Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обгрунтовано тим, що 27.02.2020 він поштою отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М. від 20.02.2020 про відкриття виконавчого напису відного нього, дана постанова була винесена при примусовому виконанні виконавчого напису № 1488 від 21.01.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., за яким з позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 4539-101.2-13-2 від 15.01.2013 на загальну суму 85369,64 грн. Даний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус, вчиняючи вказаний напис, не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед відповідачем за відповідним договором, не врахував пропуск відповідачем трирічного строку позовної давності, встановлений у кредитному договорі, виконавчий напис вчинено не на оригіналі договору, а на окремому бланку, виконавчий напис виданий 21.01.2020, а визнаний таким, що набрав чинності 20.01.2020 (тобто ще до його вчинення), також не було враховано, що кредитний договір не посвідчений нотаріально. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 21.01.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 1488 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 85369,64 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 06.03.2020 року було вжито заходи забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі оскаржуваного напису. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. У судовому засіданні 04.01.2021 року представник позивача адвокат Міщенко С.В. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. У судове засідання 16.04.2021 року представник позивача адвокат Міщенко С.В. не з`явився, але скерував до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, матеріалів нотаріальної справи за оспорюваним виконавчим написом не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.01.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1488 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 4539-101.2-13-2 від 15.01.2013 року, укладеним з АТ «Банк «Київська Русь», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», на підставі договору про відступленння права вимоги № UA-E-2018-03-30-000010-а/42, укладеного між АТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», в сумі 84969,64 грн, з них: 59613,48 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 25356,16 грн. прострочена заборгованість за несплаченими відсотками. На підставі даного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. від 20.02.2020 року було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису, ВП №61326879. На виконання ухвали суду від 03.06.2020 про витребування доказів, від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального кругу Баршацького І.В. матеріали нотаріальної справи, за якою було вчинено виконавчий напис, до суду не надійшли. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Із кредитного договору № 4539-101.2-13-2 від 15.01.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» вбачається, що [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі в сумі 380\~000,00 грн. Погашення кредиту повинно відбуватися рівними частинами починаючи з лютого 2013 по грудень 2016, залишок кредиту повинен бути сплачений не пізніше 13 січня 2017 року останній (п. 2.1.1 договору). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж [PERSON] здійснив 14.01.2015 року. Тобто, з дня виникнення права вимоги (13.01.2017) до моменту вчинення виконавчого напису (21.01.2020) минуло 3роки, а тому суд вважає, що нотаріусом було порушено норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна з цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст.12\~та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ні нотаріусом, ні відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень та її отримання боржником). Крім того, з наданих позивачем документів вбачається, що на забезпечення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, [PERSON] було передано в заставу автомобіль VOLVO S60, 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] . 17.01.2015 між ПрАТ «Страхова компанія «Київська Русь» та [PERSON] укладено договір страхування автомобіля VOLVO S60, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , страхова сума 246968,00 грн. Вигодонабувачем за даним договором є ПАТ «Банк «Київська Русь». 10.02.2015 року сталося ДТП за участю заставного автомобіля, в зв`язку з чим [PERSON] звернулася з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Київська Русь» про виплату страхового відшкодування в сумі 283785,60 грн. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 19.02.2019 року по справі № 695/2655/15-ц в задоволенні позову було відмовлено, та зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складала 167253,08 грн., але оскільки ПАТ «Банк «Київська Русь» є заставодержателем за договором застави автомобіля, а умови кредитного договору повністю не виконані і заборгованість за кредитом не погашена - то Банк скористався своїм правом вигодонабувача за договором і у направленому до страхової компанії листі просив перерахувати страхове відшкодування на свою користь. При цьому Банк надав суду інформацію про наявність заборгованості в сумі 109757,69 грн. за договором кредиту, та просив суд відмовити у виплаті збитків позивачці, оскільки вигодонабувачем є Банк. Дані обставини, вказують на відсутність безспірності заборгованості за кредитним договором № 4539-101.2-13-2 як такої, що вказує на підставність вимог позивача в даній частині. Також, відповідно до пункту 3\~глави 16 наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 26.11.2014 до\~постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені\~постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку з визнанням судом незаконними норм\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису\~постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172\~діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Таким чином станом на час вчинення виконавчого напису - 21.01.2020 року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» кредитний договір № 4539-101.2-13-2 від 15.01.2013 року, який був підставою для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Також суд погоджується з доводами позивача про те, що в оскаржуваному виконавчому написі вказується, що він виданий 21.01.2020, натомість у ньому зазначено, що він визнаний таким, що набрав чинності з 20.01.2020 , тобто ще до моменту його вчинення, наведене додатково свідчить про його протиправність. Враховуючи наведене, а також те, що ні відповідачем, ні приватним нотаріусом не було надано суду документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що оскаржуваний виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати на загальну суму 1261,20 грн. (судовий збір за подачу позовної в сумі 840,80 грн та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн.) оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1261,20 грн. Згідно ч.7\~ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, тому заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 06.03.2020 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: approved