Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Зорянської сільської ради, третя особа [PERSON] про стягнення моральної шкоди та матеріальних збитків від злочину. Просив стягнути із Зорянської сільської ради на його користь моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень та матеріальні збити у розмірі 6110 гривень. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він явлється потерпілим по кримінальному провадженню за звинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Досудовим розслідуванням було встановлено, що Зорянський сільський голова [PERSON] вчинив службове підроблення: видав довідку, внісши до неї неправдиві відомості про те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого 10.01.2006 [PERSON]. Ухвалою Христинівського районного суду від 12.02.2015 кримінальне провадження щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 366 КК України закрито у звязку із закінченням строків давності. Звертаючись із позовом до сільської ради, позивач посилався на ст. 1174 ЦК України, зазначаючи, що стягнення збитків за незаконні дії сільського голови необхідно проводити із Зорянської сільської ради. Позивач також зазначив, що в результаті скоєння кримінального правопорушення йому нанесена значна моральна шкода та матеріальні збитки. Тривалий час він був змушений ходити до міліції та прокуратури із заявами, скаргами, на допити та інші процесуальні дії, для чого необхідно було багато часу, оскільки він мешкає у Одеській області. Він є хворою людиною, тому для приїзду до міліції, прокуратури необхідний був помічник. За проїзди були витрачені кошти в сумі 6110 грн. Він, чоловік похилого віку, постійно був принижений тим, що ніби незаконно намагається отримати спадщину, що він нечесна людина. Усе це ображало і принижувало його в очах сусідів, знайомих, приносило йому значну морально-психологічну біль. У звязку з цим він оцінює моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Ухвалою Христинівського районного суду від 22.07.2015 до справи в якості третьої особи залучена Державна казначейська служба України. Ухвалою Христинівського районного суду від 22.09.2015 до справи в якості третьої особи залучена прокуратура Христинівського району. 19.08.2015 позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог на підставі наданого розрахунку та просив суд стягнути із Зорянської сільської ради на відшкодування матеріальних витрат 8444 грн. 81 коп. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Також пояснив суду, що в результаті виготовлення [PERSON] довідки із недостовірними даними, він позбавлений можливості оформити спадщину на своє імя, а земельною ділянкою користується його брат [PERSON] В результаті переживань та постійних конфліктів із сільським головою він захворів та страждав. Представник Зорянської сільської ради надав до суду заперечення на позов та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю через наявність рішення у аналогічній справі. Рішенням Христинівського районного суду від 13.05.2015 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовлено повністю у звязку із недоведенням обставин спричинення позивачу моральної та матеріальної шкоди. Державна казначейська служба України направила до суду заперечення на позов. З посиланням на необґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди, третя особа просила відмовити у їх задоволенні. Заперечення на позов направлено до суду і прокурором Христинівського району, залученим до участі у справі за клопотанням Державної казначейської служби України Третя особа у справі - [PERSON] у судове засідання не зявився надіслав до суду заяву в якій позов не визнав та просив суд слухати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, а саме: довідку виконавчого комітету Зорянської сільської ради Христинівського району від 11.04.2011 про те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], ухвалу Христинівського районного суду від 12.02.2015, якою закрите кримінальне провадження щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 366 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 07.04.2015 у вказаному кримінальному провадженні, рішення Христинівського районного суду від 13.05.2015 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, рішення Христинівського районного суду від 29.04.2011 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Зорянської сільської ради Христинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, рішення апеляційного суду Черкаської області від 04.04.2013 та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2013 у вказаній справі, рішення Христинівського районного суду від 16.05.2014 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Зорянської сільської ради Христинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, рішення Христинівського районного суду від 4 жовтня 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України ( ч. 3 ст. 10 ЦПК України). Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Водночас ст. 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Водночас при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінального провадження, суд визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальному провадженні, так і додатково представлених сторонами та зібраних з їх ініціативи. У справах про стягнення грошових коштів повинен бути наданий розрахунок таких коштів. Судом встановлено, що ухвалою Христинівського районного суду від 12.02.2015 закрите кримінальне провадження щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 366 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України у зв'язку із закінченням строків давності. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07.04.2015 закрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Христинівського районного суду від 12.02.2015 у зв'язку з відмовою [PERSON] від апеляційної скарги. У вказаному кримінальному провадженні позивач [PERSON] був визнаний потерпілим. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що в результаті скоєння кримінального правопорушення йому була нанесена значна моральна шкода. Він був принижений тим, що начебто незаконно намагається отримати спадщину, що є нечесною людиною. Усе це ображало й принижувало його в очах сусідів, знайомих, приносило йому значну морально - психологічну біль. Суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведені обставини наявності нанесення такої шкоди. При цьому, суд виходить з того, що довідка виконавчого комітету Зорянської сільської ради Христинівського району від 11.04.2011 за підписом сільського голови [PERSON] про те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], була надана при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], Зорянської сільської ради Христинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням у цій справі [PERSON], брату позивача [PERSON], визначений додатковий строк до 28.07.2011, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 10.01.2006. Позивач [PERSON] не брав участі та не оскаржував рішення у вказаній цивільній справі. А рішенням Христинівського районного суду від 16.05.2014 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Зорянської сільської ради Христинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено [PERSON] у задоволенні зазначеного позову. З вказаного випливає, що видача Зорянським сільським головою [PERSON] довідки з недостовірними даними ніяким чином не вплинула на права, свободи чи інтереси позивача [PERSON], внаслідок цього моральна шкода позивачу [PERSON] заподіяна не була. Дані обставини встановлені рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 13 травня 2015 року, яке набрало законної сили і позивач його не оскаржував тим самим погодившись із висновком суду. Тим більше під час розгляду вищевказаної справи позивач не був стороною у справі, а був представником [PERSON]. Суд також враховує, що інкримінований [PERSON] склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, є формальним, і не передбачає настання наслідків у вигляді спричинення шкоди. Основним безпосереднім об'єктом службового підроблення є визначений законом порядок діяльності державного апарату, апарату органів місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення. Враховуючи, що позивачем [PERSON] у судовому засіданні не доведений факт заподіяння йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій сільського голови [PERSON], у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди за рахунок Зорянської сільської ради необхідно відмовити. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач, зазначаючи про спричинення йому матеріальної шкоди, належних та допустимих доказів суду не надав. У позовній заяві та наданому розрахунку шкоди [PERSON] фактично зазначено, що матеріальна шкода полягає у здійснених позивачем: витратах на проїзд до місця провадження досудового розслідування, судів різних інстанцій при оскарженні судових рішень у цивільних справах, розгляді кримінального провадження за звинуваченням [PERSON], витратах на правову допомогу у цивільних справах та витратах на відправлення поштової кореспонденції. Із долучених до позовної заяви документів на проїзд не можливо встановити хто, куди та з якою метою відїжджав судові виклики до даного розрахунку не надані, а лише підтверджуються поясненнями позивача. Незважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося в м. Христинівці, позивачем надані проїзні квитки до м. Черкаси, м. Тернопіль тощо. Обґрунтування проїзду в ці населені пункти та необхідності стягнення зазначених витрат за рахунок сільської ради позивач [PERSON] суду не надав. Окрім того, позивачем надано та включено як матеріальні витрати поштові відправлення до ВККС, ВРЮ України, Генеральної прокуратури України, Верховної ради України його звернення та скарги, однак суд зазначає, що дані витрати не є судовими витратами та матеріальними витратами під час розгляду справ. Суд також зазначає, що до процесуальних витрат у кримінальному провадженні віднесено витрати: на правову допомогу; повязані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; повязані із залученням потерпілих тощо. Розподіл судових витрат, порядок їх стягнення та компенсації унормовано статтями 118 126 КПК України. Зазначені витрати законодавець не відносить до шкоди завданої злочином та їх компенсацію за рахунок місцевого бюджету не передбачає. Понесені позивачем [PERSON] витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвокатів при оскарженні судових рішень у цивільних справах, витрати, повязані із явкою до суду, та сплачений судовий збір є судовими витратами, які мають розподілятися між сторонами при розгляді конкретної цивільної справи по суті, вони не випливають із кримінальних правовідносин, і законодавством не передбачено можливості їх стягнення за окремим позовом до суду. Враховуючи викладені вище обставини, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed