Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та способу їх стягнення. У своїй заяві позивач зазначив, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, але шлюб між ними розірвано відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 18 лютого 2015 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час він не має постійного заробітку, нерегулярно підробляє різноробочим, його дохід в місяць складає не більше 3000 грн. З останнього місця роботи позивач звільнився 12.08.2020 року. Посилаючись на вищезазначене просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Київського районного суду м. Олеси від 24.03.2015 року з 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини. В судове засідання адвокат Кротов Л.А., який діє в інтересах позивача [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просив не здійснювати, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення повернуте до суду з відміткою вручено особисто, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони дійсно перебували у шлюбі, який було розірвано, про що свідчить рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року. За час даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2015 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 18 лютого 2015 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач не має постійного заробітку, нерегулярно підробляє різноробочим, його дохід в місяць складає не більше 3000 грн. З останнього місця роботи позивач звільнився 12.08.2020 року, що підтверджується відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів від 17.05.2021 року. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181 , 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України) Враховуючи вищевикладене, матеріальний стан позивача, суд вважає, що представлені позивачем докази на підтвердження факту погіршення його матеріального становища, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved