Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за угодою позики. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору позики, укладеного ним з [PERSON] 31.01.2015 року у простій письмовій формі у вигляді боргової розписки, виконаної власноручно [PERSON], він передав йому у власність 800 грн, а він прийняв зобовязання повернути борг до кнця лютого 2015 року. В порушення прийнятого боргового зобовязання [PERSON] уникав від повернення боргу, переносячи дату виконання під різними приводами. Зазначивши, що позичкодавець зобовязаний повернути позичкодавцю позику/гроші у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, а також, що позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики якщо інше не встановлене договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З 26.01.2018 року облікова ставка Національного банку України визначена в 16 %. Час повернення позики пропущений 35 місяців. Отже загальний процент ставки визначений в сумі 560% ( 35 місяців х 16% розміру процентів обліковою ставкою Національного банку України за 35 місяців становить 4480 грн. / 800 грн. х 560%). Ціна позову становить 5280 грн. ( 800 грн. + 4480 грн.) В судове засідання позивач не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, по невідомій для суду причині, хоча про час та місце проведення судового засідання належним чином був повідомлений. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані йому письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. ч.3 ст.12 ЦПК України, передбачено що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ч.1.ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ч.1 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази є документи, які містять дані для правильного вирішення справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Стаття 81.\~ЦПК\~України передбачено,\~що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до розписки від 31.01.2015 року: - [PERSON], проживаю [INFO] А. 31.01.2015 року я отримав у [PERSON] в сумі 800 грн. які обвязуюсь до кінця місяця февраля Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~ родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обовязок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який\~видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже,\~досліджуючи боргові\~розписки чи\~договори позики,\~суди повинні\~виявляти справжню\~правову природу\~укладеного договору,\~а також\~надавати оцінку\~всім наявним\~доказам і\~залежно від\~установлених результатів\~ робити\~відповідні правові\~висновки. Дана правова позиція відображена у постанові ВСУ у\~справі\~за\~№ 6-487цс17.\~\~ Дослідженою борговою\~розписки від 31.01.2015 року судом встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві, таку ж суму грошових коштів (суму позики). Суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказіввстановив, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей. \~ \~ \~ \~Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551\~ЦК України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Відповідач в суді даним правом не скористався і дана обставина не може бути врахована судом при винесенні рішення. За таких обставин позов підлягає до задоволення щодо стягнення основного боргу та Окрім того, позивачем ставиться питання про стягнення із відповідача на його користь судових витрат а саме, судовий збір в розмірі 704.80 грн. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved