Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Путятинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок № 2 по вул. Січових Стрільців у с. Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області в порядку спадкування за законом після смерті його батька, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.09.1998 року померла його матір, [PERSON], а 28.12.2000 року помер його батько [PERSON]. Обидвоє постійно проживали [INFO], заповітів не складали. Позивач після звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, до якої входить спірний житловий будинок, отримав відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії через те, що свідоцтво про право власності на нього було видано на імя [PERSON] 26.10.2001 року, тобто після припинення її цивільної правоздатності. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Путятинської сільської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява Путятинської сільської ради про розгляд справи за відсутності їхнього представника та про визнання позову. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Так, згідно з копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 079429 від 26 вересня 1998 року [PERSON] померла 25 вересня 1998 року в с. Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 068499 від 28 грудня 2000 року [PERSON] помер 28 грудня 2000 року в с. Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області. На підставі копії свідоцтва про одруження серії VІІ-УР № 258535 від 14.02.1964 року судом встановлено, що [PERSON] був чоловіком [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 258535 від 03.08.1965 року судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про право власності на житловий будинок № 10 по вул. Шевченка в с. Путятинці 26.10.2001 року було оформлено право власності за [PERSON]. Відповідно до довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» № 95 від 07.03.2016 року, судом встановлено, що 26.10.2001 року було зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок № 10 по вул. Шевченка (№ 2 по вул. Січових Стрільців) в с. Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому № 30 від 28.08.2001 року. Згідно з ст. 25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов'язки є цивільною правоздатністю, яка виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Тому суд робить висновок, що [PERSON] не набула право власності на спірний житловий будинок згідно з свідоцтвом про право власності від 26.10.2001 року. Водночас відповідно до довідки № 486 від 03.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Путятинської сільської ради, житловий будинок по вул. Січових Стрільців, 2, в с. Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області належав до суспільної групи «колгоспні двори». Станом на 01.07.1990 року у будинку проживали [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Це означає, що [PERSON] та [PERSON] належали на праві власності по 1/2 спірного житлового будинку. Згідно з довідкою № 484 від 03.08.2016 року, виданою виконавчим комітетом Путятинської сільської ради, останнім постійним місцем проживання [PERSON] було с. Путятинці, вул. Січових Стрільців, буд. № 2. Заповіт від імені [PERSON] секретарем Путятинської сільської ради не посвідчувався. На день смерті [PERSON] у с. Путятинці по вул. Січових Стрільців буд. № 2 проживав її чоловік, [PERSON]. Згідно із ст. 549 ЦК УРСР , чинною на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Це означає, що [PERSON] прийняв спадщину [PERSON], до якої входила і 1/2 спірного житлового будинку. Згідно з довідкою № 485 від 03.08.2016 року, виданою виконавчим комітетом Путятинської сільської ради, останнім постійним місцем проживання [PERSON] було с. Путятинці, вул. Січових Стрільців, буд. № 2. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Путятинської сільської ради не посвідчувався. На день смерті [PERSON] у с. Путятинці по вул. Січових Стрільців, буд. № 2, ніхто не проживав. 08.11.2005 року нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину [PERSON], до якої входить земельна ділянка, а постановою № 633/02-31 від 16 червня 2016 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 2, що знаходиться по вул. Січових Стрільців в с. Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області у звязку з неподанням документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно. У цій постанові зазначено, що з заявами про прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину, окрім [PERSON], до нотаріуса ніхто не звертався. Отже, відповідно до вимог ст. 1268-1270 ЦК України [PERSON] прийняв спадщину [PERSON]. Згідно з копіями технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 2 по вул. Січових Стрільців в с. Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області та довідки № 95, виданих ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 18 березня 2016 року, площа житлового будинку (літ. А) дорівнює 93,4 кв. м, в т. ч. житлова площа 63,2 кв. м. Відповідно до ч. 5 ст. 1268\~ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що [PERSON] був власником житлового будинку № 2 по вул. Січових Стрільців в с. Путятинці Рогатинського району Івано-Франківської області, судом не встановлено інших осіб, які прийняли його спадщину, окрім [PERSON], суд дійшов висновку, що позивач набув право власності на це спадкове майно і це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved