Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Позов мотивований наступним. 29.10.2014 року біля 09 год. 15 хв. [PERSON], працюючи водієм ФОП [PERSON], при виконанні трудових обов'язків, керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись на 73 км. автошляху Бердичів- Хмільник- Літин, під час повороту на ґрунтову дорогу, порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті чого [PERSON], перебуваючи в якості пасажира в автомобілі «Opel Combo», отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів тіла 12-го грудного хребця та 1-го, 4-го поперекового хребців, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 223 від 03.12.2014 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. [PERSON] понесені витрати на лікування в сумі 199,48 грн., які відшкодовані страховою компанією Вінницької обласної дирекції ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», де згідно полісу №АС/8441607 була застрахована цивільно-правова відповідальність ФОП [PERSON] як власника наземного транспортного засобу. [PERSON] зазначає, що в кримінальному провадженні його було визнано потерпілим, а внаслідок скоєного злочину йому заподіяно моральну шкоду. Так, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він відчув нестерпну фізичну біль, на тривалий час вибився із нормального ритму життя та не міг виконувати звичну роботу. Болі в спині турбують і по цей час. Повне видужання не наступило. Позивач зазначає, що не може тривалий час стояти, оскільки починає боліти спина. Розмір заподіяної йому моральної шкоди він оцінює в 10000 грн., які просить стягнути з ФОП [PERSON], де працює [PERSON] Також позивач просить стягнути з відповідача 400 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.04.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено [PERSON]. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»». В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовну заяву, з наведених в ній підстав. Також позивач зазначив, що лікування тривало близько двох місяців, витрати на лікування міг підтвердити лише на 199,48 грн., оскільки чеки за придбання ліків не збирав. Розмір в 10000 грн. моральної шкоди обраховував виходячи з необхідності проводити подальше відновлення здоров'я. Також вказав, отримавши внаслідок ДТП тілесні ушкодження він тривалий час відчував фізичний біль в спині, на тривалий час вибився із нормального ритму життя і на даний час не може виконувати звичну для нього роботу. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти задоволення позову. Вказавши, що [PERSON] був пасажиром в автомобілі Опель, а тому обидва водія повинні відшкодовувати заподіяну шкоду. Окрім того, просить не приймати до уваги висновок СМЕ № 223, оскільки цей висновок є неналежним доказом, оскільки не посвідчений слідчим та отриманий не у спосіб визначений законом. Позивач близько 1,5 дні знаходився в лікарні, що викликає сумнів у наявності в нього таких тілесних ушкоджень вказаних у висновку експерта. Інші докази також подані позивачем в копіях. Розмір моральної шкоди не доведений. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] заперечив проти задоволення позову, як безпідставного. Вказав, на нетривалий час перебування [PERSON] на лікуванні як в Літинській ЦРЛ, з якої того ж дня був виписаний, так і в Хмільницькій ЦРЛ, що викликає сумнів у наявності в нього переломів грудних та поперекових хребців. Вважає вимоги необґрунтованими. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач ФОП [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON], ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлено завчасно і належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 28.07.2015 року у кримінальному провадженні №12014020210000348 справа № 137/1124/15-к, який набрав законної сили 27.08.2015 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження,та призначено покарання у виді штрафу 5100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Зокрема за те, що 29.10.2014, приблизно о 09:15 [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись на 73 кілометрі автошляху Бердичів -Хмільник - Літин, під час повороту на ґрунтову дорогу, допустив порушення правил дорожнього руху України, а саме не виконав п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Внаслідок допущеного порушення правил дорожнього руху України, [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем «Ореl Соmbо» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], який здійснював маневр обгону. В результаті чого пасажир автомобіля «Ореl Соmbо» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів тіла 12-го грудного хребця та 1-го, 4-го поперекового хребців, які відповідно до висновку експерта № 223 від 03.12.2014 відносяться до середніх тілесних ушкоджень (а.с. 74-75). Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 27.07.2015 року [PERSON] визнано потерпілим у кримінальному провадженні, справа № 137/1124/15-к (а.с. 9). Обставини ДТП що сталась 29.10.2014 року підтверджуються також копіями протоколу огляду місця події від 29.10.2014 року та схемою до нього (а.с.5-8). Копією висновку експерта № 223 від 03.12.2014 року підтверджено, що у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді переломів тіла 12-го грудного хребця та 1-го, 4-го поперекового хребців, які відносяться до середніх тілесних ушкоджень (а.с.12-13). За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи рішення оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 18.12.2009 р.). Отже вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП що сталась 29.10.2014 року, як і наслідки цього ДТП, встановлена та доведена обвинувальним вироком Літинського районного суду Вінницької області від 28.07.2015 року, який набрав законної сили 27.08.2015 року. Копією трудового договору від 23.05.2012 року (а.с.14), листом Лівобережного міжрайонного центру зайнятості №01-28/1133 від 13.05.2016 року підтверджено, що ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір, зареєстрований в Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості м. Вінниці, який станом на 13.05.2016 року не знятий з реєстрації та відповідно до якого [PERSON] прийнято водієм. Зазначений факт перебування [PERSON] в трудових відносинах з ФОП [PERSON] 29.10.2014 року не заперечується сторонами. Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підтверджено, що автомобіль [NUMBER] належить [PERSON] (а.с.15), цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, що підтверджується копією полісу АС 8441607 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» (а.с. 16, 20-21). Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Згідно з ч.ч. 1,2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як встановлено судом з досліджених доказів, під час ДТП, яке сталось 29.10.2014 року автомобілем ЗІЛ, д.н.з. [NUMBER], який належить відповідачеві, керував водій [PERSON], який перебував з відповідачем в трудових відносинах. Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України ФОП [PERSON] має відшкодувати [PERSON] шкоду, завдану діями свого працівника [PERSON] Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги той факт, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія [PERSON], вину якого доведено обвинувальним вироком суду, внаслідок ДТП [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження, він зазнав фізичних страждань, переніс фізичний біль, порушився його звичний життєвий ритм, отже наявні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди. Разом з тим, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи що розмір моральної шкоди саме в 10000 грн. позивачем не доведено, наявні підстави для часткового задоволення позову, а саме стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 8000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Враховуючи викладене, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем не доведено обставини з яких представник відповідача заперечувала проти задоволення позову або ж обставин визначених в ч. 5 ст. 1187 ЦК України. Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неналежності та недопустимості доказів поданих позивачем в копіях, зокрема висновку СМЕ. Так, подані позивачем докази є належними оскільки містять інформацію щодо предмета доказування. Вказані докази також є допустимими, оскільки як зазначив представник позивача копії документів з матеріалів кримінального провадження він отримав коли як представник потерпілого знайомився з їх оригіналами, копії він завірив. На вказані документи, зокрема на протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від 29.10.2014 року, висновок СМЕ № 223 від 03.12.2014 року є посилання у вироці суду від 28.07.2015 року. Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. У свою чергу, клопотань про подання оригіналів цих документів до суду не надходило. Стосовно копії довідки Хмільницької ЦРЛ № 775 від 13.08.2015 року (а.с. 18), а також копії довідки Центральної Хмільницької районної аптеки № 265 від 13.08.2015 року (а.с. 19) вони, як пояснив представник позивача, подані на підтвердження витрат понесених на лікування позивача і в оригіналах були надані страховій компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»», яка відповідно до листа № 535 від 03.02.2016 року визнала ці витрати документально підтвердженими та прийняла рішення щодо сплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю [PERSON] в сумі 199,48 грн. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн., а також на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу (а.с.22,23) в сумі 400 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial