Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 15 липня 2016 року позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 1650 грн., а останній в свою чергу власноручно написав розписку в якій зобов'язався повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів до 15 серпня 2016 року. Факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів підтверджується розпискою, написаною ним власноруч. Відповідно до вищевказаної розписки, відповідач зобов'язався повернути позивачу грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому у строк до 15 серпня 2016 року включно. Однак, відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення грошових коштів, від будь-яких перемовин з приводу виконання грошового зобов'язання ухиляється. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по позиці за розпискою 1650 грн. та 97,89 грн. у вигляді 3% річних від простроченої суми позики, та 6212,25 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, а всього 7960 грн. 07.11.2018 до суду надійшла заява [PERSON] про уточнення позовних вимог, в якій він вказав, що відповідачем при отриманні ухвали про відкриття провадження у справі, добровільно сплачено частину боргу в сумі 5800 грн. Отже сума непогашеного боргу становить 8513-5800=2713 грн. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити частково з наступних мотивів. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що - порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, судом встановлено, що 15 липня 2016 року [PERSON] позичив під розписку [PERSON] грошові кошти готівкою у розмірі 1650 грн., а останній в свою чергу зобов'язався повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів в строк до 15 серпня 2016 року включно (а.с.4). При цьому, взятих на себе зобов'язань [PERSON] не виконав, борг за розпискою від 15 липня 2016 року не повернув. У результаті чого, станом на сьогоднішній день за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за вказаним договором в розмірі 7960 грн., а саме згідно розписки позичальника в якості неустойки передбачено сплату пені в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочки. Поскільки сума неповерненого боргу становить 1650 грн. : 0,5% = 8.25 грн. пені необхідно сплатити відповідачу за кожний день прострочки повернення боргу. Таким чином з відповідача за прострочку повернення боргу, яка на момент звернення до суду становить 753 дні, слід стягнути на користь позивача 753 дні х 8,25 грн. = 6212,25 грн. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню (1650 грн. основного боргу, 106,47 грн. відсотків, 6212,25 грн. пені за прострочку виконання зобов'язання, та враховуючи те, що [PERSON] сплатив [PERSON] 5800 грн.) - 2160 грн. непогашеного боргу. У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Із матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Токарчуком М.В. та [PERSON] 11 вересня 2018 року було укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 11 вересня 2018 року адвокат Токарчук М.В. надавав послуги [PERSON] на суму 300 грн. у формі: підготування позовної заяви (вартість 300 грн.) (а.с.7). Отже,

Outcome: approved