Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив, в порядку захисту прав споживачів банківських послуг, де вказав, що 26. 02. 2014 року у м. Бердянську між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/36/143420, згідно якого він вніс, а відповідач прийняв на депозитний вклад 18 000 доларів США. 09. 04. 2014 року він звернувся із заявою про витребування залишку грошових коштів з депозитного вкладу і про припинення дій договору від 26. 02. 2014 року. Станом на 25. 04. 2014 року на його рахунку залишилось 13 300 доларів США, але відповідач повертати суму вкладу відмовляється, тому він просить стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» вказану вище суму вкладу. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримав і просить задовольнити у повному обсязі, пояснив, що 4700 доларів США позивач отримав, решту коштів банк не повертає. Представник відповідача за довіреністю Т. І. Кобець до суду не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, надав заперечення, де вказав на застосування норм ч. 7 ст. 109 ЦПК України, яка визначає правила підсудності цивільних справ, оскільки Бердянське відділення ПАТ «Міський комерційний банк» не є відокремленим самостійним підрозділом юридичної особи, тому справу необхідно розглядати у Солом»янському районному суді м. Києва за місцем реєстрації юридичної особи - ПАТ «Міський комерційний банк». Вказав на те, що банк добровільно виконував і виконує взяті на себе обов'язки відповідно до умов укладеного договору. Представник 3-ї особи - Національного банку України до суду не явився, представник за довіреністю Лушкіна І. В. просить розглядати справу за відсутності Банку, надала пояснення, де вказала на те, що банки України є юридично незалежними у своїй діяльності і не підпорядковані Національному банку України, який відповідно не має права втручатися в господарську діяльність банків. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з копії договору 26. 02. 2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] укладено договір акційного строкового банківського вкладу на вимогу № 2630/36/143420, згідно якому [PERSON] вніс на строковий депозит банку 18 000 доларів США. Договір укладено у Бердянському відділенні № 36 ПАТ «Міський комерційний банк». Згідно до ч. 2.2 Договору вклад у будь -який момент може бути витребуваний повністю або частково на умовах та в порядку, встановлених цим договором. 09. 04. 2014 року позивач звернувся до банку із заявою про припинення договору і повернення йому усієї суми внеску. В подальшому у заявах від 07. 04. 2014 року, 09. 04. 2014 року, 11. 04. 2014 року, 15. 04. 2014 року, 25. 04. 2014 року просив відповідача видати йому 15 000 доларів США. Відповідач повернув гроші частково, і на день слухання справи залишилися не повернутими 13 300 доларів США, що підтверджено випискою по угоді, які позивач просить стягнути з відповідача. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Підстав для відмови у поверненні вкладу [PERSON] банк не навів, тому суд вбачає порушення прав позивача на отримання належних банківських послуг. Стосовно підсудності справи, то суд виходить з правил ч. 5 ст. 110 ЦПК, яка передбачає підсудність справи за вибором позивача, а саме - позови про захист прав споживачів можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача, або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. [PERSON] скористався своїм правом на розгляд справи за місцем його проживання у м. Бердянську, зареєстрованому у встановленому законом порядку, тому суд вважає за можливе розглядати справу саме у Бердянському міськрайонному суді.

Outcome: approved