Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] в с. Плоске Смілянського району померла його батько [PERSON] , якому на праві власності належала 1/2 частина домоволодіння [ADDRESS] . Позивач стверджує, що він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після батька, спадщину він прийняла шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою, однак одержати свідоцтво про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Підставою для відмови у видачі свідоцтва стало те, що договір купівлі - продажу, на підставі якого померлий набув права власності на будинок, було зареєстровано на товарній біржі і не посвідчено нотаріально. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог. В судове засідання позивач не з`явився, в направленій на адресу суду заяві його представник просив розглядати справу у їх відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в направленій на адресу суду заяві просив розглядати справу у його відсутності. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України. Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [INFO] в с. Плоске Смілянського району Черкаської області помер [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] померлий доводився позивачу батьком. 19 вересня 1997 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] і [PERSON] з другої сторони було укладено договір, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] і [PERSON] купили в рівних частках жилий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В цей же день договір зареєстровано Смілянською біржею Смілянською біржею (філією ТБ «Київська біржа нерухомості Джі-Ай-Пі») згідно статуту Біржі та Положення про проведення біржових операцій за № 1-862/97. На договорі, також, міститься відмітка про те, що 06 жовтня 1997 року за [PERSON] і [PERSON] було зареєстроване право власності на цей будинок у Смілянському відділку КП «ЧООБТІ». Це ж підтверджується довідкою цього відділку від 18 вересня 2018 року. Згідно з технічним паспортом на цей будинок в склад домоволодіння входять житловий будинок (літ. «А,а») загальною площею 55,1 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м., літня кухня-сарай (літ. «Б»), погріб (літ. «В»), вбиральня (літ. «Г» ), огорожа (№ 1-2), колодязь (літ. «К»). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Смілянської міського нотаріального округу Таран Г.В. від 04 лютого 2021 року після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON] . Дочка померлого [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини. Постановою нотаріуса від 01 жовтня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, оскільки договір купівлі-продажу будинку не посвідчений нотаріусом. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Позиція суду щодо заявлених вимог. За змістом статей 128,153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956 XII (в редакції чинній на момент укладання спірного правочину) не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. (з наступними змінами) за № 1952-1, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Таким чином, реєстрація Смілянським відділком бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Смілянською біржею (філією ТБ «Київська біржа нерухомості Джі-Ай-Пі»), а не нотаріусом, станом на вересень 1997 року не суперечило чинному законодавству. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований Смілянським відділком бюро технічної інвентаризації, тому [PERSON] на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на 1/2 частину спірного будинку та правомірно володів ним. Судом також встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після батька і спадщину він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Так, відповідно до довідки виконкому Смілянської міської ради від 27 листопада 2020 року на день смерті [PERSON] з ним за адресою його проживання були зареєстровані позивач, [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] дошлюбне прізвище [PERSON] було « [PERSON] ». Згідно повідомлення нотаріуса [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. [PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] і шлюб між ними розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду від 08 листопада 2010 року по справі № 2315/5247/2012. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Outcome: approved