Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до відповідачів та просив суд про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане Восьмою ХДНК [PERSON] після смерті їх батьків [PERSON], та [PERSON]; продовжити строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], та після смерті [PERSON], яка померла [INFO], надавши йому, [PERSON], можливість прийняти спадщину, встановивши 3-місячний строк для прийняття спадщини з моменту набрання рішенням законної сили. Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що спадкодавцями є його батьки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , а спадкоємцями за законом є він (позивач) , [PERSON], та [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло [PERSON] та [PERSON] належав на праві спільної сумісної власності житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] у рівних частинах. У цьому будинку вони мешкали до самої смерті.. Його батько [PERSON] помер [INFO] p. , у зв'язку з чим виникла необхідність оформити спадкові права на житловий будинок з надвірними будівлями. Заповіт по собі він не залишив. Після його смерті спадкоємцями за законом першої черги повинні бути його дружина - [PERSON], його син -[PERSON], донька -[PERSON], та він -позивач, який також є рідним сином спадкодавця. На час смерті батька він (позивач) постійно проживав за адресою: [ADDRESS], та спадщину прийняв в силу ст.549 ЦК України в редакції 1963р. року (що діяв на час відкриття спадщини), т.я. після смерті батька фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Так, він зі своєю сім'єю здійснював поховання батька, організував проведення поминок, взяв речі батька, користується цим майном до теперішнього часу. Після смерті батька із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в 6-ти місячний термін ніхто зі спадкоємців не звертався, і він вважав, що прийняв спадщину фактично, т.я. здійснював догляд за зазначеним житловим будинком та надвірними будівлями та користувався ними без перешкод та зі згоди інших спадкоємців. Спадкоємиця [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку не прийняла. Спадкоємці - [PERSON] (його мати) та [PERSON] (його брат) спадщину після смерті їхнього батька прийняли, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном нарівні з ним та фактом свого проживання із спадкодавцем на час його смерті. Після смерті його батька спадковим майном залишилась 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, які повинні бути розподілені між спадкоємцями першої черги в рівних частинах згідно з діючим законодавством, а саме по 1/6 частині за кожним (1/2:3=1/6 ч.). Відповідно після смерті батька у житловому будинку йому та його брату [PERSON] повинно було належати по 1/6 частині, а їхній матері - 4/6ч. Однак, їхня мати, [PERSON], померла [INFO] Відповідно до ст.551 ЦК УРСР 1963р., якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (ст.549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (ст.549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Після смерті матері залишилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є її діти - донька [PERSON], син -позивач [PERSON] та другий син [PERSON] [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку не прийняла, заяву до нотаріальної контори не надала, фактично не вступила в управління спадковим майном. Спадкоємець [PERSON], його брат, спадщину після смерті матері прийняв, вступив у фактичне управління та володіння частиною спадкового майна, та фактом свого постійного проживання разом з матір'ю на час її смерті. Він (позивач) на час смерті матері постійно фактично проживав у [ADDRESS], та спадщину прийняв в силу ст.549 ЦК України в редакції 1963 року (що діяв на час відкриття спадщини), т.я. після смерті матері фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Так, він зі своєю сім'єю здійснював поховання матері, організував проведення поминок, користується спадковим майном до теперішнього часу. Після смерті його матері із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори в 6-тимісячний термін ніхто зі спадкоємців не звертався, і він вважав, що прийняв спадщину фактично, так як здійснював догляд за зазначеним житловим будинком та надвірними будівлями та користувався ним без перешкод та зі згоди інших спадкоємців. Після смерті матері в житловому будинку йому та відповідачу [PERSON] відповідно стало належати відповідно до спадкування за законом по 1/2 частини спірного майна. Тому, в спірному домоволодінні йому повинно належати після смерті батька [PERSON] та смерті матері [PERSON] 1/2 спірного домоволодіння по [ADDRESS]. Протягом 6-ти-місячного строку він не заявляв про відмову від спадщини. Згідно ст.550 ЦК УРСР 1963 p., строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Ним не було надано заяву про прийняття спадщини з тих причин, що було ніяково перед іншими дітьми померлих батьків (його братом та сестрою), іншими родичами. Так, здавалось, що його будуть вважати таким, що тільки і чекав смерті рідних батьків і одразу намагався заволодіти їх майном і т.ін. Також він дуже переживав з цього приводу, тому разом з його братом і сестрою вирішили вступити у спадщину за мовчазної згоди у рівних частинах. Однак, сестра і по сьогоднішній день в права спадщини так і не вступила та не мала такого наміру. Вони ж з [PERSON], його братом, вступили у фактичне володіння та користування спадковим майном. Однак, нещодавно йому стало відомо, що [PERSON] пред'явив до нотаріальної контори заяву про вступ у право спадщини на все домоволодіння, всупереч його інтересам та правам. На його звернення до 8-ї ХДНК із заявою про вступ у спадкування йому було відмовлено з підстав пропуску строків для прийняття спадщини, бо він був зареєстрований за іншою адресою. Вважає відмову безпідставною бо заборони на проживання за іншою адресою не існує. У судовому засіданні представники позивача позивні вимоги підтримали. Відповідач -представник ХМР у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилався на те, що доводи позивача щодо поважності пропуску строку на прийняття спадщини є не спроможні . Відповідач -[PERSON] у судове засідання не з'явилася , подала заяву про розгляд справи у її відсутність, право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] не заперечувала. Третя особа - нотаріус 8 ХДНК у судове засідання не з'явився , подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представники відповідача -[PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували , посилалися на те, що [PERSON] єдиний з дітей , хто проживав разом батьками на час смерті та надав догляд і утримання. Відповідач проживає за іншою адресою , до подачі позову визнавав право відповідача [PERSON] на спадкування батьківського будинку в цілому, про що писав письмову заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків вчинивши дослідження матеріалів справи, доходить висновку про те, що позовні вимоги є недоведеними і задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що [PERSON] 25.12.2013 року звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , яка сталася [INFO] року. Посилався на те, що на час смерті він проживав із спадкодавцем і раніше з приводу оформлення спадщини до нотаріальної контори не звертався. (а.с.13) В оформлені спадкових прав нотаріусом було відмовлено позивачу з підстав того, що відсутній факт його спільного проживання з спадкодавцем на час смерті. Позивач звернувся із позовом до суду , в якому стверджує, що проживав із спадкодавцем однією родиною за адресою [ADDRESS] і прийняв спадщину в силу ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) так як фактично вступив в його управління та володіння. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні показали, що в 1975 році [PERSON] виїхав з будинку по [ADDRESS] у власне житло і після цього в будинку батьків не оселявся. За волею батьків будинок мав залишитися за [PERSON] , який проживав разом з ними. Свідок [PERSON] також не надав свідчень щодо проживання позивача в будинку у [ADDRESS] у м.Харкові після 1975 року. Згідно з довідкою КВП по обслуговуванню приватних домоволодінь Київського району м.Харкова за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] проживав її син [PERSON] Відповідні дані підтверджено копіями документів про оплату послуг з газопостачання та електричної енергії за адресою [ADDRESS] саме [PERSON] (а.с.46-57). Відповідно до до ст.550 ЦУК України (в редакції 1963 року) строк на прийняття спадщини , який встановлено ст..549 ЦК України може бути подовжено судом , якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Доводи позивача щодо причин пропуску строку на прийняття спадщини не можуть бути визнані судом як поважні, оскільки жодних обставин, які б свідчили про непереборні перешкоди або об'єктивні труднощі для вчинення дій з прийняття спадщини позивачем та його представниками не наведено. Позивачем також не наведено підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину, яке отримане [PERSON] Позовні вимоги не доведені і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed