Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання батьківства. Позовні вимоги мотивує тим, що з жовтня 2009 року по 14.12.2013 року він проживав з [PERSON] без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них [INFO] народилася спільна дитина - [PERSON]. Оскільки [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], то у свідоцтві про народження дитини, було вказано батьком дитини - [PERSON], яким він не являється. [INFO] померла [PERSON], яка була матір'ю малолітньої дитини [PERSON]. Позивач, являючись біологічним батьком дитини, в період вагітності [PERSON] та з дня народження малолітньої дитини і по теперішній час виховує дитину, яка проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач не заперечує проти визнання позивача [PERSON] батьком дитини, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом та прохає поновити йому строк звернення до суду та визнати його батьком малолітньої [PERSON] з подальшим внесенням змін до її свідоцтва про народження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав наведених у позові та просив їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у його відсутність. Представник третьої особи - служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, а саме з жовтня 2009 року у них [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] батьком дитини записаний відповідач [PERSON], однак рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 липня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] померла мати малолітньої дитини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Факт батьківства позивача, щодо малолітньої [PERSON], підтверджено медичною картою дитини, в якій зазначено відомості про батька та матір. Крім того, як вбачається з заяви відповідача [PERSON], він з [PERSON] не проживав однією сім'єю з жовтня 2009 року та не являється біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі більше п'яти років. Жили в м. Харкові, де винаймали квартири. Від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON]. [PERSON] являється батьком [PERSON] та постійно піклується про свою дитину. На даний час [PERSON] разом з дитиною проживає в її домоволодінні за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з акту обстеження від 4 березня 2014 року, у домоволодінні гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS], створені всі належні умови для проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Також, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вона знайома з 2004 року. В [PERSON] з чоловіком [PERSON] відносини не складалися. В літку 2009 року [PERSON] почалася зустрічатися з [PERSON], а восени вони почали проживати разом та винаймали квартири. В серпні 2010 року в них народилася донька [PERSON]. Зі слів [PERSON], остання хотіла розірвати шлюб з [PERSON], однак він не хотів цього. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини можу бути визнане за рішенням суду. Частиною 3 ст.128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка утримує та виховує дитину. Частиною другою статті 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Частиною 1 ст. 163 СК України встановлено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за яким при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. За змістом положення частини першої статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що для повного і гармонійного розвитку дитини, її особистості, вона має рости під опікою і відповідальністю батька, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Оскільки іншої можливості визнати батьківство неможливо, тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved