Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення боргу з [PERSON] в розмірі 17975,40 грн., а також сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено два договори позики: 02.06.2020 р. на суму 12400,00 гривень та 18.06.2020 р. на суму 5000,00 гривень. Вказані кошти без нарахування процентів відповідач зобов`язувався повернути згідно договору від 02.06.2020 р. до 10.06.2020 р. включно, а згідно договору від 18.06.2020р. - до 25.06.2020 р. Однак, порушив умови договорів, не повернув грошові кошти на загальну суму 17400,00 гривень. Відтак, позивач звернувся до суду та просить стягнути суму боргу, що виникла, із врахуванням процентів, інфляції та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання. Просить суд задовольнити позов. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не вказав. Як вбачається із витягу із офіційної Інтернет сторінки «Укрпошти» про відстеження поштового відправлення, відправлення суду відповідачу не вручено. У зв`язку із наведеним, на веб-сторінці Залізничного районного суду м. Львова в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України було розміщено оголошення, яким суд повідомив відповідача про те, що у провадженні суду перебуває дана справа та роз`яснено зміст ст. 178, 193 ЦПК України. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 17400,00 грн. Так, згідно договору позики від 02.06.2020 року, [PERSON] 02.06.2020 року позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 12400 грн., які останній зобов`язався повернути до 10.06.2020 року. Згідно договору позики від 18.06.2020 року, [PERSON] 18.06.2020 року позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000,00 грн., які останній зобов`язався повернути до 25.06.2020 року. Однак, як ствердив позивач у позовній заяві, на даний час, відповідач не повернув позичених грошових коштів на виконання вимог вказаних договорів, що не спростовано відповідачем, а тому відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором. Зі поданого позивачем розрахунку вбачається, що сума боргу за договорами позики від 02.06.2020 року та 10.06.2020 року становить 17975 гривень 40 копійок, з яких: основний борг за договором від 02.06.2020 р. - 12400 грн., основний борг за договором від 10.06.2020 р. - 5000 грн., проценти на загальну суму - 365 грн. 89 коп., втрати від інфляції - 27 грн. 40 коп., 3% річних - 182 грн. 11 коп. Поданий позивачем розрахунок сторонами не оспорювався. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки відповідачем [PERSON] порушено умови підписаних ним розписки. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, із відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позову до суду у розмірі 1681 грн. 60 коп.

Outcome: approved