Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом та, збільшивши позовні вимоги, просить суд ухвалити рішення, яким змінити постійне місце мешкання дитини [PERSON], [INFO] на постійне мешкання з батьком - [PERSON] за адресою [ADDRESS], стягнути з відповідачки [PERSON], на його користь аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходів на утримання [PERSON], [INFO] до його повноліття та стягнути з відповідачки додаткові витрати на освіту та виховання сина у розмірі 35 517 (тридцять пять тисяч пятсот сімнадцять) гривень. При цьому позивач посилається на те, що 09 серпня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від цього шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO]. 20 лютого 2012 року рішенням Київського районного суду шлюб між ними було розірвано, визначено місце проживання дитини малолітнього [PERSON] з матір'ю та визначено порядок участі батька у вихованні дитини, а саме щотижня з 09 години 00 хвилин четверга по 09 годину 00 хвилин неділі. Після розірвання шлюбу відповідачка поїхала за контрактом до [PERSON], у Копенгаген, та з січня 2015 року відмовилась надавати аліменти на утримання сина та додаткові витрати - оплату освіти, про що було домовлено між ними у 2012 році. Відповідачка [PERSON] по цей час працює за кордоном, раз на рік приїздить на тиждень до України та відвідує сина. Позивач зазначив, що син постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні, також між ним та відповідачкою була домовленість про належне фінансування дитини з урахуванням його здібностей та нормального виховання, оскільки дитина відвідує школу, де щомісячна плата становить 3000 гривень з харчуванням, а останній місяць - 2800 гривень. Однак, з січня 2015 року відповідачка розірвала добрі стосунки і відмовилась сплачувати всі рахунки, що раніше було між ними домовлено та всі заборгованості позивач сплатив сам, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві та підтримали висновок Київської районної адміністрації ОМР від 10 грудня 2015 року №2523/01-11 «Про можливість змінення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO]». Представник відповідачки - адвокат [PERSON]у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, заперечувала проти їх задоволення. Третя особа: представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, у судове засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника, зазначивши, що згідно з висновком Київської районної адміністрації ОМР від 10 грудня 2015 року №2523/01-11 вважають можливим змінити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], за місцем його теперішнього проживання та реєстрації за адресою: м. Одеса, вул. Тополева, б.№24, кв.№80, разом з батьком - [PERSON], [INFO]. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, з 09 серпня 2002 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2012 року, справа №2-7491/11. Від шлюбу є малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №1024 від 01 листопада 2005 року, складений Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси). Також, вищезазначенимрішенням суду визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - відповідачкою [PERSON], та визначено порядок участі батька дитини - позивача [PERSON] у вихованні дитини: щотижнево з 09 години 00 хвилин четверга по 09 годину 00 хвилин неділі з відвідуванням дитиною місця проживання батька. Судом встановлено, що сторони проживають окремо з 2012 року, мати дитини - відповідачка [PERSON] поїхала за контрактом до [PERSON], у м. Копенгаген. Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, з'ясовано, що на території м. Одеси відповідачка перебуває 1-2 рази на рік, а саме: з 17 жовтня 2012 року по 21 жовтня 2012 року, з 20 листопада 2013 року по 25 листопада 2013 року, з 02 квітня 2015 року по 07 квітня 2015 року з 11 вересня 2015 року по 16 вересня 2015 року. Вихованням малолітнього фактично займається його батько - позивач [PERSON]. Адміністрація навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І ступеня» «Чорноморський Центр освіти», в довідці від 26 серпня 2015р. №93, інформує, що малолітній навчався в означеному учбовому закладі з вересня 2012 року по червень 2015 року. Батько дитини приймав активну участь у житті дитини, відвідував позакласні заходи та відкриті уроки. Позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13 листопада 2015 року. За місцем проживання характеризується позитивно, що письмово підтверджується поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обидва батьки та малолітній [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], кв.№80, в квартирі, яка на праві власності належить позивачу та відповідачці. Згідно з актом обстеження умов проживання від 21 вересня 2015 року, складеним працівниками служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, встановлено, що за адресою: м. Одеса, вул. Тополева, буд.№24, кв.№80, проживають [PERSON] та малолітній [PERSON], [INFO]. Фактично житлове приміщення представляє собою трикімнатну самостійну квартиру, що розташована на 1-у поверсі 10-ти поверхового багатоквартирного будинку, житловою площею 97 кв. м. Квартира добре облаштована, обладнана усіма комунікаціями та відповідає всім санітарним нормам. У дитини є корма кімната, в створені всі умови для проживання, відпочинку та розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. В матеріалах справи наявна заява малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з якої вбачається, що він бажає проживати з батьком. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Як вбачається з Висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 10 грудня 2015 року №2523/01-11 «Про можливість змінення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO]», беручи до уваги відсутність матері малолітнього на території України на теперішній час, діючи в інтересах дитини, враховуючи думку малолітнього, вважають можливим змінити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], за місцем його теперішнього проживання та реєстрації за адресою: м. Одеса, вул. Тополева, буд.№24, кв.№80, разом з батьком - [PERSON], [INFO]. Згідно ч.1, ч.4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також, судом встановлено, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, з урахуванням висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 10 грудня 2015 року №2523/01-11, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] в частині зміни місця проживання дитини та стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Щодо стягнення з відповідачки на коисть позивача доаткових витрат на утримання дитини в розмірі 35 517 (тридцять пять тисяч пятсот сімнадцять) гривень, суд приходить до висновку, що в цій частині у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що додаткові витрати на утримання сина складаються з витрат на відвідування секції футболу, поїздкою на футбольний турнір, відвідування занять з англійської мови, басейну та з витрат на дитячі речі для підготовки до нового навчального року. У зв'язку із чим, позивач просить стягнути додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 35 517 (тридцять пять тисяч пятсот сімнадцять) гривень. Проаналізувавши вказані позивачем вимоги, щодо додаткових витрат, суд приходить до висновку, що витрати повязані із відвідуванням секцій, англійської мови та басейну, поїздкою на футбольний турнір не можуть вважатися додатковими витратами, оскільки позивачем не надано належних письмових доказів на підтвердження вказаних витрат. Витрати на придбання особистих дитячий речей також не можуть вважатись додатковими витратами, оскільки не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При таких обставинах, суд вважає, що збільшені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial