Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сімферопольської районної державної нотаріальної контори Автономної Республіки Крим, за участю третьої особи - Сімферопольської районної державної нотаріальної контори Автономної Республіки Крим про визначення частки у спадковому майні. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла дружина позивача - [PERSON], якій за життя належала ? частка садового будинку [ADDRESS], та на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0830 га за вказаною адресою. Іншим співвласником земельної ділянки є [PERSON]. Після смерті дружини заявник звернувся до Сімферопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з посиланням на те, що частка спадкодавця в праві власності на земельну ділянку не визначена. На підставі наведеного, [PERSON] просить визначити, що частка [PERSON], яка померла [INFO], у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку [ADDRESS] складала 12. Ухвалою суду від 16.12.2013 року первісний відповідач Сімферопольська районна державна нотаріальна контора Автономної Республіки Крим замінена на Сімферопольську районну державну адміністрацію Автономної Республіки Крим. Ухвалою суду від 15.01.2014 року відповідач Сімферопольська районна державна адміністрація Автономної республіки Крим замінена належними відповідачами Державним агентством земельних ресурсів України та Міськрайонним управлінням Держземагенства у м.Сімферополі та Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим. У судове засідання позивач не з'явився, відповідно до наданої заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задоволнити. Представник Державного агенства земельних ресурсів України в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої заяви просить провадження по справі закрити на підставі ч.2 ст. 18 КАС України. Представник Міськрайонного управління Держземагенства у м. Сімферополі та Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим до суду не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Представник Сімферопольської районної державної нотаріальної контори до суду не з'явився, відповідно до наданої заяви просить справу розглядати у його відсутності. Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, наданими сторонами на засадах змагальності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, [INFO] померла дружина заявника [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді 1/2 частки садового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою, яка належала їй на праві спільної сумісної власності. У відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 994324 співвласниками вищезазначеної земельної ділянки є позивач [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 26.09.2013 року [PERSON] звернувся до Сімферопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за вказаною адресою позивачу відмовлено у зв'язку із тим, що частка спадкодавця в праві власності на земельну ділянку не визначена, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Частина 1 статті 356 і частина 1 ст.368 ЦК України встановлюють, що майно кількох осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, в той час як майно кількох осіб без визначення часток кожного з них є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.1 ст.86 ЗК України випливає, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення таких часток (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.1,5 ст.89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або встановлено судом. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до даних державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №994324 та додатку до нього, власниками земельної ділянки загальною площею 0,0830га кадастровий номер 0124755600:01:004:0689 в [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], яка за життя отримала власний державний акт серії №994323 та додаток до нього. З акту вбачається, що власниками земельної ділянки загальною площею 0,0830 га кадастровий номер 0124755600:01:004:0689 в [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], розмір ідеальних часток співвласників не визначено. Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. З положень статей 370-372 ЦК України, частини п'ятої статті 89 ЗК України вбачається, що розмір часток співвласників в праві спільної сумісної власності (у тому числі на земельну ділянку) є рівним, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Враховуючи відсутність підстав для відступлення від принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, суд вважає можливим заявлений позов задовольнити. Вирішуючи справу, суд виходив з того, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Тому, суд не погоджується з думкою відповідача - Державного агенства земельних ресурсів України та не вбачає підстав для закриття справи, виходячи з вищенаведених норм права та передбаченої ст. 357 ЦК України можливості судового захисту інтересів позивача.

Outcome: approved