 від 20.09.2018 року [PERSON] народився 24.02.1936 року, про що в книзі державної реєстрації актів про народження Новоазовського районного відділу ЗАГС Донецької області зроблено відповідний запис № 39 від 20.03.1936 року. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. За даними довідки про народження, виданої Новоазовським районним відділом записів актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки за № 138/04.28.88 від 20.09.2018 року [PERSON] народився 08.03.1938 року, про що в книзі державної реєстрації актів про народження Новоазовського районного відділу ЗАГС Донецької області зроблено відповідний запис № 131 від 19.07.1938 року. Його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Тобто батько заявника, [PERSON], та чоловік [PERSON], [PERSON] є рідними братами. Даючи оцінку допустимості доказів документів, виданих органами Донецької Народної Республіки, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. А відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце та причину) [PERSON], які зазначені у вищенаведеному свідоцтві, виданому на окупованій території Донецької області, а саме 05 липня 2018 року в місті Новоазовськ Донецької області. Дата смерті [PERSON] також підтверджується наданими заявником фотографіями із зображенням могили [PERSON] та зазначенням дати смерті 05.07.2018 року. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 707/15.4-21 від 25 липня 2018 року, виданої Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, документ предявлений заявником - лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Частина 1 статті 17 Закону України « Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»\~передбачає,\~що державна\~реєстрація смерті\~проводиться органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану на\~підставі: 1)\~документа встановленої\~форми про\~смерть,\~виданого закладом\~охорони здоров'я\~або судово-медичною\~установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд керується також положеннями ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню та може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Враховуючи те, що Верховною Радою України не визначений чіткий та вичерпний перелік назв населених пунктів Донецької області, які визнаються тимчасово окупованою територією України та те, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких населені пункти Новоазовського району Донецької області та м. Новоазовськ Донецької області. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення обґрунтованих вимог заяви, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними і допустимими доказами в достатньому обємі. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для [PERSON], оскільки необхідне йому для отримання свідоцтва про смерть [PERSON]Д у відповідності з вимогами законодавства України та для оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після її смерті.

Outcome: approved