Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування гаража № [NUMBER] розташованого в гаражному кооперативі «Енергія» за адресою м.Хмельницький, провул.Тракторний 31/1 за рішенням приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Романішина Я.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41029336 від 10.05.2018 року та визнання права власності на гараж за набувальною давністю. [PERSON] володіє та користується відкрито і безперервно гаражем № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Енергія» за адресою м.Хмельницький, провул.Тракторний 31/1 з травня 2004 року на підставі домовленості з відповідачем [PERSON] про купівлю у нього недобудованого гаража, що підтверджується письмовою розпискою від 15.05.2004 року. За власні кошти добудував гараж і з 2004 року став членом гаражного кооперативу «Енергія», що підтверджується членською книжкою(перепусткою)№1/16. [PERSON] мав намір вчинити необхідні юридичні дії для оформлення відчуження гаража, проте з невідомих причин зволікав із здійсненням своїх намірів. Про відчуження [PERSON] гаража іншій особі [PERSON] за договором дарування 10.05.2018 року позивач дізнався лише 5 листопада 2019 року. Дії [PERSON] щодо відчуження гаража № [NUMBER] в гаражному кооперативі «Енергія» за адресою м.Хмельницький, провул.Тракторний 31/1 на підставі договору дарування від 10.05.2018 року, свідчать про обман іншої сторони відносно обставин, які мають істотне значення, а саме то, що фактичним власником зазначеного майна є позивач. В свою чергу [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні гаражем№ [NUMBER] розташованим в гаражному кооперативі «Енергія» за адресою м.Хмельницький, провул.Тракторний 31/1, шляхом припинення його фактичного використання, звільнення від власних речей та речей третіх осіб та передачі належному власнику [PERSON] , шляхом передання ключів від вказаного гаража. Заявляючи про своє право як легітимного та добросовісного власника гаража, позивач за зустрічним позовом вказала, що [PERSON] без дозволу [PERSON] та будь-якої правової підстави обмежує її у праві реалізації права власності. В судовому засіданні позивач та його представник основний позов підтримали та просили його задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав та просив його задоволити. Представник третьої особи підтримав позицію позивача за основним позовом. [PERSON] позов заперечила та подала зустрічний позов, який просила задоволити. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] просили відмовити у задоволені зустрічного позову, підтвердили тривале та безперервне використання спірного гаража [PERSON] [PERSON] зауважив, що ним не оскаржувались будь-які дії щодо примусового відчуження гаража. Третя особа за зустрічним позовом заперечила вимоги [PERSON] . Опитані в судовому засіданні свідки підтвердили тривале та безперервне користування [PERSON] гаражом за адресою [ADDRESS] . Вказали, що [PERSON] фактично приидбав лише фундамент гаража та самостійно здійснював забудову. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матерали справи, суд знаходить основний позов непідлягаючим задоволенню; зустрічний позов є таким , що підлягає задоволенню. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі №910/17274/17 зазначено, що основним при визначенні підстав набуття нерухомого майна за набувальною давністю є добросовісність заволодіння майном, що означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно\~захистити свої цивільні права та захистити\~виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом.\~Володілець майна в момент його\~заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність\~заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності \~на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність\~за набувальною давністю. Підставою добросовісногозаволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном\~за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність\~за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно\~заволодіти\~саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття\~ за набувальною давністю,\~якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного\~законом для набуття\~права власності на майно\~за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абз.2 ч.3 ст. 344 ЦК України); не переривається\~ набувальна давність, якщо особа, яка\~ заявляє\~про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦКі України строк, що різниться\~залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності\~на майно\~за набувальною давністю не повинен обмежувати чи\~забороняти таке набуття. При цьому\~право власності на нерухоме майно, транспортні\~засобі,\~цінні папери набувається виключно\~за \~рішенням суду. Позивач за первісним позовом [PERSON] , за його твердженням, фактично володів та користувався на підставі домовленості з відповідачем [PERSON] про купівлю недобудованого гаража за адресою [ADDRESS] , що підтверджується розпискою від 15.05.2004 року. Відповідно до копії письмової розписки 15 травня 2004 року [PERSON] передав [PERSON] 850 доларів США за недобудований гараж в масиві « [ADDRESS] , бокс 16. В той же час, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.03.2009 року, на підставі рішення від 11.12.2008 року, за номером 1465 право власності на гараж в м.Хмельницькому, гаражний масив по провулку Тракторному, гар.блок 1, бокс 16 зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до свідоцтва від 1.03.2018 року в процесі здійснення виконавчого провадження, внаслідок наявності у [PERSON] боргових зобов`язань перед [PERSON] , шляхом заліку його вимог в рахунок ціни майна, останнім набуто право власності на гараж в [ADDRESS] , гар.блок 1, бокс 16. Дане свідоцтво ніким не оспорювалось. Свідоцтво від 1.03.2018 року не оспорено. [PERSON] оформив дарування вищевказаного гаража на [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 10.05.2018 року, який нотаріально посвідчений у встановленому порядку. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за [PERSON] права власності на спірний гараж за набувальною давністю, оскільки після введення приміщення в експлуатацію, останнє реєструється за [PERSON] 10.03.2009 року, після чого на законних підставах в порядку передбаченому законодавством переходить у власність [PERSON] 1.03.2008 року, який відчужує в порядку дарування [PERSON] вказаний об`єкт нерухомого майна 10.05.2018 року. Таким чином, відсутній десятирічний термін з моменту реєстрації об`єкта нерухомого майна, після введення його в експлуатацію, як підстава для набуття права власності за [PERSON] за набувальною давністю на гараж в [ADDRESS] , гар.блок 1, бокс 16. Беручи до уваги викладене, підстави для визнання недійсним договору дарування від 10.05.2018 року відсутні. Будь-який обман щодо обставин, які мають істотне значення, а саме то, що фактичним власником зазначеного майна є [PERSON] в діях [PERSON] недоведений.(ст.230 ЦК). В той же час, в судовому засіданні не заперечено [PERSON] щодо користування ним спірним гаражним приміщення, що в свою чергу обмежує право власності [PERSON] та є підставою для прийняття рішення про усунення перешкод у користуванні гаражем в [ADDRESS] , шляхом припинення його фактичного використання, звільнення від власних й третіх осіб речей та передачі належному власнику- [PERSON] у вигляді ключів від вказаного гаража, відповідно до ст..ст.316,317,319,321,391 ЦК України. Судові витрати за зустрічним позовом у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Outcome: approved