Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (надалі - ПАТ КБ «Надра»), у якому просив суд стягнути 110,2 євро та 2817,23 євро відсотків, а також 30,0 євро та 880,39 євро трьох процентів річних у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 07.07.08 р. сторони уклали договір банківського вкладу № [NUMBER], за умовами якого [PERSON] розмістив у ПАТ КБ «Надра» грошові кошти у валюті євро у сумі 1000,00 євро терміном до 07.07.09 р., а 18.08.08 р. сторони уклали договір банківського вкладу № [NUMBER], за умовами якого [PERSON] розмістив у ПАТ КБ «Надра» грошові кошти у валюті євро у сумі 60000,00 євро терміном до 18.11.08 р. Проте із закінченням терміну депозитних вкладів суми вкладів йому повернуто не було. Відповідач користувався коштами позивача. Позивач просив стягнути з відповідача проценти у зв'язку з користуванням ПАТ КБ «Надра» його грошовими коштами, а також три проценти річних. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подавав заяву про розгляд справи у його відсутності. У заяві від 07.12.15 р. позивач зазначив, що позовні вимоги, що стосуються стягнення коштів за порушення термінів повернення депозитного вкладу за договором від 18.08.08р. № [NUMBER] він просить не розглядати. Ухвалою суду від 20.01.16 р. позов [PERSON] в частині вимог, що стосуються стягнення коштів за порушення термінів повернення депозитного вкладу за договором від 18.08.08 р. [NUMBER], на підставі вищезазначеної заяви позивача залишено без розгляду. Представник позивача [PERSON], про залучення якого до участі у розгляді справи заявляв позивач, до суду не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, суду подано письмові заперечення проти позову, у яких представник клопотав про розгляд справи у його відсутності. Заперечення обґрунтовуються тим, що відповідно до умов депозитного договору № [NUMBER] від 07.07.08 р., сплата вкладнику процентів та повернення вкладу здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок вкладника № [NUMBER], і днем повернення коштів є день їх перерахування на цей рахунок. В останній день строку вкладу [PERSON] проведено виплату на цей рахунок частини депозиту в сумі 657,56 євро, звідки у цей же день кошти позивачу у такій сумі виплачено. 28.08.09 р. на поточний рахунок позивача виплачено частину депозиту в сумі 170,00 євро, а на залишок депозиту в сумі 172,44 євро термін дії вкладу було продовжено на 4 місяці до 28.12.09 р. з нарахуванням процентів на залишок депозиту за ставкою 2,5 % річних. 28.12.09 р. Банк перерахував [PERSON] на поточний рахунок залишок депозиту в сумі 172,44 євро, а також за період з 28.08.09 р. по 28.12.09 р. сплачував проценти на загальну суму 1,44 євро. У запереченнях зазначається про сплив позовної давності за вимогами позивача про стягнення коштів за договором № [NUMBER] від 07.07.08 р., на застосуванні наслідків якого наполягає відповідач. З цих підстав відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] Дослідивши письмові докази, подані сторонами та наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 07 липня 2008 року сторони уклали договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» № [NUMBER] (надалі - договір), за умовами якого [PERSON] розмістив у ПАТ КБ «Надра» 1000,00 євро строком дії вкладу 12 місяців під 11,2 % річних. Квитанцією № 6878 від 07.07.08 р. підтверджується внесення [PERSON] готівкою коштів в сумі 1000,00 євро на депозит № [NUMBER]. Пунктом 2.4 договору передбачено, що вкладник за домовленістю з банком вносить кошти на вкладний рахунок готівкою або перераховує з поточного рахунку вкладника № [NUMBER], відкритого в рамках даного пакету послуг. Пунктами 3.4.4 та 3.4.5 договору передбачено обов'язок банку сплатити вкладнику проценти шляхом перерахування коштів на вищезазначений поточний рахунок відповідно до умов договору, та повернути вклад за вимогою вкладника в кінці терміну дії вкладу чи у випадках дострокового розірвання договору шляхом перерахування коштів на цей поточний рахунок. З копії заяви [PERSON] від 08.07.09 р. з відміткою банку про її отримання судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача по закінченні строку розміщення депозитного вкладу з вимогою про повернення депозиту відповідно до договору № [NUMBER] від 07.07.08 р. З вищезазначених умов договору вбачається, що станом на 07.07.09 р. позивачу підлягали поверненню сума депозитного вкладу у розмірі 1000,00 євро, а також підлягали сплаті відсотки в сумі 112,00 євро (1000,00 євро * 11,2 %). Із заперечень відповідача та наданого відповідачем Звіту по депозиту «Мій вибір» у валюті євро № [NUMBER] станом на 21.10.15 р., вбачається, що свої зобов'язання по поверненню [PERSON] суми депозитного вкладу та сплати процентів відповідачем у повному обсязі не виконано. Так, із звіту вбачається, що станом на день закінчення строку розміщення вкладу (07.07.09 р.) на поточний рахунок [PERSON] перераховано лише частину депозиту в сумі 657,56 євро, 28.08.09р. - частину депозиту в сумі 170,00 євро, 28.12.09 р. - 172,44 євро. З вищезазначеного Звіту вбачається також, що [PERSON] на поточний рахунок щомісячно перераховувались проценти за користування вкладом, і станом на день закінчення строку розміщення вкладу (07.07.09 р.) перераховано процентів на загальну суму 111,55 євро, решту процентів було перераховано на поточний рахунок позивача після закінчення строку дії депозитного договору, зокрема, 29.09.09 р. - 0,38 євро, 29.10.09 р. - 0,35 євро, 27.11.09 р. - 0,34 євро, 28.12.09 р. - 0,37 євро. При цьому суд вважає недоведеним факт продовження сторонами терміну дії депозитного договору 28.08.09 р., оскільки на існування такої обставини у позовній заяві [PERSON] не посилається, а відповідачем не подано доказів у обґрунтування її існування. Додаткової угоди до договору, з якої би слідувало про досягнення сторонами договору умов продовження строку депозиту у неповернутій його частині до 28.12.09 р., суду не подано, а відповідно до п.7.1 договору, додаткові угоди, що додаються до цього договору, стають його невід'ємною частиною. Таким чином, з огляду на подані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що відповідач порушив умови договору та вимоги законодавства в частині своєчасного повернення [PERSON] суми депозитного вкладу за договором та процентів на вклад. При цьому суд враховує, що, як вбачається з наданого відповідачем поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку [PERSON] № [NUMBER] з 07.07.08 р. по 21.10.15 р., протягом часу з 07.07.09 р. по 30.09.11 р. [PERSON] неодноразово знімались кошти з поточного рахунку у різних сумах від 10,00 євро до 5592,47 євро. Як вбачається з наданої позивачем копії листа відповідача № 06/473/1 від 26.02.09 р., відповідачем розглянуто листи [PERSON] про виплату коштів з його поточних (карткових) рахунків, повідомлено про введення у Банку тимчасової адміністрації та мораторію на задоволення вимог клієнтів. У відповіді зазначається про можливість використання коштів поточних рахунків у торгово-сервісній та інтернет-мережі, а також отримання готівки через банкомати відповідача та у касах відділень. З вищезазначених досліджених судом доказів вбачається, що позивач мав можливість користуватись коштами на поточному рахунку № [NUMBER]. У позовній заяві [PERSON] в обґрунтування позовних вимог не посилається на порушення відповідачем умов договору обслуговування вищезазначеного поточного рахунку, не додає відповідного договору про його обслуговування, не наводить та не підтверджує доказами обставин неможливості зняття з поточного рахунку № [NUMBER] депозитного вкладу та відсотків за договором № [NUMBER] від 07.07.08 р. З огляду на те, що відповідно до п.п.3.4.4, 3.4.5, 4.4 договору відповідач зобов'язаний був сплачувати проценти та повернути вклад шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок вкладника № [NUMBER], суд прийшов до висновку, що порушення відповідачем умов договору та вимог законодавства полягає саме у несвоєчасному перерахуванні депозитного вкладу та процентів на цей поточний рахунок відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Оскільки укладеним між сторонами депозитним договором не було встановлено розмір процентів, що підлягають нарахуванню вкладнику після закінчення терміну розміщення вкладу і у випадку його неповернення у цей термін банком, на підставі вищезазначеної норми позивачу підлягають нарахуванню проценти на банківський вклад у розмірі облікової ставки НБУ за весь час користування коштами позивача до перерахування їх на його поточний рахунок, що може бути підставою для задоволення позовної вимоги про їх стягнення. Вирішуючи питання про розмір процентів, які відповідно до ст.1061 ЦК України підлягають нарахуванню позивачу, суд враховує, що відповідно до наданого відповідачем Звіту по депозиту «Мій вибір» у валюті євро № [NUMBER], станом на 07.07.09 р. позивачу було повернуто 657,56 євро депозитного вкладу та 111,55 євро процентів, отже, неповернутими залишались кошти в сумі 342,44 євро депозитного вкладу та 0,45 євро процентів; 28.08.09 р. позивачу повернуто 170,00 євро депозитного вкладу, отже, неповернутими залишались кошти в сумі 172,44 євро депозитного вкладу та 0,45 євро процентів; 29.09.09 р. позивачу повернуто 0,38 євро процентів, отже, неповернутими залишались кошти в сумі 172,44 євро депозитного вкладу та 0,07 євро процентів; 29.10.09 р. позивачу повернуто 0,35 євро процентів, отже, неповернутими залишались кошти в сумі 172,44 євро депозитного вкладу, які повернуто 28.12.09 р. Облікова ставка НБУ у період 12.08.09 р. по 07.06.10 р. складала 10,25 %. Таким чином, проценти, які підлягають нарахуванню позивачу на підставі ч.1 ст.1061 ЦК України за період з 08.07.09 р. по 28.12.09 р., слід обраховувати як суму процентів за кожний період, по закінченні якого проводилась виплата частини коштів по депозиту та змінювався борг відповідача. Отже, проценти за користування відповідачем коштами [PERSON] у зв'язку з несвоєчасною виплатою йому суми депозитного вкладу та повернення відсотків за договором, складають: (342,44 євро + 0,45 євро) * 10,25 % * 40 днів (з 08.07.09 р. по 27.08.09 р.) / 365 днів + (172,44 євро + 0,45 євро) * 10,25 % * 31 день (з 28.08.09 р. по 28.09.09 р.) / 365 днів + (172,44 євро + 0,07 євро) * 10,25 % * 29 днів (з 29.09.09 р. по 28.10.09 р.) / 365 днів + 172,44 євро * 10,25 % * 61 день (з 29.10.09 р. по 28.12.09 р.) / 365 днів = 3,85 євро + 1,51 євро + 1,40 євро + 2,95 євро = 9,71 євро, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення даного рішення (2700,0766 грн. за 100 євро) складає 262,18 грн. При цьому суд вважає, що позивачем у поданому суду розрахунку невірно обраховано розмір цих процентів, оскільки до розрахунку взято період з 07.07.09 р. по 07.07.10 р., у той час, як встановлено судом, депозитний вклад та проценти за договором сплачено на поточний рахунок [PERSON] у період з 07.07.09 р. по 28.12.09 р. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором, укладеним між сторонами, інший розмір процентів у зв'язку з простроченням виконання Банком грошового зобов'язання, не передбачений, а тому застосуванню підлягає встановлений у ст.625 ЦК України розмір процентів. Три проценти річних за період прострочення відповідача слід обраховувати як суму процентів за кожний період, по закінченні якого проводилась виплата частини коштів по депозиту та змінювався його борг. Отже, три проценти річних складають: (342,44 євро + 0,45 євро) * 3 % * 40 днів (з 08.07.09 р. по 27.08.09 р.) / 365 днів + (172,44 євро + 0,45 євро) * 3 % * 31 день (з 28.08.09 р. по 28.09.09 р.) / 365 днів + (172,44 євро + 0,07 євро) * 3 % * 29 днів (з 29.09.09 р. по 28.10.09 р.) / 365 днів + 172,44 євро * 3 % * 61 день (з 29.10.09 р. по 28.12.09 р.) / 365 днів = 1,13 євро + 0,44 євро + 0,41 євро + 0,86 євро = 2,84 євро, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення даного рішення (2700,0766грн. за 100 євро) складає 76,68 грн. При цьому суд вважає, що позивачем у поданому суду розрахунку невірно обраховано розмір трьох процентів річних, оскільки до розрахунку взято період з 07.07.09 р. по 07.07.10 р., у той час, як встановлено судом, депозитний вклад та проценти за договором сплачено на поточний рахунок [PERSON] у період з 07.07.09 р. по 28.12.09 р. Відповідно до ст.ст.256-257, 260 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтями 253, 254 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Позивач [PERSON] 27.07.15 р. подав суду заяву, у якій зазначає, що про порушення відповідачем своїх прав він дізнався з постанов Верховного Суду України у справі 6-39цс-13 від 29.05.13 р. та у справі 6-140цс-13 від 25.12.13 р., у яких висловлено правові позиції щодо регулювання правовідносин з відповідальності за несвоєчасне повернення депозитів. Враховуючи, що відповідно до 3.4.5, 4.4 договору, строк повернення відповідачем [PERSON] депозитного вкладу та сплати відсотків наступив 07 вересня 2009 року, а кінцевий розрахунок з позивачем щодо повернення коштів по депозитному договору № [NUMBER] від 07.07.08р. (перерахування коштів на поточний рахунок позивача відповідно до умов депозитного договору) проведено 28 грудня 2009 року, про що позивачу було відомо, як вбачається з поточного звіту за операціями по поточному (картковому) рахунку № [NUMBER], оскільки із звіту вбачається зняття ним коштів з цього поточного рахунку, з 29 грудня 2009 року почався перебіг позовної давності, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогами про стягнення процентів та відповідальності у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання. Оскільки строк, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогами про стягнення процентів та відповідальності у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, має тривалість у три роки, розпочався 29.12.09 р. та не переривався, позовна давність як строк, у межах якого позивач може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права, сплинув 29 грудня 2012 року. Статтею 267 ЦК України передбачено наслідки спливу позовної давності, зокрема, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки відповідач просить застосувати до заявлених позивачем вимог позовну давність, а позивачем заявлено вимоги 13 липня 2015 року, тобто після спливу позовної давності, і поважних причин пропущення позовної давності позивачем не наведено, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed