Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Вільшанської сільської ради Савранського району про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12 листопада 2014 року померла його мати [PERSON]. Після матері позивача залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки 47 (сорок сім) масив 18 (вісімнадцять) площею 1,710 га., розташованої на території Вільшанської сільської ради, Савранського району, Одеської області, яка отримана нею у спадок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Савранської районної державної нотаріальної контори 20 лютого 2012 року за реєстровим № 297. [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження. Відповідно до ст. 1223 та 1261 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем першої черги. У встановлений законом строк та порядок, позивач звернувся до Савранської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на підставі якої відкрито спадкову справу № 21/2015. 08 квітня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Савранського районного нотаріального округу за реєстровим № 219 посвідчено договір про поділ спадкового майна, за яким: земельна ділянка 47 (сорок сім) масив 18 (вісімнадцять) площею 1,710 га., розташованої на території Вільшанської сільської ради, Савранського району, Одеської області, перейде у власність [PERSON]. Після посвідчення вищевказаного договору нотаріусом надано запит до відділу Держгеокадастру про надання інформації необхідної для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 13 квітня 2016 року відділом Держгеокадастру у Савранському районі, Одеської області надано відповідь, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,710 га., розташована на території Вільшанської сільської ради, Савранського району, Одеської області, належить померлому [PERSON] згідно державного акта серія ІІ ОД № 028881. При зверненні позивача за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, нотаріусом було розяснено: - відповідно до п. п 4.15, 4.20 п. 4 глави 10 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та витягу з Державного земельного кадастру. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. - оскільки подані документи не відповідають вимогам п. 6 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції 2012 року), а саме померлою не було зареєстровано право власності на земельну ділянку у відділі Держкомзему у Савранському районі, Одеської області, необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Померла [PERSON] отримала у приватну власність спірну земельну ділянку, однак, за час свого життя не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, шляхом проставляння відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, як це визначено ч. 6 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції 2012 року). Враховуючи те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлою, позивач не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку та зареєструвати дану земельну ділянку на своє імя, а тому змушений звернутися до суду для визнання права власності на земельну ділянку. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності (а. с. 23). Представник відповідача голова Вільшанської сільської ради Савранського району [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а. с. 21). У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача і представника відповідача, викладені ними у заявах, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. 12 листопада 2014 року померла [PERSON], про що 13 листопада 2014 року складено відповідний актовий запис № 321, місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції, Одеської області (свідоцтво про смерть серія І ЖД № 395964) (а. с. 4). Після смерті спадкодавиці залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки 47 (сорок сім) масив 18 (вісімнадцять) площею 1,710 га., розташованої на території Вільшанської сільської ради, Савранського району, Одеської області, яка отримана [PERSON] у спадок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого [PERSON] державним нотаріусом Савранської районної державної нотаріальної контори 20 лютого 2012 року за реєстровим № 297 (а. с. 10; 11). [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується записом про матір у свідоцтві про народження, свідоцтво про народження серія ІІ УР № 073728 видане Вільшанською с/радою, Савранського району, Одеської області 11 листопада 1959 року (а. с. 8). Відповідно до ст. 1223 та 1261 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. А згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У встановлений законом строк та порядок, [PERSON] звернувся до Савранської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на підставі якої відкрито спадкову справу № 21/2015. 08 квітня 2016 року [PERSON] приватним нотаріусом Савранського районного нотаріального округу за реєстровим № 219 посвідчено договір про поділ спадкового майна, за яким: земельна ділянка 47 (сорок сім) масив 18 (вісімнадцять) площею 1,710 га., розташованої на території Вільшанської сільської ради, Савранського району, Одеської області, перейде у власність мені [PERSON] (а. с. 9). Після посвідчення вищевказаного договору нотаріусом надано запит до відділу Держгеокадастру про надання інформації необхідної для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. 13 квітня 2016 року відділом Держгеокадастру у Савранському районі, Одеської області надано відповідь, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,710 га., розташована на території Вільшанської сільської ради, Савранського району, Одеської області, належить померлому [PERSON] згідно державного акта серія ІІ ОД № 028881 (а. с. 10; 15). При зверненні позивача за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, нотаріусом було розяснено: - відповідно до п. п 4.15, 4.20 п. 4 глави 10 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~та витягу з Державного земельного кадастру. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. - оскільки подані документи не відповідають вимогам п. 6 ст. 126 Земельного кодексу України ( в редакції 2012 року), а саме померлою не було зареєстровано право власності на земельну ділянку у відділі Держкомзему у Савранському районі, Одеської області, необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно (а. с. 16). Померла [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку 47 (сорок сім) масив 18 (вісімнадцять) площею 1,710 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вільшанської сільської ради, Савранського району, Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Савранської районної державної нотаріальної контори, Одеської області 20 лютого 2012 року за реєстровим № 297 (а. с. 11). Однак, за час свого життя померла не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, шляхом проставляння відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, як це визначено ч. 6 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції 2012 року). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять\~ усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до пункту «б» ч. 2 ст. 126 Земельного кодексу України у редакції, що діяв на час оформлення спадщини, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема свідоцтвом про право на спадщину. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи суд дійшов висновків про те, що [PERSON], є спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON], що складається з земельної ділянки 47 (сорок сім) масив 18 (вісімнадцять) площею 1,710 га., розташованої на території Вільшанської сільської ради, Савранського району, Одеської області. Враховуючи те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлою, позивач не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку та зареєструвати дану земельну ділянку на своє імя. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Отже в судовому засіданні встановлено неможливість оформлення права на спадщину іншим шляхом, крім як в судовому порядку, і воно не суперечить\~ст. 328 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у суду наявні підстави прийняття визнання позову представником відповідача.

Outcome: approved