Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 лютого 2010 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у них є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Заявник вказує, що сумісне проживання подружжя а ні на сьогоднішній день, а ні в подальшому фактично неможливе, оскільки позивач засуджений до довічного позбавлення волі згідно вироку судової колегії в кримінальних справах Тернопільського обласного суду від 17 листопада 2000 року. З дружиною та дітьми відносин не підтримує, оскільки остання виїхала за кордон України та за інформацією третіх осіб, перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком іноземного громадянства та проживає разом із їх неповнолітньою дитиною. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] засуджений до довічного позбавлення волі, тому заява про розірвання шлюбу подається в порядку окремого провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, надали суду заяви, про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 22.02.2010 року, сторони 22.02.2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 267 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між подружжям, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Таким чином, з підстав викладених вище у мотивувальній частині рішення, наявні підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved