Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно з [PERSON] , Моторного (Транспортне) страхового бюро України на свою користь грошові кошті у розмірі 21080,30 гривень та судові витрати. Під час розгляду справи позивачем були уточнені позовні вимоги, відповідно до яких він просив стягнути солідарно з [PERSON] , Моторного (Транспортне) страхового бюро України на свою користь грошові кошті у розмірі 11 000 гривень та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.04.2017 року у м. Одесі по вул. Спірідонівська, 7 на автомобіль позивача Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , з вини [PERSON] впав мопед Honda, у наслідок чого його автомобіль отримав пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2017 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач вважає, що у наслідок ДТП йому була заподіяна матеріальна шкода, а тому просить її стягнути з відповідачів. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Представник Моторного (Транспортне) страхового бюро України у судовому засіданні позов не визнав, надавши свої письмові заперечення. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши подані докази та дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, про те, що позов обґрунтований, доведений та підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобілю Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР 230757 від 22.05.2017 року, вбачається, що 25.04.2017 року у м. Одесі по вул. Спірідонівська, 7, [PERSON] не вжив усіх заходів щоб не допустити самовільного руху мопеда, мопед Honda впав з підставки на автомобіль Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , в наслідок чого останній отримав механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2017 року (справа № 522/9599/17) [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу. Не погодившись з вказаною постановою, [PERSON] подав апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої, постанова Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2017 року, була скасована, провадження по справі закрито, у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Підставою для скасування вищевказаної постанови було те, що справа була розглянута у відсутність [PERSON] . Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 575/9-17 від 14.09.2017 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 19 880,30 гривень, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , буз урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 24 648,39 гривень. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач -відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає, що матеріалами справи повністю доведений факт заподіяння матеріальної шкоди позивачу у насідок падіння на його автомобіль мопеда, що належить відповідачу. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивач звертаючись з даним позовом вважає, що в наслідок падіння мопеду на його автомобіль сталася дорожньо-транспортна пригода, у зв`язку з чим, на його думку, Моторне (Транспортне) страхове бюро України також несе відповідальність. Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки; На підставі наведеного, а також враховуючи, що в момент падіння мопеда на автомобіль позивача транспортні засоби знаходились у не стоячому стані, суд вважає, що дорожньо-транспортної пригоди не було, а тому позовні вимоги до Моторного (Транспортне) страхового бюро України задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Відповідно до абз.5 п.5 рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2010 у справі №1-9/2009, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 р. кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи. Також суд зауважує, що ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: partial