Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» про повернення коштів першої частини оплати за мовні курси по договору №МК-0569 про надання репетиторських послуг. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 13.03.2020 року між [PERSON] та ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» було укладено договір №МК-0569 про надання репетиторських послуг. 14.03.2020 року [PERSON] сплачено першу частину оплати за мовні курси в розмірі 4 785,00 грн. 17.03.2020 року ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» повідомив позивача, що у зв`язку із запровадженням карантину в країні, усі заняття у школі проводитимуться в режимі онлайн через скайп конференції. 18.03.2020 року позивач повідомив ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» про розірвання договору, оскільки така форма навчання його не влаштовувала. Однак, в липні 2020 року на вимогу позивача про повернення коштів [PERSON] отримав відповідь, що повернення коштів неможливе. Позивач просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.08.2020 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 05.10.2020 року на адресу Галицького районного суду м.Львова надійшов відзив на позовну заяву у якій представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що у зв`язку із введенням карантину на території України, ТОВ «Репетиторський центр «Акцент» перейшов на дистанційну роботу, заняття проводились через ресурс Skype, шляхом проведення он-лайн конференцій, послуги за договором №МК-0569 надавались своєчасно та якісно. Окрім того, [PERSON] зазначила, що позивач не направив відповідачу повідомлення про розірвання договору, відтак відсутні підстави для повернення сплачених коштів. Також повідомила, що електронне листування не можевважатись належним доказом. 02.11.2020 року на адресу Галицького районного суду м.Львова від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що договір №МК-0569 від 13.03.2020 року був укладений до введення карантинних обмежень на території України. Пунктом 4.4.2 договору №МК-0569 від 13.03.2020 року передбачено, що договір може бути розірвано в односторонньому порядку, впродовж 14 днів з дня його підписання. Оскільки, позивач скористався цим правом в межах передбаченого строку, просить позов задоволити. Окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 8860,80 грн., які складаються із витрат на правову допомогу та судового збору. 11.11.2020\~року на\~адресу Галицького\~районного суду\~м.Львова\~від представника\~відповідача надійшли\~заперечення,\~у яких\~ [PERSON] \~зазначила,\~що сторони,\~уклавши договір\~в цей\~же день\~приступили до виконання своїх зобов`язань, зокрема 13 березня 2020 року виконавець провів заняття. Окрім того, представник відповідача зазначила, договором передбачено, якщо замовник з особистих причин припиняє відвідувати заняття, які уже відбуваються за встановленим графіком, то кошти не підлягають поверненню. Також представник відповідача стверджує, що договором не передбачено будь-яку форму зміни чи розірвання договору, відмінну від форми, в якій договір укладався, в тому числі шляхом електронного листування. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України, розірвання договору могло бути здійснено лише у тій формі, в якій укладено Договір про надання репетиторських послуг №МК-0569 - у письмовій формі. Відтак, просить відмовити у задоволенні позову. Окрім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7500 грн. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У відповідності до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 13.03.2020 року між [PERSON] та ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» було укладено договір №МК-0569 про надання репетиторських послуг /а.с.5-7/. Частиною 1\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 14.03.2020 року [PERSON] сплатив першу частину оплати за мовні курси в розмірі 4785,00 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0.1947988377.1 /а.с.8/. 17.03.2020 року ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» повідомлено позивача, що у зв`язку із запровадженням карантину в країні, усі заняття у школі проводитимуться в режимі онлайн, що підтверджується скрін шотом електронної переписки /а.с.11/. Судом встановлено, що згідно п.4.4.2 договору №МК-0569 замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку впродовж 14 днів після його підписання. Після закінчення цього терміну замовник може розірвати договір лише в судовому порядку і надаючи істотні підстави такого рішення. Згідно ч.2 ст.598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Частиною 3 ст.651 ЦК України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором, договір є відповідно розірваним. 18.03.2020 року позивач повідомив ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» про розірвання договору, оскільки таке он-лайн навчання його не влаштовувало, що підтверджується скрін шотом електронної переписки /а.с.13-15/. Окрім того, з електронної переписки вбачається, що у зв`язку із введенням карантину на території України, ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» перейшло на дистанційне навчання, а також зазначено, що школа під час карантину зачинена. Відтак, з матеріалів справи вбачається, що позивач впродовж 14 днів після підписання договору повідомив ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» про розірвання договору. Покликання представника відповідача на те, що позивачем не надано письмової заяви про розірвання договору не може прийматися до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи в період запровадження карантину на території України, ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент» перейшли на дистанційне навчання, відтак позивав був позбавлений можливості подати відповідну заяву. Окрім того, судом не береться до уваги покликання представника відповідача про те, що електронна переписка з позивачем відбувалася з невідомим абонентом, оскільки такі спростовуються інформацією наявною в мережі інтернет, де вказаний номер зазначений в контактній інформації веб сторінки ТзОВ «Репетиторський центр «Акцент». Відповідно до ч.2\~ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.\~ Таким чином, в ході розгляду справи здобуто докази, які надають суду підстави зобов`язати відповідача повернути кошти першої частини оплати за мовні курси по договору №МК-0569 про надання репетиторських послуг, оскільки відповідач доказів на спростування встановлених фактів не подав, добровільно сплачені позивачем кошти не повернув. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений відповідачем в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Судом встановлено, що між адвокатом Снігур Ярославом Едеардовичем та [PERSON] 26.07.2020 року укладено договір про надання правової допомоги. Згідно квитанції №6 від 29.10.2020 року [PERSON] сплатив за договором грошові кошти у розмірі 8000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Однак, позивачем не надано суду акту виконаних робіт на підтвердження переліку послуг, наданих відповідно до договору про надання правової допомоги та їх вартості, відтак суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат в розмірі 8000 гривень. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити частково.

Outcome: approved