Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить суд винести рішення та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 27 березня 1987 року йому було виділено вказаний житловий будинок радгоспом ім.. ХІХ з'їзду КПСС Генічеського району Херсонської області. В подальшому - ним було сплачено до каси радгоспу грошові кошти за вказаний будинок та даний житловий будинок на підставі договору передачі було передано позивачу. Вказує, що з 1987 року зареєстрований та проживає в житловому будинку [ADDRESS], доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. На даний час має намір зареєструвати належним чином своє право власності на вказаний будинок, однак в позасудовому порядку вирішити дане питання не має можливості, оскільки наявні у нього правовстановлюючі документи не визнаються уповноваженими на здійснення реєстрації органами державної влади. У судовому засіданні позивач свої вимоги повністю підтримав, посилаючись на обставини вказані в позивній заяві. Представник Фрунзенської сільської ради Генічеського району Херсонської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання позовних вимог позивача, просить справу розглянути без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні правовідносини. [PERSON], [INFO], починаючи з 27 березня 1987 року зареєстрований та проживає в житловому будинку [ADDRESS]. Даний житловий будинок було передано йому головою правління вказаного колгоспу, про що було складено відповідний договір від 27.03.1987. До грудня 1992 року позивач сплатив до каси колгоспу ім.. ХХІ з'їзду КПСС в рахунок погашення вартості житла грошові кошти в сумі 6151 крб. В даний час продовжує проживати у вказаному житловому будинку, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, тобто, вважаючи себе власником даного майна, виконує всі дії що випливають із змісту права власності. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім нього немає. На даний час має намір зареєструвати належним чином своє право власності на вказаний будинок, однак в позасудовому порядку вирішити дане питання не має можливості, оскільки наявні у нього правовстановлюючі документи не визнаються уповноваженими на здійснення реєстрації органами державної влади. Право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту. А тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, що мають значення для правильного визначення поняття є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння і його: безперервність, тобто термін володіння. За час проживання, володіння, користування житловим будинком по [ADDRESS] позивач здійснив капітальний ремонт будівлі (заміна вікон, внутрішні ремонтні роботи), ніс усі витрати по його виконанню, вів присадибне господарство на земельній ділянці. Судом встановлено, що позивач ніколи не вживав ніяких заходів, спрямованих на приховання факту володіння майном від третіх осіб, у тому числі сумлінно виконував обов'язки, що лежать на власнику житлового будинку, зокрема зі сплати встановлених законом обов'язкових податків і зборів, а також інших платежів, що підтверджується копіями квитанцій про оплату земельного податку. Протягом всього періоду володіння будинком ніхто не оскаржував його право володіння та користування цим майном. При цьому протягом вищевказаного періоду він володів будинком безперервно, як своїм власним майном. Згідно ст. 344 ЦК України в редакції 16.01.2003 року особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до п.8 Заключних та Перехідних положень ЦК України правила статті 344 про набувальної давності поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до вступу в законну силу даного Кодексу (до 01.01.2004 року). Позивач сумлінно заволодів майном і продовжує відкрито і безперервно володіти ним протягом 20 років, тобто з 1987 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України передбачає «кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Вважаючи, що позивач проживає у вказаному будинку понад 20 років, осіб, що заперечують його право немає, суд, вважає, що позивач став власником зазначеного майна в силу набувальної даності. На підставі викладеного та

Outcome: approved