Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, внесені на депозитний вклад відповідно до договору-заяви № 326933/68125/3-14 від 30.10.2014 року, в розмірі 1528 дол. США та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.10.2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», укладено договір строкового банківського вкладу на виконання якого позивачем передано відповідачу грошові кошти в розмірі 1528 дол. США, а банк зобов'язався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Датою повернення коштів було визначено 30.01.2015 року. Після закінчення терміну дії договору позивач звернувся з вимогою про повернення всіх коштів, в чому йому було відмовлено. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача заперечувала в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», був укладений договір-заява № 326933/68125/3-14 про депозитний вклад «Нові гроші», за умовами якого позивач зобов'язався передати кошти в сумі 1528 дол. США, а банк зобов'язався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Строк повернення вкладу сторонами погоджено до 30.01.2015 року. Дія договору припиняється з виплатою всієї суми вкладу разом з відсотками (п.6). Згідно квитанції від 30.10.2014 року [PERSON] передано відповідачу кошти в сумі 1528 дол. США. Відповідно до заяви від 03.02.2015 року позивач звертався до банку з вимогами про повернення йому вказаного банківського вкладу, однак на час розгляду справи грошові кошти за договором не повернуті. Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За змістом ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 3 ст. 1058 ЦК України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядження клієнта видати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку розрахункового документа. Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув позивачу всіх коштів за договором-заявою № 326933/68125/3-14 від 30.10.2014 року (вклад «Нові гроші»). Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 1528 дол. США, що станом на 26.05.2015 року за курсом НБУ (2113,37 грн. за 100 дол. США) еквівалентно 32286,64 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки вони не ґрунтуються на чинному законодавстві та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у зв'язку із звільненням позивача від сплати судового збору з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 322,86 грн.

Outcome: approved