Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.09.2018 року під час виконання ремонту обладнання стану на дільниці №2 цеху блюмінг, з ним у складі бригади дільниці з ремонту обладнання ЦКРМА стався нещасний випадок, що призвело до травми стопи - травматичному розчавленню нігтьових фаланг І-ІІ-ІІІ пальців правої ступні та відсіченню нігтьових фаланг І-ІІ пальців правої ступні. Після розслідування обставин нещасного випадку, комісія 18.09.2018 року склала акти форми Н-1 та Н-5, що є доказом настання нещасного випадку під час виконання трудових обов'язків. За висновком МСЕК від 12.12.2018 року йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності 20%. Нещасний випадок спричинив йому моральну шкоду. Тому, просить суд стягнути з відповідача на його користь 74000,00 гривень. Ухвалою від 11.03.2019 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник відповідача ПАТ «АМКР» [PERSON] подала до суду відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтовує тим, що відповідно до Закону України «Про охорону праці» працівник зобовязаний дбати про безпеку і здоровя оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. Працівник несе відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно п. 10 Акту, [PERSON] не дбав по особисту безпеку у процесі виконання робіт та віднесений до переліку осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці. Крім того, зазначила, що сума в розмірі 74000,00 грн. є завищеною, не відповідає тяжкості, характеру шкоди, розумності та справедливості про наявність якої стверджує позивач. Зазначені обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог позивача. Представник третьої особи Криворізького відділення\~управління виконавчої\~дирекції Фонду\~соціального страхування\~України в\~Дніпропетровській області\~[PERSON]\~надав до\~суду відзив,\~в якому\~позовні вимоги\~не визнав.\~Обґрунтовує тим,\~що моральна шкода відшкодовується підприємством. Згідно з ч. 8 ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦПК України та КЗпП. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзиви представника відповідача та третьої особи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] тривалий час працював на підприємстві відповідача. Актом про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом №15 від 14.09.2018 року встановлено, що нещасний випадок, що стався 14.09.2018 року на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з [PERSON], комісією визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Причини настання нещасного випадку, основна не виконання посадових обовязків та супутня - не виконання вимог інструкції з охорони праці; порушення технологічного процесу. Діагноз: травматичне розчавлення\~нігтьових фаланг\~І-ІІ-ІІІ\~пальців правої\~ступні;\~травматичне відсічення\~нігтьових фаланг\~І-ІІ\~пальців правої\~ступні (а.с. 5-10). Відповідно до довідки МСЕК від 12.12.2018 року [PERSON] встановлено 20% втрати професійної працездатності з 12.12.2018 року по 01.01.2020 року (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд не бере до уваги доводів представника відповідача про те, що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій та щодо відсутності у звязку з цим правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки нещасний випадок із позивачем стався саме під час виконання ним трудових обовязків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є належним відповідачем по справі. Відповідно до ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Свої моральні страждання, повязані з ушкодженням здоровя на ПАТ «АМКР» позивач оцінює в розмірі 74000,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнав ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків, у звязку з чим отримав 20% втрати професійної працездатності. При вказаних обставинах суд вважає, що в наслідок нещасного випадку порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров'я, тяжкість нещасного випадку, настання у зв'язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності у наслідок нещасного випадку. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому, суд вважає, що сума компенсації від ПАТ «АМКР» спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 25000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 74000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АМКР» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial