Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його (позивача) користь суму боргу за договором позики у розмірі 5 3900 грн., 500 грн., витрат за надання правової допомоги та 243,60 грн. судового збору. В обґрунтування позову зазначається, що 24 січня 2013 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 5 000 грн., які зобов'язався повернути до 31 грудня 2013 року, та зобов'язанням щомісячної сплати суми боргу рівними платежами по 455 грн. На підтвердження отримання позики, відповідачем була надана розписка та нотаріально посвідчена заява. З моменту отримання позики, останній жодного разу виплату сум не здійснив, у визначений строк кошти не повернув. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість в сумі 5 390 грн., з яких 5 000 грн. - сума основного боргу, 390 грн. - сума інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми; суму сплаченого судового збору, та 500 грн. витрат за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги. У зв'язку з неявкою відповідача проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, шляхом розміщення оголошення в газеті «Вільне слово» від 28 січня 2014 року № 7(14797). Суд, зі згоди позивача, вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 24 січня 2013 року, [PERSON] отримав від [PERSON] позику у сумі 5 000 грн. зі строком повернення до 31 грудня 2013 року, та зобов'язанням щомісячної сплати суми боргу рівними платежами по 455 грн. Наведене стверджується, розпискою [PERSON] від 24 січня 2013 року та Заявою останнього, посвідченою 24 січня 2013 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 43. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 1049 ЦК України -позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За положенням ст. 1050 цього ж кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, частиною другою якої визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачем у встановлений строк зобов'язання перед позивачем належним чином не виконано, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 5 390 грн., яка за розрахунком позивача складається: 5 000 грн. - сума позики, 390 грн. - інфляційні витрати за час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Позивач у своєму позові просить також стягнути на свою користь з відповідача 500 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом. На підтвердження вимоги надав квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 08 січня 2014 року, згідно якої [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] 500 грн. згідно договору про надання правової допомоги у цивільній справі за позовом до [PERSON] Між тим, доказів про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON], договору про надання правової допомоги, позивач суду не надав. З урахуванням викладеного, витрати позивача на оплату пов'язаних з оплатою правової допомоги, не можуть бути покладені на відповідача в порядку ст. 84 ЦПК України. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачена сума судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 526, 533, 1046, 1047, 1049,1050 ЦК України,

Outcome: approved