Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем [PERSON] вони уклали шлюб 3 березня 2009 року. Від даного шлюбу вони мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Тячівського районного суду від 29.10.2015 року у цивільній справі №2/307/1331/15 їхній з відповідачем [PERSON] шлюб розірвано. Відповідно до рішення Тячівського районного суду від 10.04.2013 року у цивільній справі №2/307/504/13 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у сумі по 650 гривень щомісячно, починаючи з 26 лютого 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на день пред'явлення позову їх з відповідачем дитина постійно проживає разом з нею, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач [PERSON] не надає дитині належної матеріальної допомоги, не турбується про її матеріальне становище, присуджені судом аліменти сплачує нерегулярно. Станом на день звернення до суду відповідач не має постійного місця роботи, не отримує регулярну заробітну плату, у зв'язку з чим розмір отримуваного відповідачем щомісячного доходу може бути різним у різні періоди, точно визначити який є неможливим. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи і заробітна плата йому не виплачується певною установою, стягнення з нього аліментів у частковому відношенні до заробітку буде істотно утрудненим. З дня ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів у сумі по 650 гривень щомісячно на утримання дитини, а саме з 10.04.2013 року, істотно змінилися обставини, що впливають на визначення розміру аліментів. За час, що минув з моменту постановлення рішення Тячівського районного суду від 10.04.2013 року, істотно збільшилися ціни на споживчі товари і послуги, на основні продукти харчування, медикаменти, одяг, що вимагає від неї витрачання додаткових коштів на утримання дитини. У 2016 році їхня з відповідачем дитина пішла до школи, що вимагає додаткових коштів на її матеріальне забезпечення у зв'язку з необхідністю придбання більшої кількості одягу, шкільного приладдя. Також від дня постановлення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів істотно зріс рівень середньої заробітної плати. Також інфляційні процеси в Україні та девальвація національної грошової одиниці починаючи з 2013 року на час подання даної позовної заяви зумовили суттєве зниження купівельної спроможності присудженої судом грошової суми аліментів у 650 гривень на дитину. Самостійно вона не має жодної можливості забезпечити дитині належні умови для проживання і розвитку, оскільки ніде не працює, зайнята доглядом за дитиною, враховуючи також необхідність витрачання коштів і на її власне утримання. З огляду на викладене, враховуючи працездатний вік та нормальний стан здоров'я відповідача, зміну обставин, що впливають на визначення розміру аліментів, розмір середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника, що має тенденцію до збільшення, зміну у сторону збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей, вважає, що розмір аліментів, присуджений до стягнення з відповідача [PERSON] у відповідності до рішення Тячівського районного суду від 10.04.2013 року у цивільній справі №2/307/504/13, підлягає збільшенню до рівня 1500 гривень щомісячно на утримання дитини у твердій грошовій сумі, оскільки такий розмір аліментів є обґрунтованим виходячи з загального розміру щомісячних витрат на утримання дитини та відповідач спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі. Просить збільшити розмір стягнення аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини і до її повноліття. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.04.2013 року відповідач [PERSON] зобов'язаний до сплати аліментів на користь позивачки в розмірі 650 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану когось із них. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в межах заявлених позовних вимог суд враховує майновий стан сторін, потребу позивачки у додаткових витратах на утримання однієї неповнолітньої дитини, відсутність у відповідача постійного місця праці і заробіток якого носить нерегулярний мінливий характер. Разом з цим, з часу прийняття щодо стягнення аліментів з відповідача істотно збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму та матеріальний стан позивачки. А тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, розміру прожиткового мінімуму на дитину, який значно збільшився з моменту присудження аліментів, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1200 гривень на утримання неповнолітньої доньки, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: partial