Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визначення місця проживання дитини з батьком, звільнення від сплати аліментів на користь матері та стягнення аліментів з матері, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 22 квітня 2017 року по вересень 2019 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2019 року розірвано. В період спільного проживання [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Згідно судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 липня 2019 року із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на неповнолітню дитину [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З самого народження по даний час дитина зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Дівчинка проживає разом із батьком [PERSON] та матір`ю останнього [PERSON] . Хоча за даною адресою зареєстрована також і відповідачка, але остання за вищевказаною адресою з жовтня місяця 2018 року періодично проживала, а з серпня місяця 2019 року взагалі не проживає. Позивач займається вихованням та навчанням доньки, забезпечує її матеріально всім необхідним, так як він працює та отримує заробітну плату, тобто може утримувати дитину. Мати дитини [PERSON] не виховує доньку, не відвідує її, матеріально не забезпечує. Тобто, на даний час він є тим з батьків, з ким проживає дитина, однак має сплачувати на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання доньки. Будь-якої домовленості щодо відмови сплати аліментів між ними не було досягнуто. В зв`язку з цим виникла необхідність у зверненні до суду з питанням щодо визначення місця проживання дитини з батьком, звільнення від сплати аліментів на користь матері та стягнення аліментів з відповідачки. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі за підстав, вказаних у позові, та пояснили, що на даний час дитина проживає разом з батьком та бабусею, де вони створили для неї всі необхідні умови для життя та розвитку. Також зазначили, що [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов`язки, має постійну роботу, стабільну заробітну плату, задовільний стан здоров`я, веде нормальний спосіб життя. Натомість у відповідачки не має бажання займатись вихованням доньки та відсутні фінансові можливості для забезпечення її матеріально-побутових умов для життя та розвитку, при цьому вона, мешкаючи окремо від дитини, стягує аліменти на утримання останньої. На даний час виник спір про місце проживання доньки [PERSON] , внаслідок чого між сторонами виникають конфлікти, які негативно впливають на емоційний стан дитини. Також він переконаний, що дитина більше прихильна до нього, ніж до матері, оскільки остання майже рік не приїздить відвідати доньку. За вказаних підстав просить визначити місце проживання дитини з ним як батьком, звільнити його від сплати аліментів на користь матері та стягнути з відповідачки (матері) аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, надавши суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог, визначивши місце проживання дитини з матір`ю, вказуючи на те, що вона зможе надати доньці все необхідне для належного виховання і розвитку, має всі можливості для створення належних умов для виховання дитини. На даний час [PERSON] проживає в [ADDRESS] , тобто має постійне місце проживання. Також вона офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату. Крім того, відповідачка зазначила, що з моменту народження дитини до [INFO] вона з позивачем проживали однією сім`єю та разом виховували доньку. Хоча [PERSON] , як військовослужбовець, постійно був на службі, але надав кошти на забезпечення сім`ї всім необхідним. За період спільного проживання останній вчиняв сварки, ображав відповідачку, періодично застосовував фізичну силу щодо неї, в зв`язку з чим неодноразово викликали поліцію. З січня місяця 2019 року позивач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв`язку з чим вона звернулась до суду із заявою про стягнення аліментів на малолітню дитину, так як ніде не працює, бо перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Після чергового побиття відповідачка у липні 2019 року звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. В зв`язку з цим відповідачка знайшла окреме житло для її проживання з дитиною в м. Лубни Полтавської області. 15 серпня 2019 року вона за згодою позивача поїхала до м. Києва купувати шпалери для облаштування даної квартири, але повернувшись додому, мати позивача її до будинку не впустила, а також не відділи доньку. З цього часу її до дитини не допускають, побачиться з нею можливостей не надають. В зв`язку з неправомірними діями [PERSON] вона була змушена звертатись 18 серпня 2019 року, 20 серпня 2019 року та 22 серпня 2019 року до Ічнянського ВП із відповідними заявами, які позитивних результатів не дали. Відповідачка вважає, що позивач та його мати своїми протиправними та незаконними діями позбавили її можливості спілкування з донькою, займатися вихованням останньої. Представник органу опіки та піклування Ічнянської міської ради Чернігівської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та погодилась із висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області, про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється колишньою свекрухою [PERSON] . Вказала, що у відповідачки та її сина [PERSON] є спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] . За період їх спільного проживання [PERSON] також часто залишала дитину та зникала в невідомому напрямку. На даний час остання не цікавиться життям своєї доньки, не відвідує та не бере участі у її вихованні, матеріально не забезпечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що будинок її батьків розташований поряд із господарством