Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість по договору позики у розмірі 30000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.05.2020р. між ним та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики №21/05 (далі - договір), за яким відповідачі (позичальники) отримали від позивача (позикодавця) у власність грошові кошти у сумі 30000,00 грн, а також зобов`язуються повернути таку ж суму грошових коштів не пізніше 21.05.2021р. або за вимогою Позикодавця про дострокове повернення позики протягом 30 днів з моменту отримання такої вимоги. 21.05.2020р. відповідачі надали розписку, якою підтвердили отримання у позику від [PERSON] грошових коштів у розмірі 30000, 00 грн. Станом на 28.10.2020 сума позики відповідачами повернута не була, на телефонний дзвінок відповідачі повідомили, що не мають наміру повертати кошти у майбутньому. Тому з метою захисту своїх інтересів позивач скористався своїм правом, передбаченим п.1.2 Договору та 30.10.2020р. направив вимогу про дострокове повернення суми позики. 25.11.2020 відповідачі отримали дану вимогу. Станом на 05.01.2021 сума позики не повернута. Відповідно до ухвали судді Благої І.С. від 16.01.2021р. розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк, відповідачі відзив на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 14 ЦК України). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики був укладений у письмовій формі. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальникам. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК України ). Відповідно до ч. 2 ст.207 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує укладений між сторонами правочин щодо передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своє суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постановах від 08.06.2016 (справа №1103цс) та від 12.04.2017 (справа №442/8157/15-ц). Аналогічний правовий висновок міститься і в постанові Верховною Суду України від 18.09.2013 (№6-63цс13), в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 (№6-50цс16), у постанові від 02.07.2014 за наслідками розгляду справи №6-79цс14. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2, 3 ст.545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.05.2020р. між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір про надання безпроцентної позики, за яким відповідачі (позичальники) отримали від позивача (позикодавця) у власність грошові кошти у сумі 30000,00 грн, а також зобов`язалися повернути таку ж суму грошових коштів не пізніше 21.05.2021р. або за вимогою позивача про дострокове повернення позики протягом 30 днів з моменту отримання такої вимоги. Сторони за цим договором домовилися про те, що: а) договір є безпроцентним; б) позичальники підтверджують факт одержання ними від позикодавця позики шляхом надання розписки (п.4 договору); в) позика повертається позичальниками позикодавцю у строк до 21.05.2021р. або за вимогою позикодавця про дострокове повернення позики протягом 30 днів з моменту отримання такої вимоги (п. 1.3 договору); г) позика вважається повернутою повністю в момент передачі або зарахування на банківський рахунок позикодавця всієї суми (п. 5 договору). 21.05.2020р. відповідачами було надано розписку, яка підтверджує отримання у позику від [PERSON] коштів в розмірі 30000,00 грн. Також у даній розписці передбачено порядок повернення суми позики, а саме вказано, що позичальники зобов`язані повернути суму позики не пізніше строку, встановленого у п.1 договору (тобто не пізніше 21.05.2021р. включно) або за вимогою позикодавця про дострокове повернення позики протягом 30 (тридцяти днів) з моменту отримання такої вимоги, з яким [PERSON] та [PERSON] погодилися, засвідчивши вказані в розписці дані своїми підписами. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. П.1.3 договору передбачено право позикодавця на дострокове повернення позики протягом 30 днів з моменту отримання вимоги позичальниками. Така вимога від 29.10.2020р. була отримала [PERSON] та [PERSON] 25.11.2020р., що підтверджується витягом з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» про отримання поштового відправлення. Станом на 05.01.2021р. відповідачі не виконали умови договору щодо дострокового повернення суми позики в обумовлений 30-денний строк. Ч.1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, в силу вимог ст.ст.76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики. Позичальниками не виконані зобов`язання перед позикодавцем. Кошти, отримані у позику, не повернуті, тому, враховуючи встановлену ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором.Окрім того відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, вимоги позову не спростовані, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі і стягнути з відповідачів на користь позивача борг за договором позики у сумі 30000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved