Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про втрату права на користування жилими приміщеннями. Позовні вимоги мотивував тим, що на праві спільної часткової власності йому належить 3/4 частини житлового будинку, що знаходиться по вул. Дружби, 4 в с. Будилів, Снятинського району. Право на іншу 1/4 частину належить доньці спадкодавиці- Мосян О.І., яка подала заяву про прийняття спадщини, однак не оформила своїх спадкових прав. Відповідачка є його колишньою дружиною та зареєстрована у вищевказаному будинковолодінні, однак більше двох років разом із неповнолітній сином [PERSON] в даному будинку не проживає, оскільки виїхала на постійне місце проживання в Республіку Італія.На даний час він бажає оформити субсидію, та позбавлений такого права, оскільки відповідачка в господарстві зареєстрована, хоча і не проживає у ньому. Просить визнати її такою, що втратила право на користування жилими приміщеннями у спірному будинковолодінні. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку повідомлялася про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідачки. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.2009р., позивач є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, належного померлій [PERSON], а саме: 3/4 частин житлового будинку по вул. Дружби, 4 в с. Будилів, Снятинського району. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Коломийського МБТІ від 20.11.2009р. вбачається, що за позивачем зареєстровано право приватної спільної часткової власності на3/4 частини вищевказаного житлового будинку. Рішенням Снятинського районного суду від 31.03.2015р. розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] Із довідки Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 18.11.2016р. вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 04.01.2009р., заведена спадкова справа на підставі заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину на обовязкову частку [PERSON] та на спадщину за заповітом позивача [PERSON]. Згідно довідки та акту обстеження факту проживання відповідачки, складених Будилівською сільською радою від 07.11.2016р. до складу сімї позивача входять: дружина [PERSON], син [PERSON]. Відповідачка та її син [PERSON] більше двох років не проживають у спірному будинку. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частинубудинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, вважає, щопозов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, щовідповідачка більше двох років в спірному господарстві не проживає, оскільки виїхала на постійне місце проживання в Республіку Італію, а тому відповідачку слід визнати такою, що втратила право на проживанняв спірному житловому будинку. На підставі викладеного та ст. ст.150, 157 ЖК України, ст.ст.383, 405, 406 ЦК України,

Outcome: approved