Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить надати дозвіл на вивезення спільної з відповідачем неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що від спільного з відповідачем подружнього життя 28.07.2007 року народилася донька [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина знаходиться на повному її утриманні та вихованні. З метою оздоровлення дитини вона хоче вивезти її за кордон, однак відповідач не підтримує з нею та дитиною будь-яких стосунків, про його місце знаходження їй нічого не відомо, у зв'язку з чим позивачка не взмозі з ним зв'язатися та отримати він нього дозвіл на вивезення неповнолітньої дитини за межі України. За таких умов змушена звертатися до суду, просить дозволити їй тимчасове вивезення неповнолітньої доньки за межі України без згоди її батька для її оздоровлення. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Суду пояснила, що відповідач не спілкується з нею та дитиною впродовж тривалого часу. На сьогоднішній день вона планує поїхати з донькою на оздоровлення для чого необхідний дозвіл відповідача, який вона не може від нього отримати. Тому просить її позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і дату судового розгляду, шляхом публікації оголошення про його виклик у засобах масової інформації. Заперечень проти позову не надав. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутності на адресу суду також не надіслав. Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивачка ознайомлена з порядком та наслідками заочного розгляду і не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи з постановленням заочного рішення у ній. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого 28.07.2007 р. народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 058550, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 30 серпня 2007 року. ( а.с.4) Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. ( а.с.6-7). Після розірвання шлюбу дитина знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки та проживає з нею за адресою реєстрації проживання у [INFO] ( а.с.5) На даний час позивачка має можливість поїхати за кордон для оздоровлення дитини до республіки Польща, для чого їй потрібна засвідчена нотаріальна письмова згода батька на виїзд дитини за кордон в супроводі матері. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 цього Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду . У відповідності до п. 2.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян , які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України неповнолітньої дитини у супроводі одного з батьків при відсутності згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із Конвецією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог статей 7, 155 Сімейного Кодексі України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи наведене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини позивачки суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо надання дозволу на тимчасове вивезення неповнолітньої дитини [PERSON] (28.07.2007 р.н.) за межі України без згоди батька дитини [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтвердженні судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved