Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 17.02.2018 року між ним і [PERSON] було укладено договір позики на суму 130 000 грн. 00 коп., зі строком повернення грошових коштів до 01.01.2019 року. В підтвердження факту укладання договору позики та одержання від [PERSON] грошей у зазначеній сумі, відповідач написав розписку. Своїх зобов`язань за договором [PERSON] не виконав. На його вимоги щодо повернення грошових коштів відповідач не реагує, добровільно повернути кошти не бажає, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 130\~000 грн. 00 коп., проценти за користування позикою за період з 17.02.2018 року по 02.12.2019 року в сумі 40 264 грн. 41 коп., 3 % річних за період 01.01.2019 року по 02.12.2019 року у розмірі 3\~590 грн. 14 коп., інфляційні витрати за період з 01.01.2019 року по 02.12.2019 року у розмірі 7\~358 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 20.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача Самар Т. [PERSON] . позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, до суду надала оригінал розписки. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних доказів та заперечень суду не надав. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини. 17.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 130\~000 грн., зі строком повернення грошових коштів до 01.01.2019 року (а.с. 14). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сума відсотків за користування позикою за період з 17.02.2018 року до 02.12.2019 року, розрахованих на рівні облікової ставки Національного банку України становить 40\~264 грн. 41 коп. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договір позики укладено 17.02.2018 року, строк його дії до 01.01.2019 року, отже після спливу цього строку настає відповідальність за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Три відсотки річних за період з 01.01.2019 року по 02.12.2019 рік складають 3 590 грн. 14 коп., інфляційні витрати за період з 01.01.2019 року по 02.12.2019 року складають 7 358 грн. 00 коп. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики від 17.02.2018 року грошових коштів у розмірі 181\~212 грн. 28 коп., які включають 130\~000 грн. сума позики; відсотки за користування позикою за період з 17.02.2018 року до 02.12.2019 року 40\~264 грн. 41 коп., три відсотки річних за період з 01.01.2019 року по 02.12.2019 рік складають 3 590 грн. 14 коп., інфляційні витрати за період з 01.01.2019 року по 02.12.2019 року складають 7 358 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved