Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Ямпільська міська рада Вінницької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просив усунути перешкоди у користуванні ним житловим будинком, який розташований за [ADDRESS], а саме - визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком та надвірними будівлями за [ADDRESS]. Свої вимоги мотивував тим, що він придбав у власність у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS]. З часу придбання вищевказаного житлового будинку він розпочав капітальний ремонт, який на даний час на стадії завершення. Приблизно 15.03.2019 року в поштовому ящику він помітив запрошення на чергові вибори Президента України, яке було виписане на [PERSON], [INFO], який зареєстрований по [ADDRESS]. При спілкуванні з сусідами було встановлено, що відповідач по справі є рідним братом [PERSON]. Відповідач у січні 2007 року виїхав до Італії і з того часу у місті Ямпіль Вінницької області не зявлявся, по теперішній час він не проживає в цім домоволодінні, його речі відсутні. У добровільному порядку відповідач відмовляється знятись з реєстрації місця проживання, що в свою чергу позбавляє його отримувати відповідно до чинного законодавства пільги та субсидію. Його реєстрація у житловому будинку порушує його права як власника житлового будинку. Тому він вимушений звернутися до суду. 15 квітня 2019 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 14 травня 2019 року на 09 годину 00 хвилин. Визначено строк відповідачеві для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження шість днів з дня вручення ухвали. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Розяснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено позивачеві десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачеві строк у сім днів з дня отримання останнім відповіді на відзив для подання заперечення. Сторони у судове засідання не зявилися. Відповідач відзив не подав. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення судового засідання на 14 травня 2019 року на 09 годину 00 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорту громадянина України (а.с.4) судом встановлено, що позивач [PERSON] [INFO], зареєстрований у [ADDRESS]. Із копії Договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 серпня 2018 року (а.с.5), заяви (а.с.6) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №156206950 від 14.02.2019 (а.с.7) судом встановлено позивач є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. Із копії довідки про реєстрацію місця проживання (а.с.8) та акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], проживаючого у [ADDRESS] (а.с.9), відповіді на запит суду вих..№05-13/1721 від 12.04.2019 (а.с.12) судом встановлено що відповідач зареєстрований у [ADDRESS]. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє будинком, і дійсно в належному йому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право членів сімї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим у житловому будинку, що розташований по [ADDRESS]. Проте, відповідач не проживає у вказаному будинку протягом тривалого часу, а саме з 2007 року, не веде спільне господарство. Окрім того відповідач [PERSON] не є членом сімї позивача. Тобто, відповідач не є членом сімї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, та на даний час він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача і будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами спору не укладалось. У звязку із вищевикладеними обставинами, [PERSON] чинить перешкоди позивачеві [PERSON] у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном. За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією №11 від 10.04.2019 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідачів у сумі 768 гривень 68 копійок.

Outcome: approved