Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Полтавській області, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Гадяцького районі Полтавської області про встановлення факту трудового каліцтва на виробництві та зобов'язання вчинити певні дії, вказуючи у своїй позовній заяві, що у вересні 1995 року він був прийнятий на роботу трактористом в Селянську спілку імені Чапаєва Чорнухинського району. 24 вересня 1995 року, виконуючи свої трудові обов'язки, на робочому місці отримав виробничу травму, а саме ліва ступня потрапила в вальсовий транспортер комбайна, внаслідок чого він отримав травму ноги і каретою швидкої допомоги його було госпіталізовано до Лохвицької центральної районної лікарні, де він перебував на стаціонарному лікуванні до 10 листопада 1995 року. Позивачу було поставлено повний діагноз - Синдром довгого роздавлення лівої ступні, відкритий перелом І-ІІ-ІІІ плюсневих кісток, проксимальної фаланги IV-V лівої ступні, гангрена ІІ-ІІІ ступеню лівої ступні отриманий на виробництві, що підтверджується випискою №4203 з медичної картки стаціонарного хворого, виданою Лохвицькою ЦРЛ від 16.05.2005 року. У 2013 році він дізнався, що має право на отримання страхового відшкодування у зв'язку з отриманим каліцтвом на виробництві, тому звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гадяцькому районі з проханням призначити виплату страхового відшкодування, але йому в цьому було відмовлено, оскільки відсутній цілий ряд документів, зокрема - акт про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, що підтверджується листом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гадяцькому районі Полтавської області № 461 від 07.06.2013 року. Оскільки розслідування нещасного випадку на виробництві не проводилося і акт розслідування не був складений, позивач позбавлений можливості одержання від Фонду соціального страхування встановлених законом виплат. На даний час Селянська спілка імені Чапаєва ліквідована. Встановлення факту одержання трудового каліцтва необхідно позивачу для отримання щомісячної грошової суми втраченого заробітку, тому він звернувся до суду з позовними вимогами про встановлення факту отримання ним трудового каліцтва, що мало місце 24 вересня 1995 року в робочий час, під час виконання ним трудових обов'язків у Селянській спілці імені Чапаєва Чорнухинського району Полтавської області і пов'язане з виробництвом. Також у своєму позові позивач просив зобов'язати територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Полтавській області за участю відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гадяцькому районі Полтавської області провести розслідування та скласти акт форми Н-5 та Н-1 про нещасний випадок на виробництві, який стався з ним при виконанні трудових обов'язків 24 вересня 1995 року. 3 квітня 2014 року ухвалою суду, за клопотанням позивача, було замінено первісного відповідача територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Полтавській області належними співвідповідачами ПрАТ «Райз-Максимко» та СТОВ ім. Чапаєва. 18 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з уточнюючою позовною заявою, в якій просив встановити факт отримання ним трудового каліцтва, що мало місце 24 вересня 1995 року в робочий час під час виконання трудових обов'язків у Селянській спілці імені Чапаєва Чорнухинського району Полтавської області, яке пов'язане з виробництвом та зобов'язати ПрАТ «Райз-Максимко» за участю відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Гадяцькому районі провести розслідування та скласти акт форми Н-5 та Н-1 про нещасний випадок на виробництві, який стався з ним при виконанні трудових обов'язків 24 вересня 1995 року. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Гадяцькому районі Полтавської області [PERSON] в судовому засіданні також позов визнав та просив його задовольнити. Представник ПрАТ «Райз-Максимко» у судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, направив суду заперечення, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, в зв'язку з тим, що його вимоги до товариства є незаконними, необґрунтованими, а також в зв'язку з тим, що ПАТ «Райз-Максимко» не може відповідати за зобов'язаннями іншої юридичної особи. Представник СТОВ ім. Чапаєва також не визнав позовних вимог позивача, з підстав пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, яка і є, як зазначено в запереченнях даного співвідповідача, підставою для відмови у позові. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту трудового каліцтва на виробництві та зобов'язання вчинити певні дії підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 13 вересня 1995 року [PERSON] був прийнятий на роботу в колгосп імені Чапаєва Чорнухинського району Полтавської області трактористом на підставі рішення зборів уповноважених членів селянської спілки пр. № 4 від 13.09.1995 року, та звільнений 27.10.1999 року з Селянської спілки імені Чапаєва, відповідно до рішення від 27.10.1999 року пр. № 8, що підтверджується записами у трудовій книжці. Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 4203 від 16 травня 2005 року Лохвицької ЦРЛ, позивач перебув на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Лохвицької ЦРЛ, з 24 вересня 1995 року по 10 листопада 1995 року, з діагнозом синдром довгого роздавлення лівої ступні, відкритий перелом І-ІІ-ІІІ плюсневих кісток лівої стопи, гангрена ІІ-ІІІ пальців лівої ступні, що також підтверджується повідомленням Лохвицької ЦРЛ № 763 від 27.05.2014 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт отримання [PERSON] травми ноги, під час виконання ним своїх трудових обов'язків, а саме працюючи на тракторі бурякопогрузчиком у колгоспі ім. Чапаєва с. Хейловщина Чорнухинського району Полтавської області. Дана обставина їй відома, оскільки на той час вона також працювала у колгоспі головним бухгалтером. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у 1995 році він був сільським головою с. Хейловщина, де на той час проживав разом із своїми батьками [PERSON], який працював у колгоспі ім. Чапаєва. В зв'язку з цим, йому достовірно відомо про отримання [PERSON] травми ноги, під час роботи у полі на комбайні. Письмовими поясненнями свідка [PERSON], в яких зазначено, що вони разом з [PERSON] працювали на одному комбайні. 24.09.1995 року [PERSON], виконуючи свої трудові обов'язки, в його присутності, дійсно отримав травму ноги, а саме його ліва ступня потрапила в вальсовий транспортер комбайна. Суд вважає, що сукупність зазначених доказів підтверджують факт отримання позивачем трудового каліцтва, що мало місце 24 вересня 1995 року в робочий час під час виконання трудових обов'язків у Селянській спілці імені Чапаєва Чорнухинського району Полтавської області і пов'язане з виробництвом. Будь-які докази на спростування встановленого факту відповідачами не надано. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки він не може скористатися своїм правом на отримання щомісячної грошової суми втраченого заробітку. Окрім того, самі відповідачі ПрАТ «Райз-Максимко» та СТОВ ім. Чапаєва не оспорюють факт отримання [PERSON] травми під час виконання своїх трудових обов'язків, а не визнають позов зовсім з інших підстав. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно ст. 171 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про охорону праці» власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страховик - це Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. За приписами ч.1 ст. 22 Закону України «Про охорону праці» - роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положень, що затверджується КМУ за погодженням з всеукраїнським об'єднаннями профспілок. Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до п. 23 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» - нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку). У разі реорганізації підприємства, на якому стався нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. Оскільки розслідування нещасного випадку на виробництві не проводилося і акт розслідування не був складений, позивач позбавлений можливості одержання від Фонду соціального страхування встановлених законом виплат. Як значиться у довідці, виданій Східно-регіональним управлінням ПрАТ «Райз-Максимко» - селянська спілка ім. Чапаєва, з якою позивач перебував у трудових відносинах, відповідно до рішення засновників була реорганізована в ксп ім. Чапаєва, яке в свою чергу було реорганізовано в СТОВ ім.Чапаєва. Окрім того, ПрАТ «Райз-Максимко» придбало частку в складеному статутному капіталі СТОВ ім.Чапаєва та стало його засновником, а тому суд вважає, що проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, який стався із [PERSON], слід покласти саме на зазначених відповідачів. Що стосується вимоги представника відповідача СТОВ ім.Чапаєва щодо відмови позивачу у позові з підстав пропущення ним строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, то суд вважає, що вона не підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено статтею 257 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України. Згідно листа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Гадяцького районі від 7 червня 2013 року № 461 значиться, що [PERSON] 29 травня 2013 року звертався до Фонду соціального страхування з вимогою призначити йому виплату страхового відшкодування, але йому було відмовлено, в зв'язку з відсутністю ряду документів, а саме: акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-І, висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності та інше. Таким чином строк позовної давності починається у позивача за даними вимогами з 29 травня 2013 року, тобто з часу коли він довідався про відсутність необхідних документів, які повинні були бути складені підприємством, а тому строк позовної давності на час звернення позивача до суду 18.09.2013 року не сплинув.

Outcome: approved