Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики на загальну суму у розмірі 105573,00 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 100000,00 грн., інфляційних втрат на суму 2310,00 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 3263,00 грн., судові витрати просив покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що 23.08.2019 позивач передав відповідачеві грошові кошти у розмірі 100000,00 грн. під розписку, власноручно складену та підписану останнім, з обумовленням строку повернення боргу до 20.09.2019. Втім, відповідач свого зобов`язання щодо повернення грошових коштів, отриманих від позивача не виконав, станом на 21.10.2020 суму позики не повернув, що і стало підставою для звернення до суду із позовом. Сторони, повідомлені про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явились. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач неодноразово повідомлявся судом про дату, час і місце судового розгляду справи в установленому законом порядку (п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання засобами поштового зв`язку. Проте, повторно в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позовну заяву. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до\~ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 23.08.2019 між сторонами укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 100000 грн. з терміном повернення позики до 20.09.2019. Укладання договору позики підтверджується копією розписки від 23.08.2019 (а.с.6). Строк повернення позики та правова природа отриманих [PERSON] коштів як боргу встановлена у тексті розписки. Доказів про погашення суми боргу, станом на час розгляду справи відповідач не надав. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 23.08.2019 [PERSON] підписана розписка про отримання ним від позивача у борг суми 100000 грн. яку він зобов`язався повернути до 20.09.2019. Після укладення цього договору позивач всі обов`язки, передбачені договором виконав, а відповідач суму боргу не сплатив, що відповідно до ст. 610 ЦК України, вважається порушенням ним свого зобов`язання. Оскільки сума позики відповідачем не повернена, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення суми позики в розмірі 100000 грн. підлягають задоволенню. Позивач також просить про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми позики та інфляційних втрат, які відповідно до наявних у справі розрахунків становлять відповідно 3263 грн. та 2310 грн., що зважаючи на правомірність вимоги та правильність розрахунків (а.с.8,9) також підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.\~202,\~207,\~625,\~1046,\~1047,\~1049,\~1050 ЦК України,

Outcome: approved