Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на житло, а саме будинком [ADDRESS] вказуючи на те, що являється одноособовим власником даного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.1997 року та договору купівлі-продажу від 15.04.2015 року. У даному будинку також була зареєстрована співмешканка покійного брата [PERSON] Посилаючись на ті обставини, що відповідачка залишила дане житло добровільно, не проживає у ньому понад 5 років, не сплачує комунальні послуги, не бере ніякої участі в його утриманні та обслуговуванні, взагалі не цікавиться даним житлом, позивач звернувся до суду із відповідним позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на житло, оскільки така реєстрація створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном. За таких обставин він позбавлений можливості вільно на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав письмову заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач до суду не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, з таких підстав : Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належність позивачу [PERSON] на праві приватної власності житла за адресою: [ADDRESS], підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 жовтня 1997 року, копією договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 15 квітня 2015 року та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5,6,10,12). Згідно з актом про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію осіб у житловому будинку від 27.04.2015 року встановлено, що [PERSON], яка зареєстрована у [ADDRESS], у вказаному будинку не проживає з 2010 року (а.с.14). Згідно запису у домовій книзі (а.с.8) дійсно [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS].. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 391 ЦК України він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, який проживає разом з ним має право на користування цим житлом відповідно до закону та втрачає таке право у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла. Згідно положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство. Зважаючи на ті обставини, що відповідачка не відноситься до кола членів сім»ї позивача, на даний час залишила житло за власною ініціативою, не проживає в ньому більше 1 року без поважних причин, оплату за нього не проводить, чим взагалі втратила до житла будь-який інтерес суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved