Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, про визнання права власності, в якому просить визнати право власності на збудоване нежитлове приміщення гаражу загальною площею 20,0 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] у дворі будинку. Позивач в судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, надав суду заперечення на позов та просив слухати справу у його відсутність. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що у 2010 році було проведено будівництво нежитлового об'єкту, розташованого за адресою: [ADDRESS], загальною площею 20,0 м2. На теперішній час вказаний об'єкт експлуатується як нежитлове приміщення (гараж). З метою підтвердження можливості проведення будівництва, позивачем було замовлено технічний висновок про стан нежитлового приміщення гаражу загальною площею 20,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] у дворі будинку Відповідно до розділу «Висновки та рекомендації» технічного висновку, стан будівельних конструкцій на момент огляду забезпечує несучу здатність, достатню для експлуатації будівлі. Таким чином, позивачем виконано реконструкцію самочинно. З огляду на те, що реконструкція виконана без належно затвердженої проектної документації та дозволу на початок будівельних робіт не є можливим ввести дані приміщення до експлуатації та оформити права на них належним чином. Але, згідно ч.1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. та п.1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних. Згідно положень Цивільного кодексу зазначений об'єкт відноситься до об'єктів нерухомого майна, тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності становлять три складові (ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Всупереч викладеним вище нормам Позивач не може в повній мірі здійснити своє право власності щодо зазначених нежитлових приміщень. У цьому випадку Позивач обмежений у своєму праві розпоряджатися своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved