overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 03.09.2011 року між сторонами укладений шлюб, в якому у них народився син: [PERSON], 2015 р.н. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейні цінності, побут, між сторонами склалися неприязні стосунки, обумовлені тим, що втрачено почуття любові та взаєморозуміння один до одного. З 14.04.2016 р. подружніх відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, підтвердивши суду викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні визнала позов та просила розірвати шлюб. Сторони просили не надавати строк для примирення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 року, в шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO] (а. с. 4,5 - копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження). На час розгляду справи сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, проживають окремо, сторони не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження,. Сторони наполягають на розірванні шлюбу і обставини справи свідчать, що шлюб носить формальний характер, а сім'ї фактично не існує і зберегти її немає можливості. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК). Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 04.02.2011 року між сторонами укладений шлюб, сторони мають дітей: [PERSON], 2001 р.н., та [PERSON], 2003 р.н. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейні цінності, між сторонами склалися неприязні стосунки, обумовлені тим, що втрачено взаємні почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, підтвердивши суду викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні визнала позов та просила розірвати шлюб. Сторони просили не надавати строк для примирення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.02.2011 року (а. с. 4 - копія свідоцтва про укладення шлюбу), мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проте сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження, проживають окремо. Обставини справи свідчать, що шлюб носить формальний характер, а сім'ї фактично не існує і зберегти її немає можливості.. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК). Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 06.03.1993 року між сторонами укладений шлюб, від якого вони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейні цінності, між сторонами склалися неприязні стосунки, обумовлені тим, що втрачено взаємні почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити, підтвердивши суду викладені в позовній заяві обставини. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, про розгляд справи повідомлена в установленому порядку, причин неявки не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.03.1993 року, в шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 8-10 - копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження). Проте на даний час сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження, проживають окремо. Обставини справи свідчать, що шлюб носить формальний характер, а сім'ї фактично не існує і зберегти її немає можливості. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК). Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 08.06.1984 року між сторонами укладений шлюб, від якого вони мають повнолітню дочку та неповнолітнього сина. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через втрату почуттів. Подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судове засідання позивач не з'явився, подавав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити (а. с. 21). Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, причин неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлена належним чином (а. с. 20, 25, 26). На попередніх засіданнях заперечували проти задоволення позову. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Суд надавав сторонам строк для примирення, терміном 2 місяці, проте позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.06.1984 року (а. с. 3 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. Сторони не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження. Фактично сім'ї не існує і зберегти її немає можливості. Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 08.08.1997 року між сторонами укладений шлюб, від якого вони мають сина: [PERSON], 1997 р.н. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося, стосунки постійно погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З вересня 2013 року сторони подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, підтвердивши суду викладені в позовній заяві обставини, а також зазначивши, що він втратив почуття до відповідачки і не бажає жити з нею та продовжувати відносини. Просив не надавати строк для примирення. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, а також просила оголосити перерву для врегулювання між сторонами майнових спорів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.08.1997 року, від шлюбу мають повнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а. с. 8-9 - копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження). Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, з вересня 2013 року проживають окремо. Позивач не бажає зберегти сім'ю, не вчиняє жодних дій для її збереження. На час розгляду справи шлюб є формальним, а сім'ї фактично не існує і зберегти її немає можливості. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК). Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 10.11.2007 року між сторонами укладений шлюб, від якого вони мають дітей: [PERSON], 2009р.н., та [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, внаслідок чого сімейно-шлюбні відносини були припинені. З лютого 2015 року подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, підтвердивши суду обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнала позов та просила розірвати шлюб. Сторони просили не надавати строк для примирення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2007 року, від шлюбу мають малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 4-6 - копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження). Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. Сторони не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження. Фактично сім'ї не існує і зберегти її немає можливості. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (чч. 3, 4 ст. 56 СК). Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 11.08.1985 року між сторонами укладений шлюб, від якого вони мають сина: [PERSON], 1987 р.н. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейні цінності, між сторонами склалися неприязні стосунки, обумовлені тим, що втрачено взаємні почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, підтвердивши суду викладені в позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила розірвати шлюб. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.08.1985 року, від шлюбу мають повнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а. с. 3-4 - копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження), проте на даний час сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження. Обставини справи свідчать, що шлюб носить формальний характер, а сім'ї фактично не існує і зберегти її немає можливості. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК). Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 14.10.2006 року між сторонами укладений шлюб, від якого вони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні цінності та відносини. Стверджує, що з вересня 2012 року подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнові спори відсутні, подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає не можливим. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в яких просили позов задовольнити та розірвати шлюб. Сторони просили не надавати строк для примирення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 року, від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 4, 8, 9 - копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження). Сторони з вересня 2012 року не підтримують шлюбних відносин, з січня 2013 року не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. Сторони не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження. Фактично сім'ї не існує і зберегти її немає можливості. Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 15.03.2003 року між сторонами укладений шлюб, від якого вони мають дитину: [PERSON], 2003 р.н. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейні цінності, між сторонами склалися неприязні стосунки, обумовлені тим, що втрачено взаємні почуття любові та поваги один до одного. З березня 2014р. подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, проживають окремо, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Сторони в судове засідання повторно не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких просять позов задовольнити Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.03.2003 року, від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а. с. 4-5 - копія свідоцтва про укладення шлюбу та про народження). Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, проживають окремо. Сторони не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження. Фактично сім'ї не існує і зберегти її немає можливості. Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 17.06.2006 року між сторонами укладений шлюб, від якого вони мають дітей: [PERSON], 2007 р.н. та [PERSON], 2010 р.н. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейні цінності, між сторонами склалися неприязні стосунки, обумовлені тим, що втрачено взаємні почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Сторони повторно не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач в заяві зазначив про підтримання позовних вимог, а відповідач про визнання позову (а. с. 24-25). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2006 року, в шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] (а. с. 4-5 - копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження), та [PERSON], [INFO] (до позовної заяви не додано копії свідоцтва про народження дитини). Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, спільного бюджету не мають, не бажають зберегти сім'ю, почуття любові втратили, сторони не вчиняють жодних дій для збереження сім'ї. Обставини справи свідчать, що шлюб носить формальний характер, а сім'ї фактично не існує і зберегти її немає можливості. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК). Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу, а тому дана вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 18.01.2008 року між сторонами укладений шлюб, від якого вони мають дитину: [PERSON], 2009 р.н. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейні цінності, між сторонами склалися неприязні стосунки, обумовлені тим, що втрачено взаємні почуття любові та поваги один до одного. З вересня 2013 р. подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає не можливим. В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просив суд слухати справу за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні визнала позов та просила розірвати шлюб. Сторони просили не надавати строк для примирення. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.01.2008 року, від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а. с. 4-5 свідоцтво про укладення шлюбу та копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. Сторони не бажають зберегти сімю, не вчиняють жодних дій для її збереження. Фактично сімї не існує і зберегти її немає можливості. З вересня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (чч. 3, 4 ст. 56 СК). Сторони бажають припинити шлюбні відносини та не бажають зберегти шлюб. Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сімї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved