Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 19.09.2014року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2018року шлюб між сторонами розірвано. На даний час позивач проживає разом із сином у квартирі, що є особистою власністю позивача. Остання матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та матеріальний розвиток. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріально сина не забезпечує. Просить визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] . Ухвалою суду від 31.01.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 13.03.2020року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явились надали суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримали, просили задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримав висновок служби. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 19.09.2014року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2018року шлюб між сторонами розірвано. 14.09.2018року заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500грн., щомісячно, починаючи стягнення з 29.05.2018року до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно довідки ТОВ «Вінницька Соціальна аптека» від 12.12.2019р. №141 [PERSON] з 20.11.2018року є працівником ТОВ «Вінницька Соціальна аптека» і на даний час обіймає посаду завідувача аптеки №1. Згідно довідки про склад сім`ї №40 від 16.12.2019 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] ,, [PERSON] . Як вбачається з характеристики наданої з місця проживання від 16.12.2019 року, за період проживання за даною адресою [PERSON] проявила себе виключно з позитивної сторони. За період проживання, за свідченнями сусідів на неї не надходило скарг. [PERSON] займається вихованням сина, утримує сім`ю, бере активну участь у громадському житті ОСББ «Ходчих-13». За весь час позивач зарекомендувала себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки як зі сином, так і в спілкуванні з сусідами. Приймає участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться на території житлового будинку. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, а навпаки - дружелюбна і по можливості надає їм допомогу. Згідно довідки КЗ «Дошкільного навчального закладу №7 ВМР» від 19.12.2019року [PERSON] , [INFO] відвідує групу №10 КЗ «ДНЗ №7 ВМР». [PERSON] сумлінно відноситься до батьківських обов`язків. Забезпечує життєдіяльність дитини відповідно до вікових потреб, турбується про життя і здоров`я дитини. Сприяє всебічному розвитку дитини. Добросовісно виконує правила внутрішнього розпорядку, дотримується орієнтовного розподілу діяльності дитини протягом дня. Дослухається до рекомендацій та порад вихователів. Бере активну участь у житті закладу та групи. Дитина завжди охайна, доглянута, не конфліктна. Батько, [PERSON] протягом всього терміну перебування дитини в закладі дошкільної освіти з`явився один раз в травні 2019року. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч.1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1ст.З Конвенції). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції «Про захист прав людина і основоположних свобод» передбачено, що кожна, яка законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування та свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно зі ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20.08.2020року про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність визначити місце постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] , [INFO] . За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 155, 157, 160,161 СК України,

Outcome: approved