Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0.1493 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по вул.. Виноградна, 80 а в с. Генічеська гірка Генічеського району Херсонської області, укладений 02.09.2014 року між ним та [PERSON], яка діяла від імені та за довіреністю власника цієї земельної ділянки [PERSON]. Також просив суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 вересня 2014 року він уклав з [PERSON], яка на підставі довіреності від 12.04.2012 року діяла в інтересах [PERSON], у формі розписки договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1493 га., кадастровий номер 6522186500:22:006:0012 з цільовим призначенням для будівництва i обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, розташованого за адресою вул. Виноградна, 80-а, с. Генічеська Гірка Генічеського району Херсонської області. При підписанні вказаного договору, ним передано [PERSON] в якості оплати за майно 104 000 гривень, що на час вчинення правочину було еквівалентно 8000 доларів США, а остання прийняла їх та передала позивачу вищевказану земельну ділянку, оригінали державного акту, розписок, довіреностей та інші документи стосовно неї. За умовами договору, після його підписання та виготовлення експертної оцінки на земельну ділянку [PERSON] зобовязувалась зявитися з позивачем до нотаріуса для нотаріального посвідчення та реєстрації договору купівлі продажу земельної ділянки. Станом на серпень 2017 року відповідачем умови договору щодо його нотаріального посвідчення не виконано. На неодноразові вимоги позивача зявитися до нотаріуса для посвідчення договору відповідач відповідає обіцянками та від свого зобовязання уникає, аргументуючи постійною зайнятістю та перебуванням її в розїздах. Вказані дії відповідача порушують права [PERSON] та інтереси на оформлення у відповідності до закону права власності на придбане нерухоме майно та можливого володіння, користування i розпорядження ним на правах власника. Тому, з метою недопущення пропуску строків позовної давності, звернувся до суду для захисту своїх прав. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив суд їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що власником вищезазначеної земельної ділянки був [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку cepiї ЯБ № 046639 від 28 лютого 2005 року, виданого Щасливцівською сільською радою 28.02.2005 року. У свою чергу [PERSON] надав генеральну довіреність [PERSON], нотаріально посвідчену 02 липня 2007 року за реєстровим №1812, щодо управління i розпорядження (продажу) належною йому земельною ділянкою, яка знаходиться: Херсонська область, Генічеський район, с. Генічеська Гірка, вул. Виноградна, буд. 80-а. [PERSON] На підставі вказаної довіреності отримав право укладати вci дозволені законом правочини по управлінню та розпорядженню вищевказаною земельною ділянкою, здійснювати розрахунки по укладеним угодам, одержувати належні йому грошові кошти, представляти інтереси в ycix установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх форм власності i організаційної належності, у тому числі в земельних ресурсах по вcix питаннях, подавати заяви, в тому числі про відсутність зареєстрованого шлюбу, розписуватись за власника, подавати та отримувати вci необхідні довідки та документа. На початку квітня 2012 року позивач погодився на пропозицію власника землі [PERSON] та його довірителя [PERSON] терміново придбати у них вищевказану земельну ділянку. У звязку з неможливістю бути присутнім під час укладання угоди, договір купівлі продажу було уповноважено здійснювати [PERSON], яка 12 квітня 2012 року у присутності власника передала [PERSON] 8000 доларів США як 100% завдаток за купівлю земельної ділянки. [PERSON] після отримання коштів відразу 12.04.2012 року написав про це відповідну розписку у присутності свідків, у т.ч. зазначених у розписці [PERSON] та [PERSON]. На підтвердження наміру укладення правочину, сторони звернулися до нотаріуса, де власник землі [PERSON] надав генеральну довіреність [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] 12 квітня 2012 року за реєстровим № 185, щодо управління та розпорядження (продажу) земельною ділянкою, яка знаходиться: Херсонська область, Генічеський район, с. Генічеська Гірка, вул. Виноградна, буд. 80-а. При цьому власник землі віддав [PERSON] оригінали документів на вищевказану земельну ділянку: Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 046639 від 28.02.2005 року, будівельний [NUMBER] від 12.05.2003 року, apxiвна виписка з рішення 2 ceciї 22 скликання Щасливцівської сільської ради Генічеського району народних депутат від 10.11.1994 року «Про виділ земельних ділянок під індивідуальне жиле будівництво», рішення (витяг) № 36 виконавчого комітету Щасливцівської сільської ради Генічеського району «Про дозвіл на будівництво» від 26.03.2003 року, викопіювання земельної ділянки, квитанції про сплату податкових платежів. В подальшому, після приїзду позивача - 02 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] вчинено правочин купівлі-продажу землі, за яким він передав [PERSON] повну вартість земельної ділянки 104 000 гривень, а остання передала йому як покупцю земельну ділянку та усі оригінали документів на цю ділянку. Вказані дії було закріплено розпискою, наданою відповідачем 02.09.2014 року. З урахуванням того, що сторони домовилися щодо ycix істотних умов договору, що і відбулося повне виконання договору, але одна iз сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, просив суд визнати такий договір дійсним. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, надіславши на адресу суду листа про розгляд справи за її відсутності у звязку з відрядженням. У вказаній заяві підтверджує факт укладання між нею, як представника [PERSON], та [PERSON] договору купівлі-продажу земельної ділянки. Також вказує, що через довготривале відрядження не мала можливості зявитися до нотаріальної контори для посвідчення відповідного договору. Позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та проти їх задоволення не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд установив такі факти і відповідні їм правовідносини. 02 вересня 2014 року, позивач [PERSON]. з однієї сторони, а [PERSON], яка діяла на підставі довіреності в інтересах [PERSON], з іншої уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1493 га., кадастровий номер 6522186500:22:006:0012 з цільовим призначенням для будівництва i обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, розташованого за адресою вул. Виноградна, 80-а, с. Генічеська Гірка Генічеського району Херсонської області. Вказана угода була укладена у простій письмовій формі та розрахунок за земельну ділянку здійснено в повному обсязі, що підтверджується відповідною розпискою [PERSON] від 02.09.2014 року. У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно вимог умов укладеного договору, позивач передав, а покупець прийняв у власність спірну земельну ділянку, розташовану за адресою вул. Виноградна, 80-а, с. Генічеська Гірка Генічеського району Херсонської області одразу ж після досягнення домовленостей з приводу укладання угоди та передачі грошових коштів. Таким чином, виходячи з вимог ст.. 204 ЦК України вказаний правочин є правомірним, оскільки його недійсність не встановлена законом та сторонами не оспорюється. У відповідності до ст.. 207 вказаного вище Кодексу, правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Як вбачається з матеріалі справи та пояснень сторін, договір купівлі-продажу між сторонами було укладено у простій письмовій формі 02.09.2014 року, що у свою чергу є доказом додержання сторонами форми, необхідної для вчинення даного правочину. Згідно статті 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. За умовами вказаного договору, сторони погодили порядок укладення в подальшому нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, оскільки в момент укладення договору та його підписання [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] не мала можливості посвідчити угоду у встановленому законом порядку, через відрядження. Також судом встановлено, що на даний час, генеральна довіреність видана [PERSON] на імя [PERSON], яка була посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] 12 квітня 2012 року за реєстровим № 185, щодо управління та розпорядження (продажу) земельною ділянкою, яка знаходиться: Херсонська область, Генічеський район, с. Генічеська Гірка, вул. Виноградна, буд. 80-а є недійсною у звязку із закінченням терміну на який її було видано, що у свою чергу унеможливлює вирішення даного питання у порядку, встановленому законом. Згідно вимог статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і здійснювалося повне, або часткове його виконання, суд може визнати такий договір дійсним і наступне посвідчення договору не вимагається. Статтею 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли істотних умов договору. Згідно розписки, наданої [PERSON] від 02.09.2014 року відповідачем отримано від позивача грошові кошти у повному обсязі та відповідно до обумовленого сторонами розміру, що унеможливлює наявність заперечень з боку будь-яких осіб, щодо неправомірності правочину. Стаття 41 Конституції України передбачає, що «кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, та

Outcome: approved