позивача. Одного разу, перебуваючи там, вона почула на дорозі сварку. Вийшовши на вулицю, побачила [PERSON] , який вів коляску з дитиною, та [PERSON] , яка йшла поруч та виражалась нецензурною лайкою в його адресу. По зовнішньому вигляду дівчина перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час, повертаючись до свого місця проживання, на дорозі навпроти будинку позивача вона побачила годинник. Так як нікого крім неї там не було, вона підняла цей годинний і зайшла на подвір`я [PERSON] , щоб запитати, чи не належить їм дана річ. Вияснивши, що це їхній годинник, вона віддала його та поїхала додому. В судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає поряд із сім`єю позивача та добре знає останніх. Дана родина матеріально забезпечена, благополучна, порядна. Вона часто бачить позивача або його матір, які гуляють із дитиною. [PERSON] з донькою вона бачила один раз. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється матір`ю позивача. В період спільного проживання її син та [PERSON] часто сварились та конфліктували. Cпочатку рідко, а потім частіше вона почала залишати дитину, зникаючи на деякий час. У її відсутність за [PERSON] здійснювали догляд вона та батько дитини [PERSON] . А потім у серпні місяці 2019 року відповідачка забрала свої речі, залишивши доньку проживати з позивачем. З цього часу вона дитиною не цікавиться, не бере участі у вихованні, не забезпечує її необхідними речами. На даний момент внучка відвідує дитячий садок, має належні умови проживання, з нею постійно гуляє вона та позивач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає поряд із сім`єю позивача. Дуже часто бачила, як [PERSON] або [PERSON] гуляють із малолітньою [PERSON] . Також раніше бачила і відповідачку, яка гуляла з дитиною. Дівчинка охайна, доглянута, ходить до дитячого садка. Також вказала, що відносини між [PERSON] та [PERSON] були напружені, так як відповідачка до останньої ставилась зневажливо. Одного разу вона бачила як [PERSON] приїхала на автомобілі з невідомим їй чоловіком. Через деякий час почула сварку та крики на подвір`ї в позивача. Зайшовши до них у двір, вона побачила [PERSON] , яка плакала та говорила, що [PERSON] не дає дозволу їй бачитися із донькою, на що останній сказав, що відповідачка намагалася викрасти дитину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється депутатом по [ADDRESS] в зв`язку з чим до неї звернувся позивач разом матір`ю [PERSON] з приводу того, що відповідачка покинула малолітню дитину та відсутня по місцю свого проживання деякий час. Зателефонувавши до [PERSON] з даного питання, остання відповіла, що вона відпочиває та має на це право. \~ \~ Заслухавши\~учасників судового\~провадження, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка з 22 квітня 2017 року по 04 вересня 2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ічнянського районного\~суду Чернігівської\~області від\~04\~вересня 2019\~року розірвано(а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). \~ \~Відповідно до\~довідки про\~склад сім`ї\~від 20\~серпня 2019\~року дитина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] , батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] (а.с.9). Згідно копій актів обстеження від 15 серпня 2019 року, 17 вересня 2019 року, 21 жовтня 2019 року, 28 листопада 2019 року [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] , але за даною адресою відсутня та не проживає, дитину не відвідує (а.с.10-11,126-127). Також з матеріалів справи вбачається, що сім`я [PERSON] з 27 серпня 2019 року перебуває на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з конфліктами в родині (а.с.14). На підставі судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 липня 2019 року із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на неповнолітню дитину [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.8). Згідно копії висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради Чернігівської області № 471 від 21 листопада 2019 року, при розгляді комісією питання визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з урахуванням захисту прав дитини, комісія прийшла до висновку про доцільність визнання місця проживання разом з батьком дитини [PERSON] (а.с.81-82). Відповідно до характеристики, виданої Ічнянською міською радою Чернігівської області, позивач за місцем проживання характеризується позитивно. Має на утриманні малолітню дитину. На даний час працює. Громадського порядку не порушував (а.с.18). Як вбачається із службової характеристики, виданої т.в.о. командира роти охорони та оборони в/ч [NUMBER] , за місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно. За час роботи показав себе ініціативним, дисциплінованим та старанним військовослужбовцем, успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками. Має щомісячний дохід у вигляді заробітної плати (а.с.19-22). Відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 30 квітня 2009 року [PERSON] має у власності Ѕ частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с.25-27). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка проживає в [ADDRESS] та працює в ТОВ «ГАРАНТ» (04136, м. Київ, вул. Гречка, 13) на посаді продавця продовольчих товарів з 01 листопада 2019 року (а.с.69-68). За місцем роботи остання зарекомендувала себе з позитивної сторони як дисциплінований та сумлінний працівник, що підтверджується характеристикою від 11 листопада 2019 року, виданої ТОВ «ГАРАНТ» (а.с.69). Але суд критично ставиться до наданої характеристики та не може прийняти її як належний доказ, так як [PERSON] пропрацювала у вищевказаній організації лише 10 днів. В матеріалах справи наявна копія повідомлення Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 06 вересня 2019 року та копія протоколу про адміністративне правопорушення від 18 серпня 2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей (а.с.12-13), але суд також не може взяти до уваги дані документи, як належні докази, так як відповідачка надала суду копію постанови Ічнянського районного суд Чернігівської області від 18 жовтня 2019 року, згідно якої провадження по справі про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адмінправопорушення (а.с.72). Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної ради України 27 лютого 1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із\~статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Також статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Норми \~статті 161\~Сімейного Кодексу\~України вказують, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У відповідності до частин 4, 5\~статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини з одним з батьків відбувається втручання в право сторін та їх дитини на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому\~Конституцією України. Відповідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В даній справі судом встановлено, що обоє батьків не відмовляються виконувати свої батьківські обов`язки, є фізично і психічно здоровими, не зловживають алкоголем, не допускають протиправної поведінки щодо дитини, обоє люблять свою доньку та намагаються створити їй умови для повноцінного розвитку. Але судом встановлено, що батько дитини [PERSON] має власне житло, створив всі необхідні умови для проживання доньки, офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток. Мати дитини [PERSON] , яка жодного разу не з`явилась в судові засідання, не надала документальних доказів про те, що вона на даний час, тобто на день винесення рішення, офіційно працевлаштована та має стабільний заробіток. Крім того, відповідачка не пред`явила жодних доказів (договір оренди, найму) її проживання в [ADDRESS] . Взаємні обвинувачення батьків у тому, що інший не зможе надати дитині належної уваги, турботи та тепла\~суд вважає не чим іншим, як взаємним почуттям образи та розчарування у особистих стосунках. В ході розгляду справи жоден з батьків не довів суду належними доказами, що лише він один займався вихованням та утриманням дитини. Спір між батьками щодо місця проживання дитини, на думку суду, обумовлений, перш за все, їх особистими неприязними відносинами, які загострились протягом останнього часу в результаті розпаду їх шлюбу, руйнування надій та сподівань на щасливе сімейне життя, не виправдання взаємних очікувань. Суд з розумінням ставиться до права на повагу до сімейного і приватного життя як позивача, так і відповідачки, однак в даному випадку обов`язком суду є дослідження питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому «якнайкращих інтересів дитини». В даній ситуації суд, уважно вислухавши доводи та аргументи кожної сторони, та дослідивши докази, керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Цей принцип розкритий у Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) Комітету ООН з прав дитини (про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів), де сформульовані такі підходи: «Найкраще забезпечення інтересів дитини» - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: по-перше, з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них в співвідношенні з іншими; по-друге, з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечує юридичні гарантії та належну реалізацію цього права (пункт 46). Комітет вважає за доцільне скласти невичерпний, не субпідпорядкований перелік елементів, які могли б розглядатися при проведенні оцінки найкращих інтересів будь-якою особою, відповідальною за прийняття рішень, якій належить визначати найкращі інтереси дитини. Невичерпний характер переліку елементів означає, що можна вийти за його рамки і розглянути інші фактори, що мають відношення до конкретних обставин, в яких знаходиться та чи інша дитина або група дітей. Всі фігуруючі у переліку елементи повинні бути прийняті до уваги і зважені з урахуванням обставин кожного випадку. Перелік повинен служити конкретним керівництвом, забезпечуючи при цьому гнучкість (пункт 50). У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: - Погляди дитини; - Індивідуальність дитини; - Збереження сімейного оточення і підтримання відносин; - Піклування, захист і безпека дитини; - Вразливе положення; - Право дитини на здоров`я; - Право дитини на освіту. Слід підкреслити, що базова оцінка найкращих інтересів - це загальна оцінка всіх відповідних елементів, що визначають найкращі інтереси дитини, зі зваженою оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Не всі елементи актуальні в кожному випадку, і в різних випадках різні елементи можуть використовуватися по-різному. Зміст кожного елемента неминуче буде неоднаковим залежно від конкретної дитини і конкретного випадку, в залежності від виду рішення і конкретних обставин; те саме стосується і значущості кожного елемента в контексті загальної оцінки (пункт 80). \~ Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи, висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини з батьком, а також вік малолітньої дитини, яка на день ухвалення судового рішення не може дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, який відвідує дитячий садок, проживає в доброзичливій обстановці разом із батьком, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, який виховує та матеріально забезпечує сина, буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному, так і фізичному. Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно неї та участь у її вихованні.

Outcome: approved