Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачу. Своєчасно він не звернувся до нотаріальної контори, щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки не знав, що померла залишила на його ім`я заповіт. Просить суд визначити йому додатковий 2-х місячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, представником позивача адвокатом Сірим І. О. надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Куликівська селищна рада надала відзив за підписом селищного голови Постернак Ю. О., відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути у відсутність представника Куликівської селищної ради. Позовна заява надійшла до суду 16 лютого 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 18 лютого 2021 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25 березня 2021 року. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина (а.с. 7). Згідно з копією довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 4 від 06 січня 2021 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно з інформаційною довідкою № 29-25-0.29-18/108-21 від 11.02.2021 року виданою Відділом у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] дійсно значиться під № 112 у списках громадян Орлівської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай) у додатку до державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН № 000020 виданого КПС «Україна», відповідно до рішення Орлівської сільської ради від 30.05.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 12 від 15.10.1995 року. На ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0247251, зареєстрований за № 440 від 16.09.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Орлівській сільській раді, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 5,49 га (а.с.11). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . Заповіт складений 17 липня 2001 року, посвідчений виконавчим комітетом Орлівської сільської Ради народних депутатів Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі за № 85 (а.с. 10). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.22). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців [PERSON] , які претендують на спадщину, судом не виявлено. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, в тому числі, наприклад, і через юридичну необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. У постанові від 04.03.2020 року справа № 133/1880/18 Верховний Суд вказав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд враховує свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 і відображено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18; від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц; від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18; від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18. Позивач є спадкоємцем майна покійної [PERSON] за заповітом, разом зі спадкодавцем не проживав. Посилання позивача на ту обставину, що про існування заповіту йому до цього часу було не відомо, нічим не спростовані. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, правам, свободам чи інтересам інших осіб та є підставою для задоволення позовних вимог. Таким чином, суд вважає поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, тому відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved