Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 08.04.2009 року. В шлюбі у них народилася двоє дітей: син [PERSON] , повнолітній та дочка [PERSON] , [INFO] , яка в даний час є також повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14..05.2018 року постановлено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1000 грн. та додаткових витрат у розмірі 300 грн. щомісячно починаючи з 14.02.2018 року і до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення дитиною 23 років. Зазначає, що у зв`язку тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» від 08.07.2017 року, внесено зміни у розмір аліментів, встановивши мінімальний гарантований розмір аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, а тому відповідач мав сплачувати більший розмір аліментів, оскільки на навчання дочки було затрачено більше матеріальних коштів. Просить суд, змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини з 1000 грн. на Ѕ частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, перерахувавши їх починаючи з 09.02.2018 року і до закінчення навчання. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2019 року позовну заяву ухвалено вважати неподаною та повернуто позивачу. Постановою Волинського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2019 року в даній справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2019 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В установлений строк від відповідача відзив не надійшов. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що 08.04.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно актового запису №612 від 06.11.2009 року. У спільному подружньому житті у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки №1410 від 07.12.2018 року вбачається, що [PERSON] була студенткою Луцького педагогічного коледжу на денній формі навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с. 4). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.05.2018 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. та додаткових витрат у розмірі 300 грн. щомісячно починаючи з 14.02.2018 року і до закінчення нею навчання, але не пізніше досягнення дитиною 23 років (а.с. 5). Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, тощо. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс14. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК України, яким визначався розмір 30%). Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 459/2181/17. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1000 грн. до Ѕ частки заробітної плати відповідача, перерахувавши їх починаючи з 09.02.2018 року, посилаючись на погіршення її матеріального стану та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину. Проте, в обґрунтування позовних вимог [PERSON] не надала суду належних доказів, щодо погіршення її матеріального становища чи становища її дитини. Наявна у справі довідка Головного управління ДПС у Волинській області від 02.10.2019 року про доходи відповідача, також не підтверджує факт покращення матеріального становища останнього. Таким чином, збільшення та перерахунок розміру аліментів у зв`язку зі зміною законодавства не ґрунтуються на зазначених вимогах закону та не узгоджується з визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину, а тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed