Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: Золотоніський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Служба у справах дітей, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради про визнання батьківства. Свої вимоги позивач мотивує тим, що в 2003 році він та [PERSON] почали спілкуватись, а потім проживати разом як одна сім`я. Шлюб між ними зареєстрований не був. Оскільки вони були неповнолітніми, то проживали в цивільному шлюбі разом із матір`ю [PERSON] - [PERSON] . Від спільного проживання у них народилася [INFO] дочка [PERSON] , відомості про батька якої у свідоцтві про народження були зазначені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Сімейні стосунки між позивачем та [PERSON] не склалися, тому він почав проживати окремо та не спілкувався із останньою та своєю дочкою протягом тривалого часу. [INFO] [PERSON] померла, і оскільки відомості про батька [PERSON] були внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, остання отримала статус дитини-сироти. Позивач вирішив об`єднати сім`ю та відновив зв`язок з своєю дочкою і з метою захисту її особистих та майнових прав, встановлення та визнання на офіційному рівні родинних стосунків вирішив визнати батьківство. За таких обставин позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У підготовчому засіданні позивач позовні вимоги ствердив, зазначив, що одразу своє бажає налагодити відносини із своєю дочкою та бажає на офіційному рівні засвідчити факт свого батьківства. Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги визнала повністю пояснивши, що позивач є батьком дитини та вважала, що позовні вимоги необхідно задовольнити, що буде відповідати інтересам неповнолітньої [PERSON] .. Представник Служби у справах дітей молоді та спорту, виконавчого комітету Золотоніської міської ради Засенко Н.І. зазначила, що [PERSON] перебуває на обліку як дитина-сирота, оскільки її батько зазначений зі слів матері, а остання померла. Опікуном [PERSON] була її баба [PERSON] , однак вона не може займатися вихованням неповнолітньої [PERSON] за станом свого здоров`я, тому неповнолітня фактично проживає в сім`ї позивача, який фактично займається її вихованням та утриманням та виявляє бажання щодо належного оформлення своїх батьківських прав, тому задоволення даного позову буде відповідати інтересам неповнолітньої [PERSON] . Представник третьої особи по справі Золотоніського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з`явився, однак скерував заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. У судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що вона визнає позивача як батька, з ним спілкується протягом трьох років та не заперечує проти визнання позивача її батьком. Згідно ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнала повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст.. 15 та ст.. 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 13.04.2005 року, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Золотоноша Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області) [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис про народження №76, її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 21.06.2019 року, яке видано Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області) [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00023233370 від 26.06.2019 року, відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. На підставі рішення виконкому Золотоніської міської ради від 02.07.2019 року за №253, [PERSON] надано статус дитини-сироти. Суд враховує, що сторони по справі позовні вимоги визнали повністю та не заперечували проти обставин, якими позивач їх мотивує, тому, на підставі ст.. 82 ЦПК України, обставина внесення запису про батька дитини із слів матері та й саме батьківство позивача не підлягають додатковому доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Нормами ст.. 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п. 5\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 визначено, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Враховуючи вимоги чинного законодавства суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного позову, оскільки позивач є громадянином України, що стверджується його паспортом, копія якого знаходиться в матеріалах справи, позивач і неповнолітня [PERSON] підтримують родинні відносини, і остання визнає позивача своїм батьком. Суд також враховує, що задоволення вказаного позову буде відповідати інтересам самої неповнолітньої [PERSON] , що надасть можливість на законних підставах встановити родинні стосунки між позивачем і неповнолітньою з усіма відповідними правовими наслідками. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За правилами до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», які затвердженні наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року за №96/5, передбачено, що на \~підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позову. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі зазначеного та

Outcome: approved