Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 27 вересня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому на підставі державних актів серії ЧН № 038658 та ЧН № 018520 земельні ділянки площами 2,67 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2670, та 0,29 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:1121, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території колишньої Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], яка померла 4 січня 2017 року. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, які належали [PERSON] та були успадковані [PERSON] після його смерті, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на вищезазначені земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги [PERSON], не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки площами 2,67 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2670, та 0,29 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:1121, із земель колишнього КСП імені Куйбишева, які розташовані на території колишньої Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на його імя були видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 038658 та ЧН № 018520, які 9 вересня 2004 року були зареєстровані в Книзі записів реєстрації на право власності на землю за номерами 2081 та 2080, що підтверджується копіями повідомлень відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 24 квітня та 26 червня 2018 року (а.с. 10; 11). 27 вересня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 1 березня 2019 року (а.с. 32; 33), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO], разом із дружиною [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Носівської міської ради № 14-36/64 від 21 липня 2017 року (а.с. 9) та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 16 грудня 2017 року (а.с. 7). Таким чином, [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON], успадкувала належні йому на підставі державних актів серії ЧН № 038658 та ЧН № 018520 земельні ділянки площами 2,67 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:2670, та 0,29 га, кадастровий номер 7423887000:02:001:1121. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.\~ 4 січня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що 8 червня 2015 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 8). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 1 березня 2019 року (а.с. 30), а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України [PERSON], як особа, визначена у заповіті, має право на спадкування після смерті [PERSON] З копії спадкової справи № 113/2017 до майна померлої [PERSON] (а.с. 25-28) вбачається, що спадщину після її смерті прийняв [PERSON], на імя якого 15 березня 2018 року було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1272/02-31 від 1 жовтня 2018 року (а.с. 14). З матеріалів справи вбачається, що оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 038658 та ЧН № 018520 втрачено, що підтверджується оголошеннями про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved