Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ним було подано заяву до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію права власності на 1/3 спадкового майна, а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що дане право власності виникло на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області про встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті батька та відповідно до якого за ним визнано право власності на 1/3 частину спадкового майна, яке складається з житлових приміщень згідно поверхневого плану № №1-3, 1-4, 2-2, 2-3 загальною площею 47,8 кв.м. 07.03.2013 року Державного реєстратора Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Марченко Володимира Григоровича було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та зареєстровано право власності на належну йому частину спільного майна, однак після отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачем було виявлено розбіжності, а саме не відповідність загальної площі будинку - замість 47.8 кв.м вказано 86 кв.м. Позивач вважає, що дана обставина свідчить про невідповідність рішенню Васильківського міськрайонного суду від 05.02.2013 року, на його думку відповідачами вказано невірну кількість загальної площі будинку, оскільки 86 кв.м це загальна площа разом з самостійно добудованими ним приміщеннями, відповідних дозволів на які у нього відсутні. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.02.2013 року позивачем [PERSON] було подано заяву до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію права власності на 1/3 спадкового майна, а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2012 року у справі №2-35/2012, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2012 року: - визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину спадкового майна: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлових приміщень згідно поверхового плану №№ 1-3, 1-4, 2-2, 2-3 в порядку спадкування за законом після смерті померлого сина 04.03.1983 року [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] ; - встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті його батька [PERSON] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину спадкового майна: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлових приміщень згідно поверхового плану №№ 1-3, 1-4, 2-2, 2-3; - встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після померлого батька [PERSON] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину спадкового майна: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлових приміщень згідно поверхового плану №№ 1-3, 1-4, 2-2, 2-3 в порядку спадкування за законом після смерті батька. 05.02.2013 року позивачем подано до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 07.03.2013 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Марченко В.Г. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та зареєстровано право власності на належну йому частину у спільній власності. Однак, позивач після отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався про невідповідність змісту рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області. Так, відповідно до рішення суду та поверхового плану загальна площа будинку складає 47,8 кв.м., а згідно витягу відповідача 2 - 86 кв.м. Після виявлення не відповідності позивач звернувся до відповідачів щодо виправлення помилки та внесення виправлень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо інформації про об`єкт нерухомого майна, однак 12.06.2013 року, Державний реєстраторо Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Марченко В.Г. відмовив у виправленні та вказав, що вважає внесенні дані правильними. Надаючи правову оцінку даним правовідносинам суд вважає за необхідне вказати наступне. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень» регулюються відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Абзацом 3 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень» нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Предметом реєстрації права власності в даному випадку є частина спільної власності спадкового майна на 1/3 частину спадкового майна, а саме житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що складає з житлових приміщень згідно поверхового плану № № 1-3, 1-4, 2-2, 2-3, загальна площа якого складає 47, 8 кв.м. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном. Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень» визначений порядок проведення державної реєстрації права та їх обтяжень. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень» встановлено, що Державним реєстратором встановлюється відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень» встановлений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Тобто, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ті їх обтяжень» чітко визначений порядок проведення реєстрації прав та їх обтяжень. Судом встановлено, що Державним реєстратором Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Марченко В.Г. було прийнято, перевірено документи, що подавались позивачем для державної реєстрації прав та їх обтяжень та здійснено реєстрацію права власності на часткову спільну власності, однак ним допущено помилку при самовільному визначенні загальної площі житлового будинку, а саме замість 46, 8 кв.м вказано 86 кв.м. На думку суду відповідач помилково прийшов до висновку щодо такої кількості загальної площі, у зв`язку з тим, що порахував самовільно побудовану позивачем частину приміщення, а саме № 2-1, 1-2, 1-1 та № 1. Питання переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення врегульовані нормативно-правовими актами. Крім того, щодо переобладнання або перепланування у особи має бути присутній відповідний дозвіл, оскільки у позивача він відсутній то суд вважає безпідставним рахувати дану самовільно збудовану прибудову частиною житлового приміщення. Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції, далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З матеріалів справи убачається, що порушуючи питання про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що зареєструвавши право власності на приміщення, які не зазначені в резолютивній частині рішення місцевого суду та не визнані спадковим майном, державний реєстратор самостійно витлумачив рішення суду та порушив його цивільні права, оскільки за такої реєстрації йому належить на праві власності 1/3 частина приміщень № 2-1, 1-1, 1-2, 1, які збудовані за його власні кошти. Суд вважає, що відповідачі як суб`єкти владних повноважень не довели суду належного визначення загальної площі житлового приміщення, що було прийнято позивачем в якості спадкового майна за отриманою ним інформацією з технічного паспорту та, як наслідок, реєстрації невірних даних права власності, яке належить позивачу. За наведених обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved