Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 26 серпня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 205, та відповідно було видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. В сім'ї склались складні взаємовідносини, постійно виникають непорозуміння та сварки. Вони різні за характерами, в сім'ї відсутні взаєморозуміння та довір'я. Шлюбні відносини між ними не підтримуються, а сам шлюб носить формальний характер. Відповідач постійно зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою. Подальше перебування в шлюбі суперечить її нтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях суду зіслалась на обставини, викладені в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких письмових пояснень чи заперечень стосовно позову не надав, а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 205. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких являються сторони по справі, що стверджується копіями свідоцтва про народження дитини. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як пояснила в судовому засіданні позивач та слідує з матеріалів справи, що вона з відповідачем не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved