Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживачів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30.09.2014р. між ним та ТОВ «Авто Просто» в особі продавця-консультанта [PERSON] було укладено договір №711801 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Згідно п.1 Договору предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднання періодичних платежів учасників групи через систему «АвтоТак». Позивач [PERSON] вказує, що у такий спосіб хотів придбати автомобіль марки ВАЗ 2115, проте продавець-консультант на власний розсуд в додаток №1 до договору, в графу «марка автомобіля», вписала автомобіль марки «Шевроле Каптіва», ціна якого є на порядок більшою за вибраний позивачем автомобіль. На вимогу продавця-консультанта, [PERSON] зробив перший платіж у розмірі 12436,20грн., після чого на вимогу, у телефонному режимі, продавця-консультанта [PERSON] позивач сплатив ще 5970,045грн. в рахунок договору, про те на даний час позивач автомобіля так і не отримав. Позивач в усній формі звертався до відповідача з проханням повернути йому сплачені кошти але отримав не обґрунтовану відмову. Враховуючи вище викладене, позивач [PERSON] вважає, що дії відповідача є такими, що порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», так як діяльність відповідача ТОВ «Авто Просто» є нечесною та такою, що вводить споживача в оману. Крім того, як зазначає позивач діяльність ТОВ «Авто Просто» є пірамідальною схемою, а тому позивач звернувся до суду із позовом та просить визнати договір №711801 недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] подали заяву про збільшення позовних вимог, а саме просили також застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь [PERSON] плачені ним грошові кошти у розмірі 18406,65грн. Також збільшили підстави позову, а саме просили визнати недійсним договір від 30.09.2014р. і з тієї підстави, що продавець-консультант [PERSON] не мала повноважень на підписання вказаного договору. В решті вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Авто Просто» у судове засідання не з'явився, але на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Також на адресу суду надійшло пояснення та заперечення на позовну заяву [PERSON] та на заяву про збільшені позовні вимоги, в якому відповідач вказує на те що, ТОВ «Авто Просто» діє на підставі Ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а тому договір №711801 є законний та такий, що відповідає вимогам чинного законодавства. Крім цього відповідач вказує, що при підписанні даного договору, який містить чіткий опис послуг які надаються відповідачем, [PERSON] отримав примірник даного договору, та у позивача була і є можливість вільного доступу до інформації щодо отриманих ним послуг від відповідача, а тому звинувачення позивача у обмані його відповідачем є безпідставними. Крім того, щодо звинувачень позивача, що ТОВ «Авто Просто» діє за принципом пірамідальної схеми, відповідач пояснив, що відповідно до п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» поняття «пірамідальна схема» має такі обов'язкові ознаки, як здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; відсутність продажу або споживання товару, однак дані ознаки у діяльності ТОВ «Авто Просто» відсутні, а тому виключає можливість визнання схеми пірамідальної та такої, що порушує норми чинного законодавства України. На підставі вище викладеного відповідач позовних вимог [PERSON] не визнав та заперечив, щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 30.09.2014р. між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» в особі продавця-консультанта [PERSON] було укладено договір №711801 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Згідно п.1 Договору предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднання періодичних платежів учасників групи через систему «АвтоТак». Даний договір був укладений між сторонами з метою отримання [PERSON] автомобіля марки ВАЗ 2115. На вимогу продавця-консультанта, [PERSON] зробив перший платіж у розмірі 12436,20грн., після чого позивач сплатив ще 5970,045грн. в рахунок виконання умов договору, про те на даний час позивач автомобіля так і не отримав. При вирішенні даного спору суд вважає необхідним керуватись наступним. Відповідно до ст..15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). З тексту договору №711801, укладеного між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] позивач мав можливість ознайомитися із спектром послуг наданих ТОВ «Авто Просто» та з правами і обов'язками сторін. Так, у договорі окремим абзацом, зазначено, що учасник отримав усі коректно викладені пояснення від представника «Авто Просто», проінформований про всі можливі витрати у зв'язку із укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів даний договір та додатки до нього, про що необхідно засвідчити підписом замовника послуги. Підпис [PERSON] у вказаному пункті договору наявний. Крім того, додатковою гарантією того, що даний договір укладено сторонами свідомо, без будь якого примусу чи введення замовника в оману, є п.12.1.5 даного договору, згідно якого за бажанням учасник має право односторонньо відмовитися від договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання договору, при цьому договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь яких зобов'язань за ним та повертається вся сума сплачених коштів. Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивач не надав до суду достатніх та необхідних доказів того, що відповідач ввів його в оману під час укладання договору №711801 від 30.09.2014р. про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, а тому такі доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Так основними ознаками пірамідальної схеми є: здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; відсутність продажу або споживання товару. Однак, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування) за яких такий товар може бути одержаний то до такого правочину не може бути застосовано визначення пірамідальної схеми. Отже, укладений сторонами договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, передбачає отримання замовником [PERSON] товару, а саме автомобіля, а тому суд не вбачає у діяльності ТОВ «Авто Просто» пірамідальних схем. Крім того, суд констатує що, ТОВ «Авто Просто» здійснює свою діяльність на підставі Ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах №198421 з 15.01.2013 року, зі строком дії до 15.01.2018 року, а тому немає підстав піддавати сумніву дії ТОВ «Авто Просто» щодо відповідності їх вимогам чинного законодавства України. Судом встановлено, що в оспорюваному договорі відсутні будь-які посилання на кредитні правовідносини, тобто укладений між сторонами договір не є договором кредиту, тощо, а є договором про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. З умов договору вбачається, що акт вибору автомобіля підписується та заповнюється лише після надання права на отримання автомобіля. Позивачу право на отримання автомобіля не надавалось. Щодо доводів позивача про недобросовісну рекламу, суд вважає наступне. Згідно п.3 ст.10 ЗУ «Про рекламу» рішення щодо визнання реклами недобросовісною приймають органи державної влади, визначені у ст.26 цього Закону. Тому в даному випадку позивач не наділений повноваженнями визначати та кваліфікувати будь-яку рекламу, як недобросовісна. Згідно положень вказаного закону, доказами про визнання реклами недобросовісною є протокол засідання та рішення органу державної влади, яке набрало законної сили. Тому суд вважає безпідставними доводи позивача з даного приводу. Ту обставину, що продавець-консультант [PERSON] не мала повноважень на підписання оспорюваного договору, суд вважає недоведеною, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували даний факт. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання недійсним договору №711801 від 30.09.2014р. укладеного між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Відповідно до ст.216 ЦК України не дійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи, що суд не знайшов підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину, тому відсутні підстави і для стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 18406грн. 65коп., що були сплачені позивачем. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є недоведеними, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, позивачем не надано належних доказів в обґрунтування своїх доводів, тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору згідно положень ЗУ «Про захист прав споживачів», в задоволенні позову суд відмовляє, тому судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed