Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована та проживає дочка позивача - [PERSON] , 1985 року народження, зі своїми дітьми - [PERSON] , 2011 року народження, та [PERSON] , 2015 року народження. Також у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає, колишній чоловік дочки позивача - [PERSON] . Шлюб між дочкою позивача та відповідачем був розірваний рішенням Ковельського міськрайонного суду 14.02.2019 року. На даний час відповідач не бере участі в сплаті комунальних послуг, не цікавиться технічним станом квартири, не допомагає в її утриманні. Позивач вказує, що [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстрації місця проживання в квартирі і зареєструватися за місцем свого фактичного проживання, однак відповідач не бажає цього робити, прохання ігнорує. Відповідач, будучи зареєстрований у вказаній квартирі, фактично проживаючи в іншому місці, унеможливлює право позивача на отримання субсидії, зокрема і на користування та розпорядження квартирою в цілому. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати [PERSON] , зареєстрованого в [ADDRESS] , таким, що втратив право на користування цією квартирою. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Не заперечує проти постановлення заочного рішення в справі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав. За вказаних обставин суд, зі згоди позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 33085939 від 06.02.2012 року. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією будинкової книги [NUMBER] для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] та відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 14.02.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт постійної відсутності відповідача в даній квартирі понад один рік підтверджується письмовими заявами [PERSON] та [PERSON] . Відповідач не подав жодних доказів, які б спростовували доводи позивача. Зважаючи на встановлені судом обставини, суд визнає доведеним факт постійної відсутності відповідача у даному житлі без поважних причин понад один рік. При цьому, суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в квартирі перешкоджає їй вільно користуватись власним майном на власний розсуд. Зокрема, така реєстрація місця проживання відповідача породжує додаткові невиправдані витрати позивача на оплату комунальних послуг. Зважаючи на викладене, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , понад встановлені строки повністю доведений, а тому останньогослід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved