Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоровя. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він, перебуваючи в трудових відносинах з Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом «Криворіжсталь» (правонаступником якого є АПТ «АМКР») на посаді вальцювальника стану гарячої прокатки сортопрокатного цеху №2, 24.12.1996 року близько о 18-45 год. з вини відповідача під час виконання своїх трудових обовязків, внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді «Колота рана правого передпліччя». 15.09.2015 року позивачу оглядом МСЕК встановлено 5% ступені втрати професійної працездатності, внаслідок трудового каліцтва. 18.09.2018 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому було встановлено 5% втрати професійної працездатності безстроково, внаслідок трудового каліцтва. Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У звязку з нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві звязки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у звязку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тому, просить суд стягнути з ПАТ «АМКР» 18410,00 гривень в рахунок відшкодування компенсації за моральну шкоду, завдану каліцтвом без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою від 27.11.2018 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача ПАТ «АМКР» [PERSON]\~04.01.2019\~року подала до суду відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовує це тим, що в [PERSON] №80/6 від 27.12.1996 року про нещасний випадок, повязаний з виробництвом зазначено, що вальцювальник [PERSON] порушив вимоги п.2.12 «Інструкції безпеки праці для вальцювальників СПЦ-2» ВПІ 082.02-91, п.21.1 «Положення про систему управління охороною праці на комбінаті», що свідчить про те, що відповідач не вчиняв будь-яких протиправних дій, які б знаходились у причинному звязку з втратою працездатності позивача та виникнення у останнього моральних страждань. Крім того, зазначає, що всупереч ч. 3 ст. 23 ЦПК України розмір моральної шкоди, зазначений позивачем не відповідає ні вимогам розумності, виваженості, ні вимогам справедливості. Позивач та його представник станом на 23.01.2019 року правом для подання відповіді на відзив не скористались. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзиви представників відповідачів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно трудової книжки позивач [PERSON] з 1994 року по 2015 рік тривалий час працював на підприємстві відповідача, що останнім не оспорюється (а.с. 18-25). Актом №80/6 (Форма Н-1) про нещасний випадок від 27.12.1996 року зафіксовано нещасний випадок, який стався під час прокатки о 18-45 год. за участю [PERSON]. Відповідно до п. 11.3. вищезазначеного [PERSON] причиною є конструктивний недолік захисного огородження кліті (а.с. 13). Відповідно до довідки МСЕК 15.09.2015 року [PERSON] встановлено 5% втрати професійної працездатності (а.с. 8). При переогляді 18.09.2018 року [PERSON] встановлено безстроково 5% втрати професійної працездатності (а.с. 11). Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153\~КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст.\~237-1\~КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд не бере до уваги доводів представника відповідача про те, що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій та щодо відсутності у звязку з цим правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки нещасний випадок із позивачем стався саме під час виконання ним трудових обовязків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є належним відповідачем по справі. Відповідно до ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Свої моральні страждання, повязані з ушкодженням здоровя на ПАТ «АМКР» позивач оцінює в розмірі 18410,00 гривень. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров'я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації від ПАТ «АМКР» спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 5000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 18410,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АМКР» на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial