Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 97131,38 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 13 березня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, згідно з яким позивач надав відповідачу безоплатно в позику грошові кошти в сумі 37131 грн. 38 коп. з кінцевим терміном повернення до 15 травня 2014 року, крім того, 21 березня 2014 року між позивачем та відповідачем знову був укладений договір позики грошових коштів, за умовами якого позивав надав відповідачу безоплатно в позику грошові кошти в сумі 14 000 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 21 травня 2014 року, також 02 січня 2015 року між сторонами по справі був укладений договір позики грошових коштів, згідно з яким позивач надав відповідачу безоплатно в позику грошові кошти в сумі 46000 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 02 травня 2015 року. 04 квітня 2017 року ним було направлено відповідачу вимогу про погашення заборгованості, проте остання залишилась без відповіді та задоволення. Відповідач від виконання прийнятих на себе зобов'язань з повернення позик ухиляється. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без участі його та позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 19 жовтня 2017 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч.1 ст. 224 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 13.03.2014 року, 21.03.2014р. та 02.01.2015р. між [PERSON] (Позикодавець) до [PERSON] (Позичальник) укладено три договори позики, оформлені письмовими угодами. Так, 13 березня 2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, згідно з яким позивач надав відповідачу безоплатно в позику грошові кошти в сумі 37131 грн. 38 коп. з кінцевим терміном повернення до 15 травня 2014 року. Крім того, 21 березня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, за умовами якого [PERSON] надав відповідачу безоплатно в позику грошові кошти в сумі 14 000 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 21 травня 2014 року. Також 02 січня 2015 року між сторонами по справі був укладений договір позики грошових коштів, згідно з яким позивач надав відповідачу безоплатно в позику грошові кошти в сумі 46000 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 02 травня 2015 року Факт отримання коштів у загальній сумі 97131,38 грн. підтверджується змістом вказаних договорів та заявами, в яких відповідач зазначає, що отримав грошові кошти від позивача у позику. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи, що в договорах позики та відповідних заявах відповідача /а.с. 5-13/ зазначені сторони зобов'язання (позикодавець та позичальник), грошові суми, які передавались, строк повернення позики, її безоплатність та особистий підпис позичальника, тобто, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, і грошові кошти, які є предметом позики, передані відповідачу, суд дійшов висновку про укладення цих договорів відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але в порушення приведених умов договорів позики, укладених між сторонами по справі, вимог ст.ст. 525, 526, 629, 1048, 1049 ЦК України, одержані відповідачем позики по спливу встановлених договорами строків їх повернення Позичальником не повернуті. Неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань змусило позивача звернутися за захистом своїх майнових прав до суду. Згідно з ч. 3 ст. 10, ст. ст. 57, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів на їх підтвердження, в судове засідання не з'явився без поважних причин. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 97131,38 грн. витікає з умов укладених між сторонами по справі угод, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] загальної заборгованості по договорам позики в розмірі 97131,38 грн. задовольнити відповідно до ст.ст.11, 509, 525, 526, 610, 629, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України. Судові витрати покласти на відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved