Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані його племінники, відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] . Однак останні у вказаному будинку не проживають. [PERSON] не проживає у будинку з 2010 року, а [PERSON] ніколи там не проживав. Відповідачі не сплачують кошти за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги, а також не несуть витрати з утримання будинку, прибудинкової території та не беруть участі у спільному побуті. Жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням він та інші члени сім`ї відповідачам не чинять. У зв`язку з тим, що факт реєстрації відповідачів у будинку створює перешкоди йому, як власнику житла у здійсненні прав власності, просить суд позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Також ухвалено викликати та допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні допитаний за клопотанням представника позивача свідок [PERSON] , який є сином позивача, ствердив таке. Він проживає за адресою: [ADDRESS] , все життя, за винятком службових відряджень. У вказаному будинку також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , однак в ньому фактично не проживають. [PERSON] проживав у будинку до 2008 року, а саме до одруження. Після одруження інколи заходив, а вже після 2010 року не приходив зовсім, його особистих речей у будинку немає. [PERSON] ніколи не проживав у будинку. У його батька конфлікту з відповідачами немає, він ніколи не чинив їм перешкоди у користуванні будинком. Також вказав, що він є учасником бойових дій, бажає оформити субсидію на сплату житлово-комунальних послуг, однак, зважаючи на те, що відповідачі зареєстровані у будинку, не може цього зробити. В судовому засіданні допитана за клопотанням представника позивача свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, ствердила таке. Вона проживає з 1966 року за адресою: [ADDRESS] , що по сусідству з будинком позивача, його сім`ю знає досить добре. В будинку [PERSON] проживає він, його син [PERSON] , невістка та онук. [PERSON] проживав у вказаному будинку з дитинства. У 2008 році він одружився і з цього часу житловим приміщення не користується, в ньому не проживає, інколи він приходив в гості. [PERSON] ніколи не проживав у цьому будинку. Також зазначила, що бачить що відбувається на подвір`ї [PERSON] кожного дня. Жодних перешкод відповідачам щодо користування житловим приміщенням він не чинить. Також, як їй відомо, конфлікту між ними щодо проживання та користування цим будинком немає. Позивач в судове засідання не прибув, його представник адвокат Степаняк І.В. просив позовні вимоги задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином, також про причини неявки суд не повідомили, своїх заперечень та відзиву на позов не подали. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності позивача та відповідачів на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2298081881. Згідно з довідкою, виданою Виконавчим комітетом Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області № 2125 від 06 листопада 2020 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] та [PERSON] . Однак, як встановив суд, [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за вказаною адресою [PERSON] з 2008 року, а [PERSON] ніколи не проживав. Наведене підтверджується: актом обстеження проживання за цією адресою від 30 жовтня 2020 року, складеними комісією у складі депутатів Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області, в якому зафіксовано відсутність відповідачів у цьому будинку. Також зазначено, що [PERSON] у даному будинку не проживає з 2010 року, а [PERSON] ніколи не проживав за вказаною адресою; показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] з 2008 року, а [PERSON] ніколи не проживав за вказаною адресою. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. В силу вимог ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою порушує права позивача, як власника майна, зокрема, щодо сплати житлово-комунальних послуг та витрат на утримання житлового будинку. Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідачі [PERSON] та [PERSON] суду не надали. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 840, 80 грн, що підтверджується квитанцією № ПН1156712 від 24 листопада 2020 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі по 420 гривень 40 копійок.

Outcome: approved