Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати шлюбу, укладений з [PERSON] , який зареєстрований 10 жовтня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1456. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що 10 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб №1456. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , про що 01.04.2016 року складено відповідний актовий запис № 435. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки кожного. Вже більш двох років між позивачем та відповідачем припинилися фактичні шлюбні відносини та втрачено почуття любові. З січня місяця 2019 року позивач та відповідач мешкають окремо один від одного. З цього часу спільне господарство вони не ведуть, єдиний бюджет відсутній так як шлюбно - сімейні відносини припинені. Бажання у подальшому мешкати разом однією родиною з відповідачем не має, через різні погляди на життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача , інтересам відповідача та інтересам дитини. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надав суду заяву, з якої вбачається, що позивач просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надала суду заяву, з якої вбачається, що просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 29 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 жовтня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції актовий запис №1456 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане повторно 08 вересня 2021 року). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №435 від 01.04.2016 року Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна, відповідач клопотань про надання строку на примирення не надавав, з вимогами позову погодився. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї за неможливе. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, з`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнала до початку розгляду справи по суті. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] , з Державного бюджету України 454,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved