Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 27.08.1983 р. З вересня 2015 року спільне проживання однією сім'єю із відповідачкою було припинено, від шлюбу мають повнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів. Позивач тривалий час [PERSON] не бачив, на телефон вона не відповідає, її місце знаходження також не відомо. Спільне господарство не ведеться. Збереження сім'ї і подальше спільне життя неможливо, шлюбні відносини припинені, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена, тому просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.08.1983 р. сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується відомостями Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, в якій зазначено, що актовий запис про шлюб № 1660 від 27.08.1983 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим на [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, взаємних прав та обов'язків не виконують, тобто розлад у сім'ї має не короткочасний характер, що на думку суду свідчить про відсутність ознак сім'ї, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього категорично заперечує. Вищевикладені обставини свідчать про те, що сторони не мають наміру відновити шлюбні відносини, відповідачем не наведено жодного доказу про те, що він намагався зберегти сім'ю та докладав для цього будь-яких зусиль. Відповідно до ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Але позивач по справі вважає не можливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, оскільки вони суперечать її особистим інтересам, тому суд не може зобов'язати позивача прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved