Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору іпотеки укладеного 25.04.2005 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк»», за яким вона передала в іпотеку житловий будинок і земельну ділянку на якій він розташований, які знаходяться в селі Коробочкине Чугуївського району по вулиці Жовтневій,237, в порядку забезпечення договору кредиту укладеного між банком та її сином [PERSON]. Огрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що між ним та [PERSON] 25.03.2005 року був укладений договір купівлі-продажу вказаного будинку, посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу [PERSON], за яким він продав, а [PERSON] купила будинок та земельну ділянку у розстрочку. Цей правочин вони уклали двома договорами, за умовами другого договору [PERSON] повина була протягом певного часу рівними частками сплатити йому вартість будинку. Але вона так і сплатила йому вартість домоволодіння, тому він був вимушений звернутися з позовом до суду про стягення суми боргу, при розгляді справи [PERSON] заявила зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним. Рішенням Чугуївського міського суду від 03.12.2009 року йому в позові було відмовлено, а зістрічний позов був задоволений, договір купівлі-продажу будинку був визнаний недійсним і сторони повернуті у пірвісне положення, йому повернуто у власність будинок та земельну ділянку, а [PERSON] звільнена від сплати боргу у виді вартості будинку. Рішення суду набрало законної сили. Таким чином він є власником будинку фактично з 1998 року по наступний час, зареєстрований у ньому у якості жильця, користується ним, протягом останніх років здійснив перебудову будинку та побудував господарські будівлі. Але у звязку з тим, що після укладання договору-купівлі продажу будинку, [PERSON] 25.04.2005 року уклала договір іпотеки з банком в порядку забезпечення кредиту сина, то є заборона відчуження домоволодіння, яка діє по наступний час. За наявності вказаної заборони він не може здійснити ввідення в експлуатацію перебудову будинку та збудовані господарські споруди, не може здійсьнювати вільне володіння та розпорядження своїм нерухомим майном. Оскільки банк у добровільному порядку відмовляється скасувати заборону відчуження обєктів нерухомого майна, то просить суд визнати недійсним договір іпотеки будинку і земельної ділянки з виключенням з реєстру іпотек та заборони відчуження нерухомого майна. Представник [PERSON] визнаючи позов, просив слухати справу без участі його доверителя, підтвердивши викладені позивачем факти і обставини. Від [PERSON] до суду надійшла письмова заява із аналогічним клопотанням. Представник банку заперечуючи проти позову, посилаючись на ст.23 Закону України «Про іпотеку» вказувала на те, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навідь у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Так договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки укладений між [PERSON] та [PERSON] був посвідчений нотаріальному порядку та зареєстрований у Чугуївському МБТІ, тому пізніше укладений у передбачений законом порядок договір іпотеки є дійсним незалежно від того, що судом договір купівлі-продажу будинку був визнаний недійсним і сторони повернуті у первісний стан. Крім цього рішенням Чугуївського міського від 21.08.2007 року за позовом «Приватбанку» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, стягнення звернуто на майно боржників, в тому числі і за договором іпотеки на вказані будинок і земельну ділянку. Тому просить суд відмовити в позові і залишити договір іпотеки та заборону на відчуження нерухомого майна дійсними. Заслухавши позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд надходить до наступного. 25.03.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку №237 розташованого по вулиці Жовтневій села Коробочкине Чугуївського району, який був посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу за реєстровим №1219 та зареєстрований внаступному Чугуївським МБТІ за реєстровим №525 31.03.2009 року. На наступний день 26.03.2005 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON] і [PERSON], з другого боку, був укладений договір позики, посвідчений тим же приватним нотаріусом за реєстровим №1224, за умовами якого [PERSON] позичив, а [PERSON] та [PERSON] взяли в борг 630700 гривень, і зобовязалися повернути частками з остаточним погашенням 26.03.2006 року. Згідно правил ст.ст.1046-1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договору купівлі-продажу може бути замінений позиковим зобовязанням і в цьому випадку заміна боргу провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики і ці обставини повинні бути вказані в самому договорі, тобто ці два договори були фактично одним правочином. Тому рішенням Чугуївського міського суду від 03.12.2009 року договір купівлі-продажу житлового будинку №237 по вулиці Жовтневій села Коробочкіно Чугуївського району Харківської області укладенного між [PERSON] та [PERSON] 25.03.2005 року та посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим записом №1219 і договір позики укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] 26.03.2005 року та посвідчений тим же приватним нотаріусом за реєстровим записом №1224 були визнані недійсними і сторони повернуті в первісний стан. Це рішення суду вступило в законну силу і до наступного часу не змінено і не скасоване. Воно зареєстроване у Чугуївському МБТІ і за ним власником будинку та земельної ділянки є [PERSON]. Відповідачі 25.04.2005 року уклали між собою договір іпотеки ВСВ №№479874,479875 за яким [PERSON] забезпечила даним будинком і земельною ділянкою договір кредиту її сина перед банком, не повідомивши банк про фактично укладений договір купівлі-продажу будинку у розстрочку. На підставі цього договору на будинок та земельну ділянку була накладена та внесена до Єдиного реєстру заборона відчуження обєктів нерухомого майна, яка діє по наступний час. Тобто оспорюваний договір іпотеки базується на договорі купівлі-продажу будинку, як на правовстановлюючому документі про право власності відповідача [PERSON] і є видом забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. За змістом ст.11 Закону України «Про іпотеку» в даному випадку [PERSON] є майновим поручителем за умови наявності права власності на нерухоме майно. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин). За правилами ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до правил ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недісним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином судом встановлено, що договір купівлі-продажу будинку між [PERSON] і [PERSON] визнаний у судовому порядку недійсним з моменту вчинення, тобто з 25.03.2005 року і з цього моменту [PERSON] втратила право власності на будинок. Недісність договору про право власності на будинок, тягне за собою недійсність договору іпотеки, оскільки такий договір передбачає наявність права власності у іпотекодавця до фактичного виконання зобовязання. Позбавлення права власності іпотекодавця на нерухоме майно до укладання договору іпотеки, дає підстави визнати такий договір іпотеки недійсним з моменту його укладання. Посилання представника банку на ст.23 Закону України «Про іпотеку» в даному випадку є безпідставним, оскільки правила цієї статті встановлюють наслідки переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи у законний спосіб після укладання такого договору іпотеки. А в данному випадку іпотекодаць позбавлений права власності у судовому порядку до укладання цього договору іпотеки. Наявність рішення Чугуївського міського суду від 21.08.2007 року про задоволення позову «Приватбанку» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на їх майно, не як не впливає на правовідносини що склалися між [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу будинку, а в наступному між [PERSON], [PERSON] та «Приватбанком» за договором іпотеки, оскільки ні як не зачипають умов та обовязків сторін за договором кредиту. На підставі викладеного, суд доходить висновку обґрунтованості позову і вважає необхідним його задоволення.

Outcome: approved