Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фортуна Сервіс Україна» та просив визнати його право на приз в сумі 275 000 грн. за результатами розіграшу, який здійснено відповідачем, посилаючись на ті обставини, що 24.10.2013р. поштою отримав лист з повідомленням, що виграв приз - квартиру вартістю 275 000 грн. Згідно умов вказаного листа він заповнив та відіслав на вказану в листі адресу ТОВ «Фортуна Сервіс Україна» сертифікат на запит головного призу, який являє собою відривну частину листа. 04.11.2013р. він поштою отримав лист з відомостями, що він затверджений переможцем і йому підлягає до виплати приз в сумі 275 000 грн. Не отримавши відповіді, він направив відповідачу поштою вимогу від 21.11.2013р. про виплату суми призу, а 14.12.2013р. направив повторну вимогу, але відповіді від відповідача не отримав, а тому просить позов задовольнити на підставі ст.ст. 11, 16, 202, 207, 208, 509, 530, 626 ЦК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на те, що, на його думку, відповідач, приславши йому, позивачу, лист із таким формулюванням, де вказано що він отримав головний приз в сумі 275 000 грн., взяв на себе зобов*язання виплатити йому ці кошти, але оскільки свого обов*язку не виконав, а тому порушив взяте на себе зобов*язання. Крім цього, позивач пояснив про те, що умови акції, викладені дрібним шрифтом на листі відповідача, він не читав і не вивчав, а також не знайомився із ними на інтернет-сайті, що вказаний в цьому листі. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також на те, що ТОВ «Фортуна Сервіс Україна» не брала перед позивачем ніяких зобов*язань, а лише проводила маркетингову акцію, яка не є лотереєю, грою, конкурсом або публічною обіцянкою винагороди без оголошення конкурсу у розумінні Глави 78 ЦК України і направлена на підвищення попиту клієнтів на товари фірми, про що вказано в листі, який було надіслано позивачеві, а позивач надіслав на адресу Товариства замовлення, але не оплатив їх, а тому він не є переможцем маркетингової акції, натомість переможцем визнана інша особа, яка й отримала головний приз. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 24.10.2013р. [PERSON] поштою отримав лист з повідомленням, що виграв приз - квартиру вартістю 275 000 грн. (а.с. 3 - копія поштового конверту, а.с. 4 - копія листа). Згідно умов вказаного листа позивач заповнив та відіслав на вказану в листі адресу ТОВ «Фортуна Сервіс Україна» сертифікат на запит головного призу, який являє собою відривну частину листа (а.с. 5 - копія поштового повідомлення і опису вкладення). 04.11.2013р. позивач поштою отримав лист з відомостями, що він затверджений переможцем і йому підлягає до виплати приз в сумі 275 000 грн. (а.с. 7, 8 - копії листів). Не отримавши відповіді, позивач направив відповідачу поштою вимогу від 21.11.2013р. про виплату суму призу (а.с. 9 - копія вимоги, а.с. 10 - копія поштового повідомлення і опису вкладення), а 14.12.2013р. направив повторну вимогу (а.с. 12 - копія повторної вимоги, а.с. 11 - копія поштового повідомлення і опису вкладення), але відповіді від відповідача не отримав. Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного. Згідно частини 1 ст.509 ЦК України, зобов*язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов*язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов*язку. Відповідно до частини 2 цієї ж норми права, зобов*язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частина 1 ст.11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов*язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов*язки. Підстави виникнення цивільних прав та обов*язків визначені в частині 2 цієї правової норми, зокрема: 1) договори та інші правочини, 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, 4) інші юридичні факти. Відповідно до Глави 78 ЦК України, до недоговірних зобов*язань відноситься публічна обіцянка винагороди без оголошення конкурсу (стаття 1144 ЦК України), згідно якої особа має право публічно пообіцяти винагороду (нагороду) за передання їй відповідного результату (передання інформації, знайдення речі, знайдення фізичної особи тощо). Оголошення конкурсу (стаття 1150 ЦК України), визначає, що конкурс (змагання) має право оголосити фізична або юридична особа (засновник конкурсу). Статті 1150-1157 ЦК України регулюють цивільні правовідносини щодо публічної обіцянки нагороди за результатами конкурсу. Частина 1 ст.202 ЦК України вказує про те, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов*язків. Визначення договору дано в частині 1 ст.262 ЦК України, яка передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов*язків. В обгрунтування позову позивач вказував про те, що відповідач взяв на себе зобов*язання видати йому, позивачу, приз в сумі 275 000 грн., оскільки прислав останньому лист з відповідною інформацією. Як вбачається з тексту, викладеному в листі ТОВ «Фортуна сервіс Україна», Товариство проводить маркетингову акцію, яка не є лотереєю, грою, конкурсом або публічною обіцянкою винагороди без оголошення конкурсу у розумінні Глави 78 ЦК України і направлена на підвищення попиту клієнтів на товари фірми, у зв*язку із чим клієнти отримують документи інформаційно-рекламного характеру (а.с. 7 зворот). В матеріалах справи є рішення комісії №1 ТОВ «Фортуна Сервіс Україна» від 26.11.2012р. про проведення маркетингової акції з 01.12.2012р. по 25.12.2013р. (а.с. 36 - копія рішення), а також Правила проведення маркетингових акцій ТОВ «Фортуна Сервіс Україна» (а.с. 37-39 - копія правил) і рішення від 25.12.2013р. комісії №2 ТОВ «Фортуна Сервіс Україна» про вибір переможців у маркетинговій акції, яка проводилась в період з 01.12.2012р. по 25.12.2013р. (а.с. 40, 41 - копія рішення з додатком до нього). Але, по своїй суті маркетингова акція не є зобов*язанням в розумінні ст.509 ЦК України або договором в розумінні ст.626 ЦК України, а тому правовідносини, що склалися між сторонами, не носять зобов*язальний або договірний характер, у зв*язку із чим правові норми, які позивач зазначає як правову підставу позову, зокрема ст.ст. 202, 207, 208, 509, 530, 626 ЦК України, спірних правовідносин не регулюють. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, не ґрунтовані на матеріальному законі, у зв*язку з чим задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed