Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому посилаючись на вимоги ст.ст. 180-182, 198-200 СК України, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1500грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до закінчення ним навчання. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що відповідач є його рідним батьком. На даний час він навчається в Вінницькому державному педагогічному університеті імені М.Коцюбинського, у зв`язку з чим потребує відповідної матеріальної допомоги, яку може надавати відповідач, а тому просить задовольнити позов. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав, викладених у поданому позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на свій сімейний та матеріальний стан. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.09.2002р. виконкомом Комунарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. [PERSON] є студентом другого курсу ступеня вищої освіти бакалавра факультету історії, права і публічного управління Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського за спеціальністю 281 «Публічне управління та адміністрування», денної (комерційної) форми навчання, термін навчання з 01.09.2019р. по 30.06.2023р., що випливає з довідки від 18.11.2020р. № 17/118. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 3 цієї ж статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. До відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, згідно ст. 201 СК України, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до умов укладеного Договору про надання освітніх послуг між Вінницьким державним педагогічним університетом імені Михайла Коцюбинського та [PERSON] від 02.09.2019р., загальна вартість освітньої послуги, яка надається останньому за весь строк навчання становить 56000,00грн. (2019р. 5600,00грн.; 2020р. 14000,00грн.; 2021р. 14000,00грн.; 2022р. 14000,00грн.; 2023р. 8400,00грн.). Згідно квитанції АТ «Райффайзен Банк Аваль» № 4 від 08.09.2020р., [PERSON] перерахував Вінницькому державному педагогічному університету імені Михайла Коцюбинського в рахунок оплати за навчання суму в розмірі 14570,00грн. З врахуванням фактичних обставин по справі та наданих сторонами доказів, виходячи з того, що згідно вимог Сімейного кодексу України батьки зобов`язані в рівних частках нести витрати по навчанню своєї дитини, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі 650,00грн. щомісячно, що буде дорівнювати половині сумі, яку повинен [PERSON] сплатити за місяць навчання відповідно до Договору про надання освітніх послуг від 02.09.2019р. Іншу частину цих витрат зобов`язана сплачувати мати. При визначені цього розміру аліментів судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Частинами 1 та 5\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1\~ст.76 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Виходячи з вимог процесуального закону, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, задоволення позовних вимог, у зв`язку із недоведеністю заперечень проти позову. В порушення зазначених вище норм матеріального та процесуального закону, позивачем [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог в частині визначення розміру аліментів виходячи із суми в розмірі 1500,00грн., не надано суду жодних належних та допустимих доказів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 840,80грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: partial