Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду про визнання особистою власністю недобудований житловий будинок по [ADDRESS] та просив стягнути з відповідача у його користь 1/2 частки вартості автомобіля. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що з відповідачем, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі. За період перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано в кредит автомобіль марки ЗАЗ Форза. Частина коштів на придбання автомобіля були отриманні відповідачем у кредит згідно кредитного договору. А тому частина коштів, які була сплачена за кредит у період перебування у шлюбі підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач вважає, що оскільки ним було придбано на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2006 року частину недобудованого житлового будинку за ціною 10 000 (десять тисяч гривень) у своєї дружини [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від імені продавця [PERSON], а тому дане майно є його особистою власністю. У процесі судового розгляду представником позивача [PERSON] подано клопотання про залишення позовної вимоги про стягнення з відповідача 1/2 частки вартості автомобіля без розгляду та уточнено позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав викладених у ньому, з врахування клопотання про залишення позовної вимоги без розгляду та уточнення позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з»явилася повторно хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, оскільки відповідач неодноразово не з'являється у судове засідання. За таких умов, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку про можливість задоволення позову виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на момент розгляду справи розірваний. 15.09.2006 року позивачем було укладено з [PERSON], як представником [PERSON] договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку. [PERSON] діяла від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Відповідно до абз.6 договору купівлі-продажу від 15.09.2006 року продаж недобудованого житлового будинку сторонами вчиняється в сумі 10 000 (десять тисяч гривень), які продавець отримала від покупця до підписання договору. Згідно ч.3 ст.238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За тих обставин, якщо особа вчиняючи даний правочин діяла у власних інтересах, набуваючи спірну будівлю у спільну сумісну власність, то даний договір не відповідав би вимогам закону. А тому не має підстав стверджувати, що відповідач вчиняла правочин у своїх інтересах. Таким чином суд приходить до висновку, що спірний будинок по [ADDRESS] є особистою власністю [PERSON].

Outcome: approved