Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», по якому просить стягнути з відповідача грошовий вклад в сумі 8513, 35 дол. США з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення; 3% річних від простроченої суми та моральну шкоду в сумі 7\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем в особі начальника відділення №38 ПАТ «Банку «Фінанси та кредит» [PERSON] було укладено договір-заяву №3000131/119825/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на грошові кошти у сумі 6800,64 (шість тисяч вісімсот доларів США 64 центи) з правом поповнювати Вкладний рахунок згідно з пп. 3.1-3.4 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». В результаті поповнень сума вкладу на дату повернення склала 8513,35 доларів США. Строк дії договору закінчився 10.04.2015 року, проте навіть після письмових звернень [PERSON] банк не повертає суму грошового вкладу, тому позивач просить стягнути також 3 % річних в сумі 3\~480 грн. Крім того, вказує, що відмова Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» від строкового повернення вкладу, позбавлення права розпоряджатись своєю власністю, ігнорування письмових та усних звернень спричинили йому фізичні та душевні страждання. Тому просить стягнути моральну шкоду у розмірі 7\~000 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2015 року позовні вимоги в частині стягнення з відповідача грошового вкладу в сумі 8513, 35 дол. США було залишено без розгляду. В судове засідання позивач не з»явився, надав до суду заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заперечення, якими позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вказавши, щовідповідно до положень ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також примусове стягнення коштів та майна банку. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. 10 листопада 2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №38 ПАТ «Банку «Фінанси та кредит» [PERSON] було укладено Договір-заяву №3000131/119825/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на грошові кошти у сумі 6800,64 дол. США з правом поповнювати вкладний рахунок згідно з пп. 3.1-3.4 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на строк з 10 листопада 2014 року по 10 квітня 2015 року. Процента ставка становить 13% річних. Станом на 10 квітня 2015 року сума депозиту склала 8513, 35 дол. США. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. 10 квітня 2015 року та 15 квітня 2015 року [PERSON] звертався до відповідача із заявами про повернення строкового депозитного вкладу /а.с. 12-13/, однак його вимоги залишились без задоволення. Суму вкладу було повернуто [PERSON] 13 листопада 2015 року, про що свідчать копії квитанцій /а.с. 75/. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленні договором або законом. За вказаного, суд задовольняє позовні вимоги та стягує 3% річних за період з дати закінчення строку дії договору 10 квітня 2015 року по день повернення вкладу 13 листопада 2015 року в сумі 151, 90 дол. США, що еквівалентно 3\~480 грн. 03 коп. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення моральної шкоди позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів». Згідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами) неналежної якості. Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить небезпеку для життя та здоров'я позивача, не має, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди). Оскільки законодавством про договір банківського вкладу відшкодування моральної шкоди не передбачено, а п. 5 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку у разі заподіяння шкоди небезпечною для життя та здоров'я продукцією, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором. За вказаного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial