Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до УМВС України в Тернопільській області, Прокуратури Тернопільської області про зняття арешту та повернення майна власнику. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він являється власником автомобіля [NUMBER]. Крім нього доступ та дозвіл щодо користування його речами має його син [PERSON] В ніч з 28 на 29 липня 2014 року його син [PERSON] разом із іншими особами, використовуючи належний позивачу автомобіль [NUMBER], скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за що його 20 листопада 2014 року вироком Козівського районного суду визнано винним та засуджено до покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі. В ході розслідування кримінального провадження стосовно сина позивача слідчими СВ Тернопільського МВ 29 липня 2014 року було проведено огляд автомобіля [NUMBER], під час якого було виявлено та вилучено належне позивачу майно, а саме: мобільний телефон «NОКІА» ІМЕІ [NUMBER], наручний годинник «Амбер», зв'язку ключів із двох штук та брелком, три флеш-накопичувачі, пістолет «Борнет 3000», захисні технічні окуляри, ручні кусачки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Gelу МК», д.н.з. [NUMBER], талон № 130191, ключі до автомобіля, пара рукавиць, металевий гачок, металевий буксировочний палець, ключі до замка запалювання автомобіля [NUMBER], та сам автомобіль. 31 липня 2014 року ухвалою слідчого судді Козівського районного суду Тернопільської області на це майно було накладено арешт. 20 листопада 2014 року вироком Козівського районного суду Тернопільської області клопотання позивача про звільнення з-під арешту та повернення вищевказаного майна, залишено без розгляду, [PERSON] роз'яснено право на його вирішення в порядку цивільного судочинства. Все арештоване майно не являється предметом кримінального правопорушення і надавалось сину [PERSON] лише у тимчасове користування у побутових потребах. За вказаних обставин, позивач посить витребувати із Прокуратури Тернопільської області свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Gelу МК», д.н.з. [NUMBER], а також зняти арешт та повернути належне йому майно, а саме: мобільний телефон «NОКІА» ІМЕІ [NUMBER], наручний годинник «Амбер», зв'язку ключів із двох штук та брелком, три флеш-накопичувачі, пістолет «Борнет 3000», захисні технічні окуляри, ручні кусачки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Gelу МК», д.н.з. [NUMBER], талон № 130191, ключі до автомобіля, пару рукавиць, металевий гачок, металевий буксировочний палець, ключі до замка запалювання автомобіля [NUMBER] та сам автомобіль. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили їх задовільнити в повному обсязі. Представник відповідача Прокуратури Тернопільської області в судовому засіданні заперечувала проти позову, в частині позовних вимог до Прокуратури Тернопільської області, та просила суд їх відхилити, як такі, що заявлені до неналежного відповідача. Представник відповідача УМВС України в Тернопільській області в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. Вважає, що дана справа повинна розглядатися в порядку кримінального судочинства. Заслухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Як вбачається із накладної №346 від 01 серпня 2008 року, виданої Іноземним підприємством «АІС-ТЕРНОПІЛЬ», [PERSON] придбав автомобіль марки «Gelly МК». Згідно Витягу з кримінального провадження №12014210010001838, внесеного 29 липня 2014 року, 29 липня 2014 року в Козівський РВ УМВС України в Тернопільській області поступило повідомлення від в.о. завідуючого Ощадбанку [PERSON], 1964 р.н., жительки [ADDRESS], про те, що в смт.Козлів по вул.Галицькій, 15 з приміщення Ощадбанку невідомі особи в період з 18.00 год. 28 липня по 05.00 год. 29 липня 2014 року шляхом пошкодження дверей даного банку таємно викрали грошові кошти з банкомату в сумі близько 100 тис. грн., чим завдали шкоди Ощадбанку на вказану суму. Серед осіб, які повідомлені про підозру, є [PERSON], [INFO]. Ухвалою слідчого судді Козівського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2014 року в справі №600/887/14-к накладено арешт на майно, в тому числі: мобільний телефон «NОКІА» ІМЕІ [NUMBER], наручний годинник «Амбер», зв'язку ключів із двох штук та брелком, три флеш-накопичувачі, пістолет «Борнет 3000», захисні технічні окуляри, ручні кусачки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Gelу МК», д.н.з. [NUMBER], талон № 130191, ключі до автомобіля, пара рукавиць, металевий гачок, металевий буксировочний палець, ключі до замка запалювання автомобіля [NUMBER], та автомобіль [NUMBER], вилучений 29 липня 2014 року в ході огляду вказаного автомобіля. Згідно постанови про здачу на зберігання речових доказів від 08 вересня 2014 року, винесеної старшим слідчим СУ УМВС України в Тернопільській області капітаном міліції Антончаком І.П. під час розгляду матеріалів кримінального провадження №12014210110000184, майно, на яке слідчим суддею Козівського районного суду Тернопільської області накладено арешт, здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів УМЗ УМВС України в Тернопільській області. Як вбачається з резолютивної частини вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2014 року в справі №600/1125/14-к, клопотання про звільнення з-під арешту майна [PERSON] залишено без розгляду, оскільки відсутні докази про належність даного майна йому, роз'яснено його право на вирішення в порядку цивільного судочинства, зняття арешту і повернення майна власнику. З листа УДАІ УМВС України в Тернопільській області №13/П-7а.з. від 26 січня 2015 року слідує, що згідно з автоматизованим обліком зареєстрованих транспортних засобів УДАІ УМВС України в Тернопільській області АІС «Автомобль» транспортний засіб марки GEELY JL 7162, номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], станом на 23 січня 2015 року зареєстрований за [PERSON], жителем с.Заздрість Теребовлянського раону Тернопільської області. За вказаних вище обставин, судом встановлено, що [PERSON] не був учасником кримінального провадження, а тому у нього відсутній правовий механізм оскарження постанови про накладення арешту у рамках кримінального провадження. Вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2014 року в справі №600/1125/14-к, клопотання позивача ро звільнення з-під арешту майна залишено без розгляду, у зв'язку з чим останній звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за захистом свого порушеного права. Відповідно до положень ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України захисту в порядку цивільного судочинства підлягає лише порушене право. В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року №6-26цс13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5. Проаналізувавши норми Закону, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, звільнити з-під арешту, який накладено ухвалою слідчого судді Козівського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2014 року в справі №6000/887/14-к, та повернути належне позивачу майно, а саме: автомобіль [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Gelу МК», д.н.з. [NUMBER], талон [NUMBER], ключі до замка запалювання автомобіля [NUMBER], ключі до автомобіля. Звільняючи з-під арешту свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Gelу МК», д.н.з. [NUMBER], талон [NUMBER], ключі до замка запалювання автомобіля [NUMBER], та ключі до автомобіля, суд виходить з положень ст.186 ЦК України, так як ці речі призначені для обслуговування автомобіля [NUMBER], пов'язані з ним спільним призначенням, є його приналежністю. В частині позовних вимог [PERSON] про звільнення з-під арешту та повернення йому мобільного телефону «NОКІА» ІМЕІ [NUMBER], наручного годинника «Амбер», зв'язки ключів із двох штук та брелком, три флеш-накопичувачі, пістолета «Борнет 3000», захисних технічних окуляр, ручних кусачок, пари рукавиць, металевого гачка, металевого буксировочн пальця, суд відмовляє за їх недоведеністю, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він є власником майна, згідно вказаного переліку. Заявлена до Прокуратури Тернопільської області вимога про витребування свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Gelу МК», д.н.з. [NUMBER], є безпідставною, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, вказаний документ, згідно постанови про здачу на зберігання речових доказів від 08 вересня 2014 року, здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів УМЗ УМВС України в Тернопільській області. Таким чином, Прокуратура Тернопільської області є неналежним відповідачем в даній справі, так як не порушувала будь-яких прав та законних інтересів позивача [PERSON]

Outcome: partial