Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення боргу по договору банківського вкладу з вимогами стягнути з відповідача на його користь 35 000 грн., та нараховані проценти 7887, 49 грн., та понесені судові витрати. Позов мотивовано тим, що 13 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк був укладений договір №006-01655-131213 Банківського вкладу (депозиту) «найкращий від Миколая у гривнях» на суму 35 000 (тридцять пять тисяч) гривень 00 коп. терміном по 18 грудня 2014 року включно, термін якого закінчився 18 грудня 2014 року. Предметом договору є розміщення позивачем у відповідача коштів на вкладному рахунку в сумі 35 000 (тридцять пять тисяч) гривень 00 коп. з виплатою відсотків з розрахунку 21.50% річних. 13.12.2013 року позивач виконав свої зобов'язання по договору та вніс готівкою на вкладний рахунок кошти в сумі 35 000 (тридцять пять тисяч) гривень 00 коп., що підтверджується квитанцією №29632909 від 13.12.2013 року. Станом на 19 грудня 2014 року вклад з нарахованими відсотками позивачу не повернуто. Відповідно до п.1.1., п.2.6. договору, відносини сторін, що виникають з цього договору регулюються відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб (що затверджуються [PERSON] Директорів Банку та оприлюднюються шляхом їх розміщення на інформаційних стендах банку та на офіційному сайті Банку за адресою: (www.deltabank.com.ua) та чинного законодавства України. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду. В заяві від 17.04.2015р. позивач збільшив позовні вимоги та просив суд, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] вклад за договором №006-01655-131213 від 13 грудня 2013 року в сумі 35 000 (тридцять пять тисяч) грн. 00 коп. та нараховані проценти в сумі 7887 (сім тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 49 коп. (за період до 18 грудня 2014 року включно) та проценти в сумі 2535 (дві тисячі пятсот тридцять пять) грн.. 82 коп. (за період з 19 грудня 2014 року по 20 квітня 2015 року включно). Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] вклад за договором №001-01635-110214 від 11 лютого 2013 року в сумі 8400 (вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп. та нараховані проценти в сумі 2236 (дві тисячі двісті тридцять шість) грн. 93 коп. (за період з 12 лютого 2014 року по 20 квітня 2015 року включно). Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] вклад за договором №001-01655-020414 від 02 квітня 2014 року в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. та нараховані проценти в сумі (сім тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 49 коп. (за період до 18 грудня 2014 року включно) та проценти в сумі 402 (чотириста дві) грн. 95 коп. (за період з 03 квітня 2014 року по 20 квітня 2015 року включно). Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] вартість понесених судових витрат, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. Заяву про збільшення позовних вимог мотивував тим, що 11 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір №001- 01635-110214 на суму 8400 (вісім тисяч чотириста) грн.. 00 коп. терміном по 16 лютого 2015 року включно з виплатою відсотків з розрахунку 22,5% річних. Відповідно до квитанції №31846195 від 11.02.2014 року, позивач вніс на депозитний рахунок вказану суму коштів. 02 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір №001- 01655-020414 на суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн.. 00 коп. терміном по 07 квітня 2015 року включно з виплатою відсотків з розрахунку 24,0% річних. Відповідно до квитанції №33849730 від 02.04.2014 року, позивач вніс на депозитний рахунок вказану суму коштів. Також позивачем надано розрахунок відсотків за вказаними договорами. В судовому засіданні від 08.07.2015р. позивач зменшив позовні вимоги, в звязку з частковим виконанням позивачем умов договорів та просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] вклад за договором №001-01655-020414 від 02 квітня 2014 року в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. та нараховані проценти в сумі (сім тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 49 коп. (за період до 18 грудня 2014 року включно) та проценти в сумі 402 (чотириста дві) грн. 95 коп. (за період з 03 квітня 2014 року по 20 квітня 2015 року включно). Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь [PERSON] вартість понесених судових витрат, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали відповідно до заявленого уточнення від 08.07.2015р. Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував у звязку з визнанням ПАТ «Дельта Банк» неплатоспроможним та введенням до нього тимчасової адміністрації, представник позивача також вказав на необгрунтваність та непідтвердженість суми судових витрат у розмірі 2000 грн, Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк був укладений договір №006-01655-131213 Банківського вкладу (депозиту) «найкращий від Миколая у гривнях» на суму 35 000 (тридцять пять тисяч) гривень 00 коп. терміном по 18 грудня 2014 року включно, термін дії якого закінчився 18 грудня 2014 року. Предметом договору є розміщення позивачем у відповідача коштів на вкладному рахунку в сумі 35 000 (тридцять пять тисяч) гривень 00 коп. з виплатою відсотків з розрахунку 21.50% річних. Відповідно до п.1.1., п.2.6. договору, відносини сторін, що виникають з цього договору регулюються відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб (що затверджуються [PERSON] Директорів Банку та оприлюднюються шляхом їх розміщення на інформаційних стендах Банку та на офіційному сайті Банку за адресою: (www.deltabank.com.ua) та чинного законодавства України. ( а. с. 6) 13.12.2013 року позивач виконав свої зобов'язання по договору та вніс готівкою на вкладний рахунок кошти в сумі 35 000 (тридцять пять тисяч) гривень 00 коп., що підтверджується квитанцією №29632909 від 13.12.2013 року. ( а. с. 14) 11 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір №001- 01635-110214 на суму 8400 (вісім тисяч чотириста) грн.. 00 коп. терміном по 16 лютого 2015 року включно з виплатою відсотків з розрахунку 22,5% річних. Відповідно до квитанції №31846195 від 11.02.2014 року, Позивач вніс на депозитний рахунок вказану суму коштів.( а.с. 50-51) 02 квітня 2014 року між позивачем та Відповідачем укладено Договір №001- 01655-020414 на суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн.. 00 коп. терміном по 07 квітня 2015 року включно з виплатою відсотків з розрахунку 24,0% річних. Відповідно до квитанції №33849730 від 02.04.2014 року. Судом встановлено, що позивач вніс на депозитний рахунок вказану суму коштів.( а.с.52-53) Судом встановлено, що наявність боргу відповідача перед позивачем підтверджена випискою по вищевказаному договору. ( а. с. 11-12) Однак, на підставі постанови постановою НБУ № 150 від 02.03.2015 року AT «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації з 03 березня 2015 року призначено [PERSON] і запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці по 02 червня 2015 року. Згідно зі ст. 1058 ч.1. ЦК України «За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором». Відповідно до ч.2. ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 36 ч. 5 п.п. 1, 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Згідно ст. 36 ч. 6 п. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників; зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вклад позивача повністю охоплюється законодавчо визначеним граничним розміром відшкодування коштів за вкладами (200 000 грн.). Отже, наслідком введення тимчасової адміністрації є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. До того ж суд відмічає, що відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, призупиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені нормами цього Закону. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а отже задоволенню не підлягають. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed