Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 13728,72 грн., та до [PERSON] Бийло Юліусовича про стягнення суми страхової франшизи розміром 510,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Неодноразово збільшуючи позовні вимоги [PERSON] остаточно просив суд про стягнення з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхового відшкодування в розмірі 16496,63 грн., та про стягнення з [PERSON] Бийло Юліусовича суми страхової франшизи розміром 510,00 грн., 5549,11 грн. втрат товарної вартості автомобіля та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Позов у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог обґрунтовано тим, що 09.08.2014 року о 22 год. 00 хв. [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду, пошкодивши автомобіль позивача «Рено Логан», д.н.з. [NUMBER], і спричинивши цим позивачу матеріальні збитки на загальну суму 29471,72 грн. Постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а цивільно-правова відповідальність цієї особи застрахована страховиком відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Відповідач страхова компанія частково сплатив вказану суму у розмірі 6915,98 грн., однак решту шкоди у розмірі сплачувати відмовляється, чим порушив право позивача на відшкодування матеріальної шкоди. Також не сплатив страхову франшизу [PERSON], хоча спричинив матеріальні та моральні збитки, а також втрату товарної вартості автомобіля. За захистом своїх прав змушений звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і заяві про збільшення позовних вимог, та суду пояснив, що наданий ним висновок експерта відображає реальну вартість ремонту автомобіля та завданий матеріальний збиток. Вважає, що втрату товарної вартості слід стягнути з винної особи, оскільки така судова практика. Моральна шкода завдана втратою нормального способу життя внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у судовому засіданні позов не визнав та проти його задоволення заперечив з підстав, викладених у поданих ним суду письмових запереченнях. Суду пояснив, що розмір збитків, визначений оцінювачами страховика є реальним та відповідає вартості ремонту і деталей автомобіля на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що визначена страховиком сума страхового відшкодування є обґрунтованою, а сума збитків, визначена висновком, який подав позивач, є завищеною. Просив суд у задоволенні позову до страховика відмовити. Представник відповідача [PERSON] Бийло Юліусовича у судовому засіданні позов визнав в частині сплати франшизи та проти його задоволення заперечив з підстав, викладених у поданому ним суду письмовому запереченні. Суду пояснив, що [PERSON] мав намір сплатити суму франшизи, однак позивач його уникав. Просив суд у задоволенні позову до [PERSON] відмовити. Свідок [PERSON] дав у судовому засіданні показання, відповідно до яких він є працівником відповідача-страховика, та 12 серпня 2014 року на звернення [PERSON] оглянув його автомобіль. Висновок [PERSON] до уваги не взяли, оскільки [PERSON] подав його аж через два місяці. Документів про оплату послуг станцій технічного обслуговування автомобілів [PERSON] не надав. У автомобілі було пошкоджено тільки крило, хоча [PERSON] у висновку вважав, що слід замінити цілу бокову запчастину кузова автомобіля. Для визначення спеціалістом страховика пошкоджень надав йому фото автомобіля, яке зробив при огляді. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, зясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що з встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини сторін, а також про належну обґрунтованість позовних вимог до страховика та часткову обґрунтованість позовних вимог до [PERSON] у звязку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою від 08 вересня 2014 року Рахівського районного суду Закарпатської області [PERSON] Бийла Юліусовича визнано винним у вчиненні 09.08.2014 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 8). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення 09 серпня 2014 року дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» згідно полісу № АС/7599064 від 20.02.2014 року, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню. Згідно ст. 6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 28. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п. 37.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Зазначені в запереченні та у судовому засіданні представником страховика доводи щодо завищення розміру завданої позивачу шкоди та невідповідності поданого позивачем висновку автотоварознавчого дослідження реальним збиткам суд вважає безпідставними, оскільки при оцінці розміру завданої шкоди виходив з основного принципу верховенства права та положень пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, відповідно до яких суд оцінював реальні збитки позивача, тобто витрати, які [PERSON] мав зробити для відновлення свого порушеного права на користування автомобілем. З цих підстав надану представником страховика оцінку пошкоджень автомобіля, а також визначений страховиком розмір вартості ремонту суд вважає належно необґрунтованими. Висновок № 79 експертного товарознавчого дослідження (додатковий до висновку 191 від 14.10.2014 року) від 10.04.2015 року суд вважає таким, що відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, а також висновкам Верховного Суду України, викладеним в Постанові від 04 червня 2014 року щодо оцінки окремих положень вказаної Методики із визначення збитків та втрати товарної вартості. З цих підстав, суд вважає, що вимога позивача про стягнення на його користь матеріальної шкоди з страховика підлягає до задоволення з врахуванням законодавчих обмежень у розмірі визначеного поданим позивачем висновком № 79 матеріального збитку за виключенням сплаченої страховиком суми в розмірі 6915,98 грн., франшизи розміром 510,00 грн. та шкоди, пов'язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, яка не відшкодовується страховиком згідно з положеннями пункту 32.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме (29471,72 грн. матеріального збитку 6915,98 грн. добровільно сплачених страховиком коштів відшкодування 510,00 грн. франшизи 5549,11 грн. втрат товарної вартості = ) 16496,63 грн., оскільки судом встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому повинна бути відшкодована страховиком (а.с. 87). Оскільки позивач має право на відшкодування шкоди, пов'язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу в розмірі 5549,11 грн., цю шкоду згідно із статтями 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України слід стягнути з особи, яка її завдала [PERSON] Бийла Юліусовича. Також з відповідача [PERSON] Бийла Юліусовича слід стягнути на користь позивача визнану стороною цього відповідача страхову франшизу в розмірі 510,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При вирішенні спору в частині вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди суд виходив з оцінки причинного звязку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає, що моральна шкода, завдана позивачу, у відповідності до пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна. Оскільки позивачем не наведено з чого він виходив при розрахунку моральної шкоди, суд вважає, що [PERSON] завдав позивачу моральну шкоду в розмірі 4000 гривень 00 копійок. За змістом до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі в рівних частинах. На підставі наведеного, ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 526, 610, 1166, 1167, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 6, п. 22.1., ст. 28, п. 32.7, п. 37.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial