Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у загальному розмірі - 33923,41 гривень, до якої увійшла сума невиплаченого страхового відшкодування у розмірі - 29991,60 гривень, та пеня у розмірі - 3931,81 гривень. Також в цьому позові [PERSON] окремо просив стягнути з [PERSON] - винної у скоєнні ДТП, моральну шкоду у сумі 5000 гривень. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що 26 жовтня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу під його керуванням та автомобілю під керуванням відповідачки [PERSON] Винною в порушенні правил дорожнього руху була [PERSON], що підтверджується постановою про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Враховуючи, що у [PERSON] зі страховою компанією ПАТ «СК «Гарант-Авто» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховою компанією складений страховий акт та прийняте рішення про виплату страхового відшкодування. Однак, з незрозумілих причин страхова компанія не виплатила йому матеріальну шкоду у розмірі - 29991,60 гривень. Крім того, за час прострочення цієї виплати з 27.05.2014 року по 27.01.2015 року до стягнення підлягає і пеня розмір якої становить - 3931,81 гривня. Одночасно в своєму позові [PERSON] ставить питання щодо стягнення моральної шкоди з відповідачки [PERSON], винної в скоєнні ДТП, що сталося 26.10.2013 року. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок порушення правил дорожнього [PERSON] було пошкоджено його майно, транспортний засіб до наступного не відремонтовано, позивачу необхідно вживати заходи щодо організації свого життя, тому що раніше використовував автомобіль проїзду на роботу та по інших особистих справах. Далі позивач зазначає, що на протязі тривалого часу була позбавлений можливості користуватися належним йому транспортним засобом. З вини [PERSON] витрачав свій час на відвідування та консультації адвокатів,проведення експертиз, ходіння по банках, звернень до страхової компанії, до ремонтних майстерень, а потім до суду. Всі ці обставини стали приводом для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди розмір якої він визначив у 5000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник [PERSON] звернув увагу суду, що страхова компанія сама визначила, розмір страхового відшкодування, розрахованого відповідно до Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який би мала виплатити позивачу, у розмірі 29991,60 гривень (вартість матеріального збитку). Страховик надіслав листа позивачу, в якому запевняє, що страхове відшкодування 29991,60 гривень буде перераховане позивачу в терміни встановлені ст.36.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування». Лист страховика, яким він визначає про прийняття повідомлення від позивача датований 26.02.2014 року, відтак страхове відшкодування повинно було бути сплачено не пізніше ніж 27.05.2014 року. На думку позивача пеня повинна стягуватися за період з 27.05.2014 по 27.01.2015 року (245 днів) і її загальна сума становить - 3931,81 гривень. Стосовно завданої моральної шкоди, представник позивача вказував, що його довірителю внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу спричинена моральна шкода, що викликало необхідність докладання значних зусиль та часу пошуком значних коштів, необхідних для відновлення транспортного засобу, а тому на підставі ст..23, 1167 ЦК України він просив задовольнити ці вимоги. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти стягнення з неї будь-якої суми моральної шкоди на користь позивача, пояснюючи свою правову позицію тим, хоча що вона і винна у скоєнні ДТП, але вона не винна в тому, що страхова компанія не виконала свого обов'язку щодо виплати страхового відшкодування. Відповідачка просила врахувати, що вона не бажала настання такого випадку як для позивача так і для себе, що в результаті ДТП постраждала її донька, яка знаходилася в автомобілі і на її лікування було витрачено багато грошей. Просила врахувати скрутне становище в якому опинилася її сім'я, у зв'язку з тим, що її чоловік призваний на військову службу. Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант Авто» в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової повістки, про причини неявки суд не повідомили, заперечення не надали. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON], заявлені до відповідача ПАТ «СК «Гарант-Авто», підлягають повному задоволенню, а позов щодо стягнення моральної шкоди частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 26 жовтня 2013 року об 14 годині 45 хвилин, на врегульованому перехресті вулиця Люстдорфська дорога та площі Толбухіна в місті Одесі сталося зіткнення автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ніссан», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. За наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення від 26.10.2013 року, щодо скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Згідно з постановою Київського районного суду м. Одеси [PERSON] визнана виною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень. В ході розгляду справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність винуватиці ДТП застрахована в ПАТ «УСК»Гарант-Авто», що не оспорюється відповідачкою [PERSON] та підтверджується листом страховика від 26.02.2014 року за вихідний номером 660. Згідно даного листа № 660 від 26.02.2014 року Українська страхова компанія «Гарант-Авто» повідомила [PERSON], що керівництвом компанії розглянута його заява про страхове відшкодування по події, що сталася 26.10.2013 року. Розмір страхового відшкодування , розрахованого відповідно до Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», складає - 29991,60 (вартість матеріального збитку). Далі в листі вказується, що сума страхового відшкодування буде перерахована у строк визначений ст.. 66.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п.1.4. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно з п. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. В судовому засіданні встановлено, що строки на здійснення відшкодування передбачені законом закінчилися, сума страхового відшкодування визнана страховою компанією у розмірі - 29991,60 гривень позивачу не сплачена, тому підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової від повільності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом п'ятнадцяти днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів,зазначених у статі 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отамання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Лист страховика, яким він зазначає про прийняття повідомлення від позивача датований 26.02.2014 року, відтак страхове відшкодування повинно бути сплачено не пізніше ніж 27.05.2014 року. В своєму позові [PERSON] наполягає на стягненні пені за період з 27.05.2014 року по 27.01.2015 року, тобто за 245 днів. Позовні вимоги в частині стягнення пені стороною позивача не збільшувалися, розрахунок проведений за формулою виходячи з наступного. Так з 27.05.2014 року до 17.07.2014 року (51 день прострочення) була встановлена облікова ставка в розмірі 9,5% річних (подвійна -19%річних, в день - 0,052% (19/365)). З 17.07.2014 року до 13.11.2014 року (119 днів прострочення) була встановлена облікова ставка в розмірі 12,5% річних подвійна -25% річних, вдень - 0,068% (25/365)). З 13.11.2014 року по 27.01.2015 року ( 75 днів прострочення) була встановлена облікова ставка в розмірі 14% річних (подвійна -28% річних), вдень -0,076%. Сума страхового відшкодування становить - 29991,60 гривень. Таким чином - 29991,60 гр. *51 дн.*0,052%= 795,37 гривень; 29991,60 гр.*119 дн.*0,068%=2426,92 гр.; 29991,60 гр.* 75 дн.*0,076%= 1709,52 грн. З цих підстав суд також вважає за необхідне присудити до стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у загальній сумі - 3931 гривень 81 копійка (795,37 + 2426,92+1709,52). Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні також встановлено, що протиправними діями відповідачки [PERSON] позивачу завдана певна моральна шкода. Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно зі статтею 9 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі ст.269 Цього Кодексу потерпілим є особа, якому адміністративним правопорушенням завдана моральна, фізична або майнова шкода. З цих підстав суд вважає, що в даному випадку позивач переніс моральні страждання і у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачки, і у зв'язку з пошкодженням його майна. В контексті статті 23 ЦК України при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Законодавець вказує, що межах розумності важливо правильно визначити розмір моральної шкоди в залежності від тяжкості моральних витрат, тривалості страждань, наслідки завданої шкоди відповідачем, а також часу необхідного на відновлення психічного стану позивача. У даному випадку суд враховує безумовні стражданні які позивач зазнала у зв'язку з ДТП, в тому числі і у зв'язку з перенесеним стресом. [PERSON] зазнав душевних страждань пов'язаних з повним перетворенням життєвих можливостей, оскільки сам факт ДТП приніс хвилювання та страждання. У зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу він вимушений був вживати дії пов'язані з отриманням страхового відшкодування, звертатися до страхової компанії, зустрічатися з адвокатами, оплачувати їх послуги за власний рахунок. Позивач був позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем у зв'язку з його пошкодженням з вини відповідачки, що стало причиною для вжиття додаткових заходів для організації його життя. З урахуванням вимог розумності і справедливості, а також сімейних обставин та матеріального стану відповідачки [PERSON], суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 1500 гривень. Судові витрати у вигляді судового збору, на підставі ст.88, 89 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: partial