Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, з дня подання позовної заяви в суд до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що сторони припинили спільне проживання та відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач, будучи двічі належно повідомленим про розгляд справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав, заперечення на позовну заяву не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 Цивільного процесуального кодексу України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області 22.12.2004 року. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 23.07.2008 року, актовий запис № 118. Сторони проживають окремо. Дочка [PERSON] проживає з матір'ю в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області №175 від 25.03.2014 року. Як повідомила позивач в судовому засіданні 01.07.2014 року, відповідач фактично проживає [ADDRESS]., хоча зареєстрований в [ADDRESS], що також стверджується наданими на запит суду відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України обставини, що мають істотне значення у справі, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному в позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved