Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до\~суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є членами сім`ї [PERSON] , яка є колишнім власником цього будинку, що був відчужений 09 жовтня 2019 року. Незважаючи на це, фактично звільнивши житло та виїхавши до іншого місця проживання, відповідачі дії зі зняття з реєстраційного обліку місця проживання не вчинили, що створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, змушує нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг. Вказує, що оскільки [PERSON] втратила право власності на будинок шляхом його відчуження, то члени її сім`ї втратили підстави користування житлом, у зв`язку із цим просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з`явились, від них не надійшло повідомлення про причину неявки та відзиви, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Карпенком О.Г. Зі змісту вищевказаного договору купівлі-продажу вбачається, що [PERSON] являлась колишнім власником будинку, який відчужила. Це також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих станом на день розгляду справи. Номер запису про право власності позивача - [NUMBER] . Факт реєстрації відповідачів у будинку, належному позивачу підтверджується інформацією, наданою Стрілківською сільською радою на запит суду, за якою відповідачі зареєстровані в будинку, але не мешкають в ньому. Вказане також підтверджується актом обстеження житлового будинку, складеного 15 листопада 2019 року. Також в судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , яка підтвердила фактичні обставини справи та пояснила, що являється дружиною позивача та що колишній власник будинку [PERSON] після того як продала будинок та виїхала з нього не знялась з місця реєстрації, як й члени її сім`ї. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням. За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Отже, судом встановлено, що після відчуження квартири колишнім власником дії зі зняття з реєстраційного обліку свого місця проживання та членів своєї сім`ї вчиненні не були, що порушує права власника. Виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, оскільки, як підтверджують наявні матеріали справи, відповідачі з моменту відчуження нерухомості з 09 жовтня 2019 року з реєстраційного обліку не знялись, між сторонами\~не існують\~договірні відносини\~з приводу\~користування житлом,тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] такими, що втратили право користування спірним житловим будинком. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved