Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення з-під арешту майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ від 26.05.2008 року було накладено арешт на квартиру №5 в будинку №2 корпус №4 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпрі. Про наявність постанови про арешт майна позивач дізналася лише у кінці липня 2016 року. Вона є власником квартири та не має жодної інформації щодо можливого кредитора, щодо свого боргу та причини накладення державним виконавцем арешту на її майно. При зверненні позивача до відповідача їй було повідомлено, що станом на 04.08.2016 року виконавчих проваджень, де боржником виступає [PERSON] на примусовому виконанні немає та встановити за яким виконавчим провадження накладено арешт не можливо, оскільки ЄДРВП ведеться з 2008(частково)-2009 років та внаслідок пожежі в Бабушкінському ВДВС у 2012 році перевірити журнали вхідної кореспонденції та алфавітні покажчики за період з 2008 року не можливо. Позивач вважає, що постанова про арешт її майна порушує її право власності, тому просить суд звільнити квартиру №5 в будинку №2 корпус №4 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпрі з-під арешту, яка є приватною власністю позивача. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартиру №5 в будинку №2 корпус №4 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпрі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 06.03.1997 року. В кінці листопада 2016 року позивачу стало відомо, що на вищевказане майно накладено арешт постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС ДМУЮ від 26.05.2008 року. При зверненні позивача до відповідача їй було повідомлено, що станом на 04.08.2016 року виконавчих проваджень, де боржником виступає [PERSON] на примусовому виконанні немає та встановити за яким виконавчим провадження накладено арешт не можливо, оскільки ЄДРВП ведеться з 2008(частково)-2009 років та внаслідок пожежі в Бабушкінському ВДВС у 2012 році перевірити журнали вхідної кореспонденції та алфавітні покажчики за період з 2008 року не можливо. Відповідно до ч.1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи з наведеного суд вважає, що арешт майна [PERSON], накладений на підставі постанови державного виконавця від 26.05.2008 року підлягає скасуванню, оскільки жодного виконавче провадження станом на день розгляду справи, де боржником є позивач, немає, а майно підлягає звільненню з-під арешту. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved