Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «МАЯК», третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Криничанська сільська рада Тростянецького району Сумської області, про розірвання договору оренди, визнання договору оренди розірваним, усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, у якій зазначає, що 02.06.2014 між [PERSON], матірю позивача, та СЗАТ «МАЯК» було укладено договір оренди землі за №168, відповідно до якого відповідачу була передана у оренду земельна ділянка загальною площею 2,5817 га (рілля), що розташована на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Указаний договір укладено строком на 10 років, з 02.06.2014 по 02.06.2024. Актом від 02.06.2014 визначено межі земельної ділянки у натурі. Актом приймання-передачі указана земельна ділянка була передана відповідачу у користування строком на 10 років. Крім того, 25.07.2005 між [PERSON] та СЗАТ «МАЯК», правонаступником якого є відповідач, укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,5825 га (рілля), що розташована на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, строком на 5 років, строк якого закінчився 25.07.2010. 16.04.2015 [PERSON] померла та земельні ділянки, що їй належали та які були передані у оренду за указаними договорами, були успадковані позивачем, за яким зареєстроване право власності на ці ділянки. Позивач 30.10.2017 р. надіслав відповідачеві рекомендованою кореспонденцією листи про розірвання договорів оренди, укладені між [PERSON] та СЗАТ «МАЯК», вказавши, що він успадкував орендовані відповідачем земельні ділянки його матері, але отримав відмову. Позивач, в обґрунтування позову, посилається на умови договорів пункт 42 договору оренди землі від 02.06.2014 №168, та пункт 40 договору оренди землі від 25.07.2005, які передбачають, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Також позивач вказує, що такі умови договорів не суперечать частині 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі». На підставі вказаного позивач просить розірвати договір оренди землі від 02.06.2014 та визнати розірваним договір оренди землі від 25.07.2005, що укладені між сторонами. Вважаючи, що відповідач без будь-яких законних підстав використовує земельну ділянку площею 2,5825 га, оскільки договір оренди землі не був продовжений в установленому законом порядку, та посилаючись на норми ч.1 ст.34 ЗУ «Про оренду землі», яка передбачає повернення орендодавцеві земельної ділянки у разі припинення або розірвання договорів оренди, позивач просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ним успадкованих земельних ділянок, шляхом заборони вчиняти будь-які дії на цих земельних ділянках. У судовому засіданні представник позивача заявлені його довірителем позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами. Заперечення щодо позову обґрунтовував тим, що позивач не надав доказів того, що ним ініційовано розірвання договору оренди землі від 02.06.14 та повернення земельної ділянки. Позивач належним чином отримував орендну плату за вказаним договором, істотних порушень відповідачем договору не здійснювалось. Інший договір від 25.07.2005 припинив дію зі спливом строку, на який його було укладено. Представник вказує, що у договорі від 02.06.14 чітко не визначено у якості підстав для обовязкового розірвання договору умову про зміну власника землі. Тому, враховуючи, що за положенням ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому мають бути застосовані вимоги спеціального закону, що регулює вказані правовідносини, положення Закону України «Про оренду землі», згідно ч.4 ст.32 якого перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов розірвання договору. Крім того, указав, що позивач не повідомив відповідача у встановлені строки про те, що успадкував земельну ділянку і те, що збирається самостійно її обробляти. Щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою вважає, що відповідач на підставі договорів оренди правомірно користується земельною ділянкою, котра належить позивачеві. Представник 3-ї особи у судовому засіданні вважає позов обґрунтованим, так як умови договорів передбачають такі підстави для розірвання договорів, як зміна власника земельної ділянки. Суд, заслухавши позицію представників сторін та представника 3-ї особи, дослідивши усі докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Статтями\~626,\~628,\~629 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зміст правочину не може суперечити\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 1, 3, 5, 6\~ст.203 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу\~( частина перша\~статті 215 ЦК України). Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про оренду землі»\~(надалі - Закон) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються\~Земельним Кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договорами оренди землі. Статтею 13 Закону\~ передбачено, що за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Судом установлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №037743 від 30.01.2004 [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 3,04 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Криничненської сільської ради Тростянецького району, яка складається з двох земельних ділянок; площею 2,5825 га, кадастровий номер 592508390000:004:0163 та площею 0,4586 га, кадастровий номер 592508390000:004:0163 (а.с.15). Земельна ділянка площею 2,5825 га (рілля) була передана [PERSON] в оренду СЗАТ «Маяк», відповідно до договору оренди від 25.07.225 року строком на 5 років (а.с.11-14). Факт укладення договору оренди землі від 25.07.2005 року сторонами не оспорювався. Відповідач ТДВ «МАЯК» є правонаступником СЗАТ «Маяк», та вказана обставина визнана учасникам справи, яка, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. 02.06.2014 між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Маяк» в особі голови правління ТДВ «Маяк» [PERSON] укладено договір оренди землі за №168, відповідно до якого ТДВ «Маяк» була передана у оренду земельна ділянка загальною площею 2,5817 га (рілля), що розташована на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, строком на 10 років, з 02.06.2014 по 02.06.2024 (а.с.20-22, 59-64). Даний договір був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за №22943560 від 13.06.2014 (а.с.58). Актом від 02.06.2014 між сторонами указаного договору було визначено межі земельної ділянки у натурі (а.с.23, 65).\~ За актом приймання-передачі указана земельна ділянка була передана відповідачу у користування строком на 10 років (а.с.24, 66). 16.04.2015 [PERSON] померла та земельні ділянки площею 2,5817 га, та площею 2,5825 га, успадковані [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2017, право власності за яким було зареєстровано за №21110242 та №21109588 від 26.06.2017 (а.с.8,9,16,17). З приводу припинення дії договору оренди землі шляхом підписання додаткової угоди про розірвання договору оренди землі від 02.06.14 позивач направив 30.10.2017 повідомлення голові правління ТДВ «Маяк» [PERSON] (а.с.18), який у свою чергу надав відповідь, що вимога про розірвання договору є безпідставною, незаконною та необґрунтованою, а договір оренди землі від 02.06.2014 чинним та відповідно до якого сторони реалізовують свої права та виконують покладені на них обовязки (а.с.19). На підтвердження того, що договір оренди від 02.06.14 виконується, відповідачем була надана довідка ТДВ «Маяк» за №5 від 15.01.2018, відповідно до якої орендодавцю [PERSON] була нарахована орендна плата за землю за 2015-2017 рр. у розмірі 15840,28 грн., з якої утримано податку-2986,56 грн. [PERSON], як спадкоємець [PERSON] отримав 24.10.2017 оренду плату у сумі 12854,74 грн. (а.с.45). Разом із тим, договір оренди землі від 02.06.2014, по якому сторони дійшли згоди по усім її умовам, містить у пункті 42 таку умову: «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору». З огляду на вказане, суд звертає увагу на те, що ця умова договору оренди землі від 02.06.2014 щодо припинення договору шляхом його розірвання у разі зміни власника земельної ділянки, переданої в оренду, не суперечить чинному законодавству, оскільки сторони договору, укладаючи даний договір, погодили таку умову, при цьому заборони щодо такої умови законодавством не встановлено. Так частиною 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбаченого договором оренди землі. Також положеннями статті 770 ЦК України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власник переходять права та обов'язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється. Згідно ч.ч.3,4 ст.31 Закону договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Отже, за вказаних обставин позивач має право вимагати в судовому порядку розірвання договору оренди землі від 02.06.2014, укладений між [PERSON] та відповідачем, оскільки відповідач не визнає таке право позивача. Частиною 1 ст.34 Закону «Про оренду землі» передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Ураховуючи, що позивач, у даний час є власником земельної ділянки розміром 2,5817 га, має право вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, волевиявлення щодо подальшої оренди земельної ділянки відповідачем не виявляє, бажає розірвати договір, що не суперечить чинному законодавству та не суперечить п.42 договору оренди землі від 02.06.2014, суд вважає за необхідне відновити право позивача на розпорядження його власністю, та в цій частині позову задовольнити вимоги позивача. Щодо вирішення спору в частині визнання розірваним договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та відповідачем від 25.07.2005 суд зазначає наступне. Строк дії вказаного договору оренди від 25.07.2005 визначено пунктом 8 - на 5 років. Пунктом 43 вказаного договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. В договорі мається відмітка про його реєстрацію у Тростянецькому районному відділі регіональної філії центру ДЗК 19.07.2006 року (а.с.14). Отже, вказаний договір діяв протягом пяти років після його підписання та державної реєстрації, а саме до 20.07.2011 року, після чого припинив дію. Обґрунтовуючи свої вимоги, як підставу розірвання указаного договору оренди землі, позивач посилався на те, що строк договору закінчився, у нього відсутні докази про продовження за життя [PERSON] строку оренди землі за цим договором. Але, незважаючи на ці обставини, позивач звернувся до відповідача з проханням про розірвання даного договору (а.с.10), але відповіді не отримав. З огляду на те, що строк дії договору оренди від 25.07.2005 закінчився, суд, ураховуючи ст.599 ЦК України, відповідно до якої зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином, вважає, що підстави для задоволення позову в частині визнання розірваним договору оренди землі від 25.07.2005 р. відсутні. Крім того, відповідачем був наданий договір оренди землі від 01.02.2012 укладений між [PERSON] та відповідачем (а.с.46-51), предметом якого є та ж земельна ділянка розміром 2,5825 га, яка була предметом договору оренди від 25.07.2005р., що оспорюється. Отже, встановлено, що після припинення дії договору оренди землі від 25.07.2005 року сторони знову уклали договір оренди вказаної земельної ділянки від 01.02.2012 року, який не є предметом спору у цій справі. Відповідно, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод позивачеві у користуванні та розпорядженні належною йому земельною ділянкою площею 2,5825 га , кадастровий номер 5925083900:00:004:0163 шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки, яка на даний час правомірно, відповідно до договору оренди землі від 01.02.2012 року використовується відповідачем. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати у виді сплати 640 грн. судового збору підлягають відшкодуванню стороною відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial