Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідченого УТБ «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ» від 12.02.1999 року дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.02.1999 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було зареєстровано на УТБ «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ» 12.02.1999 року, реєстраційний номер №79, який не підлягав нотаріальному посвідченню відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Згідно архівної довідки з ОКП «КООБТІ» № 28535 [PERSON] є власником даної квартири. В зв'язку з наміром правильно оформити право власності на квартиру, позивач звернувся до нотаріуса, який йому роз'яснив, що всі договору, які були укладені на товарних біржах на даний час вважаються недійсними. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. 08 лютого 2013 рокупомер первісний відповідач [PERSON], що підтверджується актовим\~ записом про смерть № 422 від 09.02.2013 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть(а.с. 27-29) Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті. Ухвалою суду від 31.03.2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда було винесено ухвалу про заміну первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань до суду не подала. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.02.1999 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був зареєстрований на УТБ «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ» 12.02.1999 року, реєстраційний номер №79(а.с.7). Згідно архівної довідки з ОКП «КООБТІ» № 28535 [PERSON] є власником даної квартири(а.с.9). Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 12.02.1999 року, укладеного між [PERSON] (покупець) та [PERSON]М.( продавцем), для оформлення зазначеного договору продавцем були надані всі необхідні документи щодо належності йому вказаної квартири. Продаж зазначеної квартири вчинено за 11 184 (одинадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн., що підтверджується п. 4 вказаного вище договору купівлі-продажу, тобто сторони добросовісно виконали зобов'язання за даною угодою: продавець передав у власність покупцеві квартиру і отримав кошти, а покупець сплатив кошти й отримав квартиру. Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору. [PERSON] відповідно до п. 15 укладеного договору, зареєстрував своє право власності в Кіровоградському обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 12.02.1999 року, реєстраційний номер №79. У відповідності до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Вимогами ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яка діяла на момент укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. В силу ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з вимогами частин 1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору, відповідача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що даний спір підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд залишає судові витрати по фактично понесеним. На підставі викладеного та

Outcome: approved