Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про виселення. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2008 року йому належить на підставі права власності 1/10 частина будинку № 77 по вул. Гагаріна в с. Щасливцеве, Генічеського району, Херсонської області. Зареєстровано в БТІ 05 вересня 2008 року, реєстраційний номер 1443395. Після придбання даного майна, він мав намір туди вселитися, але виявилося, що його частину будинку без законних на то підстав зайняла [PERSON], яка обіцяла виселитися найближчим часом. Він неодноразово звертався до неї з вимогою звільнити належне йому приміщення, але до теперішнього часу вона цього не зробила. Договір найму житла між ними не укладався, відповідач самоправно займає вказане приміщення, в звязку з чим він змушений звернутися до суду, просить виселити відповідача з належної йому частини житлового будинку та зобовязати відповідача не чинити перешкоди у користуванні його частки житлового будинку. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину будинку. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 вересня 2002 року вона стала власником 3/20 частини житлового будинку № 77 по вул. Гагаріна в с. Щасливцеве, Генічеського району Херсонської області, яка складалася з двох кімнат. Поруч з її кімнатами знаходилася ще одна кімната в аварійному стані та в якій ніхто не проживав. Від сусідів вона дізналася про те, що раніше в квартирі були зареєстровані батько [PERSON], який помер в 2002 році та його син [PERSON]. В 2006 році до неї звернувся [PERSON], який діяв за нотаріальною довіреністю від [PERSON], з пропозицією придбати цю кімнату. Угода була укладена таким чином: вона передала [PERSON] грошові кошти у розмірі 800 доларів США, що на той момент складало 4000 гривень, [PERSON] надав розписку про це та довіреність на її імя та на імя її доньки [PERSON] в порядку передоручення з правом розпоряджатися 1/10 частиною житлового будинку № 77 по вул. Гагаріна в с. Щасливцеве. І лише в 2017 році після отримання позовної заяви [PERSON] вона дізналася, що він шахрайським шляхом переоформив на себе спірну 1/10 частину даного житлового будинку, в звязку з чим вона звернулася із заявою до правоохоронних органів. Просить визнати за нею право власності на спірну 1/10 частину житлового будинку, розташовану за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Щасливцеве, вул. Гагаріна, 77. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав в повному обсязі, пояснивши, що на момент отримання коштів від [PERSON] власником даної нерухомості [PERSON] не був та діяв в інтересах [PERSON] Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. Під час попереднього судового засідання [PERSON] та її представник первісний позов не визнали в повному обсязі, наполягали на задоволенні зустрічного позову. Також просили застосувати строк позовної давності до первісних позовних вимог. 20 грудня 2017 року під час судового розгляду справи попросили час для укладання мирової угоди між сторонами. 28 грудня 2017 року та 24 січня 2018 року на судове засідання не зявилися, просили відкласти розгляд справи. 28 лютого 2018 року на судове засідання не зявилися, надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутність, а також допитати свідків, яких вони заявили, але до судового засідання явку свідків не забезпечили. Суд, вислухавши думку представника позивача на місці ухвалив, проводити розгляд справи у відсутність відповідача та її представників. Суд, вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] належить 1/10 частина будинку № 77 по вул. Гагаріна в с. Щасливцеве, Генічеського району, Херсонської області. Підстава виникнення права власності: ухвала Генічеського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2008 року, справа № 2-1021/08. Договору оренди житлового приміщення між сторонами не укладався. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який пояснив, що разом з [PERSON] вони неодноразово приїжджали до [PERSON] з пропозицією звільнити належне [PERSON] майно, але кожного разу вона обіцяла це зробити, але до теперішнього часу приміщення добровільно не звільнила. На підтвердження своїх вимог [PERSON] надала до суду копію акту депутатів Щасливцівської сільської ради, згідно якого спірна кімната перебувала в аварійному стані, там ніхто не проживав, колишній власник [PERSON] помер, тому [PERSON] вимушена була зробити там ремонт. Також, відповідачем надана копія розписки, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] гроші за кімнату на імя [PERSON], за адресою: пр. Гагаріна, 77, с. Щасливцеве, в сумі 4000 гривень, розписка датована 24 травня 2006 року. На підтвердження передачі грошей [PERSON], який діяв на підставі довіреності від [PERSON], надав [PERSON] та [PERSON] довіреність, якою уповноважив їх на розпорядження даним майном. Довіреність датована 23 травня 2006 року. Крім того, відповідачем надана копія заяви про звернення до Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області щодо заволодіння [PERSON] шахрайським шляхом грошових коштів в сумі 4000 гривень нібито за продаж частки житлового будинку № 77 по вул. Гагаріна в с. Щасливцеве. Вирок суду, який набрав законної сили, про визнання винною особи про скоєння відповідного злочину суду не надано. Всі вище перелічені документи надані в копіях, належним чином не завірені, на судове засідання відповідач та її представник надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, оригіналів документів суду не надіслали. Також, під час судового розгляду було задоволено клопотання представника відповідача про допит свідків, явку яких вони зобовязалися забезпечити до суду, але на судовий розгляд відповідач та її представник не зявилися, явку свідків не забезпечили. Надаючи правову оцінку даних правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України збиранням доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зміст статті 109 Житлового кодексу України передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом, може проводиться добровільно або в судовому порядку, з одночасним наданням іншого постійного жилого приміщення. Стаття 116 Житлового кодексу України передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач самоправно вселилася до цього приміщення, договір найму житла між сторонами не укладався. Посилання відповідача на те, що вона придбала цю кімнату, належними доказами не підтверджено. Відповідно до ч. 4\~ст. 203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. 1\~ст. 210 ЦК України\~правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Частина 2\~ст. 220 ЦК України передбачає, що\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13\~Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року N 9\~ з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 3\~ст. 640 ЦК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а у разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як вбачається з розяснень, що містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Згідно зі статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, про те що вимоги відповідача щодо визнання права власності на частину будинку є необґрунтованими та не доведеними належними доказами, оскільки відповідач маючи довіреність від позивача на розпорядження цим майном, не реалізувала свої права протягом тривалого часу. Крім того, позивачем не доведено належними доказами ухилення позивача, а фактично [PERSON] - власника майна на той час від його нотаріального посвідчення, а даний договір не посвідчений нотаріально та не зареєстрований в передбаченому законодавством порядку. Стосовно застосування строків давності щодо цих правовідносин, суд вважає що вони не підлягають застосування, оскільки [PERSON] до теперішнього часу самоправно займає спірне приміщення, перешкоджає позивачу у вільному користуванні належним йому майном, що було підтверджено в судовому засіданні показами свідка. Отже дані правовідносини тривають і по теперішній час, тому строк позовної давності до них не застосовуються. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає що позивач довів, що відповідач самоправно без належних правових підстав вселилася до належного йому житлового приміщення та підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення, а відповідач належними доказами не довела суду, що вона має право на спірне майно, тому первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved