Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати виконавчий напис за № 9270 від 21 жовтня 2016 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № 5226Ф від 10 квітня 2003 року в сумі 94 503 ( дев»яносто чотири тисячі п»ятсот три) гривні 33 копійки таким, що не підлягає виконанню. На обгрунтування вимог у позові зазначив, що 18 травня 2017 року державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої на все належне йому рухоме та нерухоме майно було накладено арешт на підставі виконавчого напису № 9270 , виданого 21.10.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № 5226Ф від 10 квітня 2003 року в сумі 94 503 гривні 33 копійки . Згідно витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна виданого 22 травня 2017 року на підставі на підставі постанови державного виконавця , на все його майно було накладено заборону на відчуження. В той же час, рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2013 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ « ПриватБанк» до нього про стягнення 95003 грн 33 коп. заборгованість за цим же кредитним договором від 10.05.2003 р. було відмовлено у зв»язку з пропуском строку позовної давності. Будь яких поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем надано не було, рішення не оскаржувалося та набрало чинності 27 вересня 2013 року. Враховуючи, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] до судового засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядком. Представник позивача [PERSON]»єва М.А. в судовому засідання позовні вимоги підтримала, пояснила, що у 2003 році між позивачем і банком був укладений договір про надання споживчого кредиту, в ході виконання договірних відносин виникла заборгованість. яка була предметом розгляду Конотопського міськрайонного суду і є рішення суду від 12 вересня 2013 року , яким відмовлено ПАТ КБ « Приватбанк» через пропуск строку давності. Одночасно, вимога про вчинення напису обґрунтована тими ж обставинами. На даний час є рішення, яке набрало законної сили , однак ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріуса з тих же підстав, незважаючи на те, що це питання було предметом розгляду , тобто, безпідставно створив вимоги. За таких обставин просить задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином , поважність причин неявки не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] до судового засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі . Вважає, що вчинення нею виконавчого напису за тих обставин, що були їй відомі на момент вчинення виконавчого напису, правомірні, оскільки вона діяла у відповідності до Законодавства України про нотаріат. Про судове рішення дізналася з позову . Просить ухвалити законне і справедливе рішення з врахуванням її пояснень. Третя особа : відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області до судового засідання не з»явилися, надали заяву про розгляд справи без участі державного виконавця , покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши представника позивача , дослідивши матеріали справи і надані докази , вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що 20.04.2003 року між [PERSON] та Банком було укладено кредитний договір № 5226Ф (далі по тексту Договір) за умовами якого Банк надав позивачу кредит у розмірі 22000 грн. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2013 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ « ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення 95003 грн 33 коп. заборгованість за кредитним договором № 5226Ф від 10.05.2003 р. було відмовлено у зв»язку з пропуском строку позовної давності . 27.09.2013 р. рішення набрало законної сили. ( а.с.4,5) Відповідно до виконавчого напису за № 9270 від 21 жовтня 2016 року , вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] , відділу державної виконавчої служби запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № 5226Ф від 10 квітня 2003 року в сумі 94 503 ( дев»яносто чотири тисячі п»ятсот три) гривні 33 копійки ( а.с.6). 18.05.2017 року державним виконавцем Конотопського МВ ДВС ГТУЮ в Сумській області [PERSON] накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 7). А так, між сторонами виникли правовідносини, які витікають з виконання виконавчого напису за № 9270 від 21 жовтня 2016 року , вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу в інтересах відповідача. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Інтрукцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5. За приписом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2 ст.284 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 визначено, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. За положенням ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. З огляду на викладене , нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Як встановлено в судовому засіданні, і вказане вбачається з письмових пояснень нотаріуса, що про існування рішення суду, яким відмовлено в задоволенні вимог Банку було відмовлено за пропуском строку давності, їй не було відомо на час вчинення напису, а стало відомо з позову. Вказане свідчить про наявність спору та обставин, які перешкоджали вчиненню виконавчого напису, відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також слід зазначити, що в тексті виконавчого напису вказано про стягнення заборгованості більше, ніж за 13 років. Відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. В той же час, як встановлено судом, виконавчий напис вчинено за договором, за яким заборгованість, що утворилася за період понад три роки, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Відповідно до вимог ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Доказів, які б спростовували позов, відповідач не надав, хоча судом пропонувалось це зробити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено право кожного, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У п.145 рішення Європейського Суду з прав людини від 15 листопада 1996 року у справі « Чахал проти Об»єднаного Королівства» ( Chahal v. the United Kingdom, ( 22414/93) [1996] ECHR 54) зазначено, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того , яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що виконавчий напис вчинено за обставин, що не є безспірними , а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved