Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовною заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. за реєстровим № 49993. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16 червня 2021 року отримав копію постанови державного виконавця Вараського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального міністерства юстиції (м.Львів) Міщенко О.М. про відкриття виконавчого провадження № 65811065 від 16 червня 2021 року. В даній постанові зазначено, що згідно виконавчого напису № 49993 виданий 24 травня 2021 року, який видав приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернуто стягнення заборгованості на загальну суму 42 022 грн. 00 коп. 22 червня 2021 року ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався про те, що за зверненням ТОВ «ВЕЛЛФІН» приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 24 травня 2021 року здійснений виконавчий напис реєстраційний № 49993, згідно якого, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 418317 від 27 березня 2018 року на загальну суму заборгованості 42 022 грн. 00 коп. на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН». Позивач зазначає, що жодних договорів між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН» ніколи укладено не було, доказів на підтвердження перерахування коштів ТОВ «ВЕЛЛФІН» [PERSON] в сумі 1 500,00 грн. не має і не може бути, тому не можна вважати, що наявність заборгованості підтверджена належними доказами. Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений без наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів та з пропуском позовної давності. Стверджує, що приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. при вчиненні виконавчого напису від 24 травня 2021 року № 49993 не пересвідчилася у наявності та безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ВЕЛЛФІН». З виконавчого напису не вбачається, що при вчиненні такого напису нотаріус отримував від ТОВ « ВЕЛЛФІН» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ВЕЛЛФІН» зазначений у написі є безспірним. Розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки як тільки позивачу стало відомо про існування так званого боргу, звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечує при цьому наявність та розмір такого боргу, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису. Стверджує, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» не надано нотаріусу доказів отримання [PERSON] письмових вимог чи повідомлень про існування, погашення зазначеної заборгованості. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої банком заборгованості. Вважає, що виконавчий напис від 24 травня 2021 року реєстраційний № 49993 вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з грубим порушенням чинного законодавства України, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. У заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. У клопотанні зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду, явку свого представника у судове засідання повторно не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, будучи належним чином повідомленою про день та час судового засідання, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, пояснень щодо позову не подала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний виконавець Вараського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Міщенко Олена Миколаївна, будучи належним чином повідомленою про день та час судового засідання, у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява Вараського відділу державної виконавчої служби про розгляд справи без участі представника відділу, а саме державного виконавця Міщенко О.М., за наявними матеріалами. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків. 24 травня 2021 року приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 49993, про звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором 418317 від 27 березня 2018 року, укладеним з ТОВ «ВЕЛЛФІН» . Згідно з виконавчим написом, строк платежу за кредитним договором 418317 від 27 березня 2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 27 березня 2018 року по 01 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 41 222 грн. 00 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1 500 грн. 00 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 39 722 грн. 00 коп. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача в розмірі 800 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. У виконавчому написі зазначено, що він вчинений на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 16 червня 2021 року державним виконавцем Вараського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Міщенко О.М. відкрито виконавче провадження № 65811065 про примусове виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі -Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, хоча обов`язок доказування та подання доказів покладений на сторони, відповідно до ст.12 та ст.81 ЦПК України. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відомості щодо безспірності заборгованості по кредитному договору 418317 від 27 березня 2018 року відсутні, доказів протилежного суду не надано, то суд вважає, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що виконавчий напис за реєстровим № 49993 вчинений приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved