Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що згідно свідоцтва про зміну імені серії 1-СГ № 017849 виданого 22.04.2015 року відділом ДРАЦС по м. Дрогобич реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, він змінив прізвище з [PERSON] на Сидор. Відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 10.02.2015 року з нього стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11.09.2014 року і до припинення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23-річного віку. На даний час його матеріальний стан дуже змінився, оскільки він перестав їздити на тимчасові роботи до Російської Федерації через її агресорські дії щодо України та негативне ставлення працівників правоохоронних органів РФ до заробітчан-українців. Через неможливість самостійно знайти роботу він звернувся до Стебницького міського центру зайнятості за допомогою у працевлаштуванні. Відповідно до довідки №\~158 від 21.07.2015 року Стебницького міського центру зайнятості він зареєстрований як безробітний і його місячний дохід становить всього 544,00 грн. Також у нього на утриманні перебуває донька [PERSON], [INFO], на утримання якої теж потрібні кошти. Відтак просив змінити розмір аліментів та стягувати з нього аліменти в розмірі 200,00 грн. щомісячно в користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня предявлення позову і до припинення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Від відповідачки надійшло письмове заперечення в якому вона просила в задоволенні позову відмовити, оскільки у вересні 2014 року вона звернулася в Дрогобицький міськрайонний суд із позовом до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 03.12.2014 року її позов задоволено частково, суд вирішив стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 200,00 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина. Підставою для прийняття такого рішення, на думку суду, було те, що [PERSON] зареєстрований як безробітний в Стебницькому міському центрі зайнятості і на утриманні [PERSON] знаходиться неповнолітня дочка. Не погоджуючись із вказаним рішенням вона оскаржила його в апеляційному порядку. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 10.02.2015 року з позивача стягуються аліменти в її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11.09.2014 року і до припинення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Станом на дату ухвалення рішення апеляційної інстанції відповідач по справі був зареєстрований як безробітний і мав на утриманні неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Відтак жодних змін у матеріальному та сімейному стані [PERSON] не відбулося. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що на даний час він ніде не працює, в нього на утриманні перебуває неповнолітня дочка, дружина його теж не працює та хворіє бронхіальною астмою, відтак матеріальне становище його та родини вкрай важке. Просив позов задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову заперечила, вважає, що оскільки позивач є працездатним, то має можливість знайти роботу та забезпечити себе та родину матеріально. Крім того, в позивача на праві власності є квартира в м. Трускавець, яку він здає в оренду та одержує за це гроші. Аліменти в розмірі 200,00 грн. є мізерними та навіть не покривали б елементарних потреб на навчання її сина. Її дохід є невеликим, відтак самостійно утримувати сина вона не може. Окрім того, вважає, що позивач не навів жодних нових обставин які б не були відомі при прийнятті рішення 10.02.2015 року Апеляційним судом про стягнення аліментів у розмірі 500 грн. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що він навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу на державній формі навчання. Він проживає в гуртожитку, за проживання сплачує кошти, зокрема 07.09.2015 року було сплачено 1190 грн. Крім того, він навчається на кафедрі військової підготовки ВУЗу, за яку він платить 1553,00 грн. в семестр. Батько добровільно матеріально йому не допомагає, аліменти сплачує нерегулярно. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити із наступних підстав. Статтями 10 і 60 ЦК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами, в розумінні ст.57 ЦПК України, є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до рішенням Апеляційного суду Львівської області від 10.02.2015 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11.09.2014 року і до припинення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Вказане рішення суду набрало законної сили (а.с. 4-5). [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON]. На даний час [PERSON] навчається на четвертому курсі денної форми навчання факультету Інституту інженерної механіки Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу (а.с. 29). [PERSON]В, навчається на кафедрі військової підготовки Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу за програмою підготовки офіцерів запасу. Оплату за навчання [PERSON] на кафедрі за шість місяців проведено в сумі 1553 гривні (а.с. 29). Також, на оплату за проживання в гуртожитку на час навчання [PERSON] сплачено 1190 гривень (а.с. 27). Обставини на які покликається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог фактично були предметом дослідження колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області та викладені в рішенні від 10.02.2015 року. Так, зокрема, колегією суддів встановлено, що [PERSON], згідно запису в трудовій книжці, наказом № 02-К від 31.01.2006 року звільнений з ТзОВ Уніплит з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. З 12.11.2014 року відповідач зареєстрований як безробітний, що підтверджується довідкою Стебницького міського центру зайнятості № 244 від 02.12.2014 року. Крім цього, 14.01.2003 року відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON], у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] Разом з тим, колегія суддів Апеляційного суду Львівської області при прийнятті рішення 10.02.2015 року вважала, що відповідачем [PERSON] на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі більше ніж 200 грн. на місяць, оскільки протипоказань та будь-яких обмежень у працевлаштуванні у нього немає. Також не заслуговує на увагу посилання відповідача про те, що він на даний час почав здійснювати додаткові витрати на навчання дочки [PERSON] на курси іноземних мов, оскільки відповідно до довідки (а.с.31) [PERSON] навчається на курсах іноземної мови з вересня 2008 року по даний час. Тобто на час прийняття рішення про стягнення аліментів на утримання сина дані витрати вже існували. Оскільки матеріальне та сімейне становище платника аліментів з моменту постановлення рішення Апеляційного суду Львівської області від 10.02.2015 року не змінилося та інших доказів, які б свідчили про зміну матеріального та сімейного становище [PERSON] суду представлено не було, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed