Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути на його користь з відповідачки суму боргу в розмірі 42 100 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 7 березня 2013 року [PERSON] позичила у нього 9000 грн. зі сплатою 10 % на місяць, але в обумовлений строк борг не повернула в звязку з браком коштів. Станом на 20 липня 2013 року заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становила 27 100 грн. 20 липня 2013 року [PERSON] в присутності свідка добровільно власноручно написала розписку, згідно з якою зобовязалася повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 27 100 грн. в строк до 11-00 год. 24 липня 2013 року, а в разі невиконання умов даного договору позичальниця зобовязалася сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 1000 грн. в день, але у визначений договором строк відповідачка кошти не провернула. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 09 вересня 2015 року позов визнала повністю, підтвердила що власноручно написала вказану розписку, однак писала її під тиском з боку [PERSON] Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи убачається, що 20 липня 2013 року [PERSON] власноручно написала розписку, відповідно до якої взяла на себе зобовязання повернути [PERSON] кошти 27 100 грн. в строк до 11-00 год. 24 липня 2013 року, а в разі невиконання умов даного договору позичальниця зобовязалася сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 1000 грн. в день. Дану розписку було засвідчено підписом свідка [PERSON]. (а.с.3). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі №6-63цс13, яка, згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова боргова розписка є належним доказом договірних правовідносин між сторонами, що підтверджує отримання позичальником грошових коштів від позикодавця. У ч. 2 ст. 207 ЦК зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Твердження відповідачки про те, що розписка була написана проти її волі внаслідок застосування до неї психічного тиску з боку позивача, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Таким чином із відповідача відповідно до положень ст. 1046 ЦК України на користь позивача необхідно стягнути 27 100 грн. боргу за договором позики, 15 000 грн. неустойки та відповідно до ст. 88 ЦПК України 281 грн. 00 коп. судових витрат. Всього ж із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 42381 грн. 00 коп. (27100+15000+281). На підставі наведеного, ст.ст. 202, 207, 1046, 1047, 1051 ЦК України,

Outcome: approved