Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] в якому просить визнати неправомірною відмову відповідача у видачі йому свідоцтва про право на спадщину та зобов»язати видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеним [PERSON] 28 травня 2001 року на земельну частку (пай) зазначену в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії КР № 0208798 від 26.10.1998 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 листопада 2013 року помер [PERSON], який заповів йому право на земельну частку (пай) відповідно до Сертифікату серії КР № 0208798 від 26.10.1998 року. Після смерті [PERSON] , 18 листопада 2013 року він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу. 05.12.2013 року до приватного нотаріуса [PERSON], із заявою про прийняття спадщини про право на спадкування за заповітом звернувся також [PERSON] 30 квітня 2014 року нотаріусом [PERSON] було винесено постанову про зупинення вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом щодо визнання заповіту недійсним. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 04.02.2015 року в задоволенні його позову до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до нього про визнання заповіту недійсним було відмовлено. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року в задоволенні його позову про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом також було відмовлено з тих підстав, що він не звертався до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. В зв»язку з цим він, звернувся до нотаріуса із відповідною заявою. Але приватний нотаріус [PERSON] , листом відмовила йому у видачі свідоцтва у зв»язку з тим, що за результатами судових рішень заповіт, посвідчений директором Олександрійського геріатричного пансіонату з спеціальним відділенням 06 квітня 2010 року, зареєстрований за № 248, визнаний недійсним. Однак визнання вищезазначеного заповіту недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлює. Тому відсутні підстави видавати йому свідоцтво про право на спадщину. Але позивач вважає відмову нотаріуса неправомірною , наданою з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки нотаріус, приймаючи відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не надав правової оцінки двом поданим йому заповітам та безпідставно йому відмовив у видачі свідоцтва. У зв»язку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги за позовом підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач та його представник в судове засідання не з»явились, надіслали клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Суд заслухавши пояснення представника позивача та самого позивача, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~\~\~\~ Частиною першою статті 15 ЦК України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~\~ З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.\~\~\~ Відповідно до статей 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Сторонам у справі було роз»яснено обов»язок надання доказів та наслідки їх ненадання, що підтверджується аудіозаписом судового засідання та його журналом. Судом встановлено, що 06 листопада 2013 року у м.Олександрія Кіровоградської області помер [PERSON]. Спадкодавець проживав та був зареєстрований в Олександрійському геріатричному пансіонаті з спеціальним відділенням з 2 січня 1999 року по день смерті (а.с. 36-37). Відповідно сертифікату серії КР № 0208798 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 6,57 га в умовних кадастрових гектарах (а.с.12). 28 травня 2001 року [PERSON] склав заповіт відповідно якому заповів [PERSON] земельну частку (пай), належну йому на праві приватної власності. Заповіт був посвідчений головою Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за № 15 (а.с. 40 зворотний бік). 25 квітня 2002 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 5.69 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради (а.с.58). 06 квітня 2010 року [PERSON] склав заповіт, відповідно якому усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що матиме право заповідає [PERSON] Заповіт був посвідчений директором Олександрійського геріатричного пансіонату з спеціальним відділенням [PERSON] та зареєстрований у реєстрі № 248 (а.с.47). 18 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 28 травня 2001 року (а.с. 35). Нотаріусом була заведена спадкова справа № 59/2013. 5 грудня 2013 року до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 06 квітня 2010 року звернувся [PERSON] (а.с.46). Ні [PERSON], ні [PERSON] не являються спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] 30.04.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] було винесено постанову про зупинення вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] до вирішення судом справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 04.02.2015 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним було відмовлено (а.с. 13-15) Рішення суду набрало законної сили. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року [PERSON] у задоволенні його вимог про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування було відмовлено (а.с. 16-21). Рішення суду 20.03.2016 року набрало законної сили. 05.04.2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) площею 6.57 га в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифікату серії КР № 0208798 від 26.10.1998 року (а.с.66 зворотний бік). Приватний нотаріус [PERSON] листами від 04.05.2016 року та від 14.09.2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом . Відмова мотивована тим, що за результатами судових рішень заповіт, посвідчений 06.04.2010 року директором Олександрійського геріатричного пансіонату з спеціальним відділенням [PERSON] та зареєстрований у реєстрі № 248 визнаний недійсним. Однак визнання вищезазначеного заповіту недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлює (а.с. 67). Відповідно до п.п. 1- 4 Глави 13, п.п.1-2 Глави 14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 (далі по тексту Порядку ) , нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених\~Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Безумовно, [PERSON], як особа, яка звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину має право розраховувати на обґрунтоване та мотивоване рішення посадової особи за наслідками розгляду свого звернення. Але лист приватного нотаріуса [PERSON] адресований позивачеві 04.05.2016 року таким вимогам не відповідає. Зокрема, нотаріусом в порушення вимог п.3 глави 13 Порядку, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії не приймалась та порядок її оскарження не роз»яснювався. Крім того відповідно до п.п. 5-1, 5-2 глави 10 Порядку, при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку,

Outcome: partial