Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», [PERSON] про визнання недійсним договору поруки № 1/11258423000-П від. 27.11.2007 року. Представник відповідача, який з'явився у судове засідання, позову не визнав. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснив, що позивач не підписував договір поруки, а отже такий договір є недійсним. Строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки він дізнався про існування договору в 2013 році, коли отримав документи виконавчого провадження. Просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що з встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно висновку № 09/03-395 від 06.11.2014 року експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Івано-Франківській області, підписи від імені поручителя [PERSON] на договорі поруки № 1/11258423000-П від. 27.11.2007 року виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 84-87). Будь-який розумний сумнів щодо обґрунтованості вказаного висновку експерта у суду в даний час відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За таких обставин, враховуючи, що дослідженими доказами підтверджується відсутність волевиявлення позивача щодо підписання договору поруки № 1/11258423000-П від. 27.11.2007 року, суд вважає, що цей договір слід визнати недійсним. Вимоги позову слід задовольнити до відповідачів публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», оскільки ці особи не визнають права позивача на вільне волевиявлення та відсутність зобов'язань поручителя за договором поруки і є сторонами договору у момент підписання та у даний момент. Відповідач [PERSON] у даному спорі є особою, у якої за рішенням суду можуть виникнути права чи обов'язки щодо однієї із сторін, але залучення його співвідповідачем є правом позивача, яким той скористався. У зв'язку з його участю у справі в якості співвідповідача суд з'ясував наявність спору між ним та позивачем і вважає, що з приводу договору поруки такий спір між цими сторонами відсутній, і тому у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору поруки № 1/11258423000-П від. 27.11.2007 року слід відмовити. Також суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки позивачем доведено, що про порушення його права на вільне волевиявлення та відсутність зобов'язань поручителя за договором поруки № 1/11258423000-П від. 27.11.2007 року він дізнався у 2013 році, а тому подав позов в межах строку. З відповідачів на користь позивача слід стягнути солідарно суму понесених позивачем судові витрат по оплаті судового збору та витрат на оплату експертизи, оскільки наявність висновку свідчить про оплату експертизи [PERSON] На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ст. 11, 15, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial