Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 27.01.2013 року у розмірі 64 419 грн. 10 коп., з яких: сума боргу - 58 300 грн., 3 % відсотки річних - 522,30 грн. та інфляційні втрати - 5 596,80 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 27.01.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 58300 грн. і зобов'язався їх повернути протягом 13 місяців, починаючи з 27 січня 2013 року. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд згідно статті 224 ЦПК України зі згоди представника позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 27 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику позику у сумі 58 300 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальником, тобто відповідачем, була написана розписка, відповідно до якої відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 58 300 грн. та зобов'язався повернути зазначену суму грошових коштів протягом 13 місяців, починаючи з 27 січня 2013 року. [PERSON] свої зобов'язання за договором виконав та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 58 300 грн. У свою чергу, відповідач не виконав зобов'язання, передбачені договором, та суму позики не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З наданої представником позивача розписки вбачається, що 27.01.2013 р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 58 300 грн. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] на виклики суду в судове засідання не з'явився, доказів на підтвердження виконання вищезазначеного боргового зобов'язання перед [PERSON] суду не надав. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України . Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, та з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму заборгованості за договором позики у розмірі 64 419 грн., з яких: сума боргу - 58 300 грн., 3 % відсотки річних - 522,30 грн. та інфляційні втрати - 5 596,80 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved