Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] і просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 128 066,66 грн., - судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову посилається на ті обставини, що 31.08.2018 року він купив на сайті «Купи просто» у продавця [PERSON] та його інтернет-магазині «POBUT TEH» соковижималку Кенвуд (Kenwood ju 850) за 4 938 грн. 03.09.2018 року замовлений товар ним отримано Новою поштою у м. Галич, Івано-Франківської області за накладною № 10019034629 та заплатив за нього 4 938 грн., також 119 грн. за зворотне перевезення грошей, що разом складає - 5 057 грн. Також ним заплачено 105 грн. за пересилку товару. 13.09.2018 року робив сік із винограду, під час якого соковижималка перестала працювати. 05.10.2018 року звернувся до продавця із заявою - претензією про розірвання договору від 31.08.2018 року та повернення 5 162 грн.; просив надіслати на його адресу відповідь на заяву-претензію; у семиденний строк розірвати договір, укладений 31.08.2018 року та повернути 5 162 грн. на його особовий рахунок в ПАТ «Ідея Банк»; у разі підвищення ціни на товар повернути кошти виходячи з його вартості на час пред`явлення вимоги. Продавець - [PERSON] відповіді не надіслав та гроші не повернув. 08.01.2019 року він звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати договір від 31.08.2018 року та відшкодувати збитки, заподіяні [PERSON] у розмірі 5 162 грн., згідно Закону України «Про захист прав споживачів». 19.02.2019 року звернувся із заявою про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача збитки у розмірі 7 223 грн. 12.06.2019 року Галицьким районним судом ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору та відшкодування збитків - задоволено частково та стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] збитки, у розмірі 7 223 грн. 27.08.2019 року звернувся із заявою до Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова про примусове виконання рішення Галицького районного суду від 12.06.2019 року. 25.09.2019 року ДВС винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, яке до цього часу не виконано. У зв`язку із тим, що відповідач вже півтора року, починаючи із 05.10.2018 року не повертає сплачені позивачем за отриманий товар кошти в сумі 7 223 грн., йому була заподіяна моральна шкода. Моральна шкода - фізичні чи моральні страждання. Його страждання полягають у тому, що неправомірні дії відповідача, встановлені у рішенні Галицького районного суду від 12.06.2019 року знайшли відображення у його свідомості в формі відчуття (фізичні страждання) і уявлення (моральні страждання) та викликали певну психічну реакцію. Зокрема, переживання, змістом якого є його страх, сором, приниження та інший несприятливий у психічному аспекті стан. Він отримав моральну шкоду, а це витрати немайнового характеру, що виникли внаслідок душевних, психічних страждань, заподіяних порушенням законних прав неправомірними діями відповідача, що призвели до приниження честі, гідності, репутації, ушкодження здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушення спілкування із оточуючими людьми, вимушених змін або обмежень у виборі активної діяльності, звичайного кола спілкування та інших негативних наслідків у зв`язку з тим, що позивач не може нормально жити від усвідомлення порушення його прав. Відповідач порушив його моральну рівність перед іншими людьми, тому що нічого не робив для того, щоб повернути йому кошти за соковижималку, як наслідок він не може купити собі нову соковижималку. Також зазнав наявних негативних змін у психічний сфері внаслідок усвідомлення факту порушення його прав, із-за протиправної поведінки відповідача, що завдало йому душевних, психічних та фізичних страждань. Оцінюючи заподіяну моральну шкоду у розмірі 128066, 66 грн., позивач виходить з того, що його душевні страждання стосувалися і були направлені на справедливість та надію, що держава є правова, а також виходячи з позиції законодавця щодо мінімального відшкодування моральної шкоди у цій сумі. Оскільки метою відшкодування заподіяної моральної шкоди є зменшення тяжких для нього наслідків, то право вибору форми відшкодування належить йому і саме він визначає ту форму, яка максимально загладить негативні зміни в його психічній сфері та втраті здоров`я, а тому, вважає за доцільне стягнути з відповідача одноразово 128066,66 грн., як грошову форму відшкодування. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, він виходить з того, що його моральні страждання були направлені на усвідомлення факту порушення відповідачем впродовж 1,5 року Закону України «Про захист прав споживачів». Тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, подав відповідь на відзив і просив позов задовольнити, стягнувши з фізичної особи-підприємця [PERSON] моральну шкоду у розмірі 128066,66 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав і просив відмовити. Зазначив,що він намагався після минулого судового засідання зустрітися з позивачем з метою оглянути соковижималку однак відповідач уникав зустрічі..Вважає,що моральної шкоди він йому не завдав. Представник відповідача, адвокат Джох Р. В. у судовому засіданні позову не визнав, подано відзив на позовну заяву та пояснив, що рішенням Галицького районного суду від 12 червня 2019 року жодним чином не було встановлено факт вини відповідача, адже рішенням задоволено вимогу, яка полягає у законному праві споживача на розірвання договору та повернення коштів. Позовом [PERSON] заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 128 066,66 грн. На обґрунтування такого розміру, позивачем зазначено, що такий розмір слід вважати мінімальним законодавчо визначеним розрахунком, згідно з яким ПМдПО є 1,5 % від мінімальної ціни позову за вимогою про стягнення моральної шкоди. Однак, під час такого розрахунку позивачем здійснено помилку, а саме: у відповідних позовах про відшкодування моральної шкоди застосовується норма про судовий збір у розмірі за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Щодо погашення боргу за виконавчим листом пояснив, що [PERSON] змушений був оплатити борг, оскільки заблокували рахунки. Тому просить повністю відмовити у задоволенні позову [PERSON] , адже не має жодних доказів щодо моральної шкоди, не має страждань (фізичних страждань), сорому, страху та стягнути з нього на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 20 000 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31.08.2018 року [PERSON] купив в інтернет-магазині «POBUTTEH» сокодавку «Kenwood JE 850» в кількості 1 шт. ціною 4 938 грн., що підтверджується товарним чеком. За умовами вказаного договору гарантійний термін на дану соковижималку складає 12 місяців. Як вбачається із копій службових та фіскальних чеків позивачем сплачено: на рахунок [PERSON] - 4 938 грн., комісійна винагорода 119 грн., що разом становить 5057 грн. та 105 грн. ТОВ «Нова Пошта» за оплату товарів/послуг.13.09.2018 року позивч робив сік із винограду під час якого товар перестав працювати. 05.10.2018 року ним надіслано відповідачу заяву-претензію про розірвання договору від 31.08.2018 року та повернення 5 162 грн. Проте відповіді продавець йому так і не надіслав, гроші не повернув, тому позивач звернувся до суду за захистом порушених прав до суду. Рішенням Галицького районного суду від 12.06.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору та відшкодування збитків - задоволено частково та стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] збитки, у розмірі 7 223 грн. та судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.8-10). 25.09.2019 року державним виконавцем Франківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Дулею І. Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у справі 341/35/19 на підставі виконавчого листа від 27 серпня 2019 року (а.с.12). 06.05.2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу 341/35/19, виданого 27 серпня 2019 року, оскільки заборгованість боржника сплачено в повному обсязі (а.с.55). Пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Права та обов`язки споживачів визначені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У відповідності до ст. ст.76-84 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до Параграфу 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України». В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Крім того, обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання закріплений і у національному законодавстві (стаття 131 ЦПК України). Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг понесених позивачем душевних страждань. Разом з тим, ґрунтуючись на засадах розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконливого висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом стягнення із відповідача на користь позивача 3000 (три тисячі) грн. і що саме такий розмір моральної шкоди є розумною та справедливою компенсацією душевних страждань позивача, пов`язаних із порушенням прав споживача. А тому, позовні вимоги слід задовольнити частково. З огляду на те, що позивач відповідно до вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ч.6 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: partial