Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до\~суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов мотивують тим, що він є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Вказує, що в будинку зареєстровані [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~які фактично\~з 2014\~року в\~будинку не\~проживають,\~оскільки фактично\~мешкають у\~ [ADDRESS] .При цьому самостійно відповідачі з реєстраційного обліку не знялись. У зв`язку із цим, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Вказали, що відповідачі є родичами позивача та незважаючи на те, що не мешкають у будинку з реєстраційного обліку не знімаються. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~булиналежним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток, що були отриманні ними особисто, а також через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання повторно не з`явились, від них не надійшли повідомлення про причини неявки та відзиви, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідачів, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 грудня 2019 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва та інформацією, що міститься в витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого станом на 11 грудня 2019 року. Факт реєстрації відповідачів за спірною адресою підтверджується інформацією з домової книги про реєстрацію осіб. Пояснення\~позивача щодо\~того,\~що відповідачі\~не мешкають\~за місцем\~реєстрації з\~2014\~року підтверджується\~актом обстеження\~житлово-побутових\~умов,\~складеного депутатом\~Червонської сільської ради 16 грудня 2019 року. За таких обставин суд вважає, що в судовому засіданні встановлено, що відповідачіне проживають в будинку, який належить позивачу, без поважних причин з 2014 року, не цікавляться житловим приміщенням, не приймають ніякої участі в його утриманні. Більш того, позивач наголошує на тому, що відповідачі проживають у смт. Рикове, Генічеського району, Херсонської області. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням. За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 405 ЦК України,\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла і законом. Таким чином, оскільки відповідачі більше одного року без поважних причин не проживають у будинку, який належить позивачу, їх реєстрація створює для позивача незручності, між сторонами\~не існують\~договірні відносини\~з приводу\~користування житлом,позовна вимога щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщення, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved