Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнив позовні вимоги, мотивував їх тим, що в грудні місяці 2016 року йому стало відомо, що 23 листопада 2016 року на електронну адресу Косарського місце провадження діяльності (далі МПД) та зберігання спирту ДП «Укрспирт» о 16 годині 41 хвилині надійшов наказ № 372-к від 23 листопада 2016 року «Про звільнення [PERSON]В.» та через 10 хвилин на електронну адресу надійшов другий наказ № 619 від 01 листопада 2016 року «Про звільнення [PERSON]В.» від відділу кадрів ДП «Укрспирт». Позивач не згоден з наказами про звільнення, зазначив, що: наказ № 619 не містить чіткої дати його звільнення, містить формулювання звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у разі перебування [PERSON] на лікарняному днем звільнення вважати день фактичного виходу на роботу, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку; в період з 24 жовтня 2016 року по 18 листопада 2016 року він (позивач) перебував на лікарняному. 21 листопада 2016 року вийшов на роботу, де його, як діючого керівника Косарського МПД ДП «Укрспирт» на підставі розпорядження ДП «Укрспирт» № 13-р від 21 листопада 2016 року підпорядкували начальнику виробничого управління ДП «Укрспирт» [PERSON] по 30 листопада 2016 року, включно, у звязку з виробничою необхідністю. Розпорядження грубо порушує його (позивача) трудові права, оскільки факт переведення працівника згідно ст. 32 КЗпП України, можливе в межах спеціальності, посади та кваліфікації і при наявності згоди працівника. Він (позивач) не надавав згоди, щодо переведення його на другорядну роботу та посаду. 23 листопада 2016 року він (позивач) знаходився на лікарняному. Незаконне звільнення призвело до його ([PERSON]В.) моральних страждань, зниження авторитету в очах підлеглих, втрат нормальних життєвих звязків, вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. [PERSON] просив ухвалити рішення, яким: - поновити його на посаді керівника Косарського МПД та зберігання спирту Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»; - стягнути з відповідача грошові кошти за час вимушеного прогулу; - стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.; - стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з мотивів, які зазначені в уточненій позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник відповідача у судові засідання, які були призначені на 25 квітня, 17 та 29 травня 2017 року, не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, кожного разу просив відкласти розгляд справи, зазначав причини неявки. 15 лютого 2017 року представник відповідача подав до суду письмові заперечення, суть яких зводиться до того, що у жовтні місяці було проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності Косарського МПД, виявлено ряд фінансових порушень. За допущені порушення фінансово-господарської дисципліни, невжиття заходів щодо їх усунення, систематичне невиконання посадових обовязків було заявлене клопотання перед керівником ДП «Укрспирт» щодо доцільності перебування на займаній посаді керівника Косарського МПД [PERSON] Відповідач звертав увагу суду, що наказом № 327 від 14 липня 2016 року ДП «Укрспирт» [PERSON] було оголошено догану. Позивач не зазначив у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд розглядає справу у загальному порядку, оскільки позивач та його представник заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що з 8 квітня 2014 року [PERSON] був призначений керівником Косарського МПД Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», що підтверджується копією наказу № 115-к від 7 квітня 2014 року (а.с. 40). У судовому засіданні встановлено, що наказом № 619 від 1 листопада 2016 року [PERSON] було звільнено з посади керівника Косарського МПД та зберігання спирту ДП «Укрспирт» за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно пункту 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. У наказі зазначено, що у разі перебування [PERSON] на лікарняному, днем звільнення вважати день фактичного виходу на роботу. Наказом № 372-к від 23 листопада 2016 року позивача було звільнено з посади керівника Косарського МПД та зберігання спирту ДП «Укрспирт» з 23 листопада 2016 року за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Накази № 619 від 1 листопада 2016 року та № 372-к від 23 листопада 2016 року надійшли на електронну адресу Косарського МПД ДП «Укрспирт» 23 листопада 2016 року, що підтверджується копією довідки (а.с. 36). Відповідно до п. 4.1.17. наказу Міністерства юстиції України від 25 жовтня 2012 року № 1571/5 «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних державних архівних установах України, Державному архіві в Автономній Республіці Крим, державних архівах областей, міст Києва і Севастополя», у наказі про звільнення працівника зазначається повна дата його (число, місяць, рік) фактичного припинення трудових відносин. Підставою для винесення наказу № 619 стала доповідна записка [PERSON] заступника директора з питань безпеки ДП «Укрспирт» від 10 жовтня 2016 року, акт перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності Косарського МПД від 7 жовтня 2016 року та копії наказів ДП «Укрспирт» від 4 жовтня 2016 року № 540 та від 7 жовтня 2016 року № 557 про застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді доган. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2016 року у справі № 741/1364/16, яке набрало законної сили 10 березня 2017 року, було визнано незаконними накази № 540 від 4 жовтня 2016 року та № 557 від 7 жовтня 2016 року в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді доган до керівника Косарського МПД ДП «Укрспирт» [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що наказ № 327 від 14 липня 2016 року про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани не був доведений до відома позивача, про його існування позивач довідався після винесення наказу про його звільнення, а тому це дисциплінарне стягнення не може бути враховано при звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України. З матеріалів справи вбачається, що в період з 24 жовтня по 18 листопада 2016 року, з 23 листопада по 16 грудня 2016 року, з 19 грудня 2016 року по 13 січня 2017 року [PERSON] перебував на лікарняному, що підтверджується копіями листків непрацездатності (а.с. 32-34). Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем було порушено процедуру накладення дисциплінарного стягнення, позивачу не пропонували дати пояснення, накази про звільнення під розписку позивачу не повідомлялися. Накази № 619 від 1 листопада 2016 року та № 372-к від 23 листопада 2016 року були видані в період тимчасової непрацездатності [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до п. 1.4 Типового положення про МПД та зберігання спирту ДП «Укрспирт», безпосереднє керівництво місцем провадження діяльності ДП «Укрспирт» здійснює його керівник, який призначається та звільняється керівником ДП «Укрспирт». Тимчасово виконуючий обовязки директора ДП «Укрспирт» [PERSON] наказами № 611 від 31 жовтня та № 654 від 22 листопада 2016 року на період свого відрядження загальне керівництво підприємством поклав на заступника директора з питань безпеки ДП «Укрспирт» [PERSON] У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що [PERSON], який підписав накази про звільнення позивача, було надано право на звільнення керівника МПД ДП «Укрспирт». За таких обставин необхідно прийти до висновку, що накази № 619 від 1 листопада та № 372-к від 23 листопада 2016 року є незаконними, так як відсутні систематичність невиконання [PERSON] без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, відсутні обґрунтовані підстави для звільнення, звільнення позивача проведено у період його тимчасової непрацездатності, особою, не уповноваженою на звільнення. [PERSON] підлягає поновленню на посаді. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. У судовому засіданні встановлено, що дні вимушеного прогулу у листопаді 2016 року становлять 5 днів, у грудні 2016 року 22 дні, у січні 2017 року 12 днів, у лютому 2017 року 20 днів, у березні 2017 року 22 дні, у квітні 2017 року - 19 днів, у травні станом на 29 травня 2017 року 18 днів. З матеріалів справи вбачається, що середньоденний заробіток [PERSON] становить 898,85 грн., що підтверджується копією розрахунку від 15 березня 2017 року (а.с. 118). З відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 106 064,30 грн. (118 днів х 898,85 грн.). Частина 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні встановлено, що позивача було звільнено незаконно, чим порушено його законні права, що потягло за собою моральні страждання, переживання, втрату нормальних життєвих звязків, змусило його докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у житті позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., а в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial