Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненою позовною заявою до [PERSON], в якій просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування своєю власністю, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Перемоги, буд. 60; позбавити відповідача права користування житловим будинком за зазначеною адресою шляхом зняття її з реєстрації місця проживання. Позивач посилається на те, що він придбав спірний будинок у [PERSON], відповідача по справі, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.08.2016 року. На час укладання договору купівлі-продажу у житловому будинку були зареєстровані відповідач та її чоловік, які зобовязалися знятися з реєстрації в строк до 02.09.2016 року та звільнити житловий будинок до 15.09.2016 року. Чоловік відповідача [PERSON] знявся з реєстрації 02.09.2016 року, однак [PERSON] з невідомих причин залишилася зареєстрованою в будинку, хоча разом із чоловіком будинок звільнили 02.09.2016 року. Відповідач не передзвонила, не зявилася, домову книгу у нього для зняття з реєстрації не взяла, тому він змушений звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду. Позивач в судове засідання не зявився, його інтереси в суді представляє адвокат [PERSON] Представник позивача - адвокат [PERSON]А, яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги від 07.09.2016 року, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнену позовну заяву підтримала , просила її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила (оголошення в газеті). Тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідач, Лозівська міська рада Харківської області в особі Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громадян, надали клопотання про розгляд справи без участі представника, проти задоволення уточненої позовної заяви не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, \~дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та \~відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2016 року [PERSON], позивач по справі, придбав у [PERSON], відповідача по справі, спірний житловий будинок за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Перемоги, 60. Із копії домової книги вбачається, що [PERSON], чоловік відповідача, знявся з реєстрації за вказаною адресою 02.09.2016 року, однак відповідач [PERSON] з реєстрації не знялася, тобто по теперішній час залишилася зареєстрованою в спірному будинку. Станом на 17.10.2016 року в спірному будинку зареєстровані [PERSON], позивач по справі, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], члени сімї позивача, та [PERSON], що підтверджується довідкою квартальної (а.с.36). Статтями 10, 57, 60, 179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється \~на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести \~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Конституція України ( ст. 47)\~ проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до приватного життя. Складовою права на приватне життя є недоторканість житла. В протоколі 1 до Конвенції про захист прав людина та основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно Постанови\~ Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на\~підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Згідно з п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. В інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна станом на 01.09.2016 року зазначено, що право власності на житловий будинок загальною площею 65,5 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м. за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Перемоги, буд. 60, на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку площею 0,0025 га для індивідуального садівництва належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2016 року. Отже, не зняття з реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою порушує право власності позивача та створює перешкоди у розпорядженні його майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; про визнання особи померлою. З огляду на вищевикладене, суд вважає уточнений позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved