Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 546817, 10 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 15.09.2019 позивачем надано відповідачу позика у сумі 9745 доларів США та зобов`язалась повернути до 30.01.2020. Також 15.02.2020 між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачеві 8450 євро та зобов`язався повернути такі до 03.04.2020. Однак, вказаних боргових зобов`язань відповідачка не виконала, вказані у розписках кошти позивачу, не повернула, а тому [PERSON] змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 31.08.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку загального позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова від 29.10.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, його представником подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просили його задовольнити, не заперечили заочному розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча згідно з ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 Цивільного кодексу України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, 15 вересня 2019 року позивач [PERSON] дав у борг відповідачу [PERSON] 9745 доларів США., що підтверджується розпискою, яка написана власноручно [PERSON] 15.09.2019 року. А також, 15 лютого 2020 року позивач [PERSON] дав у борг відповідачу [PERSON] 8450 євро., що підтверджується розпискою, яка написана власноручно [PERSON] 15.02.2020 року. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідачка свої зобов`язання не виконала і коштів не повернула. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 15.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, та присуджує стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за розпискою від 15.09.2019 у розмірі 269 741, 60 грн. та заборгованість за розпискою від 15.02.2020 у розмірі 277 075, 50 грн. (в розрахунку станом на 07.08.2020 з урахуванням 9745 доларів США*27, 68 грн=269741, 60грн. та 8450 євро *32, 79=277075, 50 грн. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 5468, 20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved