Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «Перший український міжнародний банк») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначав, що 23.04.18 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 2237, відповідно до якого стягнуто з нього на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» суму заборгованості у розмірі 45317, 42 грн. 21.05.2018 на підставі заяви стягувача та вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56425364. Разом з тим, зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Банком не було надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2237 від 23.04.18, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. Представник ПАТ «Перший український міжнародний банк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника ПАТ «Перший український міжнародний банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вивчивши позов, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 23.04.18 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 2237 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № GP-4800493 від 22.07.2013 за період з 26.03.2017 по 26.03.2018 у розмірі 45317,42 грн., яка складається з: 25079,19 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 17124,11 грн. простроченої заборгованості за комісією, 3114,12 грн. простроченої заборгованості за процентами та 430 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с. 18). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Обґрунтовуючи позов, [PERSON] посилався на те, що банком не надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача ПАТ «Перший український міжнародний банк» суду не надано. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до п.п. 1.1., 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У порушення Закону України «Про нотаріат» нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню з позивача на користь банку, безспірності характеру правовідносин між сторонами. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з ПАТ «Перший український міжнародний банк»» на користь [PERSON] підлягає стягненню 768 грн. 40 коп. судового збору. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Обґрунтовуючи заяву, [PERSON] зазначав, що у зв`язку з розглядом справи у суді позивачем було понесено судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Посилаючись на зазначені обставини просив покласти на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У порушення вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем не надано детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Ураховуючи те, що позивачем не надано суду обгрунтованого розрахунку суми витрат, понесених на правову допомогу, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), правових підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу немає.

Outcome: approved