Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 10.08.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, актовий запис № 49. Позивачка у позовній заяві зазначила, що 10 серпня 1996 року вони з відповідачем уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, актовий запис № 49. Від шлюбу мають двох спільних дітей : сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Їх шлюб розпався тому, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя. У звязку з цим, вони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 10 серпня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Городнянської районної державної адміністрації, актовий запис № 49. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «Семак». Ухвалою судді від 10 вересня 2015 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву від 21.09.2015 року з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем. Також у відповідній письмовій заяві позивачка вказала, що не заперечує щодо розгляду справи по суті в попередньому судовому засіданні ( а.с. 18 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву від 20.09.2015 року з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі ( а.с. 19 ). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, зясувавши позицію позивачки та відповідача по суті заявлених позовних вимог, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в ході судового засідання, сторони зареєстрували між собою шлюб 10 серпня 1996 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області 10.08.1996 року зроблено відповідний актовий запис за № 49. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 279874 ( а.с. 5 ). Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 316425 встановлено, що [PERSON] народився 08 березня 1998 року в м. Городня Чернігівської області та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 6 ). Зі свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 056566 встановлено, що [PERSON] народилась 25 лютого 2003 року в м. Городня Чернігівської області та її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7 ). З довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 04.09.2015 року за № 5297 встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована і проживає за адресою : м. Городня, 1-ий пров. Жовтневий, буд. № 32, Чернігівської області, та до складу її сім'ї входять : чоловік [PERSON], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивачка у позовній заяві зазначає те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя. Сторони припинили між собою шлюбні стосунки та вирішили розірвати шлюб. Відновлювати стосунки позивачка не має наміру та наполягає на розірванні шлюбу, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачкою причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, в звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved