Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, посилаючись на те, що відповідач 09.11.2016 р. взяв у нього в борг кошти в сумі 3300 доларів США та 4000 доларів США, які зобов`язався повернути до 09.12.2016 р., що підтверджується власноруч написаною ним розписками. Однак, у встановлений борговим документом строк [PERSON] позику не повернув, в добровільному порядку борг не повертає, а тому змушений звернутись із вказаним позовом в суд Позивач [PERSON] подав заяву про підтримання заявлених позовних вимог, просив справу розглядати у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Заяв та клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позов не подавав Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 09.11.2016 року відповідач [PERSON] написав дві розписки, скріплені підписом, згідно яких зобов`язався повернути борг [PERSON] в сумі 3300 доларів США та 4000 доларів США через місяць. (а.с.4-5) Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 08.11.2019 року курс 100 доларів становить 2451,58 грн.(а. с. 6) У відповідності до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на момент звернення до суду із даним позовом, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав - грошові кошти у визначений строк не повернув. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 178965 гривень боргу. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved