Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON]. Позовними вимогами просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 84643,92 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 32364,15, 3% річних з простроченої суми в розмірі 6655,67 грн., та витрати, повязані з оплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що 20.11.2015 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, за яким [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 2700 Євро з кінцевим терміном їх повернення до 25.12.2015 року. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 08.08.2018 року вказана сума становить 84643,92 грн. Вказаний договір позики грошових коштів є письмовим правочином, оскільки [PERSON], як позичальником, 20.11.2015 року було надано розписку, підписану ним власноручно, з встановленим строком повернення позики. Однак, в обумовлений термін відповідач боргу йому не повернув. Як зясувалось в подальшому, наміру добровільно повернути борг [PERSON] не має, уникаючи спілкування з позивачем. Відповідач зобовязаний повернути позивачу грошові кошти в розмірі 2700 Євро, що в еквіваленті до гривні станом на 07.08.2018 року складає 84559,50 грн., проценти за користування грошовими коштами в розмірі 32364,15 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 6655,67 грн. Загальна сума боргу згідно наданої розписки з урахуванням процентів за користування позикою та 3% річних станом на 08.08.2018 року становить 123663,74 грн. Позивач подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Підтримує позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку. З урахуванням думки позивача, який не заперечував щодо заочного розгляду справи, положення частини 1 статті 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, на підтвердження якого відповідачем надано позивачу письмову розписку, з якої слідує, що [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 2700 Євро, з кінцевим терміном їх повернення до 25.12.2015 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В той же час, відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 123 663,74 грн., яка складається з: 84 643,92 грн. сума боргу станом на 08.08.2018 року; 32 364,15 грн. відсотки за користування позикою, відповідно до облікової ставки НБУ, 6 655,67 грн. 3% річних ( а.с. 9-10). Будь-яких доказів, які б спростовували надані позивачем докази заборгованості за вказаним договором позики, відповідачем не надано. За таких обставин позовна вимога щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 123 663,74 грн. боргу в користь позивача є обґрунтованою та такою, що\~ підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 549, 526, 1046, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved