Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У своєму позові [PERSON] прохав суд поновити строк для вступу у спадщину після померлого [PERSON] та померлої [PERSON] та визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею 57,5 кв.м. з подальшою реєстрацією в органах державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею 57,5 кв.м. з подальшою реєстрацією в органах державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Посилався на те, що він є спадкоємцем за законом майна, яке належало за життя його дідуся та бабусі. [INFO] року помер [PERSON] та [INFO] року померла бабуся [PERSON]. Після їх смерті він звернувся до Першої дніпродзержинської Державної нотаріальної контори із заявою про вступ у спадщину, але винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. За життя спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно на праві спільної власності сумісної власності належала квартира, за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] були рідними батьками його матері [PERSON]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] не має. В судове засідання позивач [PERSON], представник відповідача Дніпродзержинської міської ради та третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] не з'явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність, не заперечують про задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про дату та час розгляду справи. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження, яке видане 31 серпня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного виконавчого комітету м.Дніпродзержинська, актовий запис № 363. Як вбачається зі свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 28 жовтня 1962 року. Судом встановлено, що [INFO] року помер дідусь позивача [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть, видане 22 липня 2005 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1019. [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть, видане 08 квітня 2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 441. Так, за час життя [PERSON] та [PERSON] придбали у власність нерухоме майно, яке складається з квартири [ADDRESS], загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею 57,5 кв.м., що вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Фондом комунальної власності згідно з розпорядженням від 28 квітня 2004 року № 5п/527-р, де власниками квартири зазначені [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина та позивач, скориставшись своїм правом на отримання спадщини, звернувся до державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі. Але постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г. від 19 листопада 2013 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після батьків його матері на квартиру [ADDRESS], яка розташована в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ч.2 ст. 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що донька померлих [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь свого сина [PERSON], що не заперечувала у наданій суду заяві. Відповідно до вимог ч.1 ст.61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи викладене суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved