Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь суми боргу в розмірі 52083 грн., посилаючись на те, що 18 грудня 2013 року між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 4500 доларів США, строком на чотири місяці, згідно якої вразі не сплати боргу в зазначений строк нараховуються 15 % щомісячно, проте відповідач свої зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув, у звязку з чим 13 жовтня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсон стягнуто з відповідача на його користь суму боргу за зазначеним договором позики, яке до теперішнього часу відповідачем не виконано, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь відсотки за невиконання своїх зобовязань в розмірі 52083 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутність, позов підтримав з зазначених підстав та просив його задовольнити проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів; до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, зокрема грошові кошти в строк та у порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 509 ЦК України наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Судом встановлено, що 18 грудня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача в борг грошову суму в розмірі 4500 доларів США, за курсом 1 долар США = 8,35 грн., тобто всього на суму 37575 грн., строком на чотири місяці, тобто до 18 квітня 2014 року, зі сплатою відсотків в разі прострочення строку повернення боргу в розмірі 15 % щомісяця. Рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 13 жовтня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг у сумі 169161,87 грн., проте як вбачається з позовної заяви, рішення суду до теперішнього часу не виконано. За таких підстав, оскільки відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, крім того свої зобовязання за договором позики не виконав, гроші в обумовлений договором строк не повернув, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача проценти за невиконання ним зобовязання, відповідно до наданого позивачем розрахунку в розмірі 52083,00 грн. (4500 доларів США, що еквівалентно, як зазначає позивач 115740,00 грн. х 15 % = 17361,00 грн. х 3 місяці прострочення платежу = 52083,00 грн.). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved