Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду про розірвання шлюбу із [PERSON] Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб 05 вересня 2002 року, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1936. Як зазначає позивач, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, не мають спільних дітей. Примирення між подружжям вважає неможливим, оскільки тривалий час сторони проживають за різними адресами у різних містах, не спілкуються. Сім'я на даний час носить формальний характер і її збереження не відповідає інтересам позивача. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, представник позивача [PERSON] звернувся до Верховного суду з клопотанням про визначення підсудності для розгляду вказаної справи у відповідності до положень ст. 29 ЦПК України. Ухвалою Верховного суду від 30 серпня 2018 року визначена підсудність по вказаній цивільній справі Шевченківському районному суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. Під час проведення підготовчого засідання відповідачем не надано відзиву на позовну заяву чи заяви про зупинення провадження та надання часу на примирення сторін. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача, яка повідомлялась належним чином і судове засідання не з'явилась, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 05 вересня 2002 р., зареєстрований шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис № 1936. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає. На час звернення до суду із позовом, як вказує позивач, між сторонами немає спору про поділ майна, що є спільною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як зазначає позивач, сторони припинили підтримувати подружні, проживають окремо, шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам позивача. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , що має істотне значення. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Питання щодо залишення прізвища отриманого при реєстрації шлюбу чи відновлення дошлюбного прізвища в судовому засіданні не вирішувалось. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved