Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 03.06.2000 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті, у звязку з чим вони втратили повагу один до одного, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, пояснивши, що вони з відповідачкою близько трьох років проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, який проживає з ним. Відповідачка забрала свої речі та виїхала з їхнього місця проживання. Шлюбні відносини між ними існують формально, а тому просив позов задовольнити, на примирення не погоджується. Відповідачка [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлена належними чином, в судове засідання не зявилася по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не надала. За згодою позивача, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 03.06.2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, що вбачається з показів позивача, свідоцтва про одруження, свідоцтва про народження дитини (а.с.5-9) Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Статтею 7\~СК України встановлено,\~що жінка\~та чоловік\~мають рівні\~права і\~обов'язки\~у сімейних\~відносинах,\~шлюбі та\~сім'ї. Сімейні\~відносини регулюються\~на засадах\~справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не знаходить підстав для надання відповідного строку для їх примирення, оскільки проти цього заперечує позивач, а процесуальна поведінка відповідачки також не свідчить про її бажання відновити сімейні відносини. Відповідно до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Статтею 112\~СК України\~передбачено,\~що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені положення матеріального закону, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не можливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у звязку з чим шлюб необхідно розірвати , задовольнивши позов.

Outcome: approved