Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Органу опіки та піклування Вінницької міської ради Вінницької області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання дій органу опіки та піклування протиправним та скасування висновку. Позов мотивовано тим, що 19.08.2015 року на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2015 року на адресу Дніпровського районного суду в м. Херсон було направлено висновок № 31-00-011-25802 про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно резолютивної частини вказаного висновку орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матірю [PERSON] Позивач вважає дії Органу опіки та піклування Вінницької міської ради Вінницької області протиправними, такими що вчинені з порушенням встановленого законом порядку, оскільки належним чином про засідання комісії не був повідомлений [PERSON], який є батьком дітей, а тому висновок даного органу є однобічним та необ»єктивним. Просив суд визнати протиправними дії органу опіки та піклування Вінницької міської ради щодо проведення, за відсутності батька, засідання та надання висновку № 31-00-011-25802 від 19.08.2015 року про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO]. Скасувати висновок № 31-00-011-25802 від 19.08.2015 року про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] спільно з матірю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, зазначив, що засідання органу опіки та піклування, на якому розглядалось питання про доцільність визначення місця проживання дітей, відбувалося 14.08.2015 року. Про дату та час засідання, орган опіки та піклування мав намір повідомити позивача засобами поштового звязку. Однак позивач отримав дане повідомлення лише 14.08.2015 року, тобто в день самого засідання, що підтверджено листом Херсонської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 18.08.2015 року № 31-21/183. Тому очевидним є факт, що позивач не був та не міг бути цього дня на засіданні органу опіки та піклування, так як про засідання він не знав. З цих же обставин, він не міг подати відповідні документи, що свідчили б на його користь, а також надати належні пояснення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив суд його задовольнити. Зазначив, що порядок дій органу опіки та піклування у разі виникнення спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини визначено п. 5 ст. 19 СК України та п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866. Зокрема, п.5 ст. 19 СК України визначає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розяснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Позивач, був позбавлений можливості надати відповідні документи та пояснення по справі, а відповідно висновок є протиправним, оскільки винесений з порушенням встановленого законом порядку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала, заперечувала, щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що даний висновок носить рекомендаційний характер та був винесений з дотриманням вимог закону. Просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що позивач [PERSON] весь час в різних судових справах навмисно вдається до тактики не отримання поштових листів і повідомлень з метою подальшого затягування справ і скасування рішень суду чи інших органів. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до висновку № 31-00-011-25802 від 19.08.2015 року про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, вважає доцільним визначити місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON] (а.с.5-8). У вище зазначеному висновку, який був наданий Дніпровському районному суду м. Херсона Херсонської області, на виконання ухвали від 06.07.2015 року, вказано, що батько дітей [PERSON] на засідання комісії не зявився, хоча повідомлявся про розгляд даного питання належним чином (а.с. 5-8). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні раді № 2-49/323 від 20.02.2015 року щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання дітей з батьком [PERSON] (а.с. 9-10). Згідно до листа заступника директора [PERSON] Херсонської дирекції українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», рекомендований лист з повідомленням № 2105000782754 від 07.08.2015 року відправлений на імя [PERSON]В за адресою: вул. Кременчуцька, 56-а, м. Херсон, 73002 надійшов до адресного відділення поштового звязку Херсон -2, 10.08.2015 року. Через відсутність адресата вручити листа у день його надходження не мали можливості, за вказаною адресою залишено повідомлення про його надходження. Повторне повідомлення доставлялось 13.08.2015 року. Даний рекомендований лист вручений 14.08.2015 року у відділенні поштового звязку № 2 адресату особисто (а.с.12). Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.06.2015 року у задоволенні позову [PERSON] до Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради про скасування висновку органу опіки щодо визначення місця проживання дітей та визнання дій незаконними відмовлено (а.с.37). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2015 року відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про скасування висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав (а.с.38). У вище зазначеному рішенні та ухвалі суду зазначається про те, що висновки органів опіки та піклування носять лише рекомендаційний характер і суд може постановити рішення інше ніж пропонує орган опіки та піклування. Так, висновок № 31-00-011-25802 від 19.08.2015 року про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] спільно з матірю, теж має рекомендаційних характер, однак даний висновок було винесено з порушеннями норм чинного законодавства. А саме, відповідно до п. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розяснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб. Які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Абзац 2 п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, вказує, що під час розвязання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обовязків матері та батька щодо дитини. Також згідно порядку, визначеного у п. 72, для надання висновку щодо визначення місця проживання дитини, працівниками служби у справах дітей має бути проведено бесіду з батьками та складено акт обстеження умов проживання кожного з них. Після обстеження житлово побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначенні місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Однак, як вбачається з висновку, останній винесено на основі матеріалів поданих лише [PERSON], а саме: довідок із навчального закладу, де навчаються діти, пояснень [PERSON], а також пояснень дітей наданих в присутності [PERSON] Подати документи до органу опіки та піклування позивач [PERSON] був позбавлений можливості, оскільки отримав повідомлення про розгляд вище зазначеного питання, лише в день його розгляду органом опіки та піклування. Відповідно до ст. 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 6 - ч.9 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим утриманням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо, від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Відповідно до ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї разом з батьком або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Декларація прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про прав дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної [PERSON] України від 27.02.1991 року №789 - ХІІ ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За викладених обставин, суд відхиляє доводи представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач про засідання комісії був повідомлений своєчасно та належним чином та проігнорував право участі в засіданні та надання відповідних документів, оскільки дане твердження нічим не доводиться, а навпаки спростовується матеріалами справи, а тому в даному випадку відповідачем було порушено право [PERSON] взяти участь в засіданні комісії щодо визначення місця проживання його малолітніх дітей та надати в свій захист відповідні документи, в зв»язку з чим висновок Органу опіки та піклування від 19.08.2015р. підлягає до скасування. На підставі викладеного та

Outcome: approved