Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку та господарських будівель і споруд в натурі між власниками (виділення частки). Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1978 року, рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 травня 2013 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу їхніми спільними зусиллями було збудовано будинок №40а з надвірними будівлями та спорудами по вул. Лесі Українки в селі Боголюби Луцького району. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26 січня 2016 року визнано недійсним договір дарування вказаного житлового будинку, укладеного між відповідачем та [PERSON], а рішенням Луцького міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року визнано її право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: вул. Лесі Українки, 40а, с. Боголюби, Луцький район, Волинська область. Вказує, що між нею та відповідачем не досягнуто добровільної домовленості щодо порядку користування та володіння будинком і господарськими будівлями та спорудами, а тому вона змушена звернутись до суду. З огляду на наведене просить поділити житловий будинок та надвірні споруди, що знаходяться за адресою: вул. Лесі Українки, 40а, с. Боголюби, Луцький район, Волинська область, між співвласниками відповідно до їх часток та проведеної будівельно-технічної експертизи з можливими варіантами розподілу в натурі; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та його довірителька [PERSON] позов підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позовні заяві, просили суд здійснити поділ спірного будинковолодіння згідно першого або третього варіантів поділу, запропонованих судовим експертом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо поділу будинковолодіння в натурі, однак не погоджувався із варіантами поділу, наданими за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, оскільки такі передбачають проведення додаткових переобладнань. Разом з тим, вказував, що йому підходить другий варіант поділу, однак не зміг обґрунтувати свою позицію. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, пояснення судового експерта, повно, обєктивно та всебічно дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2016 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на будинок та поділ спільного майна подружжя, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд № 40а по вулиці Лесі Українки в с. Боголюби Луцького району Волинської області, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд № 40а по вулиці Лесі Українки в с. Боголюби Луцького району Волинської області. Дане рішення набрало законної сили 11 травня 2016 року (а.с.7-8). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Лесі Українки, 40а, с. Боголюби, Луцький район, Волинська область, належить сторонам на праві спільної часткової власності, частка кожного з них в якому становить по 1/2. Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно п. 6 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру); виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13. Технічна можливість поділу спірного будинковолодіння відповідно до часток співвласників встановлена висновком судової будівельно-технічної експертизи № О-1 від 30 січня 2017 року та додатком до висновку від 16 травня 2017 року. З даного висновку вбачається, що варіанти розподілу в натурі будинковолодіння по вул. Лесі Українки, 40а в с. Боголюби Луцького району в частках 1/2 до 1/2 частин будинковолодіння з метою обладнання окремих ізольованих квартир можливі за умови виконання запропонованих експертом перепланувань і переобладнань житлового будинку. Можливі варіанти поділу передбачають також відхилення від ідеальних часток. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). З наданих в судовому засіданні пояснень судового експерта [PERSON] встановлено, що серед запропонованих ним варіантів поділу спірного будинковолодіння найменш затратними для сторін з технічної точки зору є варіанти №1 та №3. Отже, вирішуючи даний спір по суті, враховуючи спірні правовідносини, що склались між сторонами у справі та неможливість досягнення ними домовленості щодо обрання варіанту поділу, розмір часток будинковолодіння, які належать сторонам у справі, суд, проводячи поділ спірного будинковолодіння згідно з рекомендаціями, викладеними у висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-1 від 30 січня 2017 року та додатку до нього від 16 травня 2017 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи судовим експертом [PERSON], вважає, що запропонований експертом варіант №3 поділу передбачає найменше відхилення від ідеальних часток та, відповідно, найменшу грошову компенсацію за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння, а також з технічної точки зору не потребує здійснення значних переобладнань та перепланувань. З огляду на наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме у такому варіанті поділу підлягають задоволенню вимоги даного позову.

Outcome: approved