Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на її користь за рішенням Млинівського районного суду від 09 жовтня 2006 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 700 ( сімсот) гривень щомісячно починаючи з 11 березня 2014 року та до досягнення донькою повноліття. Також стягнути з [PERSON] на користь позивачки додаткові витрати, для оплати за навчання доньки - [PERSON], [INFO], в розммірі 7370 ( сім тисяч триста сімдесят) гривень, та судові витрати пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 500 (п'ятот) гривень, а решту судових витрат покласти на відповідача. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2006 року у справі за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 200 (двісті) гривень щомісячно, починаючи із 06 вересня 2006 року і до повноліття дитини. На даний час прожитковий мінімум на дитину відповідного віку зріс більш як у двічі і становить 1286 гривень. Крім цього, донька за договором про навчання молодшого спеціаліста № 10 від 03.08.2012 року проходить оплатне навчання на денній формі у Волинському технікумі Національного університету харчових технологій за спеціальністю - виробництво харчової продукції. Вартість навчання, яке необхідно оплатити, становить 23 840 гривень. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Додатково пояснив, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі , оскільки працює та має доходи від поїздок до Польші. Разом з тим, визнав, що іноді [PERSON] надавав донці матеріальну допомогу, однак вважає її недостатньою з огляду на хворобу позивачки та відсутність у відповідача інших утриманців. [PERSON] в судовому засіданні подав заперечення проти позову, в яких зазначив, що розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. Подані документи позивачем щодо її захворювання на хронічний склероз, вважає недостатніми доказами того, що розмір стягуваних аліментів слід збільшити. Його матеріальний та сімейний стан не змінився, він не працевлаштований. Зазначив що добровільно взяв на себе більшу частину грошових витрат на оплату навчання дочки та на даний час самостійно сплатив суму коштів в загальному розмірі 8510 гривень, з них зокрема, 3000 гривень 12 серпня 2012 року ( квитанція №QS15225080), 2310 гривень 24 січня 2013 року (квитанція №QS17147840). 2400 гривень 10 вересня 2013 року (квитанція QS19431790), 800 гривень 14 листопада 2013 року (квитанція QS20094240). Просить в позові [PERSON] до нього про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги в частині збільшення розміру стягнення аліментів визнав частково і погодився сплачувати аліменти в розмірі, наближеному до 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме по 385 гривень в місяць, а також половину від суми, необхідної на оплату навчання дочки. Заслухавши пояснення позивачки та заперечення відповідача, дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають дочку: [PERSON], [INFO]. ( а.с. 6) Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Так, віповідач позов в частині збільшення розміру стягнення аліментів в твердій грошовій сумі по 385 гривень щомісячно починаючи з 11 березня 2014 року на дочку з свого доходу визнав. А тому, враховуючи, що доказів того, що [PERSON] в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі, не пред'явлено, суд рахує необхідним визначити їх саме у такому розмірі. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат, для оплати за навчання дочки- [PERSON], [INFO], в розмірі 7370 гривень також підлягають до задоволення частково. Так, судом встановлено, що у вересні 2012 року [PERSON] вступила на денну оплатну форму навчання у Волинський технікум Національного університету харчових технологій за спеціальністю - виробництво харчової продукції, в якому продовжує навчатись. Вартість навчання за договором про навчання молодшого спеціаліста № 10 від 03.08.2012 року, складає 23840 гривень. (а.с.13). Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на навчання дочки [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання про те, чи в змозі відповідач надавати матеріальну допомогу дочці, суд виходить з того, що інших утриманців у нього немає. [PERSON] має тимчасові доходи, і як видно з відповіді на запит Державної прикордонної служби України, відповідач постійно перетинає кордон, як він визнав сам, у комерційних цілях. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що позивачка є інвалідом 3-ї групи, у зв'язку з чим постійно лікується і не в змозі повноцінно забезпечити дочку матеріально. А тому, суд вважає можливим покласти в більшій мірі додаткові витрати, на відповідача. Як видно з матеріалів справи, залишок по оплаті навчання спільної доньки до завершення навчання становить - 13 320 гривень, оскільки 10 520 гривень сторонами вже сплачено, при цьому в більшій мірі за рахунок відповідача. Таким чином, поклавши обов'язок по додаткових витратах на дитину, які вже сплачені в більшій мірі на відповідача, залишок витрат суд вважає доцільним розділити порівну між сторонами по справі. Частина [PERSON] становитиме - 6570 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 180, 181, 184, 185, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial