Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Лука в особі Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Спадщину після смерті діда фактично прийняла його жінка [PERSON] . За життя [PERSON] оформила право власності лише на будинок та [INFO] померла, у зв`язку з чим відкрилася спадщина. 23.10.2018 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму онукові [PERSON] . До складу спадщини належать земельні ділянки площею 0,3823 га., площею 0.0853 га., площею 0.0532 га., площею 0.1263 га., площею 0.2005 га., які знаходяться на території Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області. Позивач зазначає, що спадщину після смерті баби фактично прийняв, оформив право власності у нотаріальному порядку на будинок, однак у видачі свідоцтва про право на земельні ділянки йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на земельні ділянки. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] доводилась дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16 січня 1979 року. Відповідно до заповіту від 23.10.2018 року, [PERSON] заповіла все своє майно своєму онукові [PERSON] , [INFO] . Із державного акта серії ЛВ № 2070 про право власності на земельну ділянку вбачається, що [PERSON] , на підставі рішення виконкому Струтинської сільської ради народних депутатів від 22.10.1996 року № 83, належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 1,3521 га., яка складається із земельних ділянок площею 0,3823 га., площею 0.0853 га., площею 0.0532 га., площею 0.1263 га., площею 0.2005 га., які знаходяться на території Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області та призначені для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. Із довідки № 418 від 06.08.2019 року, виданої виконкомом Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області, вбачається, що останнім місцем проживання померлого [INFO] [PERSON] було [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] фактичного прийняла його дружина, [PERSON] . Останнім постійним місцем проживання померлої [INFO] [PERSON] було [ADDRESS] . Заповіт від її імені посвідчувався в Струтинській сільській раді Золочівського району Львівської області 23.10.2018 року. Заборон та арештів на земельну ділянку загальною площею 0.8467 га., що розташована на території Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області, немає. Окрім того, судом встановлено, що позивач звертався до приватного нотаріуса із заявою від 16 квітня 2019 року № 194, про прийняття спадщини за заповітом та видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - земельну ділянку, площею 0.8476 га., після смерті гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто, відповідно до ст.1270 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, що вбачається з постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії № 419/02-14 від 25.04.2019 року, виданої приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідач позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлої баби, як спадкоємець за заповітом, спадщину фактично прийняв, наявної інформації, що дана земельна ділянка ніким не успадкована, відсутність інформації про осіб, які мали б право на обов`язкову частку у спадковому майні та/або фактично прийняли спадщину, відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved