Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ «Світлана» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою та пені за затримку розрахунку за оренду землі, який був уточнений в ході судового засідання. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 4,820 га, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. Зазначену земельну ділянку згідно з договором оренди землі від 26 листопада 2009 року він передав в оренду СФГ «Світлана» строком на п'ять років. Відповідач на підставі договору оренди землі (п.7) зобов'язувався сплачувати позивачу орендну плату у грошовій формі з розрахунку 3 % річних від грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням індексації до 30 грудня поточного року. За 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 роки ним не було одержано плату за оренду його земельної ділянки, а саме за 2010 рік - 1800,34 грн., за 2011 рік - 3161,34 грн., за 2012 рік - 3161,34 грн, за 2013 рік - 3161,34 грн., за 2014 рік - 3161,34 грн. Відповідно до пункту 10 Договору у разі несвоєчасної сплати орендарем орендної плати, на суми орендної плати не внесені у встановлений термін, нараховується пеня у розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання терміну платежу і по день сплати включно. Таким чином розмір пені становить за 2010 рік - 164,28 грн., за 2011 рік -288,47 грн., за 2012 рік -276,93 грн., за 2013 рік -256,39 грн., за 2014 рік -530,79 грн. Просить стягнути борг по орендній платі, пеню, витрати за розміщення оголошення в газеті та судовий збір. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, пояснивши суду, що між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідач систематично ухиляється від сплати орендної плати, тому просить стягнути з СФГ «Світлана» орендну плату, пеню, витрати по справі та судовий збір. Представник відповідача Лашко А.М. в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та суду пояснив, що позивачем не надано жодного із доказів обґрунтованості своїх позовних вимог у частині невиконання чи неналежного виконання ним умов договору по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою. Позивач не надав доказів неодноразового звернення до відповідача з проханням виплатити орендну плату. Просить застосувати позовну давність до позовних вимог. Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з п.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями ст.627,628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором оренди земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Як вбачається з договору оренди земельної ділянки від 26 листопада 2009 року та акту про передачу та прийом земельної ділянки згідно договору оренди від 26 листопада 2009 року, земельна ділянка загальною площею 4,820 га, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області була передана позивачем - відповідачу у оренду строком на п'ять років (а.с.6-7). Згідно п.1,2,6,7 договору [PERSON] передав СФГ «Світлана» строком на п'ять років в оренду земельну ділянку загальною площею 4,820 га, в строкове платне користування , яка знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району. Орендна плата вноситься з орендарем у грошовій формі з розрахунку 3% від грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням індексації. Так, як вбачається з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, власником земельної ділянки, площею 4,800 га є [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], зареєстрований в книзі записів про державну реєстрацію № [NUMBER] за № 718 від 02.07.2001 року. Згідно частини другої статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. У відповідності до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір,форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Пунктами 7, 8,9,10 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем до 30 грудня поточного року. Орендна плата вноситься з орендарем у грошовій формі з розрахунку 3% від грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням індексації. У разі несвоєчасної сплати орендарем орендної плати. на суми орендної плати, не внесені у встановлений термін, нараховується пеня у розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання терміну платежу і по день сплати включно. Представник відповідача в судовому засіданні просив застосувати положення про строки позовної давності щодо вимог позивача. Дійсно, Цивільний Кодекс України визначає строк, у межах якого можливо звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до норм ст. ст. 258, 261, 267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає пропущеними строки позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача орендної плати за 2010-2011 роки без поважних причин, оскільки, впродовж цього періоду позивач мав можливість звернутись до суду за захистом своїх прав, зокрема, в частині виплати орендної плати, а тому суд приходить до висновку, що до вказаної частини позовних вимог слід застосувати строки позовної давності, про що заявляв в ході розгляду справи представник відповідача. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за орендну плату за 2012, 2013, 2014 роки, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість. Що стосується позовних вимог про застосування строку позовної давності щодо стягнення пені, суд виходить з наступного. Позивач 30.01.2015 року звернувся до суду з позовом з вимогами про сплату пені при несплаті орендної плати за 2010,2011,2012,2013,2014 роки, тобто з пропуском однорічного строку позовної давності щодо таких позовних вимог за 2010, 2011,2012, 2013 роки. Тому до стягнення підлягає пеня щодо вимог за 2014 рік в розмірі 530, 79 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial