Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Приморської міської ради Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю (а.с.2). Ухвалою від 17 липня 2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.23). 24 липня 2017 року, на виконання даної ухвали, [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву до Територіальної громади в особі Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, треті особи: [PERSON], Приморська районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю (а.с.25). Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 2000 році він купив у [PERSON] житловий будинок № 247 по вул. Шевченка в м. Приморськ, який належав останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Приморською державною нотаріальною конторою 16.06.1988 року. Нотаріально договір купівлі-продажу вони не оформили, оскільки зазначений будинок не був зареєстрований в Приморському КПТІ, як того потребує ст. 182 ЦК України, після смерті [PERSON], яка померла 11 січня 1988 року. [PERSON] запевнив його, що у найкоротший строк він зареєструє за собою право власності на зазначений будинок і після цього вони нотаріально оформлять договір купівлю-продажу. В 2007 році [PERSON] помер так і не зареєструвавши за собою право власності на зазначений будинок. Інформація щодо звісних спадкоємців після смерті [PERSON] у нього відсутня. Після купівлі в 2000 році будинку, він деякий час робив там ремонт, а з 2001 року разом із своєю дружиною [PERSON], та синами: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], мешкає в будинку № 247 по вул. Шевченка в м. Приморську. З цього ж часу він здійснює постійний догляд за будинком та робить в ньому поточний ремонт, побудував в 2002 році вбиральню та душ, провів водопровід, зробив нову огорожу та басейн, обробляє город та постійно володіє й користуюся цією нерухомістю відкрито, не приховуючи цей факт від будь-кого. У грудні 2016 року ним було замовлено технічну інвентаризацію вищевказаного житлового будинку. Отже, понад 15 років він добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується зазначеним обєктом нерухомості, доглядає за будинком та прилеглою до нього територією, утримує це майно та здійснює постійний догляд за ним, тобто користується будинком як своєю власністю. Позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Шевченка, 247, загальною площею 54,9 кв.м, житловою площею 34 кв.м. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник позивача - [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні 11.08.2017 року не заперечував проти задоволення вимог позивача, пояснив, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і тривалий час продовжує відкрито безперервно володіти цим майном, тому він не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON], якій судом розяснено право заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, в судовому засіданні 11.08.2017 року пояснила суду, що вона не бажає і не буде заявляти самостійні вимоги, просить задовольнити вимоги позивача та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. Вони перебувають з позивачем у шлюбі з листопада 2000 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. З листопада 2000 року їх сімя постійно проживає у [INFO]. Вони доглядають за цим будинком, зробили ремонт у будинку, провели воду та газ. В інше місце для проживання вони ніколи не виїжджали, відносяться до будинку як до свого власного. Сусіди бачать як вони проживають у будинку, як обробляють земельну ділянку, на території якої розташовано будинок. Представник третьої особи - Приморської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, [PERSON], вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам неповнолітніх дітей і підлягають задоволенню. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він зареєстрований та проживає у [INFO]. Позивач в 2000 році купив у [PERSON] житловий будинок № 247 по вул. Шевченка в м. Приморськ, зробив у будинку ремонт, а, приблизно з листопада 2000 року, почав жити в цьому будинку разом з дружиною, потім у них народилися діти. Власником вказаного будинку колись була мати [PERSON] - [PERSON], кому належав будинок після її смерті йому невідомо. Сімя [PERSON] постійно поживає у даному будинку, позивач відкрито володіє будинком, доглядає за ним, обробляє землю, на якій знаходиться будинок, спілкується з сусідами, всі бачать проживання сімї позивача в будинку та вважають, що цей будинок належить позивачу. Свідок [PERSON], пояснила суду, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], по сусідству з [PERSON], який, приблизно у 2000 році, купив у сина [PERSON] - [PERSON], житловий будинок № 247 по вул. Шевченка в м. Приморськ. З вказаного часу позивач постійно проживав в даному будинку з дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Сімя [PERSON] обробляє город, який знаходиться у дворі будинку, ремонтує будинок, всі сусіди це бачать. [PERSON] помер, він в цьому будинку не проживав, матір, яка проживала у вказаному будинку, відвідував дуже рідко. Позивач відкрито володіє будинком, нікуди на постійне місце проживання не виїжджав. До того, як [PERSON] заселився, будинок знаходився в недоглянутому виді, дуже старий. [PERSON] зробив ремонт будинку та поставив паркан. Претензій до [PERSON] з приводу його проживання у вказаному будинку ніхто не предявляв, ніхто не заявляв про право власності на цей будинок. Свідок [PERSON], пояснив суду, що проживає по сусідству з позивачем. В будинку 247 по вул. Шевченка проживала жінка похилого віку з сином [PERSON], який переїхав в інше місце проживання в м. Приморську. Приблизно у 1986 - 1987 році жінка померла і будинок залишився без господаря. Син відвідував будинок рідко, якийсь час там жили квартиранти, а потім ніхто в ньому не проживав. Приблизно з осені 2000 року, в цьому будинку став проживати [PERSON], який зробив ремонт будинку, поставив паркан. Позивач весь час проживає у вказаному будинку з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, обробляє город, привів будинок у порядок, всі сусіди це бачать. Претензій до [PERSON] з приводу його проживання у зазначеному будинку ніхто не предявляв, він відкрито живе у будинку, спілкується з сусідами. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, третю особу, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 15.12.2016 року, на земельній ділянці по вул. Шевченка, буд. 247 в м. Приморську Запорізької області, знаходиться, зокрема: житловий будинок під літерою «Аа», загальною площею 54,9 кв.м, житловою 34,0 кв.м (а.с.5-7). Відповідно до звіту про незалежну оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Шевченка, будинок №247, який складено 20.12.2016 року, ринкова вартість обєкта оцінки: садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 37,3 кв.м та житловою 26,7 кв. м літ. «А», прибудова загальною площею 17,6 кв.м. та житловою 7,3 кв.м. літ. «а», сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», сарай літ. «Ж», убиральня літ. «З», душ літ. «И», басейн літ. «Е», водопровід літ. «К», огорожа №1, ворота з хвірткою №2 (згідно технічного паспорту субєкту господарювання фізичної-особи підприємця [PERSON]), що розташовані за адресою: Запорізька область, Приморський район, м. Приморськ, вул. Шевченка, будинок №247, становить 62 080,00 грн. (а.с.9-16). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 225 та зареєстрованого в Бердянському міжміському бюро технічної інвентаризації за №893 в книзі 19, спадкоємцями майна громадянина [PERSON], померлого 29 січня 1977 року, є в рівних частках кожний: жінка - [PERSON], яка проживає в [INFO], та син - [PERSON], який приживає за тією ж адресою. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться в м. Приморську по вул. Шевченка, 247, та належить спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право особистої власності на будову, виданого на підставі рішення виконкому Ногайської ради від 25.12.1959 року, № 34 і зареєстрованого в інвентарбюро за реєстровим № 3.25 «Ш». На 1/2 частки житлового будинку гр. [PERSON] видано свідоцтво про право власності за ст. 22 КпШС (а.с.20). Відповідно до повідомлення Приморського КПТІ Приморської районної ради Запорізької області від 03.08.2017 року за №385, станом на 31.12.2012 року, згідно паперових носіїв, які зберігаються у Приморському КПТІ ПРР ЗО, право власності на житловий будинок, що розташований по вул. Шевченка, буд. 247 в м. Приморську Запорізької області, зареєстроване за: [PERSON] - 1\\4 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори, р№225 та зареєстрованого в Приморському КПТІ 25.02.1981 року, р.№893, кн.19; [PERSON] - 1\\4 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області р№225 та зареєстрованого в Приморському КПТІ 25.02.1981 року, р.№893, кн..19; [PERSON] - 1\\2 частка на підставі свідоцтва про право власності від 21.02.1981 року, посвідченого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області, р.№223 та зареєстрованого в Приморському КПТІ 25.02.1981 року, р.№893, кн.19 (а.с.33). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25.07.2017 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державному реєстрі Іпотек відомості щодо обєкта нерухомого майна, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Шевченка, будинок №247, відсутні (а.с.41). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 08.09.2017 року, [PERSON], померла 11 січня 1988 року (а.с.64-65). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1050, спадкоємцями майна [PERSON], померлої 11 січня 1988 року, є [PERSON] син, який проживає в [INFO], в тому числі на 1/2 частку, зважаючи на відмову на його користь [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 3/4 частки житлового будинку, що знаходиться в м. Приморську по вул. Шевченка, 247, розташованих на земельній ділянці присадибних земель Ногайського радгосп-технікуму, що належить спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого Приморською державною нотаріальною конторою 21 лютого 1981 року за реєстровим №223, та свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 21 лютого 1981 року за реєстровим №225, зареєстрованих в Бердянському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу 19 за №893 (а.с.21). Згідно із свідоцтвом про смерть та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 29.08.2017 року, [PERSON], помер 26 жовтня 2007 року (а.с.17, 55). Відповідно до повідомлення Приморської державної нотаріальної контори від 04 серпня 2017 року, згідно перевірки паперових носіїв, станом на 04.08.2017 року із заявою про прийняття спадщини після померлого 26.10.2007 року [PERSON] до Приморської державної нотаріальної контори спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася (а.с.34). Згідно із свідоцтвом про одруження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 18 листопада 2000 року, про що зроблено запис № 70 Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського управління юстиції Запорізької області. Прізвище дружини після одруження - [PERSON] (а.с.26). Згідно із довідкою про склад родини №392 від 11 липня 2017 року, наданою Виконавчим комітетом Приморської міської ради Запорізької області, [PERSON]В, [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], він дійсно має склад родини: дружина [PERSON], [INFO], мешкає, але не зареєстрована, син [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] (а.с.18). Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.9 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до п.11 вказаної Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ , враховуючи положення\~статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення\~пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Відповідно до п. 13 даної Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Згідно п.14 зазначеної Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, виходячи зі змісту\~частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], яким за повідомленням Приморського КПТІ Приморської районної ради Запорізької області належав житловий будинок №247 по вул. Шевченка в м. Приморську Запорізької області, померли. Після смерті 11 січня 1988 року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Приморської державної нотаріальної контори звернувся її син - [PERSON], який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.07.1988 року, посвідчене державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 1050. Після смерті 26 жовтня 2007 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до Приморської державної нотаріальної контори спадкоємці не зверталися, спадкові справи не заводилися. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, право власності на даний житловий будинок не зареєстроване. Судом також встановлено, що [PERSON] з січня 2001 року і по даний час постійно проживає у житловому будинку № 247 по вул. Шевченка в м. Приморську, доглядає за вказаним житловим будинком, виконує ремонтні роботи, утримує прибудинкову територію, провів водопровід, зробив нову огорожу та басейн, обробляє город, не приховуючи вказані дії, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами. [PERSON] з вказаного часу постійно володіє і користується вказаною нерухомістю відкрито, не приховуючи цей факт від будь-кого. В судовому засіданні встановлено, що позивач ніколи не вживав ніяких заходів, спрямованих на приховання факту володіння майном від третіх осіб, у тому числі сумлінно виконував обов'язки, що лежать на власнику житлового будинку. Протягом всього періоду володіння будинком ніхто не оскаржував право позивача володіння та користування цим майном. При цьому протягом вищевказаного періоду позивач володів будинком безперервно, як своїм власним майном, що підтверджується поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків. \~Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів житловим будинком, розташованим за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Шевченка, будинок № 247, і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти цим будинком, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на вказаний житловий будинок. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved