Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Златобанк» про стягнення коштів за договором банківського рахунку від 22 серпня 2014 року. Свої вимоги мотивував тим, що 22 серпня 2014 року позивач уклав договір банківського рахунку фізичної особи з ПАТ «Златобанк» в особі директора відділення «Вінницької регіональної дирекції АТ «Златобанк». Відповідно до умов договору банк зобов'язався виконувати розпорядження клієнта та видавати готівкові кошти з рахунку в межах залишку коштів, а клієнт має право вимагати від банку належного виконання умов договору. На письмове звернення позивача від 23 грудня 2014 року про видачу коштів з рахунку банк повідомив, що докладає зусиль щодо врегулювання відносин з питань розрахунково-касового обслуговування. Письмові заяви позивача від 23 січня 2015 року про видачу коштів залишились без відповіді, а кошти позивачем не отримані. Станом на 29 січня 2015 року залишок коштів на рахунку позивача становить 237643,00 грн. Відповідач свої зобов'язання не виконує. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача 237643,00 грн., які знаходяться на поточному рахунку № [NUMBER] відповідно до договору від 22 серпня 2014 року та судові витрати на оплату правової допомоги. Вказаний позов подано до Вінницького міського суду Вінницької області відповідно до вимог п. 7 ст. 110 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням (відділення, керівником якого було укладено договір банківського рахунку, розташоване по вул. Київській, 14 в м. Вінниці). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в заяві, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши наявним доказам належну правову оцінку, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Між сторонами склалися правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 610, 629, 1066, 1068, 1074 ЦК України. Судом встановлено, що 22 серпня 2014 року між ПАТ «Златобанк», в особі директора відділення «Вінницька регіональної дирекції АТ «Златобанк», та [PERSON] укладено договір банківського рахунку фізичної особи, відповідно до умов якого, банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та проводить операції за рахунком. Крім того, відповідно до п. 2.1 договору, банк зобов'язався приймати і зараховувати на рахунок клієнта грошові кошти, виконувати розпорядження клієнта, зокрема і про видачу відповідних сум готівкових коштів з рахунку. Відповідно до п. 2.2.3 договору клієнт зобов'язався письмово повідомляти банк не пізніше ніж за один робочий день про зняття готівки з рахунку якщо сума перевищує 80000,00 грн. Відповідно до п. 4.1 договору операції за рахунком клієнта виконуються банком у межах залишку коштів на початок операційного дня з урахуванням поточних надходжень протягом операційного дня (а. с. 5-9). Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] станом на 26 листопада 2014 року залишок на рахунку становить 237643,00 грн. (а. с. 16-17). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача 23 грудня 2014 року з вимогою про видачу грошових коштів з рахунку в розмірі 40000,00 грн. (а. с 11). Листом від 23 січня 2015 року № 59 банк повідомив [PERSON] про те, що докладає всіх зусиль щодо врегулювання взаємовідносин з питань розрахунково-касового обслуговування, а дії банку спрямовані на виконання договірних зобов'язань (а. с. 14). Крім того, позивач двічі 23 січня 2015 року подавав письмові заяви до банку з вимогою про видачу на 26 січня та 27 січня 2015 року грошових коштів з рахунку № [NUMBER] готівкою в розмірі 149000,00 грн. та 48643,00 грн. відповідно (а. с. 12-13). Кошти не видані, не отримав їх позивач і на момент розгляду справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Позивач свої зобов'язання за договором від 22 серпня 2014 року виконав належним чином, зокрема і передбачені п. 2.2.3 договору щодо письмового повідомлення банку про зняття готівки з рахунку. При цьому, за наявності коштів на рахунку позивача [NUMBER] в розмірі 237643,00 грн., банк кошти не повернув, чим порушив права позивача та обмежив його у праві розпорядитися своїми коштами. За наведеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з ПАТ «Златобанк» на користь держави 2376,43 грн. судового збору. Щодо відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу, то суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного документального доказу про те, що ним понесені такі витрати, тому вказані витрати розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved