Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначав, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 29 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 447. Від спільного подружнього життя мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак спільне подружнє життя є неможливим з релігійних підстав. Зокрема, 11 жовтня 2015 року завершена хіротонія в єпископи Української Апостольської Православної Церкви його з титулом єпископа Київського. З 2016 року він є військовим капеланом та проводить опіку поміж військовослужбовців на території Донецької та Луганської областей, що обумовлює його часту відсутність в сім`ї. Має намір перейти зі своєю парафією до Православної Церкви України, канонами якої єпископу забороняється бути одруженим. З цих причин вважає, що фактично сімейні стосунки з відповідачем не підтримуються, шлюб існує лише формально, строк на припинення надавати не потрібно, тому просить шлюб між ними розірвати. Майнового спору між ними немає. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було укладено 29 вересня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 447, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від спільного подружнього життя сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про їх народження (а.с.10). Матеріалами справи встановлено, що через релігійну діяльність позивача фактично сімейні стосунки між ним та відповідачем не підтримуються. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved