Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини з поважних причин за законом щодо спадщини [PERSON], яка померла 26.11.2013 року, визнати за [PERSON], на момент смерті право власності на домоволодіння № 214 по вулиці Зарічна с. Павлівка Марїнського району Донецької області, яке складається з А-1 - житлового будинку, а-1, коридора, Б-гаражу, Всараю, Г-сараю, Д-погріба, Е-літнього душу, Є-вбиральні, Ж-гаражу, З-літньої кухні, № 1, № 2огорожі, воріт, № 3-водогону, № 4-свердловини, № 5-навісу, № 6-сіновалу, визнати за позивачем [PERSON], як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на домоволодіння № 214 по вулиці Зарічна с. Павлівка Марїнського району Донецької області, яке складається з А-1 - житлового будинку, а-1, коридора, В-гаражу, Всараю, Г-сараю, Д-погріба, Е-літнього душу, Є-вбиральні, Ж-гаражу, З-літньої кухні, № 1,№ 2огорожі, воріт, № 3-водогіну, № 4-свердловини, № 5-навісу, № 6-сіновалу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.11.2013 року померла його матір [PERSON], спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідач, батько [PERSON] Заповіт померла не укладала. На момент смерті [PERSON], остання проживала за адресою: [INFO] (Октябрська), будинок № 214, разом із померлою в зазначеному будинку проживав відповідач [PERSON], а також позивач, проте останній в зазначеному будинку не був зареєстрований та у звязку із проведенням незаконного референдуму, існуванням на території Марїнського району Донецької області незаконної влади «ДНР», а в подальшому проведення АТО, до нотаріальної контори в шестимісячний термін не звернувся, відтак вважає причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини поважними. Позивач зазначає, що за життя [PERSON] до спірного будинку зробила прибудови, на які відсутні правовстановлюючі документи, відтак просить визнати за померлою право власності на спірне домоволодіння та в подальшому визнати право власності на будинок у цілому за позивачем. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Зазначили, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, у звязку із проведення АТО, фактично шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори сплинув 26.05.2014 року, тобто в період проведення АТО, відтак вважають причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними. Щодо визнання права власності за [PERSON] на момент смерті та визнання за спадкоємцем права власності в судовому порядку без звернення до нотаріуса вважають, що позов у цій частині є ґрунтовним та може бути задоволений, правового обґрунтування з посиланням на відповідні норми матеріального права позивач та його представник не навели. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на свій вік та вважаючи сина єдиним спадкоємцем. Третя особа про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, на судове засідання не зявилась, проти задоволення позову не заперечувала. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть від 27.11.2013 року виданого виконкомом Павлівської сільської ради Марїнського району Донецької області вбачається, що [PERSON] померла 26.11.2013 року. Як вбачається з паспортів, свідоцтва про укладення шлюбу від 24.05.1973 року, свідоцтва про народження від 04.03.1978 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], місцем реєстрації [PERSON] є місто Вугледар, вулиця Трифонова, 3. З довідки про склад сім'ї від 27.11.2013 року за № 1162 та довідки за № 1163 вбачається, що позивач проживав однією сімєю без реєстрації з померлою [PERSON], вів спільне господарство та провів похорони матері. З довідки про склад сім'ї від 15.11.2016 року за № 1963 вбачається, що на день смерті померлої, в будинку № 214 по вулиці Зарічна с. Павлівка Марїнського району Донецької області проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON], а також з паспорту [PERSON] та довідки виконкому Павлівської сілької ради за № 280 від 21.02.2017 року вбачається адреса його реєстрації село Павлівка, вул. Зарічна (Октябрська), 214. Із довідки за № 1964 від 15.11.2016 року, виданої виконкомом Павлівської сілької ради Марїнського району Донецької області, вбачається, що земельна ділянка по вулиці Зарічній, 214 в селі Павлівка до 2002 року не була приватизована. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 21.01.1998 року та реєстраційного посвідчення померла [PERSON] була власником домоволодіння № 214 по вулиці Октябрській, 214, в селі Павлівка Марїнського району Донецької області, яке складалось із жилого будинку А-1, коридора а-1, огорожі № 1, сарая В-1 та З-1, погріба п-1. Як вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 45780713 від 15.11.2016 року виданого Вугледарською державною нотаріальною конторою, інформація щодо видачі свідоцтва про право на спадщину та спадкова справа щодо померлої 26.11.2013 року [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру за № 4578064 від 15.11.2016 року виданого Вугледарською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіти укладені померлою [PERSON] відсутня. З листа завідуючого Вугледарською державною нотаріальною конторою від 24.02.2017 року за № 32/01-16 вбачається, що [PERSON] з заявою про відкриття спадкової справи після смерті померлої [PERSON] не звертався. З технічного паспорту, виконаного станом на 12.12.2016 року вбачається, що житловий будинок № 214 по вулиці Октябрській, 214, в селі Павлівка Марїнського району Донецької області має прибудови, зі звіту про вартість обєкту слідує, що вона складає 59443 гривень. Разом із тим, суд зазначає, що постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачем до суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що спадкодавець помер 26.11.2013 року, останнім днем шестимісячного строку для прийняття спадщини є 26.05.2014 року. Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року за № 1053 (редакція на час виникнення правовідносин) та Розпорядженням КМУ за № 1275 р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» село Павлівка Марїнського району Донецької області є населеним пунктом на території якого проводилось АТО. В судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що до нотаріальної контори, з метою подання заяви про прийняття спадщини, не звертались, оскільки строк був пропущений саме у звязку із проведенням АТО у травні 2014 року. Зважаючи на те, що на території села Павлівка Марїнського району Донецької області, проводилась АТО у 2014 році, органи влади не функціонували, суд вважає, причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] поважними, та такими, що повязані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, оскільки він не подав у строк, передбачений ст. 1272 заяву про прийняття спадщини за законом не за своєю виною, відтак суд вважає належним визначити [PERSON] строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, [PERSON], померлої 26.11.2013 року, у три місяці з дня набуття рішенням законної сили. За таких обставин суд вважає, що позов у цій частині може бути задоволено. Щодо позовних вимог позивача [PERSON], в частині визнання права власності за померлою на момент смерті на домоволодіння з відповідними прибудовами, суд зазначає, що позивачем у судовому засіданні не надано дозволів на будівництво прибудов за життя померлої [PERSON] Аналізуючи свідоцтво про право власності на домоволодіння від 21.01.1998 року та технічний паспорт на спірний житловий будинок, виготовлений станом на 12.12.2016 року, вбачається, що до спірного будинку було зроблено ряд прибудов, а саме гаража, літнього душа, вбиральні, гаража, літньої кухні та інших. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини належать усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд зазначає, що позовні вимоги про визнання права власності за померлим, на момент смерті, в тому числі на самочинно зведені будівлі та визнання права власності на зазначені будівлі, суперечить обраному позивачем засобу захисту, визначеному ст. 16 ЦК України, оскільки у відповідності до ст. 25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Крім того, у спадкодавця на момент смерті були відсутні правовстановлюючі документи на прибудови, зазначені обставини знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданнями доказами, а саме поясненнями представника позивача, свідоцтвом про право власності на домоволодіння та технічним паспортом на житловий будинок, складеним станом на 12.12.2016 року. За своїм правовим статусом прибудови, які зазначені в технічному паспорті від 12.12 2016 року належать до самочинно збудованих, позивачем зазначена обставина в судовому засіданні належними та допустимими доказами не спростована. З урахуванням викладеного, позов у цій частині не може бути задоволений. Щодо позовних вимог позивача в частині визнання права власності на спадкове майно, як за спадкоємцем першої черги, суд зазначає, що з довідок про склад сім'ї від 15.11.2016 року за № 1963, за № 280 від 21.02.2017 року, звернення до Марїнського районного суду Донецької області від 16.11.2016 року, вбачається, що відповідач [PERSON] на день смерті дружини [PERSON] проживав разом із померлою за адресою: село Павлівка, вул. Зарічна (Октябрська), б. 214, Марїнського району Донецької області, відтак у порядку визначеному ст. 1269 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті померлої дружини. З нотаріальної заяви до Марїнського району Донецької області від 16.11.2016 року вбачається, що відповідач не бажає приймати спадщину після смерті померлої дружини [PERSON] і зазначену обставину відповідач підтвердив в судовому засіданні. Так, на підставі ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Положеннями ч. 1, 2 ст. 1296, ч. 1 1297, 1298 ЦК України (редакція на час виникнення правовідносин) визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у разі якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них, із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Разом із тим, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відтак, обраний позивачем засіб захисту визначений в ст. 16 ЦК України не відповідає характеру та змісту фактичних відносин, які встановлені судом. Також суд вважає за необхідне зазначити, що він не може підміняти органи, які зобовязані вчиняти нотаріальні дії, видавати дозволи на будівництво, та вчиняти інші дії дозвільного характеру. За таких обставин, суд вважає, що позов у цій частині не може бути задоволений. Разом із тим, суд зазначає, що визнання відповідачем [PERSON] позову в повному обсязі в судовому засіданні, фактично свідчить про визнання обставин, які викладені в позові в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, проте з врахуванням фактичних правовідносин, які встановлені судом, така процесуальна дія, як визнання позову відповідачем судом до уваги не може прийматись на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки суперечить вищезазначеним положенням чинного законодавства України та порушує встановлений суспільний порядок правовідносин. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в частині позовних вимог повязаних із визнанням права власності за померлою на житловий будинок та визнання права власності на спадкове майно за позивачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, саме з огляду на його необґрунтованість. Із урахуванням викладеного, на підставі ст. ст. 16, 25, 328, 1216, 1218, 1220, 1269, 1270, 1272, 1273, 1296, 1297, 1298 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 61, 110, 131, 213, 215, 221 ЦПК України суд, -

Outcome: partial