Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Вижньоберезівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позивач у справі, [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Із змісту позовних вимог [PERSON] вбачається, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON]. 16 квітня 2015 року [PERSON] зробив на випадок смерті заповітне розпорядження, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповів [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га за адресою [ADDRESS], прийняв тільки позивач. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до Вижньоберезівської сільської ради, Косівської реєстраційної служби, Косівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право власності на спадкове майно, але йому було відмовлено і рекомендовано по даному питанню звернутися до Косівського районного суду. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку. Представник відповідача у справі Вижньоберезівської сільської ради, сільський голова Бодруг М.М., у судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи без представника Вижньоберезівської сільської ради. Позов підтримав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд встановив, що [INFO] у с. Вижній Березів Косівського району Івано-Франківської області помер [PERSON]. Згідно з копією довідки № 1361 від 10 грудня 2015 року виданої Вижньоберезівською сільською радою Косівського району вбачається, що [PERSON] постійно проживав по день смерті в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався у виконкомі Вижньоберезівської сільської ради 16 квітня 2015 року за реєстраційним номером 50, який не змінений і не скасований. Відповідно до копії заповіту від 16 квітня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 50 і посвідченого секретарем Вижньоберезівської сільської ради Косівського району, суд встановив, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 29 вересня 2015 року виданого Реєстраційною службою Косівського РУЮ Івано-Франківської області вбачається, що земельна ділянка, за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га., належить на праві приватної власності [PERSON] Вартість вищезазначеної земельної ділянки відповідно до висновку про вартість об'єкта оцінки становить 49220,00 грн. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Зі ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до п. а) ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Із вищенаведених підстав суд вважає підставними та доведеними в судовому засіданні позовні вимоги позивача і вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 317, 328, 380, 392, 1216, 1218, 1225 ЦК України, та

Outcome: approved