Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 14 січня 2016 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON]. Син проживає разом із матір'ю, натомість позивач останні три місяці проживає окремо, внаслідок чого у нього з відповідачкою існують непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини, його відвідуванні та спілкуванні з ним. Спроби врегулювати даний спір мирним шляхом призводить лише до конфліктів, тому просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з сином. та визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини, а саме систематичні побачення щотижня в неділю та понеділок з 9 до 20 год. [PERSON] позов визнала в повному обсязі та пояснила, що жодних перешкод для спілкування із сином вона не створювала, її позиція щодо часу, місця та способах спілкування позивача із сином ґрунтується, виходячи з інтересів дитини, з огляду на його вік. Через постійну зайнятість на роботі вона не могла узгодити з позивачем місце, час та способи спілкування з дитиною, що призвело до виникнення конфліктів між ними. Представник органу опіки та піклування Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився та про причини своєї неявки суду не повідомив. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, зареєстрованого 14 січня 2016 року, мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с.2). 15 листопада 2017 року [PERSON] подала позов до Березівського районного суду про розірвання шлюбу з [PERSON] Малолітній [PERSON] проживає з матір'ю, в той час як позивач фактично проживає окремо в [ADDRESS] (а.с.7). В акті обстеження житлово-побутових умов, виданого Заводівською сільською радою Березівського району Одеської області зазначено, що позивач зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою з батьками. Сім'я проживає у будинку, який складається з трьох житлових кімнат. В кімнатах затишно, охайно. Біля будинку знаходиться літня кухня, гараж, погріб, по господарські будівлі (а.с.7). З характеристики, виданої Заводівською сільською радою Березівського району Одеської області, вбачається, що [PERSON] за час знаходження на території Заводівської сільської ради зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг на нього від жителів села не надходило, адміністративного порядку на території сільської ради не порушував, до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.8). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимогам ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що маютьістотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Враховуючи викладене, вік дитини, відсутність підстав, які можуть перешкоджати нормальному розвиткові дитини у разі спілкування з матір'ю, а також визнання позову як відповідачем так і представником третьої особи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не виявлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 640 грн.

Outcome: approved