Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, у якому зазначив, що він є власником жилого будинку по [ADDRESS], у якому на сьогоднішній день зареєстровані: він та його син, [PERSON]. Відповідач виїхав на постійне місце проживання в м.Севастополь, та не проживає у даному будинку приблизно десять років. Перешкоди у користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинилися. Посилаючись на те, що відповідач не проживає у житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, його особистих речей у будинку немає, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні житла та взагалі не цікавиться будинком, внаслідок чого позивачу створюються перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своєю власністю, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав за викладених у позові обставин, просив задовольнити позов, при цьому пояснив, що на даний час реєстрація відповідача у його будинку створює перешкоди в отриманні субсидії . Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, згідно відмітки поштаря поштове відправлення повернене до суду з причин «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.25, 33). Враховуючи, що відповідач зареєстрований [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Тростянецької міської ради Тростянецького району Сумської області за №4898 від 29.05.2018 (а.с.10), судові повістки направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, судову повістку про час і місце розгляду справи такою, що доставлена, а отже, відповідач повідомлений належним чином. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Глави 11 РозділуІІ ЦПК України. Суд, заслухавши позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності та реєстраційному написі БТІ судом установлено, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] (а.с.14-16). Відповідно до копії будинкової книги встановлено, що за адресою по [ADDRESS], починаючи з 18.02.1999 зареєстрований [PERSON] [INFO] (а.с.11-13). На підстав довідки про склад сім'ї [PERSON] судом установлено, що до складу його сім'ї також входить син [PERSON] як зареєстрований за вищеуказаною адресою (а.с.10). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали, що відповідач проживав у будинку позивача до того часу, поки не створив родину та не виїхав на постійне місце проживання в АРК м.Севастополь. Останній раз свідки постійно бачили відповідача орієнтовно у 2010-2011 роках. Оскільки дружина відповідача є військовозобов'язаною Російської Армії, на даний час відповідач не приїжджає до батька, останній раз був у м.Тростянці у 2013 році та навіть не приїздив на поховання матері у 2014 році. Встановлено, що дружина позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.35). Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, ураховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач був зареєстрований у належному позивачу будинку, як член сім'ї позивача, але без поважних причин за місцем реєстрації не проживає більше строку, визначеного ст.405 ЦК України, домовленості між сторонами з приводу користування житлом немає, дане домоволодіння належить на праві власності позивачу, а реєстрація відповідача перешкоджає йому вільно розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку про задоволення заявленої позивачем вимоги. Крім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його із реєстраційного обліку в жилому будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved