Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення вкладу в порядку захисту прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог позивач указує, що 30 квітня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» № 7876/24-13. Відповідно до Договору банк відкриває клієнту депозитний рахунок у банківському металі Золото, клієнт вносить на цей рахунок банківський метал, загальною вагою 340.00 грам або 10.93 тройських унцій металу на строк до 30 квітня 2015 року. Станом на день підписання цього Договору згідно офіційного курсу банківських металів встановленого НБУ вартість залученого за цим Договором банківського металу становить 34 014.41 грн. Відповідно до Договору за час користування банківським металом, що складає вклад, протягом визначеного строку, банк нараховує та сплачує клієнту проценти у банківському металі за ставкою 2.75 % річних. Договором встановлено, що повернення вкладу та нарахованих на нього процентів здійснюється у день закінчення Договору. Позивач звертався до відповідача із заявою про дострокове повернення банківського вкладу, але банк заяву позивача проігнорував та вклад не повернув. 30 квітня 2015 року строк дії договору закінчився, але банк не звертаючи уваги на неодноразові звернення позивача вклад не повернув, жодних письмових пояснень не надав. Оскільки строк дії договору складає 2 роки з 30 квітня 2013 року по 30 квітня 2015 року то розмір процентів по договору, якій підлягає стягненню з відповідача складає 10.93 тройських унцій х 2.75 % х 2 роки = 0.60 тройських унцій. Тому позивач був змушений звернутися до суду та просив суд стягнути з відповідача 293387 гривень 99 копійок. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але на адресу суду надав заяву в якій просив справу розглянути без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та проти заочного вирішення справи не заперечував. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, згідно чинного законодавства, про що є відомості в матеріалах справи. Відповідно ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи встановив факти та відповідні їм правовідносини: 30 квітня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» № 7876/24-13. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Договору банк відкриває клієнту депозитний рахунок у банківському металі Золото, клієнт вносить на цей рахунок банківський метал, загальною вагою 340.00 грам або 10.93 тройських унцій металу на строк до 30 квітня 2015 року. Станом на день підписання цього Договору згідно офіційного курсу банківських металів встановленого НБУ. вартість залученого за цим Договором банківського металу становить 34 014.41 гри. Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 Договору за час користування банківським металом, що складає вклад, протягом визначеного строку, банк нараховує та сплачує клієнту проценти у банківському металі за ставкою 2.75 % річних. Договором встановлено, що повернення вкладу та нарахованих на нього процентів здійснюється у день закінчення Договору. 30 квітня 2015 року строк дії договору закінчився, але банк не звертаючи на це вклад не повернув, жодних письмових пояснень не надав. Оскільки строк дії договору складає 2 роки з 30 квітня 2013 року по 30 квітня 2015 року то розмір процентів по договору, якій підлягає стягненню з відповідача складає 10.93 тройських унцій х 2.75 % х 2 роки = 0.60 тройських унцій. Відповідно до ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). На день повернення вкладу, тобто станом на 30 квітня 2015 року за даними НБУ облікові курси банківських металів, а саме золота становили: за 10 унцій - 254 456.20 грн.. Отже, сума вкладу позивача складає 10.93 тройських унції, що еквівалентно 278 120.62грн. Розмір відсотків які повинні бути стягнуті складає 0.60 тройських унції, що еквівалентно 15267.37 грн. (254456.20/10x0.60=15267.37 грн.) Враховуючи правовий висновок Конституційного Суду України у справі №14-рп/201 1 від 10.11.2011 р. про дію Закону України «Про захист прав споживачів» у кредитних правовідносинах, необхідно зробити висновок, що зазначений закон поширюється і на правовідносини між вкладником та банком або кредитною спілкою, яка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, що виникають як під час укладення, так і виконання договору про внесення коштів на депозитний рахунок. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом. - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов'язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Таким чином, суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням учасників процесу, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держав пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved