Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що[INFO] померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй на підставі державного акта серії [NUMBER] земельну ділянку площею 0,4386 га, кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для ведення підсобного сільського господарства та розташована в [ADDRESS]. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за законом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та його представник - адвокат Яцун В.М. не з'явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку площею 0,4386 га, кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для ведення підсобного сільського господарства та розташована в [ADDRESS], на її ім'я 16 жовтня 2001 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-12). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син - [PERSON], на ім'я якого 23 грудня 2017 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 13). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену спадкову земельну ділянку у зв'язку із тим, що у державний акт серії [NUMBER] виготовлений у порушення вимог чинного на той час законодавства, а саме: у ньому не вказано якого числа Червонопартизанською сільською радою прийнято рішення № 104, на підставі якого [PERSON] передано у власність цю земельну ділянку; та не заповнені всі графи, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 276/02-31 від 1 березня 2018 року (а.с. 14) та копією відповідного державного акта (а.с. 8). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved