Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що влітку 2018р. позивач [PERSON] передав в борг [PERSON] суму коштів у розмірі 1200 доларів США. Вищевказану суму відповідач був повернути у строк до 20.09.2018р., однак суму боргу у визначений строк не повернув. В зв'язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 33468 гривень, а також сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що відповідач отримав від нього суму коштів у розмірі 1200 доларів США. Вищевказану суму відповідач був повернути у строк до 20.09.2018р., однак суму боргу у визначений строк не повернув. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно він власноручно написав розписку, згідно якої зобов'язався повернути позивачу суму у розмірі 1200 доларів США. Однак дана розписка була написано під примусом позивача, а тому він не повернув кошти. В той же час, письмового відзиву на позов відповідач не подавав, а також жодних доказів до справи не просив залучити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що [PERSON] власноручно написав розписку, згідно якої він зобов'язався повернути [PERSON] суму коштів у розмірі 1200 доларів США в строк до 20.09.2016р.. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Отже, оскільки відповідач взяв на себе зобов'язання щодо повернення коштів, то між сторонами виникли правовідносини щодо виконання зобов'язань. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно він власноручно написав розписку, згідно якої зобов'язався повернути позивачу суму у розмірі 1200 доларів США. Однак дана розписка була написано під примусом позивача, а тому він не бажає повертати кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що твердження відповідача про здійснення примусу під час написання розписки не підтверджено жодним доказом, а тому вважає, що дана обставина є недоведеною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 610 ЦКУкраїни визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В розписці в не визначено конкретний від зобов'язання, згідно якого відповідач повинен був повернути кошти, проте позивач стверджував, що зобов'язання виникли з приводу отримання позики. Відповідач не надав суду аргументованої відповіді про мету написання розписки, а тому суд приймає до увагу позицію позивача. Згідно із вимогами ч.1ст.1046ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що позивач просив стягнути з відповідача суму бору у національній валюті за курсом НБУ, то суд не має право виходити за межі позовних вимог. Станом на день ухвалення рішення курс долара США щодо національної валюти України гривня, складає за 1 долар США 27 гривень 08 копійок, отже сума боргу склала 1200*27,08= 32496 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial