Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: - розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; - сина [PERSON] [INFO] залишити їй на виховання; - стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 3000 гривень, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав повністю. В частині стягнення аліментів визнав частково. Вважав за можливе сплачувати аліменти в розмірі 750 гривень щомісячно (а.с. 23-24). Пізніше погодився сплачувати аліменти в розмірі 950 гривень щомісячно (а.с. 29). Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2009 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (дошлюбне прізвище Демешок) виконкомом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області був зареєстрований шлюб за актовим записом № 24 (а.с. 12). За час перебування у шлюбі сторони стали батьками сина [PERSON] [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем (а.с. 14). Однак, як зазначила позивач, через непорозуміння у взаємних стосунках вона припинила з відповідачем шлюбні відносини і вважає примирення неможливим. Згідно статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. В ст. 24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач та відповідач не бажають підтримувати шлюбні відносини, то суд розриває укладений між сторонами шлюб. Також згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частинах 1, 2 статті 184 цього ж кодексу зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як відповідач є батьком [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем, то відповідач зобовязаний надавати позивачу допомогу на утримання дитини. Однак позивач не надала жодних доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно. За таких обставин суд враховує, що ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01.12.2018 року встановлює прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в розмірі 2027 гривень. У зв?язку з цим суд стягує з відповідача аліменти в розмірі 50% від вищевказаної суми, що становить 1014 гривень. В стягненні решти суми аліментів суд відмовляє за безпідставністю. У відповідності до частини 2 статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Що стосується вимог позивача про залишення дитини на її вихованні, то суд враховує, що відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Отже вихованням дитини повинні займатись обоє батьків, а тому суд не може залишити дитину на виховання лише позивачу. У зв?язку з цим суд також відмовляє позивачу у залишенні дитини на її вихованні за безпідставністю. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів. У звязку з цим суд стягує, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору за позовні вимоги про розірвання шлюбу та виховання дитини, а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial