Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з жовтня 2011 року по липень 2012 року у нього з відповідачем були близькі стосунки, деякий час вони жили разом в м.Маріуполь, подорожували. [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON], батьком якої є він, однак відповідач не визнає цього, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, просив суд про його задоволення, а також заявив клопотання про проведення молекулярно-генетичної експертизи, однак з огляду на позицію відповідача та її представника на даному клопотанні не наполягав та просив залишити його без розгляду. У разі задоволення позову регулятивну частину рішення викласти з урахуванням вимог необхідних для реєстрації батьківства в органах РАЦС. У судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, у зв'язку з тим, що позивач відмовився спілкуватися з нею з моменту як відповідач повідомила йому про те, що вагітна, не забирав дитину з пологового будинку, не відвідував дитину з дня народження останньої, не піклувався про неї, не приймав участі в її утриманні та вихованні, спільного господарства з ним відповідач ніколи не вела, між ними були лише періодичні інтимні стосунки. При цьому відповідач зазначила, що [PERSON] є біологічним батьком її дитини - [PERSON] Щодо проведення молекулярно-генетичної експертизи відповідач та її представник заперечували у зв'язку з тим, що має незначний дохід та не зможе оплатити її вартість. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, у судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи - Органу державної реєстрації актів цивільного стану Комунарського району м.Запоріжжя - в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, а у разі задоволення позову вказати в рішенні суду повні анкетні дані про батька. У судове засідання представник третьої особи - Державної прикордонної служби України - не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не надав. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України неявка позивача, представників третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 02.04.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис за №334 (а.с.34). Відповідно до актового запису про народження №334 від 02.04.2013 року відомості про батька [PERSON] внесені за заявою матері від 02.04.2013 року (а.с.46). Так як учасники процесу в судовому засіданні не наполягали на проведенні молекулярно-генетичної експертизи, відповідач визнав факт кровної спорідненості між її дитиною та позивачем, тому суд вирішив за недоцільне проведення зазначеної експертизи. На підставі ст.3 Європейської конвенції про правовий статус дітей, народжених поза шлюбом, від 15.10.1975 року, ратифікованої Україною 14.01.2009 року, встановлено, що батьківство стосовно кожної дитини, народженої поза шлюбом, може бути підтверджене або встановлене шляхом добровільного визнання або за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). З матеріалів справи вбачається, що актовий запис про батька [PERSON] учинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, а саме за прізвищем матері, а ім'я та по-батькові батька дитини записано за заявою матері. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). У своєму рішенні по справі «Мікулич проти Хорватії» від 07.02.2002 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що людина має життєво важливий інтерес, захищений Конвенцією, в одержанні інформації, необхідної для розкриття правди про важливий аспект щодо своєї особи. Інтереси особи, яка домагається встановлення батьківства мають бути забезпечені, коли батьківство не може бути встановлене за допомогою дослідження на ДНК. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач визнав факт того, що позивач є батьком її дитини, та заперечувала щодо проведення експертизи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved