Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та з урахуванням заяви від 27 березня 2017 року (а.с.37) просив визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку № [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після смерті матері. У судове засідання сторони не з'явились, проте як від представника позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача у спрямованій до суду кінцевій заяві не заперечував щодо задоволення позову. Третя особа, будучи завчасно та належним чином повідомлена про день та час слухання справи, приймати участь у ній бажання не виявила. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON] (а.с.9-10). Згідно копії довідки № 1708, виданої відповідачем 26 вересня 2016 року (а.с.11), до дня смерті [PERSON] позивач постійно проживав з нею за однією адресою (адресою місцезнаходження спірного житлового будинку) та вступив у фактичне володіння спадковим майном. Згідно іншої довідки даного органу місцевого самоврядування від 20 березня 2015 року № 465 (а.с.11) на час смерті спадкодавця та протягом шести місяців після її смерті за названою вище адресою була зареєстрована її онука - [PERSON], тобто третя особа у справі. Даний житловий будинок рахувався за спадкодавцем згідно погосподарської книги (а.с.15). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 3 січня 2013 року, що набрало законної сили 14 січня 2013 року (а.с.22), за останньою, як за спадкоємцем за заповітом, визнано право власності на ? частини спірного житлового будинку. Позивач з 1 квітня 2002 року є інвалідом 3-ретьої групи довічно (а.с.23). Постановою нотаріуса від 15 березня 2010 року (а.с.12) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спірного житлового будинку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на такий об'єкт нерухомості. За таких обставин позивач вказує, що оскільки є непрацездатним, то має право на обов'язкову (спірну) частку у названому житловому будинку, однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, зокрема, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як роз'яснив Конституційний Суд України у рішенні № 1-рп/2014 від 11 лютого 2014 року права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як з'ясовано, мати позивача за життя була фактичним власником спірного житлового будинку, однак належним чином оформити своє право власності на нього не встигла, у зв'язку з чим позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини на належну йому, як непрацездатній особі, обов'язкову частки у названому будинку. Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію Апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 640,00 гривень, з відповідача на користь позивача. Окремо, суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обов'язкове її застосування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved