Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась 20.09.2019р. з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі ј частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатної особи, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і довічно. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідач є її рідним сином. З 12.08.2018р. позивач є пенсіонером за віком і єдиним її доходом є пенсія, яка не забезпечує їй необхідного прожиткового мінімуму, проте інших джерел доходу вона немає. Вона є самотньою літньою жінкою, чоловіка або іншої близькою людини, окрім сина, яка може допомагати та підтримувати її матеріально вона не має. Позивач вказує, що вона проживає одна в будинку за адресою: [ADDRESS] . Також позивач зазначає, що неодноразові звернення до сина з проханням про надання матеріальної допомоги, останнім були проігноровані, не дивлячись на те, що він є працездатним та отримує заробітну плату. Відповідач не цікавиться життям позивача, не допомагає по господарству, не бере участі в жодних додаткових витратах, які їй доводиться нести через поганий стан здоров`я. Оскільки пенсії, яку отримує позивач, їй не вистачає для проживання на місяць, а відповідач добровільно не бажає надавати допомоги, позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року провадження у справі залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 20 січня 2020 року ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову. Протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась. Проте надала суду письмову заяву в якій просила провести судове засідання за її відсутності. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Прядка В.М. в судове засідання не з`явились. Проте від представника відповідача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить проводити розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 21 травня 2019 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народився [INFO] , про що 27 березня 1974 року було зроблено в книзі записів актів громадянського стану про народження актовий запис №294. В графі «мати» вказана - позивач [PERSON] . Згідно пенсійного посвідчення серії ААВ №746275 виданого Пенсійним фондом України 12 серпня 2008 року [PERSON] є пенсіонером за віком. Також судом встановлено, що позивач несе значні витрати у зв`язку із сплатою комунальних послуг та витрачає кошти на своє лікування. Зазначене підтверджується відповідними чеками наданими позивачем і дослідженими судом, а також визнається відповідачем. Стаття 51 Конституції України\~визначає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до\~ст. 202 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов`язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.\~\~ Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком та в силу свого віку, витрачає значну частину свого доходу на придбання ліків та сплати комунальних послуг. Також суд враховує, що відповідач є працездатною особою, яка отримує доход, а відтак має можливість і зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання матері у вигляді аліментів. Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначені розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання своєї непрацездатної матері. Проте, визначаючи розмір аліментів, які мають підлягати стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що відповідач також має неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , якій також має надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене вище, з урахуванням обставин справи, задля забезпечення реалізації права [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , суд вважає за належне та достатнє визначити розмір аліментів на утримання позивача [PERSON] на рівні 1/6 частки доходів відповідача щомісячно, починаючи з 20 вересня 2019 року та продовжувати довічно, що у свою чергу відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності. За таких обставин суд приходить до висновку про часткового задоволення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли (держави). З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, його у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 768 грн. 40коп. На підставі наведеного, ст.ст. 202, 203, 205 СК України,

Outcome: partial