Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 13.05.2015р. [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 100000 гривень. Факт передання визначеної грошової суми підтверджується борговою розпискою від 13.05.2015 р., складеною власноручно [PERSON] Складена сторонами розписка за своєю правовою природою є договором позики, оскільки містить всі істотні умови, а саме: визначення позикодавця та позичальника, суму грошових коштів, яка передавалась у позику та кінцевий строк повернення. Розпискою визначався строк повернення позики до 13.05.2016р. Проте на даний час відповідачем не здійснено жодного погашення існуючої заборгованості. В телефонному режимі відповідач повідомив, що зараз коштів у нього немає. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок 3% відсотків річних за Договором. Період прострочення: 14.05.2016р. по 01.09.2016 Кількість днів прострочення - 110 днів Ставка-3%, Сума заборгованості 100000,00 грн. Вирахування 3% річних: 100000 *3* 110:365:100=904,11 грн. За таких обставин, загальна сума заборгованості складає: 100904,11 грн. = 100000,00 грн. - основний борг + 904,11 грн. - 3% річних. Просить стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) грошові кошти в сумі 100904 (сто тисяч дев'ятсот чотири) грн. 11 коп., що складається з 100000,00 грн. - основний борг та 904,11 грн. - 3% річних. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 13.05.2015р. [PERSON] надав, а [PERSON] прийняв у борг грошові кошти в сумі 100000 гривень, строк повернення позики - до 13.05.2016 р. , що стверджується розпискою [PERSON] від 13.05.2015 р. (а.с.5). Проте на даний час відповідач борг не повернув, що не оскаржується сторонами, а тому борг підлягає стягненню із відповідача. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України суд стягує з нього і три проценти річних від простроченої суми за період від 14.05.2016 р. по 01.09.2016 р. - 904,11 грн. (110 днів : 100000 *3* 110:365:100=904,11 грн. Суд вважає, що стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає заборгованність у сумі 100904,11 грн. (100000+ 904,11)., а також відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати (судовий збір).

Outcome: approved