Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Прикордонників, 33, в с.Рівне Любомльського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 21 липня 2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що спадкодавець [PERSON] за життя уклав заповіт на її користь та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказане нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла в порядку ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем. Спадкоємець, передбачений ст.1241 ЦК України, якою є дружина спадкодавця [PERSON], від отримання обовязкової частки у спадщині відмовилась у встановленому законом порядку. Будучи єдиним спадкоємцем, позивач реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, про що нотаріусом їй було видано відповідну постанову. З наведених підстав позивач просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове нерухоме майно в судовому порядку. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій одночасно зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Від відповідача Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області також надійшла заява від 22.03.2017 за №92/2-6, у якій сільський голова вказав, що зазначена сільська рада не заперечує проти позову [PERSON], просить його задовольнити, а справу розглядати у відсутності представника сільської ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №191861, виданого виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області 21.07.2016, встановлено, що [PERSON] помер 21.07.2016 в с.Рівне Любомльського району Волинської області (а.с.4). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Копією довідки Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області від 07.12.2016 за №995 та витягом з погосподарської книги №3 за 2016-2020 роки цієї ж сільської ради від 25.01.2017 №49 стверджено, що будинок з надвірними будівлями та спорудами, 1952 року побудови, який знаходиться по вул.Прикордонників, 33, в селі Рівне Любомльського району Волинської області, по особовому рахунку №020256 належав [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З копії заповіту, посвідченого секретарем Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області 25.07.2011 та зареєстрованого в реєстрі за №54, встановлено, що [PERSON], на випадок своєї смерті, усе приналежне йому майно заповів позивачу [PERSON] (а.с.7). [PERSON] доводиться спадкодавцю [PERSON] дочкою, що підтверджується копіями свідоцтв: про народження позивача серії 1-ЕГ №092614 та про її шлюб серії 1-ЕГ №035776, виданими повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області 27.02.2002 та 11.09.2008, відповідно (а.с.10, 11). Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Та обставина, що позивач, як спадкоємець за заповітом, на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] доводиться копією довідки Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області від 07.12.2016 за №995 (а.с.5). Спадкоємцем, передбаченим ст.1241 ЦК України, що має право на обовязкову частку у спадщині є дружина спадкодавця [PERSON], 27.07.1946, як особа пенсійного віку, що стверджено копією свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №564678, виданого Рівненською сільською радою Любомльського району Волинської області 01.08.1963 (а.с.15). Однак [PERSON] у порядку та строки, передбачені ч.1 ст.1273 ЦК України, від отримання обовязкової частки в спадщині після смерті чоловіка [PERSON] відмовилась, про що 06.12.2016 подала заяву відповідного змісту, посвідчену секретарем виконавчого комітету Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області (а.с.16). З копії матеріалів спадкової справи №126/2016 до майна померлого 21.07.2016 [PERSON] встановлено, що інших спадкоємців після його смерті немає (а.с.48-56). Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Любомльського нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 24.01.2017, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Рівне, вул.Прикордонників, 33, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останньому, як спадкодавцю (а.с.17). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Приналежність спадкодавцю [PERSON] вказаного нерухомого майна підтверджується вищенаведеними доказами, а саме: копією довідки Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області від 07.12.2016 за №995 та витягом з погосподарської книги №3 за 2016-2020 роки цієї ж сільської ради від 25.01.2017 №49 (а.с.5, 6). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 23.03.2017 за №83172909, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Рівне, вул.Прикордонників, 33, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.58). Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди, сарая, сарая-літньої кухні, вбиральні та колодязя, які знаходяться в с.Рівне по вул.Прикордонників, 33, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем [PERSON] (а.с.21-25). Також на підставі вказаного висновку та технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 06.02.2017, встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.18-25).\~ В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеними. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Прикордонників, 33, в с.Рівне Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті її батька [PERSON]

Outcome: approved