Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки. В позовній заяві зазначила, що з січня 2007 року по 2010 рік, вона проживала в незареєстрованому шлюбі з [PERSON], в якому в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2014 року у справі №307/1306/14-ц вирішено стягувати з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно і до досягнення нею повноліття, починаючи з 28 березня 2014 року. 21 серпня 2014 року Тячівським РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області було відкрито виконавче провадження №44489323 по примусовому виконанню виконавчого листа, який виданий на виконання рішення Тячівського районного суду від 04.06.2014 року, однак, не зважаючи на рішення суду, а також на те, що відкрито виконавче провадження №44489323, відповідач ухиляється від виконання обовязку, покладеного на нього рішенням суду та ст.180 Сімейного кодексу України щодо утримання своєї дитини, не сплачуючи аліменти. У звязку з цим відповідач, станом на 01.08.2018 року, має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 41600 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, яка видана головним державним виконавцем Гудзенко Н.І. №5052 від 01.08.2018 року. У звязку з невиплатою аліментів на утримання їхньої доньки в повному розмірі, її матеріальне становище значно погіршилося, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сімї, а тому враховуючи ці обставини, вона змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов сімї №02-34-3/274 від 03.08.2018 року та довідкою про склад сімї та проживання №02-34-3/276 від 03.08.2018 року, які видано старостою с. Тячівка Тячівського міської обєднаної громади. Отже, за період з 28.03.2014 року по 01.08.2018 року розмір неустойки нею визначений в сумі 12656 гривень. З часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів від 04.06.2014 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 ч.1 Сімейного кодексу України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахування вікових особливостей дитини зросли витрати на її утримання, що вплинуло на її матеріальний стан у сторону погіршення. На даний час донька готується до школи, у звязку з чим необхідні витрати на придбання обсягу та необхідних для навчання предметів. А тому вона вимушена звернутись до суду також і з позовними вимогами про зміну розміру стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на утримання їхньої неповнолітньої доньки. Відповідач є здоровим і працездатним. Наскільки їй відомо, відповідач працює інспектором в Карпатському біосферному заповіднику, однак постійно виїжджає на заробітки в Чеську Республіку, але їй не відомий розмір його заробітної плати та доходів взагалі. Визначаючи розмір аліментів, які вона просить стягувати з відповідача, вона керувалася тим, що відповідач не має інших аліментних зобовязань і на його утриманні інші особи не знаходяться. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень в будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача [PERSON] та стягувати з [PERSON] щомісячно на її користь аліменти в розмірі 2500 гривень на утримання доньки [PERSON], а також стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за несплату аліментів в період з 28.03.2014 року по 01.08.2018 року в сумі 12656 гривень. Позивачка в судове засідання не зявилася, так як надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в незареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач та яка перебуває на утриманні позивачки. \~ \~ \~ \~Згідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.06.2014 року, відповідач [PERSON] зобовязаний до сплати аліментів на користь позивачки в розмірі 800 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], і до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану когось із них. \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в межах заявлених позовних вимог суд враховує майновий стан сторін, потребу позивачки у додаткових витратах на утримання дітей. \~ \~ \~ \~Разом з цим, з часу прийняття рішення щодо стягнення аліментів з відповідача істотно збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму та матеріальний стан позивачки. \~ \~ \~ \~А тому виходячи із середньомісячної заробітної плати по Тячівському району, розміру прожиткового мінімуму на дитину, який значно збільшився з моменту присудження аліментів, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити, змінивши розмір\~аліментів та\~стягуватиз відповідача на її користь аліменти в розмірі 1200 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до її повноліття, а в решті позовних в цій частині відмовити. За змістом ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом\~ст.196 СК України\~пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 28 березня 2014 року по 1 серпня 2018 року включно (період, за який позивачка просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів), дослідивши довідку-розрахунок державного виконавця Тячівського РВДВС ГТУЮ, судом встановлено наявність заборгованості зі сплати аліментів з боку відповідача. Сума пені за прострочення сплати аліментів за період 28 березня 2014 року по 1 серпня 2018 року включно, виходячи з нарахування 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, відповідно до розрахунку позивачки складає 12656 гривень. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що заборгованість по аліментам на утримання малолітньої дитини виникла з вини відповідача, який не сплачував аліменти. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Тому, враховуючи наведене, а також беручи до уваги положення частини 2 статті 196 СК України, з урахуванням майнового стану відповідача, суд приходить до висновку, що розмір неустойки, який необхідно стягнути з відповідача, слід зменшити до 5000 гривень, а тому позовні в цій частині слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 5000 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а в решті позовних в цій частині відмовити.

Outcome: partial