Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач, будучи двічі належно повідомленим про розгляд справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав, заперечення на позовну заяву не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 Цивільного процесуального кодексу України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Кирданівської сільської ради Овруцького району Житомирської області 15.05.2013 року та серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області 05.06.2006 року. На момент розгляду цієї справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Діти [PERSON] та [PERSON], проживають за місцем реєстрації матері в [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає в [ADDRESS] без реєстрації. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як стверджує позивач, відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітніх дітей не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному в позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved