Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом про зняття арешту в обґрунтування якого вказав, що йому на праві спільної часткової власності належить ? частина квартири за адресою: [ADDRESS], в якій він зареєстрований та фактично проживає. У жовтні 2018 року, під час звернення до нотаріуса, виявилось, що на все його майно накладено арешт на підставі постанови державного виконавця № ДВ-2 від 29.01.2004 року. Звернувшись до Вишгородського районного відділу держаної виконавчої за розясненням, отримав відповідь, з якої вбачається, що матеріали виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно, знищені та рекомендовано звернутися до суду. У звязку із тим, що на даний час підстави для накладення заборони на належне йому майно невідомі, позивач вимушений звернувся до суду за захистом свої порушених прав та просить скасувати арешт та заборону відчуження із усього майна, який було накладено на підставі постанови державного виконавця ДВ-2 від 29.01.2004 року. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справу були повідомлені належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що представником відповідача було надано заяву про розгляд справи за їх відсутності та проти задоволення позову представник відповідача не заперечував, суд, вважає за можливе, розглянути справу та винести рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] належить 1/4 частина квартири за адресою: [ADDRESS]. Право власності на частину квартири виникло на підставі свідоцтва про право на власність від 10 лютого 2015 року № 12. Крім того, за інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на все майно [PERSON] накладено арешт 23.05.2007р. на підставі постанови Виконавчої служби від 29.01.2004р. № ДВ-2 (а.с. 5, 11-13). Згідно з відповіддю Вишгородського районного відділу держаної виконавчої, матеріали виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно, знищені (а.с. 6). Крім того, Вишгородський районний відділ держаної виконавчої служи ГТУЮ в Київській області надав інформацію листом від 26.10.2018р. № 18848, з якого вбачається, що наявних відкритих у відділах виконавчих проваджень в яких боржником є [PERSON], [INFO], РНОКПП - [NUMBER], станом на 26.10.2018р. немає (а.с. 8). Відповідно до інформації, наданої Вишгородським районним судом Київської області вбачається, що цивільних справ за 2003 рік в яких відповідачем визначено [PERSON] до суду не надходило (а.с. 9). Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до ч. 1 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.\~41\~Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у кого здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно порушується право приватної власності, внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися своїм правом власності на нерухоме майно. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved