Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] вказуючи, що 14 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейне життя між ними не склалося, причиною розпаду сімї стало відсутність взаємопорозуміння, на підставі чого в сімї виникали конфлікти. З січня 2017 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Просить розірвати шлюб, так як подальше спільне проживання та збереження сімї вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, пояснила, що чоловік має іншу жіку, з якою проживає, а тому примирення між ними не відбулося. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 42, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб/а.с.4/. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.5/. Подружнє життя між сторонам не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved