Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив та в якому просить визнати за собою в порядку спадкування право власності на майнові права засновника Селянського (Фермерського) господарства «Терра», яке зареєстровано як юридична особа з 23.04.1997 року та зобов`язати орган державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зареєструвати право власності за ним на майнові права на СФГ «Терра». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.04.1997 року було зареєстровано юридичну особу - СФГ «Терра», 13.09.2012 року відомості про господарство були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно ЄДР власником статутного капітулу господарства у сумі 2 000 грн. є мати позивача [PERSON] . Статтею 23 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачено успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини). Звернувшись до державного нотаріуса із питання видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було відмовлено, оскільки згідно ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» неможливо встановити спадкове майно, яке належало спадкодавцю. Ухвалою суду від 04ю.06.2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі та витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 36-37). Ухвалою суду від 30.09.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по справі (а.с. 139). Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився але від нього наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, просить суд прийняте законне рішення по справі (а.с. 133). Представником третьої особи в судове засідання не з`явився, та від нього наявна заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 143) Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого ВДРАЦС Біляївського МУЮ в Одеській області (а.с. 47). За життя [PERSON] , згідно загальних положень статуту господарства за рішенням членів її сім`ї було утворено Селянське (Фермерське) господарство «Терра», за п. 3.2 статуту, селянське господарство створено рішенням Біляївської районної державної адміністрації за заявою його голови - [PERSON] та зареєстровано за № 140 від 23.04.1997 р., яка відповідно п.п 2.2 статуту, головою селянського господарства є його засновник або особа яка є його правонаступником. Згідно п.п. 1.2 статуту, місцезнаходженням господарства є [ADDRESS] (а.с. 11-19). Позивач, як спадкоємець першої черги після смерті матері звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із усною заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак листом від 29.01.2020 року № 272/02-14 нотаріус повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в частині статутного капіталу СФГ «Терра», оскільки в статуті не зазначено яким чином розподіляється складений капітал господарства, а саме 2 000 грн. між засновниками господарства та членами його сім`ї. Таким чином на підставі ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» неможливо встановити спадкове мано, яке належало [PERSON] та на яке можливо видати свідоцтво (а.с. 7-8). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - визнання права. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на майнові права засновника селянського (фермерського) господарства. Згідно ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство» далі Закону - фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. Відповідно ст. 20 Закону - майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Згідно до ч. 1 ст. 22 Закону, фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. Стаття 23 Закону передбачає, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. В роз`ясненнях, що містяться в п. 9 Постанови №20 від 22.12.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи наведене, спадкоємці спадкують лише права та обов`язки фізичної особи - спадкодавця, а не юридичної особи, якою є фермерське господарство. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкодавець [PERSON] була єдиним засновником фермерського господарства, проте позивач, як спадкоємець після смерті матері бажає успадкувати майнові права засновника СФГ. Відповідно до норм ст. 19 ЗУ «Про фермерське господарство», до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Отже виходячи зі змісту ст. 19 Закону «Про фермерське господарство», поняття «майно фермерського господарства» та «складений капітал» є тотожними. Відомості про Селянське (Фермерське) господарство «Терра» код ЄДРПОУ 24775208 внесено до ЄДР (а.с. 30-35). Відповідно п. 2.2 Статуту, членами господарства можуть бути подружжя, їх батьки та діти, які досягли 16-го віку та інші родичі, які об`єдналися для роботи в цьому господарстві. За п.п. 5.1, 5.2 майно СФГ формується за рахунок особистих внесків його членів, прибутків, отриманих від виробничої та комерційної діяльності. Господарство має статутний фонд в розмірі 2 000 грн. Відповідно до п. 5.9 Статуту, в спадкування землі і майна СФГ здійснюється відповідно до ЗУ «Про селянське/фермерське/господарство» (назва Закону за текстом Статуту) і заповіту, встановленим законодавством. Згідно ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є у тому числі майнові права. Статтею 178 ЦК України визначено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Оскільки права засновника фермерського господарства є майновими правами, то в силу приписів ст.ст.177-178 ЦК України, вони входять до складу спадщини після [PERSON] . Згідно норм ст.1219 ЦК України, майнові права засновника фермерського господарства не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а тому спадкуються на загальних підставах. Будь - яких особливостей спадкування майна чи майнових прав засновника фермерського господарства Цивільний кодекс України не містить. В роз`ясненнях, які містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Нормами ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач, як син [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. З витребуваної судом копії спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] встановлено, що до кола спадкоємців в тому числі входять - [PERSON] , яка прийняла спадок за заповітом від 19.02.2008 року, та яка є онукою спадкодавця та [PERSON] , яка також прийняла спадок за заповітом (за приписами ст. 1261 ЦК України, вони не є спадкоємцями першої черги). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, в порядку норм ст. 16 ЦК України, позовні вимоги позивача в частині визнання права власності на майнові права засновника Селянського (фермерського) господарства «Терра» код ЄДРПОУ 24775208, яке зареєстровано як юридична особа 23 квітня 1997 року за адресою: [ADDRESS] після смерті його матері в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного, невизнаного чи оспорюваного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Щодо позовної вимоги про зобов`язання органу державної реєстрації зареєструвати майнові права [PERSON] , то в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: відповідних заяв про державну реєстрацію; документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів. Будь-які зміни, які відбулись у статуті СФГ також підлягають внесенню до ЄДР за письмовою заявою заінтересованої особи. Таким чином, позивач станом на момент розгляду справи до реєстратора не звертався, останній йому не відмовляв, а отже спір в цієї частині відсутній. Після оформлення спадщини, позивач вправі здійснити їх реєстрацію на підставі рішення суду, і тільки у разі відмови виконати такі вимоги заявника, може звернутись до суду з підстав зобов`язання виконати такі дії, у разі якщо це порушує його право чи інтерес.

Outcome: partial