Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що в 2000 році він познайомився з відповідачкою, перебуваючи разом в одній компанії друзів. З цього ж року вони почали зустрічатися і незабаром проживати разом. 08 серпня 2001 року вони уклали шлюб. Спочатку їх стосунки були нормальними. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Позивач вказує, що після народження дитини стосунки з відповідачем продовжували бути нормальними, а сварки виникали зрідка. Приблизно через десять років після народження дитини почалися непорозуміння з приводу ведення господарства, фінансового планування родинного бюджету та виховання дитини. Також позивач зазначає, що він неодноразово намагався владнати ситуацію, але це не давало позитивних наслідків, ситуацію покращити не вдалося, а дружина його розуміти не хотіла. Протягом десяти років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а шлюбні стосунки між ними давно припинені. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.12.2019 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 10-11). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була прийнята поштовим відділенням для пересилання відповідачам та відповідна кореспонденція повернута до суду із відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 20). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Протокольною ухвалою суду від 13.03.2020 року з урахуванням думки позивача вирішено провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення, відповідно положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 08.08.2001 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Центрального відділу державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 1413 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 3 зв.). Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с. 4)

Outcome: approved