Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Дубенського міськрайонного суду, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з відповідачкою по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 01 червня 2003 року виконавчим комітетом Ленковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис № 6. Від шлюбу мають двоє спільних дітей, дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду стало те, що між ними з весни 2019 року повністю припинені сімейні та подружні відносини. Виявилося, що у них зовсім різні характери, погляди на життя та сім`ю. Вони проживають кожен своїм окремим життям у різних помешканнях, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Діти проживають з відповідачкою у їхній з позивачем спільній квартирі, кошти на їх утримання позивач надає добровільно. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей між ними не має. Мають намір укласти нотаріальний договір про поділ майна подружжя, а також про участь в утриманні дітей. Раніше також мали місце непоодинокі випадки, коли вони припиняли спільне проживання. Позивач проживав деякий час окремо, але намагаючись зберегти сім`ю повертався. Проте, такі спроби не дали позитивних результатів і на даний час вже вичерпані. Надання строку на примирення не бажає. Просить шлюб розірвати. Дітей залишити проживати з матір`ю. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Лопухович А.О. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, згідно попередньо поданої заяви просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 01 червня 2003 року виконавчим комітетом Ленковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис № 6, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , їхніми батьками зазначені сторони по справі (а.с.6,7). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.111 СК України, суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторонам, відповідно до ухвали суду від 16 січня 2020 року було надано строк для примирення терміном на шість місяців. Суд вважає цей строк достатнім для того, щоб сторони могли вчинити дії щодо примирення, однак примирення не досягнуто. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що спору щодо місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] немає, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити проживати їх з матір`ю. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved