Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 18.11.1995 р. між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб в центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї. Сторони проживали однією сім»єю до 02 квітня 2014 р. коли відповідач пішла з дому. Від шлюбу [INFO] р. народився син - [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 24.09.2014 р. Після фактичного припинення фактичних шлюбних відносин, виховання та утримання сина позивач взяв на себе , оскільки відповідач самоусунулась від участі у житті сина і продовжує ухилятися від батьківських обов»язків в тому числі і тримання дитини. Позивач не звертався до суду з заявою про стягнення аліментів протягом двох років, оскільки чекав, що мати все ж таки виявить турботу про дитину, проте має право на стягнення аліментів за минулий період. [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з проханням надавати кошти на утримання дитини та сплату вартості позашкільного навчання та літніх таборів, які є досить коштовними , однак [PERSON] ухилялась від сплати будь - яких рахунків. Зважаючи на викладене позивач і звернувся до суду з даним позовом про стягнення аліментів та вважає за необхідне просити стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на утримання сина. Таким чином [PERSON] просить суд: стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 20 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на його користь додаткові витрати на сина [PERSON], [INFO] за період з квітня 2014 року по день звернення до суду у розмірі 139 776 грн. та покласти на відповідача судові витрати. В подальшому представником позивача збільшено позовні вимоги. Остаточно представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 грн., починаючи з 20.05.2014 р. та додаткові витрати на утримання дитини у сумі 203 575 грн. за період з квітня 2014 року по 01.04.2017 р. Не погоджуючись з заявленими вимогами [PERSON] подала зустрічний позов. Зазначає, що на даний час набрало чинності рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 р. щодо визначення місця проживання дитини з батьком. Проте, чинне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2016 р. про відібрання дитини та повернення її матері. Відповідач навмисно не виконує рішення суду щодо відібрання дитини, що підтверджується відповідними доказами. За фактом налаштування та переховування дитини, протидії виконанню рішення суду [PERSON] неодноразово зверталась до служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, поліції - було відкрито кримінальне провадження. За таких обставин позивач ппросить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно з підляганням індексації відповідно до закону до повноліття дитини та допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні [PERSON], його представник підтримали заявлені вимоги, просили задовольнити. Щодо задоволення зустрічного позову заперечували, оскільки дитина з квітня 2014 р. постійно проживає з батьком і знаходиться на його утриманні. [PERSON] не мала намір виконувати рішення щодо відібрання дитини. На день розгляду справи рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2016 р. скасовано судом касаційної інстанції та справа передано на новий розгляд в Апеляційний суд м. Києва. Представник [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити вимоги зустрічного позову. Представник заперечував щодо задоволення первісного позову, оскільки мати намагається приймати участь у житті дитини, проте [PERSON] фактично не надає такої змоги, налаштовує дитину проти [PERSON] Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, в той час як в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.1995 р. по 24.09.2014 р. Шлюб між подружжям було розірвано на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 24.09.2014 р. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, що його видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва 30.06.2004 р., актовий запис про народження № 1010. Як було з»ясовано в судовому засіданні, з квітня 2014 р. і по день розгляду справи по суті [PERSON], [INFO] проживає разом з батьком, за адресою: [ADDRESS]. Представники сторін в судовому засіданні пояснили, що між [PERSON] та [PERSON] є спір щодо місця проживання дитини та остаточно не вирішено питання про відібрання дитини. Так рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом»янської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя задоволено частково. Зокрема, визначено місце поживання дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON]. 11.04.2016 р. колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким, зокрема, визначено місце проживання дитини з матір»ю [PERSON]. Також 27.07.2016 Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини та негайне повернення матері, яким задоволено позовні вимоги в повному обсязі. Відібрано дитину [PERSON], [INFO] року народження у [PERSON] та повернути дитину матері - [PERSON]. Ухвалою Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 01.12.2016 р. після розгляду апеляційної скарги [PERSON] рішення Шевченківського районного суду м. Києва залишено без змін. 07.12.2016 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ задоволено касаційну скаргу [PERSON], рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2016 р., залишено в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2016 р. Також, як повідомили представники сторін на день розгляду справи, справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Солом»янської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та поділ майна перебуває на розгляді у Верховному Суді України. Справа за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини перебуває на розгляді в Апеляційному суді м. Києва. Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, га які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу приписами ст. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які приймають участь у справі. Як було встановлено в судовому засіданні з квітня 2014 р. і на даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком. Дана обставина не заперечувалась і не оспорювалась в судовому засіданні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Під час розгляду справи було опитано неповнолітнього [PERSON], який повідомив про те, що саме батько турбується про нього, займається його вихованням, навчанням. Мати не має перешкод як для спілкування з ним так і матеріальної підтримки, але не робить цього. Даніель бажає і надалі проживати з батьком. [PERSON], який є старшим сином [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] та брат завжди разом. Утримує дитину батько, в той час, як мати не маючи для цього перешкод не приймає участі у житті молодшого сина. Також, під час розгляду справи не було отримано доказів щодо наявності перешкод для відповідача [PERSON] в здійсненні утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до положень ст. 184 СК України встановлено, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, з огляду на те, що дитина проживає з батьком, аліменти мають бути присуджені на користь [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, і це було підтверджено представником відповідача, [PERSON] є адвокатом займається індивідуальною адвокатською діяльністю та перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві і фактично має мінливий нерегулярний дохід. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Надані представником позивача докази свідчать про те, що [PERSON] на праві власності належать як об»єкт рухомого майна, зокрема, автомобіль марки Volvo, модель S 60, 2010 року випуску, [NUMBER] так і об»єкти нерухомості кв. [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] Дана майно, як вбачається з матеріалів справи, зареєстроване за відповідачем протягом 2016-2017 р.р. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили перебування у відповідача на утриманні інших осіб. Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги, що з квітня 2014 р. [PERSON] проживає разом з батьком, відповідач не має перешкод у здійсненні обов»язку утримувати дитину, має мінливий дохід та з огляду на інші обставини, встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] на утримання дитини аліментів у твердій грошовий сумі та у зазначеному розмірі - 8 000,00 грн. щомісяця та вважає за можливе відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] Щодо вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з квітня 2014 р., то остання задоволенню не підлягає з огляду на положення ст. 191 СК України, вимогами якої передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Питання ж про стягнення аліментів за минулий період, в порядку ч. 2 ст. 190 СК України позивачем не ставилось. За приписами ст. 185 СК України Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як встановлено в судовому засіданні в період спільного проживання, тобто до розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] спільно вирішили питання про вивчення [PERSON] іноземних мов - англійської та німецької. Після розірвання шлюбу [PERSON] продовжує забезпечувати сину таке навчання, що не оспорювалось представником [PERSON] Як свідчать надані позивачем за первісним позовом докази з квітня 2014 р. і по день розгляду справи витрати на навчання дитини у відповідних закладах склали 79 180,00 грн., що підтверджується рахунками та чеками про їх сплату (т. 1, а.с. 17-28, 212-215, 220). Зважаючи на викладене, беручи до уваги домовленість сторін, суд приходить до висновку, що в розумінні вимог чинного законодавства України, такі витрати є додатковими та вважає за можливе задовольнити вимогу [PERSON] щодо стягнення останніх з [PERSON] у ? частині, а саме у сумі - 39 590,00 грн. З іншого боку, суд не може погодитись з твердженнями позивача за первісним позовом про те, що витрати на стоматологічні послуги, послуги фітнес клубу «Спорт-Лайф», придбання спорядження та спортивної форми в мережі «Адідас», путівки в МДЦ «Артек-Карпати» «Гірський»,Артек-Буковель в готелі Redisson, придбання одежі в мережі «Антошка» є додатковими витратами на, виходячи з положень ст. 185 СК України, такими, що викликані особливими обставинами, а тому вважає за можливе відмовити в цій частині вимог. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial