Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувшись до суду 04.08.2015 р. з позовом, який в подальшому уточнила, про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну виплату присуджених аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей за період з квітня 2013 року по грудень 2015 року у сумі 7\~103 грн. 49 копійок та судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.07.2003 р. з відповідача на користь позивача для утримання до повноліття їхніх спільних дітей стягнуто аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходу [PERSON] щомісячно. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 04.06.2013 року з відповідача стягнуто на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну виплату присуджених аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей за період з травня 2010 по лютий 2013 року. У звязку з тим, що відповідач платить присуджені судом аліменти нерегулярно, до того ж частково, тому виникла заборгованість зі сплати аліментів. У результаті чого пеня за несвоєчасну виплату присуджених аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей за період з квітня 2013 року по грудень 2015 року складає 7\~103, 49 грн. Позивач надала до суду заяву, у якій підтримала збільшені позовні вимоги у повному обсязі, та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. До суду надійшло поштове відправлення із відміткою про отримання судової повістки. За письмовою згодою позивача на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У відповідності ст. ст.\~ 10 та 60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши матеріали справи в їх сукупності,\~суд приходить висновку, що позов підляає задовольнню, виходячи з наступного. Судом встановлен, що згідно копій свідоцтв про народження дітей сторони є батьками -[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно копії виконавчого листа, виданого позивачу 25.03.2004 року відповідно до винесеного Корольовським районним судом м. Житомира рішення від 01.07.2003 р. по справі за № 2-565/03, на утримання згаданих вище двох дітей із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 18.06.2003 року до досягнення дітьми повноліття. Зі змісту копій довідок розрахунків за № 28/8261 від 18.06.2015 р., № 28/8248 від 15.06.2015 року, №28/8392 від 30.10.2015 року, №28/8518 від 07.08.2015 року та №28/8681 від 21.01.2016 року Корольовського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції судом встановлено, що заборгованість відповідача з виплати аліментів позивачу виникла із квітня 2013 року по грудень 2015 року, що свідчить про ухилення [PERSON] від виконання обовязків, покладених на нього як на батька згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, а часткове погашення ним боргу про обізнаність щодо необхідності сплачувати аліменти за рішенням суду. Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття передбачено ст. 180 СК України. Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності із положеннями ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З розяснень наведених у п. 22\~постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена\~ статтею 196 Сімейного кодексу України\~ відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач знаючи про розмір присуджених рішенням суду аліментів, допустив виникнення боргу, а також беручи те, що належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність вини останнього у виникненні заборгованості по аліментах не встановлено, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та стягує на користь позивача 7 103 грн. 49 коп. неустойки (пені) за період з квітня 2013 року по грудень 2015 року. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сплачений [PERSON] і документально підтверджений судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного, згідно ст.ст. 180, 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 60, 88, 169, 209, 212, 213, 224-226 ЦПК України, суд,

Outcome: approved