Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 04 листопада 1994 року Локачинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 18. Від спільного подружнього життя у них народилось одна дитина син [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. Вони різні за характерами, в сім'ї відсутні взаєморозуміння та довіря. Шлюбні відносини між ними не підтримуються, разом не проживають понад чотири роки, шлюб носить формальний характер. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить її задовольнити та слухати справу у її відсутність, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні розписки в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомив, будь-яких письмових пояснень чи заперечень стосовно позову не надав, а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~ Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 листопада 1994 року Локачинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 18. Дана обставина стверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного подружнього життя у них народилась одна дитина, син [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, не проживають разом, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. \~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження\~\~відсутні. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved