Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку і грошові вклади в порядку спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сім'єю більше п'яти років. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON], в результаті чого відкрилася спадщина на його майно. Ще 03.12.1983 року [PERSON] одружився із його матір'ю і з того часу вони проживали за [ADDRESS] та вели спільне господарство. Він також проживав із своєю матір'ю та вітчимом. 20.10.1992 року він змінив своє прізвище та по батькові з [PERSON] на [PERSON] У 1993 році він одружився та пішов від батьків проживати до дружини у с. Яснозір'я, Черкаського району, Черкаської області, проте потім повернуся та з 27.02.1996 року постійно проживав з ними та вів спільне господарство аж до смерті [PERSON] Від спадщини він не відмовлявся, а мати - [PERSON] 04.09.2011 року подала до Городищенської нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на його користь. У померлого [PERSON] спадкоємців 1-3 черг була лише його дружина [PERSON], котра від спадщини відмовилась. 17.03.2014 року він звернувся до Городищенської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину після [PERSON] на земельну ділянку та грошові вклади, проте нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії через відсутність рішення суду про встановлення факту проживання із померлим більше п'яти років. Враховуючи викладене, просив суд: встановити факт, що він проживав з [PERSON], який помер [INFO], однією сім'єю більше п'яти років по [ADDRESS], до дня смерті останнього; визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом після [PERSON], на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,16 га, яка розташована в адміністративних межах В'язівської сільської ради, Городищенського району, Черкаської області, та належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЧР № 024856; визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом після [PERSON], на грошові вклади у ТВБВ № 10023/-77 с. В'язівок філії - Черкаського облуправління АТ «Ощадбанк», особові рахунки: № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], та компенсаційний рахунок № [NUMBER]. В судовому засіданні, позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте до суду надійшов лист, у якому сільський голова просила справу розглядати у відсутність представника В'язівської сільської ради, проти позову не заперечує. Третя особа - [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи - РС Городищенського РУЮ в судове засідання не заявився, але в матеріалах справи мається лист, в якому він просить справу слухати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши позивача та його представника, третю особу, свідків, які підтвердили той факт, що дійсно позивач [PERSON] проживав з [PERSON], який помер [INFO], однією сім'єю більше п'яти років у [ADDRESS], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не достатньо обґрунтований, а тому підлягає до часткового задоволення. Відповідно до чинного законодавства, судом розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом вони породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Наведений у ст. 256 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпними. За наявності відповідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Однією із позовних вимог позивача [PERSON] є встановити факт, що він, проживав однією сім'єю більше п'яти років з [PERSON], який помер [INFO], що йому необхідно для виникнення особистих майнових прав, а саме: реалізації своїх спадкових прав. Згідно з положення пп.2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Факт спільного проживання позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю підтверджується наявними доказами у справі, зокрема: довідками виконавчого комітету В'язівської сільської ради від 18.02.2014 року № 78 та № 79. Крім того, факт проживання однією сім'єю позивача із померлим [PERSON], в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Таким чином, позов у цій частині є обґрунтованим та підтвердженим належним чином доказами, а тому його слід задоволити та встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] проживав з [PERSON], який помер [INFO], однією сім'єю більше п'яти років по [ADDRESS], до дня смерті останнього. Щодо вимог в частині визнання права власності на спадкове майно після [PERSON], то в цій частині позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не завив про відмову від неї. Відповідно до пп. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п. 3.5.) звертає увагу на те, що у справах про спадкування права власності на нерухоме майно, суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інший механізм, зокрема: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем тощо. Як вбачається з позицій учасників процесу, спору щодо права позивача [PERSON] на спадкування після [PERSON], немає. Єдиною підставою для відмови позивачу нотаріусом у отриманні свідоцтва про право на спадщину була відсутність підтвердження того, що він проживав зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років, тому оскільки судом вимоги щодо встановлення факту такого проживання задоволені, у позивача немає перешкод для оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed