Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом (первісний) до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником 57/100 частини будинку [ADDRESS]. В будинку зареєстровані: його донька - [PERSON], [INFO] та її неповнолітні діти: [PERSON], 2007 року народження, та [PERSON], 2010 року народження. Разом з тим, [PERSON] та її неповнолітні діти в належному йому будинку [ADDRESS] не проживають уже більше двох років. На підставі вищевикладеного просить суд визнати [PERSON] та її неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Скориставшись правом передбаченим ст. 123 ЦПК України представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа із самостійними вимогами [PERSON], третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання права на проживання та усунення перешкод в користуванні житлом. Вказаний позов прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом. Представник позивача [PERSON] по зустрічному позову [PERSON] вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є власником 57/100 частини будинку [ADDRESS]. Як власник цього будинку дав згоду на вселення до будинку своє дочки [PERSON] та онуків, які були зареєстровані відповідно [PERSON] - 16.11.2007, онуки [PERSON] - 27.11.2007, [PERSON] - 07.09.2010. В травні 2014 до будинку переїхала [PERSON] (колишня дружина [PERSON].) за домовленістю з останнім. В будинку знаходяться особисті речі її - [PERSON], її дочки - [PERSON] та онуків. В 2014 році в зв'язку з виявленням захворювання ока у онука [PERSON] та необхідності медичного оперативного втручання батько онуків громадянин Ісламської республіки Пакістан - [PERSON], з яким дочка [PERSON] проживала спільно без шлюбу, запропонував привести дітей до нього в Пакістан. Після отримання виклику, дочка [PERSON] з дітьми уїхала в Пакістан, де і знаходиться до цього часу. Водночас онук [PERSON] проходить лікування. Вважає, що оскільки вона - [PERSON], їхня дочка [PERSON] з онуками вселилися в будинок по [ADDRESS] в м. Черкаси як члени сім'ї, вони мають право на користування вказаним будинком. Просить зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] з її дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житловими приміщеннями по [ADDRESS]; негайно забезпечити доступ до житлового приміщення; зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні майном; визнати за [PERSON] її дітьми та [PERSON] право користування вказаними житловими приміщеннями як членам сім'ї власника будинку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за первісним позовом - адвокат Попова Л.П. позовні вимоги щодо визнання [PERSON] та її дітей такими, що втратили право на користування житлом підтримала, просила задоволити. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити, пояснила, що [PERSON] з 2014 року разом з дітьми не проживає у будинку по [ADDRESS]. Вважає, що документи, які надала представник [PERSON] не підтверджують не тільки факт знаходження на лікуванні малолітнього [PERSON] у республіці Пакістан, а його оперування. Вважає, що [PERSON] не має наміру вертатись до України, це підтверджується і строком дії довіреності від 17.04.2014 - 20 років, якою вона уповноважила [PERSON] На її думку, [PERSON] втратила право користування, так як не проживає в будинку без поважних причин понад один рік. Ніяких домовленостей з власником житла та нею не було. Представник відповідача (позивача по зустрічному позову) [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала. Підтвердила, що [PERSON] разом з дітьми зареєстрована в [ADDRESS] власником якого є [PERSON] В травні 2014 року [PERSON] з дітьми уїхала в Пакістан до її чоловіка, з яким вона проживала без реєстрації шлюбу та батька дітей, і до сьогоднішнього дня знаходиться там. Вона залишилась проживати у вказаному будинку. Вважає, що [PERSON] відсутня за місцем проживання понад один рік з поважних причин, так як лікує сина [PERSON] в Пакістані. Додатково пояснила, що причина хвороби ока у онука не є єдиною причиною знаходження в Пакістані її дочки, а ще й те, що вона не може повернутися в Україну, так як «не має прав і слова» за звичаями Мусульманської країни як дружина (жінка) чоловіка-пакістанця. Також пояснила, що особисто вона не зареєстрована в будинку відповідача [PERSON], а проживає там за усною домовленістю з останнім. Має інше власне приватизоване житло. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] підтримав вимоги [PERSON] та [PERSON] Представник служби у справах дітей при ухваленні рішення просила врахувати права малолітніх дітей. Суд, заслухавши доводи представників сторін, пояснення третіх осіб, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає до задоволення, при цьому підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] суд не вбачає. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна позивач [PERSON] є власником 57/100 частини будинку [ADDRESS]. Згідно відомостям в будинкової книзі в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] разом зі своїми неповнолітніми дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою своєї реєстрації не проживають більше двох років, що підтверджується актом опитування сусідів від 30.06.2016 та затвердженого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Хімселище». Факт неправживання [PERSON] з травня 2014 року разом із дітьми підтверджується і показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд прийшов до висновків, що [PERSON] без поважних причин відсутня в спірному будинку виходячи з наступного. Представник [PERSON] вказуючи на поважність відсутності[PERSON] посилається на факт лікування [PERSON] в республіці Пакістан. Однак докази, які надала [PERSON], на думку суду, не доводять цей факт. Так, відповідно до виписки із історії хвороби [PERSON] (без дати), останній страждав на відповідні хвороби, однак рекомендацій щодо необхідності медичного оперативного втручання або спеціального лікування судом не встановлено. Відповідно до виписки із історії хвороби №3423 [PERSON] рекомендований нагляд ортопеда, ЛФК, ортопедичне взуття. Дійсно ультразвуковим дослідженням проведеним Черкаською обласною дитячою лікарнею 27.01.2014 у [PERSON] виявлена ехо-ознаки кисти лівої орбіти. Такі результати стали приводом для направлення на консультацію до Державної установи «Інституту очних хвороб» для визначення подальшої політики лікування. Також судом встановлено, що [PERSON] 05.10.2015 проводилось магнітно-резонансне дослідження (100/1 Депо Лайнз, Менсфілд стріт, Саддар, Карачі-74400) очних ямок, однак будь-яких рекомендацій для оперативного втручання або рекомендацій щодо спеціального лікування не зазначено. З огляду на викладене [PERSON] не довела суду як необхідність операцій [PERSON] так і не доведено, що відповідне лікування (можливе оперативне лікування) [PERSON] не можливе в національних медичних закладах України. Показання свідка [PERSON] про те, що [PERSON] знаходиться в Пакістані з метою лікування сина іншими доказами не підтверджується, що не дає підстав для їх використання на користь доведення вимог [PERSON] Таким чином, доводи [PERSON] про те, що [PERSON] перебуває у республіці Пакістан в зв'язку з необхідністю лікування (оперативного втручання) малолітнього [PERSON] не підтверджуються медичною документацією, яка надала [PERSON] Доводи [PERSON], що статус жінки в республіці Пакістан не дає можливість проявити її волю для повернення в Україну, судом не взято до уваги. Частина 2 ст. 405 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає більше двох років без поважних причин, суд приходить до висновку, що останню слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Як встановлено раніше відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітніх [PERSON], 2007 р.н. та [PERSON], 2010 р.н. Суд вважає, що в зв'язку з визнанням судом [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS], слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням і її неповнолітніх дітей: [PERSON], 2007 р.н. та [PERSON], 2010 р.н. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що третя особа [PERSON], яка заявляє самостійні вимоги не є співвласником будинку по [ADDRESS], в ньому не зареєстрована, доказів, що вона проживає там за погодженням [PERSON] суд не отримав. Таким чином [PERSON] не довела її право користування вказаним житловим будинком, що також вказує на відсутність підстав для задоволення її вимог як третьої особи із самостійними вимогами. Таким чином висновки суду по первісному позову про те, що [PERSON] втратила право користуватись житлом по [ADDRESS] є підставами для відмови у задоволенні зустрічного позову як [PERSON] так і третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] за наведених вище обґрунтувань суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed