Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Уманського РВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції, [PERSON], ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивував тим, що у вересні 2012 року він придбав у [PERSON] автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску, д.н.з. [NUMBER], шасі (кузов) № 221700Х0034649 0000377, коричневого кольору, що належав останній на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО 681628, виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування УДАІ УМВС в Миколаївській області 21.02.2013 року. За вказаний автомобіль він відразу ж сплатив [PERSON] 30000грн., а вона передала йому автомобіль та документи на нього. Хоч вони і не посвідчували нотаріально даний договір, але домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами договором купівлі продажу і фактично відбулося повне виконання договору. На підтвердження виконання умов договору купівлі продажу, 20.09.2012 року [PERSON] видала довіреність на його імя на право розпорядження вказаним вище рухомим майном. На протязі всього часу, після придбання автомобіля, він укладав угоди про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На час укладення договору купівлі продажу та посвідчення довіреності ніяких обтяжень на спірний автомобіль не було та він став власником автомобіля ГАЗ 2217, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. В 2014 році йому стало відомо про те, що в рамках виконавчого провадження, яке перебуває в Уманському районному відділі ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції, постановою державного виконавця було накладено арешт на спірний автомобіль. Він є правомірним власником даного автомобіля, і накладення арешту на автомобіль порушує його права як власника, а тому він звернувся з позовом до суду та просив суд визнати за ним право власності на автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску, придбаний за договором купівлі продажу від 20.09.2012 року у [PERSON] та скасувати арешт на вказаний транспортний засіб , що накладений постановою державного виконавця Уманського РВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції в межах виконання виконавчого провадження № 43409978. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити їх в повному обсязі та пояснив, що він проживає в сільській місцевості. Для його сімї потрібен був автомобіль, тому він придбав у [PERSON] автомобіль в м.Умань за 30000 гривень., при цьому [PERSON] віддала автомобіль відразу та дала розписку про отримання в нього коштів. Їздив він ним доти, поки автомобіль не затримали. На час купівлі він не знав що треба ставити автомобіль на облік та за браком коштів на себе автомобіль не переоформив. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання підтримала позовні вимоги [PERSON], просила суд їх задоволити в повному обсязі з тих підстав, що [PERSON] отримала кошти за вказаний автомобіль. Позивач з часу продажу ним відкрито користувався та вважав себе власником. Сплатив за нього кошти, тому необхідно визнати право власності на автомобіль ГАЗ 2217 за [PERSON] та скасувати арешт накладений на вищевказаний автомобіль. Представник відповідача Уманського РВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснила, що ДВС не може бути відповідачем, бо ніяких правовідносин з [PERSON] не має. При цьому вказала, що згідно виконавчого листа Уманського міськрайонного суду Черкаської області стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» борг в сумі 22136 грн. 16 коп. на цій підставі державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 43409978. Згідно проведеної перевірки майнового стану було встановлено, що за боржником [PERSON] на праві особистої власності належить автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску , д.н.з. [NUMBER], тому 29.08.2014 року постановою державного виконавця було накладено арешт на даний автомобіль та так, як місце перебування боржника було невідомо, неможливо було зясувати де знаходиться належний йому автомобіль, тому цього ж числа було даний автомобіль оголошено в розшук. Договір купівлі продажу автомобіля, на який посилається позивач укладений між [PERSON] та [PERSON] 20.09.2012 року станом на 29.08.2014 року належним чином не оформлений, нотаріально не посвідчений, автомобіль не знято з реєстрації, не змінено власника. Належною довіреністю [PERSON] на час арешту автомобіля не скористався. Право власності станом на час накладення арешту залишилося за [PERSON] Іншого належного боржнику майна не виявлено, боржниця офіційно ніде не працює, борг за кредитним договором не сплачує. В разі виключення з акту опису й арешту автомобіля та скасування арешту накладеного на належний автомобіль боржнику, дасть можливість провести відчуження майна та унеможливить подальше виконання рішення суду. На цій підставі просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі та просила дану справу розглянути в її відсутність. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що в своєму позові [PERSON] просить суд визнати за собою право власності на автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску, який був арештований та описаний в ході виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», який є стягувачем по виконавчому провадженні щодо стягнення з [PERSON] заборгованості. Договір купівлі продажу автомобіля від 20.09.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] банк вважає недійсним на підставі п.1 ст.215 ЦК України, а саме недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог ст.203 ЦК України. Аналізуючи всі обставини, можливо дійти висновку про те, що видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. Оскільки визнання за [PERSON] права власності на вказаний автомобіль унеможливить виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості, тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 20.09.2012 року [PERSON] передала в користування [PERSON] автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску, д.н.з. [NUMBER], шасі (кузов) № 221700Х0034649 00003777, коричневого кольору, що належав останній на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО 681628, виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування УДАІ УМВС в Миколаївській області. За вказаний автомобіль [PERSON] сплатив [PERSON] 30000 гривень, а вона передала йому автомобіль та документи на нього. На підтвердження того, що [PERSON] продала [PERSON] автомобіль, сторони уклали письмовий договір купівлі продажу від 20.09.2012 року. На підтвердження виконання умов договору купівлі продажу, 20.09.2012 року [PERSON] видала довіреність на імя [PERSON] на право розпорядження вказаним вище рухомим майном. Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску, д.н.з. [NUMBER], посилаючись на договір купівлі продажу від 20.09.2012 року та довіреність виданою [PERSON] на його імя на право розпорядження вказаним вище рухомим майном. Згідно п.4 ч.1 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, вчиняються у письмовій формі. Загальний порядок укладення договорів будь якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання- передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію вище вказаного транспортного засобу, серія САО № 681628, виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Миколаїв УДАІ УМВС в Миколаївській області, [PERSON] є власником зазначеного автомобіля. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Тому договір купівлі продажу автомобіля від 20.09.2012 року укладений між [PERSON]. та [PERSON], який наданий позивачем є не дійсним (нікчемним правочином) на підставі ч.1 та ч.2 ст.215ЦК України, а саме недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог ст.203.ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску, д.н.з СА6629АР, на який позивач просить визнати за собою право власності, має власника це [PERSON], яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі продажу автомобіля, а наданий позивачем договір купівлі продажу є неналежним і недопустимим доказом у справі, внаслідок його нікчемності, тому відсутні правові підстави для визнання права власності за позивачем [PERSON] права власності на автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску, д.н.з СА6629АР. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача [PERSON] щодо скасування арешту з автомобіля ГАЗ 2217, 1999 року випуску, д.н.з. [NUMBER], враховуючи наступні обставини. На виконанні Уманського РВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 43409978 по виконанню виконавчого листа Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 705/7328/13-ц від 25.04.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 22136 грн. 36 коп. Згідно ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», якщо боржник не сплачує заборгованість самостійно в установлений законом термін, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. При перевірці державним виконавцем майнового стану боржника [PERSON] не було виявлено належного їй на праві власності майна, окрім зареєстрованого згідно облікової картки приватного транспортного засобу на праві власності на автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. На цій підставі державним виконавцем Уманського РВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції постановами від 29.08.2014 року було накладено арешт на вказаний автомобіль та оголошено розшук вищевказаного транспортного засобу. Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки, судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] не є власником автомобіля, на який накладено арешт, тому позовні вимоги про скасування арешту накладеного на автомобіль ГАЗ 2217, 1999 року випуску, д.н.з. [NUMBER] задоволенню не підлягають. Відповідно ст.ст. 203, 208, 220, 237, 240, 244, 245, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.1998 року № 1388 «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», Порядку з здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200,

Outcome: dismissed