Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання розпорядження про його звільнення незаконним і його скасування, поновлення на посаді та визнання трудового контракту таким, котрий укладений на невизначений строк, обґрунтовуючи свої вимоги тією обставиною, що Херсонський міський голова оскаржуваним розпорядженням звільнив позивача із займаної посади із посиланням на п. 2 ст. 36 КЗпП України допустивши тим самим порушення чинного законодавства та трудових прав закріплених строковою трудовою угодою. Заявлені позовні вимоги позивач мотивує порушенням гарантій, що закріплені у трудовому контракті, ст. 39-1 КЗпП, із посиланнями на які позивач наполягає на неврахуванні відповідачем обставини неодноразового переукладення строкового трудового договору, що за позицією позивача у виниклих правовідносинах зобовязує відповідача вважати трудовий контракт таким, що укладений на невизначений строк; позивач одночасно наполягає на недотриманні відповідачем умов трудового контракту в частині встановленого ним порядку його припинення та гарантій встановлених ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Представник позивача за довіреністю, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з підстав викладених в позові та просив допустити негайне виконання судового рішення. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні позов не визнала з підстав викладених в письмових запереченнях долучених до матеріалів справи, зазначивши на тому, що припинення строкового трудового договору відбулося із дотриманням чинного законодавства, оскільки до виключного права відповідача п.2 ст. 36 КЗпП, ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» віднесено вирішення питань продовження або припинення строкових відносин. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач, у відповідності до укладених з Херсонським міським головою контрактів, займав посаду директора Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» з 08.02.2005 згідно із відповідним розпорядженням Херсонського міського голови №117-к. У подальшому, розпорядженнями Херсонського міського голови дію контракту подовжувалось: розпорядженням від 18.07.2008 №773-к продовжено контракт з 12.08.2008 по 12.08.2011; розпорядженням від 05.07.2011 №1042-к продовжено роботу з 13.08.2011 по 12.08.2014 включно; розпорядженням від 08.08.2014 №584-к продовжено роботу з 13.08.2014 по 12.08.2015 включно. 12 листопада 2010 року Позивач набув депутатських повноважень увійшовши до складу Херсонської міської ради VI скликання. Розпорядженням Херсонського міського голови від 10.08.2015 №544-к «Про звільнення [PERSON]В.» вирішено припинити з позивачем вищезазначені трудові відносини із посиланням на п. 2 статті 36 КЗпП . Оцінюючи виниклі правовідносини й застосований відповідачем порядок їх припинення на відповідність чинному законодавству, суд виходить з визначеного ст. 43 Конституції України права на працю яке Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Такої правової позиції, зокрема щодо права на працю, яке є невідчужуваним, Конституційний Суд України дотримувався і усвоїх рішеннях (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004; підпункт 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007). Конституційне право громадянина на працю реалізується, зокрема, шляхом укладання трудового договору особливою формою якого є трудовий контракт. Положенням ст. 21 КЗпП встановлено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якими працівник та роботодавець бере на себе певні обовязки і встановлює гарантії необхідні для дотримання сторонами. Разом з цим, як встановлено судом і не заперечується сторонами, трудовим контрактом позивача із відповідачем встановлюється порядок припинення виниклих трудових відносин, а саме у відповідності до п.5.5. контракту з керівником комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» від 08.08.2014 роботодавець та керівник підприємства мають за угодою сторін, не пізніше як за два місяці до закінчення терміну дії контракту, визначитись у такому: контракт припиняється, контракт продовжується. Суд констатує, що обумовленої контрактом угоди про припинення трудових відносин між його сторонами у встановлені строки не укладалось та іншим шляхом угоди про припинення строкового трудового договору вони також не дійшли. Більш того, як вбачається із пояснень представника позивача та матеріалів справи 11.06.2015р. позивачем подано заяву на імя відповідача із проханням подовжити трудові відносини на яку того ж дня отримав два екземпляри контракту, які із підписом та погодженням заступника міського голови та начальника управління транспортної, дорожньої інфраструктури та звязку Херсонської міської ради, повернуті позивачем до відповідача 23.07.2015р. Наведені обставини відповідачем не спростовані. Конституційний Суд України в рішенні від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004 вказав, що забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). Одним із таких механізмів закріплення на законодавчому рівні трудових прав і гарантій працівників, котрі обіймають посади за строковими трудовими відносинами, є ст. 39-1 КЗпП за якою трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Встановлений судом факт безперервного переукладання трудового контракту із позивачем розпорядженнями відповідача від 18.07.2008 №773-к до 12.08.2011; розпорядженням від 05.07.2011 №1042-к до 12.08.2014 включно; розпорядженням від 08.08.2014 №584-к до 12.08.2015, тягне за собою як наслідок висновок про обовязок відповідача враховувати встановлені ст. 39-1 КЗпП гарантії шляхом визнання контракту таким, що укладений на невизначений строк припинення якого можливе виключно із дотриманням порядку встановленого контрактом, а саме його п. 5.5. за угодою сторін. Наведене спростовує посилання відповідача на дотримання вимог чинного законодавства при припиненні трудових відносин із позивачем. Суд не приймає до уваги посилання позивача на ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», адже не повідомлення Херсонської міської ради про можливе припинення трудових відносин із позивачем не є підставою для визнання такого припинення не законним та може мати наслідком лише зміну дати звільнення оформленого після забезпечення відповідного повідомлення. Не дотримання встановлених трудовим контрактом гарантій, наслідків встановлених ст. 39-1 КЗпП є підставою для задоволення позовних вимог шляхом визнання розпорядження відповідача незаконним і його скасування, поновлення на посаді позивача визнаючи існуючі між сторонами трудові відносини укладеними на невизначений строк. Із врахуванням викладеного

Outcome: approved