Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування до Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 07 січня 2014 року померла його мати [PERSON]. За життя мати 29 серпня 2012 року залишила заповіт, посвідчений секретарем Леськівської сільської ради Черкаського району, яким заповіла йому все належне майно. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Виноградна, 67 в с. Леськи Черкаського району Черкаської області. Позивач звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої 07 січня 2014 року у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Виноградна, 67 в с. Леськи Черкаського району Черкаської області. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надавши суду заяву в котрій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Леськівської сільської ради Черкаського району, в судове засідання не зявився, але від сільської ради надійшла письмова заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі її представника. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. В судовому засіданні встановлено, що 07 січня 2014 року [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 223511 виданим 09.01.2014 року виконавчим комітетом Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 04. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 29.08.2012 року посвідченого секретарем Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області та зареєстрованого у реєстрі за № 25, позивач [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Виноградна, 67 в с. Леськи Черкаського району Черкаської області, після смерті [PERSON], померлої 07 січня 2014 року. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно п. 23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в установлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, правам та інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення і за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: approved