Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить суд встановити факт неправильності запису в акті громадського стану № 111 від 16.05.1951 року про його народження виданого на його ім'я Корецьким районним бюро ЗАГСу Рівненської області та змінити його вказавши замість ім'я [PERSON], по-батькові замість [PERSON] - [PERSON], та крім того встановити факт, що національність [PERSON], який народився [INFO] в с. Мізоч Здолбунівського повіту Волинського воєводства, римсько-католицького віросповідання - поляк. Заявник в судове засідання не прибув, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь у встановленому законом порядку. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги свого довірителя підтримав із підстав зазначених у заяві. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції, як заінтересована особа, подав суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника відділу, одночасно зазначаючи, що вимоги заявника стосуються Корецького відділу ДРАЦС. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корецького районного управління юстиції у Рівненській області, як заінтересована особа, подав суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника відділу, одночасно зазначаючи, що заперечень стосовно заявлених вимог не мають. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 1951 року Корецьким Райбюро ЗАГС Ровенської області складено актовий запис № 111 про поновлення актового запису про народження заявника, в якому зазначено ім'я дитини - «[PERSON]», а батьки: «[PERSON], національність - українець; Мати - [PERSON] національність - українка», що підтверджується Свідоцтвом про народження заявника, серії [NUMBER] від 16.05.1951 року, виданого Корецьким Райбюро ЗАГС Ровенської області (а.с.11). Згідно архівної довідки Державного архіву Волинської області від 21 листопада 2014 року за № 1963/01-20 в списках виборців 56-го округу гміни Сильно Луцького повіту Волинського воєводства по виборах в Сейм Польської республіки за 1938 рік значаться [PERSON], 1913 року народження та [PERSON], 1912 року народження жителі с. Гораймівка. Крім того, як вказано в тій же довідці, в документах Луцької окружної біржі праці, яка діяла в період окупації Волинської області нацистськими загарбниками в період 1941-1944 роках є списки жителів села Холоневичі Цуманського району у якому значаться: [PERSON], 1913 року народження, за національністю поляк, римо-католицького віросповідання, [PERSON], 1913 року народження, за національністю українка, православного віросповідання; [PERSON], 1938 року народження, польської національності, римо-католицького віросповідання; [PERSON], 1942 року народження за національністю поляк, римо-католицького віросповідання. Імена, по батькові так як у документах (а.с.6). З урахуванням вище викладеного в актовому записі № 111 від 16 травня 1951 року про поновлення актового запису про народження заявника, невірно вказано ім'я та по-батькові дитини. Закон України від 01 липня 2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI) регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 2 Закону № 2398-VI визначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до статті 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті та проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Зокрема, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (стаття 6 Закону № 2389-VI). Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (стаття 22 Закону № 2398-VI). Судом встановлено, що [PERSON] звертався до відділу реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції із заявою про внесення змін до актового запису № 111 від 16 травня 1951 року, однак відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції було надано відповідь про неможливість внесення змін до актових записів у зв'язку із відсутністю підтверджуючих документів, що підтверджується листом від 16.02.2015 року № 113/12-21 (а.с.12). Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07 липня 1995 року, питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Частиною другою статті 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім зазначених у частині першій статті 256 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 234 ЦПК України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності і юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи наведене та беручи до уваги, що встановлення факту неправильності запису в акті про народження заявника має юридичне значення для самого заявника, суд дійшов висновку про задоволення заяви у цій частині, з урахуванням ч. 3 ст. 235 ЦПК України - підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання. Як визначено ст. 15 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій. Крім того в роз'ясненні, наведеному у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07 липня 1995 року, чітко вказано, що суд вирішує питання лише щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, а не зміну його. Так, як в свідоцтві про народження заявника вказано, що його батько є українцем, суд позбавлений можливості задовольнити вимогу заявника щодо встановлення факту національності його батька «поляк». Крім того, в переліку справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, передбачених ст. 256 ЦПК України, відсутня така категорія справ, як встановлення судом факту належності особи до певної національності. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, крім зазначених в ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проте, чинним законодавством України не передбачено виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб через віднесення їх до певної національності. Навпаки, за змістом ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознакою етнічного походження. Також, суд вважає, що в даному випадку право заявника на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах, що підтверджують його особу, національності батька «поляк», не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе поляком, виявляти почуття національного самоусвідомлення. На підставі викладеного,

Outcome: partial