Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ «Росинка», треті особи : управління Держземагентства у Лубенському районі, СФГ «Олександра» про зобов»язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки площею 3,55 га з кадастровим номером 5322883900:05:033:0010 , яка розташована на території Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка належить йому на праві власності згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.11.2013 року. На підставі договору оренди землі від 10.02.2014 року, вказану земельну ділянку ним було передано в оренду СФГ «Олександра». Дану земельну ділянку СФГ «Росинка» використовувало до 2013 року. На його прохання повернути йому всю земельну ділянку , відповідач повернув лише частину площею 1,53 га, за яку він у 2014 році отримав орендну плату від СФГ «Олександра». В 2014 році СФГ «Росинка» частину його земельної ділянки незаконно використовувало та отримувало із неї прибуток, тобто дана частина земельної ділянки була захоплена самовільно. Факт самовільного використання без законних підстав належної йому на праві власності земельної ділянки , порушує його права. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохав суд : зобов»язати відповідача СФГ «Росинка» звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням , земельну ділянку площею 3,55 га. з кадастровим номером 5322883900:05:033:0010 , яка розташована на території Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку ч. 5 ст. 76 ЦПК України. Представник позивача М»якота В.В. позов підтримав, прохав його задовольнити, обґрунтовував позовні вимоги обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача СФГ «Росинка» [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пояснив, що відповідач ніяких прав позивача не порушував, самовільно не захоплював та не використовує належну позивачу земельну ділянку. Представник третьої особи управління Держземагентства у Лубенському районі в судове засідання не з»явився, направив на адресу суду листа, у якому прохав суд розглядати справу за відсутності їх представника. (а.с. 24). Представник третьої особи СФГ «Олександра» [PERSON] вважав, що позов підлягає до задоволення , пояснив, що на даний час частину земельної ділянки позивача обробляє СФГ «Сатурн». З”ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,55 га з кадастровим номером 5322883900:05:033:0010, яка розташована на території Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана земельна ділянка належить [PERSON] на праві власності згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.11.2013 року. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Державну реєстрацію права власності на вищезазначену земельну ділянку проведено [PERSON] 16.06.2014 року, тобто з вказаної дати у позивача виникло право власності на даний об»єкт нерухомого майна. 10.02.2014 року між [PERSON], як орендодавцем та СФГ «Олександра», як орендарем , було підписано договір оренди землі, за яким орендар передав орендодавцю в строкове на 15 років платне користування належну йому на праві власності земельну ділянку площею 3,55 га з кадастровим номером 5322883900:05:033:0010, яка розташована на території Литвяківської сільської ради Лубенського району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. П. 20 даного Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду протягом 10 днів після державної реєстрації цього договору за актом приймання – передачі. Разом із тим, згідно акту приймання – передачі земельну ділянку було передано орендарю 10.02.2014 року. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено обов'язкову державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. З матеріалів справи вбачається, що право оренди вищевказаної земельної ділянки зареєстровано Реєстраційною службою Лубенського МРУЮ 23.06.2014 року. В матеріалах справи міститься довідка Литвяківської сільської ради від 29.08.2014 року про те, що земельна ділянка площею 3,55 га , що належала [PERSON] у 2000-2013 р.р. перебувала в користуванні СФГ «Росинка». Разом із тим, чинним законодавством, а саме ст. 211 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за в тому числі самовільне зайняття земельних ділянок. По справі не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що відповідачем вчинено самовільне захоплення належної позивачу частини земельної ділянки та на даний час відповідач нею незаконно користується. Ні відповідач, ні його посадові особи ні до яких видів юридичної відповідальності за самовільне захоплення земельної ділянки позивача, не притягувалися. Натомість сам представник третьої особи СФГ «Олександра», в оренді якої перебуває дана земельна ділянка, суду повідомив, що частину цієї земельної ділянки зараз використовує інша юридична особа, а саме СФГ «Сатурн», вимоги до якої позивачем не заявлялися, а суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог та на визначених позивачем підставах. З акту прийому – передачі від 10.02.2014 року вбачається, що позивач фактично передав орендарю СФГ «Олександра» в оренду всю земельну ділянку площею 3,55 га. Самі по собі листи СФГ «Олександра» у різні інстанції з приводу орендованої земельної ділянки не є достатніми доказами на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з урахуванням власне позиції СФГ «Олександра», представник якої в судовому засіданні вважав, що землю позивача фактично використовує СФГ «Сатурн». Судом роз»яснювалося особам, які беруть участь у справі, їх право на звернення до уповноважених органів, зокрема до Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області щодо встановлення фактів самовільного захоплення землі, для проведення відповідної перевірки, однак вказаним правом сторони не скористалися. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача не доведеними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed