Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Парк Сервіс 7» про визнання права власності на нежитлове приміщення №395, площею 13.9 кв. м, яке розташоване на першому поверсі прибудови літ. «А-А`» до будівлі, літ. «А», що знаходиться за адресою : [ADDRESS], та на нежитлове приміщення №396, площею 11,4 кв. м, яке розташоване на другому поверсі прибудови літ. «А-А`» до будівлі літ. «А», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що 15.03.2007 року між ним та ДП «Гаражне підприємство №2» Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» було укладено інвестиційний договір, за умовами якого [PERSON] повинен сплатити підприємству грошові кошти, а підприємство використовує надані кошти для будівництва нежитлового приміщення №10П, площею 27,57 кв. м, та після завершення будівництва передає позивачу дане приміщення. Плановий термін введення об`єкта в експлуатацію - ІV-й квартал 2007 року. На виконання умов договору позивач здійснив 100% оплату будівництва нежитлового приміщення, про що товариством була видана довідка. Даною довідкою товариство підтвердило, що позивач повністю сплатив вартість будівництва нежитлового приміщення (100% договірної суми), обумовленої договором. У 2008 році змінилась експлуатуюча організація та будівля багатоповерхового гаражу за адресою: [ADDRESS] було передано на баланс ТОВ «Парк Сервіс-7». Так як питання з введення нежитлових приміщень в експлуатацію, отримання технічних паспортів, а також свідоцтв на право власності не були вирішені у повному обсязі, тому 09.03.2009 року між позивачем, ДП «Гаражне підприємство №2» Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» та відповідачем було укладено угоду про переведення прав та обов`язків за основним договором, а саме обов`язки та права підприємства перейшли до відповідача. Будівництво нежитлових приміщень №395, площею 13,9 кв. м, та №396, площею 11,4 кв. м, а саме такі номера було присвоєно приміщенням, згідно технічного паспорту, було завершено у 2008 році. Позивач прийняв від відповідача дані приміщення, використовує їх за призначенням, при цьому сплачує всі податки та збори, а також кошти на утримання будівлі та прибудинкових територій, однак, через недотримання відповідачем взятих на себе зобов`язань за основним договором, позивач не отримав правовстановлюючих документів на об`єкт фінансування і відповідно не має права розпоряджатися даним об`єктом, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника із визнанням позовних вимог (а.с.96). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог суперечить закону, а тому не прийнято судом. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 15.03.2007 року між [PERSON] та ДП «Гаражне підприємство №2» Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» було укладено інвестиційний договір №10П, за умовами якого позивач надає підприємству грошові кошти в обсязі своєї дольової участі у будівництві торгово-офісного нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], у встановленому даним договором розмірі та порядку, а підприємство використовує дані кошти для будівництва вказаного об`єкту та передає позивачу по закінченню будівництва частину об`єкта будівництва торгово-офісного нежитлового приміщення, описаного у п. 1.3 даного договору. Об`єктом інвестування за вказаним договором є торгово-офісне нежитлове приміщення загальною площею 27,57 кв. м за адресою : [ADDRESS]. Плановий термін введення об`єкта в експлуатацію - IV квартал 2007 року (а.с.6-10). На виконання умов договору позивач здійснив 100% оплату будівництва нежитлового приміщення, а саме 29 465 грн., у тому числі ПДВ 4 910,83 грн., про що відповідачем була видана довідка (а.с.11). Даною довідкою підприємство підтвердило, що позивач повністю сплатив вартість будівництва нежитлового приміщення (100% договірної суми), обумовленої договором. 17.01.2008 року позивачем та ДП «Гаражне підприємство №2» Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» було складено акт прийому-передачі нежитлового-торгово-офісного приміщення №10П за адресою: [ADDRESS], за яким підприємство передало [PERSON] у власність для використання та експлуатацію новозбудоване нежитлове торгово-офісне приміщення №10П (а.с.12). 21.01.2008 року підприємством на ім`я [PERSON], було видано довідку №34 про відмову у видачі технічного паспорта та свідоцтва на право власності на описане нежитлове приміщення (а.с.13). 09.03.2009 року між [PERSON], ДП «Гаражне підприємство №2» Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» та ТОВ «Парк Сервіс-7» відповідачем було укладено угоду про переведення прав та обов`язків за основним договором, а саме обов`язки та права підприємства перейшли до відповідача (а.с.17-18). Плановий термін введення об`єкта в експлуатацію, згідно умов угоди, ІV-й квартал 2007 року, проте останній не прийнято до експлуатації. Умовами вказаної угоди передбачено перехід саме майнових прав на об`єкт будівництва, а не права власності. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» від 07 лютого 2002 року № 7/5, реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на об`єкти. Таким чином в даному випадку мають місце правовідносини, що виникають зі створенням нового нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні об`єкт будівництва - є об`єктом новоствореного нерухомого майна, що не прийнятий до експлуатації. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов`язковій державній реєстрації. Приймаючи до уваги, що новостворене майно - об`єкт будівництва (нежитлове приміщення) не прийнято до експлуатації, що є визначальним елементом для відмови у задоволенні вимог про визнання права власності об`єктів нерухомого майна, й те, що умовами угоди передбачений перехід саме майнових прав на об`єкт будівництва від власника до інвестора, а не права власності, у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі вищенаведеного та,

Outcome: dismissed