Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту належності [PERSON], [INFO], який помер [INFO], архівної довідки № 32, яка видана 29 серпня 2013 року Управлінням режимно-секретного документального забезпечення ГУ МВС України в Криму про депортацію [PERSON] 13 років, встановлення факту належності [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], довідки № 400, яка видана 07 жовтня 2013 року Управлінням режимно-секретного документального забезпечення ГУ МВС України в Криму про депортацію [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим, що його батьки 18 травня 1944 року були депортовані на спецпоселення до Узбекистану, де були зареєстровані у комендатурі. Після зняття обмежень батько повернувся до Криму, де помер [INFO], мати померла в Узбекистані у [INFO]. При зверненні до Відділу з міжнаціональних відносин і міграції Совєтської районної державної адміністрації в АР Крим за наданням матеріальної допомоги, було виявлено різночитання у архівних довідках про депортацію батьків, зокрема. Заявник вказує, що до укладення шлюбу у батьків було одне прізвище, при укладенні між ними шлюбу, їх прізвища були вказані без закінчень, у формі мусульманського написання, як «[PERSON]», що послужило підставою звернення до суду з відповідною заявою. Згодом заявник уточнив вимоги заяви та просив встановити факт, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO], і [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], були депортовані 18 травня 1944 року на підставі Постанови Державного комітету Оборони СРСР від 11 березня 1944 року. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали вимоги заяви у повному обсязі, вказуючи на те, що іншим шляхом встановити даний юридичний факт у заявника не має можливості. Представник заінтересованої особи Відділу з міжнаціональних відносин і міграції Совєтської районної державної адміністрації в АР Крим Абібулаєв З.С. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявника та представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали, вивчивши обставини справи, дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України визначено, що захисту підлягають цивільне право та інтерес, які належать особі і є порушеними. Відповідно до статті п. 5 ч. 1 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистий чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видано 20 лютого 1958 року Рай-ЗАЦС Джамбайського району Самаркандської області, копія якого наявна у матеріалах справи, 20 лютого 1958 року [PERSON], [INFO], вступив у шлюб із [PERSON], [INFO], і після реєстрації шлюбу чоловікові присвоєне прізвище - [PERSON], дружині - [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видано 8 липня 1958 року Рай-ЗАЦС Джамбайського району Самаркандської області, копія якого наявна у матеріалах справи, [INFO] від батька [PERSON] та матері [PERSON] народився [PERSON] (а.с. 5). На зазначене ім'я заявник 12 січня 1998 року отримав паспорт серії [NUMBER], який виданий Совєтським РВ ГУ МВС України в Криму (а.с. 2 - 3). [INFO] у віці 61 років померла мати заявника [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 4 березня 1988 року проведений запис за № 19 (а.с. 11). [INFO] у віці 69 років помер батько заявника [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] зроблений запис за № 07 (а.с. 11). При цьому, за даними архівних довідок № 400 від 07 жовтня 2013 року та № 328 від 29 серпня 2013 року, які видані Управлінням режимно-секретного та документального забезпечення Головного Управління МВС України в АР Крим, у 1944 році на підставі рішень державних органів у числі осіб різних національностей (кримські татари, греки, болгари, поляки, вірмені та інш.) піддані насильному виселенню з с. Голумбєй Бахчисарайського району Кримської АРСР [PERSON], 13 років на час виселення, і [PERSON], [INFO], при цьому ім'я батьків, які вказані у даних довідках є ідентичними імені, які зазначені у інших правовстановлюючих документах померлих батьків заявника, а прізвища записані скорочено як «[PERSON]» (а.с. 7, 8). Той факт, що померлих батьків заявника за життя було депортовано, підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вказали, що проживали по сусідству із батьками заявника у Джамбайському районі Самаркандської області, їх прізвища [PERSON]. З урахуванням наявних у матеріалах цивільної справи відомостей, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Отже, факт, що померлих батьків заявника [PERSON] і [PERSON] за життя було депортовано, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Аналізуючи сукупність досліджених доказів, виходячи з того, юридичний факт підтверджений матеріалами справи, а не визнання цього факту позбавляє заявника можливості отримати матеріальну допомогу на лікування, при цьому у нього відсутня інша можливість встановити ці факти, поновлення його прав необхідно здійснити шляхом встановлення цього факту. На підставі викладеного, ст. 15, 16 ЦК України, ч. 2 ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved