Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 2008 року помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 1,74 га., розташована на території с. Троїцьке Біляївського району Одеської області. Після звернення до нотаріуса, позивач отримав відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначену земельну ділянку та рекомендовано звернутись до суду з питанням визнання права власності. Ухвалою суду від 21.12.2019 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано інформацію від державного нотаріуса та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, відстрочено сплату судового збору (а.с. 17-18). Ухвалою суду від 29.09.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено судове засідання (а.с.79). Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, але від представника надано заяву в якій просить судовий розгляд провести за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с.90-92). Представник Яськівської територіальної громади Біляївського району Одеської області у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 87-89). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 64. (а.с. 9). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач по справі [PERSON] [INFO] є сином померлого, тобто спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Троїцькою сільською радою с. Троїцьке Біляївського району Одеської області від 09.01.1970 року, актовий запис № 3 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,74 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на землях Колективного сільськогосподарського підприємства «Троїцьке», розташованої в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області. Звернувшись до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] отримав відповідь від 04.03.2019 року № 104/02-14 про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,74 га., оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на вищевказане спадкове майно за гр. [PERSON] та йому було рекомендовано звернутися до суду, з питанням визнання права власності на вказану земельну ділянку (а.с.11). Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0220746 [PERSON] на підставі рішення Біляївської районної державної адміністрації від 05.12.1996 р. № 383/96 отримав у власність земельну частку (пай) розміром 1,74 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Троїцьке» (а.с.12). З витребуваної копії спадкової справи після смерті [PERSON] , судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька (а.с. 25-68). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Щодо заперечень відповідача, то суд зазначає наступне. Позивач звернувся до суду про визнання права власності, в межах наданих йому п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, де одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Окрім того, він є законним спадкоємцем першої черги після смерті матері. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), в тому числі є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності ч. 1 ст. 136 ЦПК України, судом було відстрочено сплату судового збору, який при подачі позову було сплачено в мінімальному розмірі та витребувано інформацію від Біляївського районного відділу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 1,74 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на землях колишнього КСП «Троїцьке», та яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), листом якого встановлено, що базова вартість земель сільскогосподарського призначення за межами населених пунктів по Одеській області становить - 31 017, 00 грн. за 1 га. рілля, таким чином позивачу немає підстав доплачувати суму судового спору, оскільки ціна позову, за таких обставин складає 53 969,58 грн., що відповідає сплаченій сумі судового збору.

Outcome: approved