Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . У належному йому будинку з 01 квітня 2014 року зареєстрована колишня дружина його сина [PERSON] відповідач [PERSON] , яка на даний час у вказаному будинку не проживає. Як відомо позивачу, відповідач виїхала на постійне місце проживання до м. Бердськ, Новосибірської області, Російської Федерації Тому, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування належним йому на праві власності житловим приміщенням. Сторони в судове засідання не викликались, так, як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] у визначений судом строк не подала заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити частково з наступних мотивів. Так, судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.4,5), копією технічного паспорта на житловий будинок (а.с.6-8). Окрім [PERSON] у вказаному будинку зареєстрована, однак не проживає на протязі двох років [PERSON] , що підтверджується актом обстеження на предмет проживання [PERSON] у житловому будинку за адресою [ADDRESS] (а.с.20). При цьому, відповідач добровільно не виписується із належного позивачу на праві власності житлового будинку, хоч вже на протязі двох років у ньому не проживає. Так, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає праві користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.71 ч.1 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі письмові докази в контексті наведених правових норм, суд вважає, що вимога позивача щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, доведена повністю, тому підлягає задоволенню. При цьому, вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації не може бути задоволена судом, оскільки, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду є достатнім для зняття особи з реєстрації місця проживання. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с.1). На підставі ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: partial