overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він працює в ПАТ «СМНВО» на посаді коваля на молотах і пресах третього розряду в цеху №19. Починаючи з грудня 2017 р. по червень 2018 р. відповідач неналежно виконує свої обов'язки щодо виплати йому заробітної плати. 25.07.2018 р. відповідачем було частково виплачена заробітна плата за грудень 2017 р. в розмірі 3536,50 грн. У зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 43794,05 грн. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО» - працює на посаді коваля на молотах і пресах третього розряду в цеху №19 (а.с. 7-8). Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка за червень 2018 р.,- на день звернення до суду відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] у строки, встановлені законом: за грудень 2017 р. - червень 2018 р. в сумі 47330 грн. 55 коп. (а.с.9). З заяви від 08.08.2018 р. вбачається, що [PERSON] було частково виплачено заробітну плату за грудень 2017 р. в розмірі 3536,50 грн. 47330,55 грн. - 3536,50 грн. = 43794,05 грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту та суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] нараховану, але невиплачену заробітну плату за грудень 2017 р. - червень 2018 р. в сумі 43794 грн. 05 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про повернення банківського вкладу. В обґрунтування свого уточненого позову позивач вказав, що між позивачем та ПАТ «Дельта-Банк» (далі - [PERSON]) 14 червня 2013 року укладено договір № 009-20514-140613 банківського вкладу «Найкращий Багаторічний» у доларах США (далі - Договір). Відповідно до п. 1.6. [PERSON] відкрив мені як Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26352108820227. Крім того, 14.06.2013 між позивачем та Банком укладені договори № 007-20514-140613 та № 008-20514-140613 про відкриття поточних рахунків з використанням та обслуговуванням платіжних карток, згідно з якими, Клієнту Банком відкриті поточні рахунки № 262077011552241 (у гривнях) та № 26207700388513 (у доларах США), відповідно. Згідно [PERSON] позивач, як Вкладник передав, а [PERSON] прийняв на зберігання депозит готівкою в сумі 950 (дев'ятсот п'ятдесят доларів США 00 центів) строком на 5 років (копія квитанції додається). Днем повернення депозиту є 13 червня 2018 року. Процентна ставка за депозитом встановлена в розмірі 9,25 % річних. Відповідно до п. 1.11. [PERSON], у випадку якщо Вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього [PERSON] або про бажання зняти частину Вкладу до закінчення строку, зазначеного в п. 1.3. цього [PERSON], дія цього [PERSON] вважається припиненою достроково, а [PERSON] виплачує Вкладнику або уповноваженому представнику Вкладника весь Вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на Рахунку, за ставкою: - до закінчення 180 календарних днів з дати внесення коштів на Вклад - на рівні 1,00 (один) процентів річних; *у період з 181-го по 730-й календарний день включно з дати внесення коштів на Вклад - на рівні 50 (п'ятдесят) процентів від розміру діючої ставки за [PERSON] на момент повернення Вкладу; *після закінчення 730 календарних днів - на рівні 100 (сто) процентів від розміру процентної ставки за [PERSON] на момент повернення Вкладу. При цьому Вкладник зобов'язаний повідомити [PERSON] про вимогу повернення Вкладу або його частини не пізніше ніж за 3 (три) банківських дні до очікуваної дати повернення. Різницю між раніше виплаченими процентами і фактично належними до виплати при поверненні Вкладу з врахуванням умов, що встановлені цим пунктом [PERSON], Вкладник доручає Банку утримати з суми Вкладу.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненою заявою до зацікавленої особи: Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУМУЮ у Львівській області про встановлення факту смерті [PERSON],[INFO], яка проживала у квартирі [ADDRESS] померла [INFO]. Встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення спадщини. Просив вимоги задоволити. Заявник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заявника в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся з заявою про підтримку позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУМУЮ у Львівській області в судове засідання не з'явився, звернувся з заявою про те, що не заперечує проти позовних та про розгляд справи без його участі. Суд, розглянувши цивільну справу, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. В судом встановлено, що відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.05.16р.заявник є особою яка постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. У [PERSON] були друзі в Росії. На протязі тих років, що заявник проживав разом [PERSON] вона 3-4 рази їздила в Росію навідати друзів (перебувала там приблизно 1-2 місяці). У 2013 році в черговій раз поїхавши до друзів, вона вже не повернулась (тобто там вона і померла). Відповідно до копії листа Генерального консульства України в Санкт-Петербурзі від 26.09.14р. [PERSON] померла на території РФ [INFO]. Після смерті [PERSON] за вказаною адресою відкрилася спадщина. Факт, який просить встановити заявник, має для нього юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення спадщини. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд бере до уваги інформацію, яка міститься в листі Генерального консульства України в Санкт-Петербурзі від 26.09.14р. та те, що ця інформація в сукупності з дослідженими письмовими доказами, підтверджує факт смерті [PERSON]. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню та встановлює факт смерті [PERSON], [INFO], яка проживала у квартирі [ADDRESS] та померла [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним з позовом до [PERSON] про стягнення 39400,00 грн. боргу згідно договору позики від 26.04.2007 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що із встановлених обставин справи випливають зобов'язальні правовідносини, а також, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно розписки від 26.04.2007 року [PERSON] позичив у [PERSON] 39400 грн. 00 коп. Згідно умов зазначеної розписки відповідач зобов'язувався до 01.06.2007 року повернути борг. Проте і по даний час цього обов'язку не виконав. Сума боргу за вказаним договором позики становить 39400 грн. 00 коп. Зазначена обставина нічим не спростована. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - договору позики грошей. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно положень ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно положень ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З розписки [PERSON] від 26.04.2007 року вбачається, що у ній зазначено термін, а не строк. Тому суд вважає, що дане зобов'язання не визначене строком виконання, відповідач кошти не повернув та продовжує ними користуватись, у зв'язку з чим на момент пред'явлення позову у [PERSON] виникло і було право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання, а тому строк позовної давності він не пропустив. Витрати позивача по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп. та оплаті судового збору в розмірі 394 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 267, 526, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], 21 Київської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса КМНО Кравченко Олексія Володимировича, треті особи ГТУЮ в м. Києві, Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та договір дарування 5/8 часток квартири і застосування реституції. [PERSON] звернувся з цивільним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання заповіту недійсним. 28 листопада 2018 року представника [PERSON]- адвокат [PERSON] подав до суду заяву про відвід судді Васалатія К.А. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2018р. заява адвоката [PERSON] про відвід головуючому по справі судді Васалатію К.А. передана на розгляд судді Луценко О.М. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Дослідивши обставини, зазначені відповідачем у заяві про відвід, приходжу до висновку, що заява не містить підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, а незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді не може бути підставою для відводу. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заявлений відвід безпідставний, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб - трактор міні Донгфенг модель ДФ-250 із правом реєстрації, у зв'язку з добросовісним набуттям його у власність та володінням більше п'яти років. У судовому засіданні відповідач позов визнав, вказавши, що відчужив вказаний трактор позивачу, однак у даний час жодних документів на нього не має. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та суду пояснив, що є добросовісним набувачем транспортного засобу, оскільки придбав за власні кошти та більше п'яти років володіє ним. Просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та пояснень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також про необґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки вважає, що воно суперечить закону, яким керувався суд при ухваленні цього рішення. Згідно видаткової накладної № Рах-000036 від 27 серпня 2008 року [PERSON] придбав у підприємця [PERSON] трактор міні Донгфенг модель ДФ254 за ціною 38000,00 грн. (а.с. 4). Хоча вказана видаткова накладна не підписана позивачем, однак сторони визнають обставини видачі накладної та придбання товару, а тому факт такої купівлі не викликає розумного сумніву. Однак, у накладній вказано дані щодо трактора - міні Донгфенг модель ДФ254, а позивач просить про визнання права власності на трактор марки міні Донгфенг ДФ-250 2008 року випуску, заводський номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]. Оскільки дані у накладній та в позовній вимозі відрізняються, суд вважає, що позивач просить визнати право власності на трактор, якого він не купував у відповідача, а тому не набув на нього права власності, як добросовісний набувач за набувальною давністю у порядку ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем в відділі РАЦС Сумського міського управління юстиції Сумської області 30.06.2007 року, актовий запис № 905. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось з різних причин. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружніх та сімейних стосунків не підтримують. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягає, судові витрати просить покласти на нього. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, бажає залишити прізвище «[PERSON]». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.06.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 905, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно ст.ст. 111,112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд повинен установити дійсні мотиви розлучення, з'ясувати фактичні взаємини подружжя, і зобов'язаний вжити заходів щодо їх примирення, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Сторони з червня 2012 року мешкають окремо, шлюбних та сімейних стосунків не підтримують і відновлювати їх не збираються, кожним із сторін створена нова сім'я. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти задоволення позову не заперечує, що підтвердили в судовому засіданні. З урахуванням обставин справи, думки відповідача щодо прізвища після розірвання шлюбу, думки позивача щодо розподілу судових витрат, на підставі ст.ст.110, 111, 112,114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачем у Вільненській сільській раді В.Писарівського району Сумської області 18.07.1998 року, актовий запис № 03. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось з різних причин. Сторони проживають за однією адресою, але спільне господарство не ведуть, подружніх та сімейних стосунків не підтримують. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, де на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, бажає залишити прізвище «Савєльєва». Заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.07.1998 року у Вільненській сільській раді В.Писарівського району Сумської області, актовий запис № 03, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно ст.ст. 111,112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд повинен установити дійсні мотиви розлучення, з'ясувати фактичні взаємини подружжя, і зобов'язаний вжити заходів щодо їх примирення, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Сторони мешкають за однією адресою, але спільне господарство не ведуть, подружніх та сімейних стосунків не підтримують і відновлювати їх не збираються. Позивач на розірванні шлюбу наполягає (а.с.16), а відповідач проти задоволення позову не заперечує, що підтвердила у судовому засіданні. З урахуванням обставин справи, думки відповідача щодо прізвища після розірвання шлюбу, думки позивача щодо розподілу судових витрат, на підставі ст.ст.110, 111, 112,114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовних вимогах зазначив, що просить залишити сина [PERSON], [INFO], проживати з матірю. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та суду пояснив, що не проживає з відповідачем та має іншу сімю. Просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Просила змінити їй прізвище на дошлюбне. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають збереження сімї, у звязку з чим відсутня можливість вжиття заходів щодо примирення подружжя, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У звязку з висловленою у судовому засіданні згодою обох батьків щодо місця проживання дитини, [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матірю. Також, при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачу слід змінити на дошлюбне Поясник. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112, 160 СК України,

Outcome: approved