Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт проживання [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS] у період з 21.12.1965 року по 10.10.1975 року. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON], [INFO], є матір'ю заявника та у період з 21.12.1965 року по 10.10.1975 року [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після зняття з реєстрації [PERSON] виїхала до Узбецької PCP. Заявник має намір набути громадянство України за територіальним походженням, тому встановлення факту проживання його матері, [PERSON], в період з 21.12.1965 року по 10.10.1975 року на території, яка стала територією України, має юридичне значення для заявника та породжує для нього юридичні наслідки. В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали заявлені вимоги з підстав зазначених у заяві та відповіді на пояснення, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи ГУ ДМС України в місті Києві Серга Я.М. в судовому засіданні у вирішенні заяви поклався на розсуд суду, надав пояснення викладені в письмових поясненнях, у яких зазначено, що на підтвердження факту проживання матері [PERSON], у м. Києві у період з 21.12.1965 по 10.10.1975 роки, тобто до 24 серпня 1991 року на території України заявник надав лише копію довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА від 28.12.2017р. про реєстрацію місця проживання з 21.12.1965 по 10.10.1975 рр. У своїй заяві жодних інших документів та обґрунтувань на підтвердження даного факту не наводить та не надає, посилається виключно на надану довідку. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника та представника заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; становлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що в період з 21.12.1965 р. по 10.10.1975 р. [PERSON], громадянка Узбекистану, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). [INFO] в м. Тангрикул, Узбецької РСР народився [PERSON], матір'ю якого є [PERSON] (а.с. 6, 7). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 9). Як убачається з посвідки на постійне проживання, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 10-12). Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання [PERSON] на території України, що необхідно для отримання громадянства [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. З аналізу наведеного слідує, що однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича. Порушуючи питання про встановлення факту проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] у період з 21.12.1965 року по 10.10.1975 року заявником надано лише довідку про реєстрацію місця проживання особи. Однак довідка про місце реєстрації не підтверджує факту постійного проживання [PERSON] за адресою її реєстрації. Заявник в судовому засіданні пояснив, що його мати жила в Узбекистані та за життя розповідала йому, що в м. Київ вона була направлена по роботі, проте де саме працювала йому не відомо, після смерті матері у своїх родичів він не з'ясовував питання щодо можливої їх обізнаності проживання [PERSON] на Україні, роду її занять, тощо, свідків з будинку [ADDRESS] на підтвердження проживання там його матері не має, в архівні установи стосовно розшуку та з'ясування обставин, що мали б значення для справи, він не звертався. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази на підтвердження фактичного постійного проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] у період часу з 21.12.1965 року по 10.10.1975 року, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим заява не підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на заявника.

Outcome: dismissed