Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 17 грудня 2003 року з його згоди в квартирі була зареєстрована [PERSON], [INFO], разом з якою він працював на фірмі «Агропродторг». В зазначену фірму [PERSON] працевлаштувалася на роботу юристом, в зв'язку з чим їй була необхідна офіційна реєстрація за місцем роботи. І на її проханням він її зареєстрував в вищезазначеній квартирі. Фактично на проживання до квартири відповідачка не посилилася і в квартирі не проживала. На цей час позивач бажає розпорядитися належною йому на праві власності квартирою, але цьому перешкоджає формальна реєстрація відповідачки [PERSON] в квартирі. А також просить суд визнати відповідачку втратившою право на жилплощу. Представник позивача в судовому засіданні позивні вимоги [PERSON]підтримала та просила їх задовольнити в повному обсягу. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про, що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки від неї повідомлень не надійшло, тому згідно ст. 224 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи, проти чого не заперечував позивач. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. . Договором купівлі-продажу від 12 серпня 2003 року, підтверджено, що позивач [PERSON] є власником квартири яка знаходиться за адресою: розташованого за адресою : [ADDRESS] (а.с. 4). У вказаній квартирі [ADDRESS] крім власника, зареєстрована відповідач [PERSON], що підтверджено наданою копією будинкової книги (а.с.5-12). Факт не проживання відповідачки в спірній квартирі підтверджується письмовими поясненнями свідків ( а.с.13-15). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідачки в спірній квартирі, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідачка [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] так як на даний момент у спірній квартирі вона не проживає, не проводять оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, власник будинку - позивач не бажає, щоб відповідачка була зареєстрована у даному будинку. Таким чином, оскільки позивач є власником зазначеної квартири і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ньому, тому він, відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідачка зареєстрована у квартирі, яка на праві власності належить позивачу, тому вона вважаються квартиронаймачем квартиру позивача. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушений нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованого у його будинку відповідача. За таких обставин, оскільки відповідач не є власником вказаного будинку, крім того не проживає в спірному будинку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує його права як власника, крім того розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому задовольняє їх. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовольнити в повному обсязі: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved