Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, посилаючись на те, що 07 листопада 2006 року ним зареєстровано шлюб з [PERSON], який рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 03.12.2013 року розірвано. За спільного життя у них народилося троє дітей дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Як вказує заявник [PERSON] з серпня 2013 року залишила сім'ю та з того часу за місцем своєї реєстрації не з'являлася, її місце перебування невідоме, діти на протязі року знаходяться з заявником та перебувають на його утриманні. Звернення заявника до органів внутрішніх справ України з приводу розшуку [PERSON] ніяких результатів не дало. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою, заявнику необхідно для отримання відповідної соціальної допомоги, яка була оформлена на [PERSON], як матір дітей. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву повністю, посилаючись на обставини викладені в заяві просить її задовольнити. Суду пояснив, що він на даний час проживає разом з дітьми а його колишня дружина покинула місце проживання, понад рік відсутні відомості про її місцеперебування, при розірванні шлюбу в судове засідання вона не з'являлася. Однак остання, будучи матір'ю малолітніх дітей, оформила при народження соціальну допомогу на їх утримання та заявник на даний час не може вирішити питання з приводу оформлення допомоги на своє ім'я, у зв'язку з чим звернувся до суду та просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління соціального захисту населення Генічеської РДА за довіреністю Петрова М.О. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала, при вирішення справи покладалася на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір'ю [PERSON]. Вказує, що твердження заявника не відповідають дійсності, оскільки її донька хоча й не проживає разом із заявником, однак її місцеперебування відомо, крім того вона декілька разів навідувала її за місцем проживання, що заявнику добре відомо. На даний час дочка проживає в АР Крим та не має можливості прибути в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 ЦК України, у випадку тривалої відсутності фізичної особи за місцем її постійного проживання і невідомості місця її перебування виникає юридична невизначеність, наслідками якої може стати порушення прав інших учасників цивільних відносин. Кредитори цієї особи не мають можливості задовольнити свої вимоги щодо виконання зобов'язань; у невизначеному становищі опиняються суб'єкти, яким дана особа надавала матеріальну допомогу тощо. Не захищені й інтереси самої відсутньої особи, може бути завдана шкода її майну, яке залишено без догляду; можуть зникнути, збанкрутувати або померти її боржники за зобов'язаннями тощо. Для розв'язання цих проблем існують інститути визнання фізичної особи безвісно відсутньою та оголошення фізичної особи померлою. Вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так заявником [PERSON], як доказом своїх вимог долучено до матеріалів справи рішення Генічеського районного суду про розірвання шлюбу, витяг з ЄРДР за його заявою про невиплату [PERSON] аліментів на утримання дітей, довідку Партизанської селищної ради, згідно якої [PERSON] зареєстрована на території селищної ради однак з вересня 2013 року на його території не проживає. Однак доказів, що дійсно підтверджували б відсутність відомостей про місце перебування [PERSON] ним не додано: рішення суду з мотивів викладених заявником щодо того, що дружина заяву про розгляд справи в її відсутність не подавала, на даний час не оскаржено, а отже суд факти встановлені цим рішенням доказування не потребують та не можуть підтверджувати обставину безвісної відсутності позивача; також заявник у своїй заяві вказує, що звертався до органів внутрішніх справ України з приводу розшуку [PERSON], однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження даної обставини, натомість заявником додано витяг з ЄРДР за його заявою про невиплату [PERSON] аліментів на утримання дітей з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 164 КК України як ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, що також суд не може врахувати як доказ безвісної відсутності [PERSON] Крім того пояснення свідка надані в судовому засідання повністю спростовують доводи заявника щодо його вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою суд розглядає в порядку окремого провадження. Визнання фізичної особи безвісно відсутньою здійснюється за судовим рішенням на підставі встановлення кількох юридичних фактів: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник не довів суду законність і обґрунтованість його вимоги відносно визнання [PERSON] безвісно відсутньою, а тому в задоволенні заяви слід відмовити. На підставі ст.43 ЦК України,

Outcome: dismissed