Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідач з 08.05.2009 року по 15.11.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування сторін у шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 15.11.2012 року. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 12.10.2012 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 450,00 гривень щомісячно, починаючи з 26.09.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, або зміни майнового стану. Вказане рішення суду виконується в примусовому порядку в Ковельському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Позивач вказує, що розмір аліментів, який був стягнутий у 2012 році в твердому грошовому виразі на момент їх стягнення відповідав потребам дитини. На даний час вказаний розмір не відповідає потребам дитини, оскільки змінився вік дитини, змінились її потреби та значно збільшились витрати на таке утримання, а відтак існують правові підстави для зміни способу стягнення аліментів. Аліменти, що визначені до стягнення у розмірі 450,00 гривень є недостатніми та такими, що не забезпечують навіть мінімальних потреб дитини, чим порушуються права дитини, оскільки законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2020 році, швидкі темпи зростання цін за останні роки, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, вбачається, що попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають зміні. Крім цього, позивач вказує, що аліменти слід визначити у частці від доходу відповідача, адже обрання способу стягнення та зміни такого способу належить тому з батьків, з ким проживає дитина. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, визначених рішенням Ковельського міськрайонного суду від 12.10.2012 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили. Крім цього, позивач просить рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно виписки з рішення Ковельського міськрайоного суду від 15.11.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.05.2009 року відділом РАЦСу по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 122, було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції від 01.02.2013 року встановлено, що на виконанні у відділу державної виконавчої служби перебуває на виконанні виконавчий лист № 0306/6236/12, виданий 21.01.2013 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 26.09.2012 року до досягнення дитиною повноліття або до зміни майнового стану сторін. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2020 року - 2218 грн., з 1 липня 2020 року - 2318 грн., з 1 грудня 2020 року - 2395 грн. Відповідач має вік 35 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Визначений розмір аліментів в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, позовна вимога позивача про допуск до негайного виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць не підлягає до задоволення. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial