Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просив поновити йому строк для подання позову, визнати неправомірними дії КП «ОМБТІ та РОН» щодо видачі довідки від 08.04.1994 року № 5550 та технічного паспорту, скасувати розпорядження органу приватизації від 28.07.1994 року № 36802, визнати недійсним свідоцтво про право власності від 28.07.1994 року на ? домоволодіння по [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на прибудову літ. «Б» по [ADDRESS], визнати недійсним договір дарування від 14.05.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним договір дарування від 15.10.2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що його діду [PERSON] у 1927 році було виділено земельну ділянку строком на 60 років площею 0,27 га з правом будівництва будинку та господарських споруд. В подальшому ? частина вказаної земельної ділянки була конфіскована на користь радгоспу ім. «Пролетарської революції». Позивач також вказує, що його батькові [PERSON] було повернуто конфісковану земельну ділянку, на якій він побудував індивідуальний будинок. 12.12.1983 року Київським районним судом м. Одеси за позовом Виконкому Київського району м. Одеси самочинна прибудова під літ. «Б» по [ADDRESS] була безоплатно вилучена у родини [PERSON] та передана у фонд місцевої ради Київського району Одеси. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.06.1992 року позивача [PERSON], його дружину та сина визнано такими, що втратили право користування житловою площею у прибудові під літ. «Б» по [ADDRESS], визнано право користування цієї прибудовою за братом позивача [PERSON] та його дружиною, а також зобов'язано Виконком Київської райради народних депутатів укласти з братом позивача [PERSON] договір найму на житлову площу, що складається з двох житлових кімнат в будинку під літ. «Б», кв. [ADDRESS]. [PERSON] зазначає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.06.1992 року було скасовано постановою президії Одеського обласного суду від 17.02.1999 року, а справу повернуто на новий розгляд. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.04.1999 року провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] припинено. [PERSON] вказує, що у [INFO] помер його батько [PERSON], та при прийнятті спадщини позивач дізнався, що [PERSON] після смерті свого чоловіка (брата позивача) була приватизована прибудова під літ. «Б» по [ADDRESS] на своє ім'я. Приватизація відбулась в тому числі на підставі довідки КП «ОМБТІ та РОН» від 08.04.1994 року № 5550, яка видавалася на підставі чинного на той час рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.06.1992 року , та в якій було зазначено про користування [PERSON] ? домоволодіння по [ADDRESS]. Позивач вказує, що [PERSON] померла у [INFO] та після її смерті спадщину прийняла її мати [PERSON], одержавши у Третій Одеській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказану ? домоволодіння по [ADDRESS]. 14.05.2004 року [PERSON] подарувала спірну частину домоволодіння [PERSON], який 15.10.2010 року подарував ? домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] [PERSON] також зазначає, що у 2002 році у прибудові під літ. «Б» по [ADDRESS] відбулася пожежа, однак у договорах дарування від 14.05.2004 року та від 15.10.2010 року цього не відображено. Оскільки позивач вважає, що вказана прибудова під літ. «Б» має бути повернута його родині, він був вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, 21.01.2014 року подав до канцелярії суду заяву (а.с. 93-95), в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку звернення до суду, просив розглянути справу за його відсутності та повідомив суду про смерть співвідповідачки [PERSON], померлої [INFO] (а.с. 96). Відповідачка [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на її адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалася, про що свідчить довідка з адресно -довідкового бюро ГУМВС України в Одеській області (а.с. 88), однак у жодне судове засідання не з'явилася, про поважність причин відсутності не повідомила, заперечень на позовну заяву не надала. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Приймаючи до уваги, що всі судові відправлення від відповідачки [PERSON] були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 92, 101), суд вважає за можливе розглядати справу без її участі. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні діду позивача [PERSON] 14.11.1927 року було виділено земельну ділянку строком на 60 років площею 0,27 га з правом будівництва будинку та господарських споруд на 16 станції Великого Фонтану (а.с. 11-15). Згідно свідоцтва про право власності від 26.05.1961 року батькові позивача [PERSON] належало домоволодіння [ADDRESS], яке складалося з житлового будинку під літ. «А» на земельній ділянці площею 1444 кв.м (а.с. 19-20). Рішенням народного суду Київського району м. Одеси від 12.12.1983 року за позовом Виконкому Київського району м. Одеси самочинна прибудова під літ. «Б» по [ADDRESS] була безоплатно вилучена у родини [PERSON] та передана у фонд місцевої ради Київського району Одеси (а.с. 26-27). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.06.1992 року позивача у цій справі [PERSON], його дружину та сина визнано такими, що втратили право користування житловою площею у прибудові під літ. «Б» по [ADDRESS], визнано право користування цієї прибудовою за братом позивача [PERSON] та його дружиною, а також зобов'язано Виконком Київської райради народних депутатів укласти з братом позивача [PERSON] договір найму на житлову площу, що складається з двох житлових кімнат в будинку під літ. «Б», кв. [ADDRESS] (а.с. 28-30). 18.07.1994 року [PERSON] звернулася із заявою про приватизацію ? частини вказаного домоволодіння (а.с. 41). Розпорядженням УЖКГ Виконкому Одеської міської ради від 28.07.1994 року [PERSON] передано у приватну власність ? домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 39). Розпорядження приймалося на підставі заяви [PERSON], довідки про склад родини наймача (а.с. 40) та довідки ОМБТІ № 5550 від 08.04.1994 року (а.с. 42). УЖКГ Виконкому Одеської міської ради як орган приватизації 28.07.1994 року видав [PERSON] свідоцтво про право власності на ? домоволодіння (квартира 1) по [ADDRESS] (а.с. 38). Судом також встановлено, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.06.1992 року було скасовано постановою президії Одеського обласного суду від 17.02.1999 року, а справу повернуто на новий розгляд (а.с 31-32). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.04.1999 року провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] припинено (а.с. 33). [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 37). З пояснень позивача слідує, що при прийнятті спадщини він дізнався про приватизацію [PERSON] після смерті свого чоловіка (брата позивача) прибудови під літ. «Б» по [ADDRESS] на своє ім'я. [PERSON] померла [INFO] та після її смерті спадщину прийняла її мати [PERSON], одержавши у Третій Одеській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказану ? домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 43). Судом також встановлено, що 14.05.2004 року [PERSON] подарувала спірну частину домоволодіння [PERSON] (а.с. 49, 50). 15.10.2010 року [PERSON] подарував ? домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 53, 54). Позовні вимоги [PERSON] в частині визнання неправомірними дій КП «ОМБТІ та РОН» щодо видачі довідки від 08.04.1994 року № 5550 та технічного паспорту, скасування розпорядження органу приватизації від 28.07.1994 року № 36802 та визнання недійсним свідоцтва про право власності від 28.07.1994 року на ? домоволодіння по [ADDRESS] пред'явлені не до тих відповідачів, які мають відповідати за ними, а тому задоволенню не підлягають. Так, КП «БТІ» Одеської міської ради, УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради, Агенція з приватизації житла Одеської міської ради не визначені [PERSON] в якості відповідачів у даній справі, а вимоги ч. 1 ст. 33 ЦПК України дозволяють суду здійснювати залучення співвідповідача тільки за клопотанням позивача, яке протягом розгляду справи не заявлялося. Решта позовних вимог, щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого [PERSON] на прибудову літ. «Б» по [ADDRESS], визнання недійсним договору дарування від 14.05.2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], визнання недійсним договору дарування від 15.10.2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є похідними та можливість їх задоволення перебуває у прямій залежності від позовних вимог про скасування розпорядження органу приватизації від 28.07.1994 року № 36802, визнання недійсним свідоцтва про право власності від 28.07.1994 року на ? домоволодіння по [ADDRESS]. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого [PERSON] на прибудову літ. «Б» по [ADDRESS], визнання недійсним договору дарування від 14.05.2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], визнання недійсним договору дарування від 15.10.2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] також судом не задовольняються. Заслуговують на увагу і посилання [PERSON] на пропуск [PERSON] строку звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог згідно ст. 267 ЦК України. [PERSON] у позовній заяві вказує, що про наведені обставини він дізнався ще у 2005 році при прийнятті спадщини після смерті його батька [PERSON], однак з даним позовом до суду звернувся лише 03.10.2013 року, тобто пропустив строк звернення до суду більше ніж на п'ять років. У позові [PERSON] просив суд поновити строк позовної давності, однак жодних доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску в порушення ст. 60 ЦПК України суду не надав. Разом із тим, суд зазначає, що позов [PERSON] не задовольняється судом не через пропуск строку позовної давності, а з наведених вище обставин щодо помилкового визначення суб'єктного складу кола відповідачів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати [PERSON] не відшкодовуються.

Outcome: dismissed