Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Лукянченка Д.В., в якому просить стягнути з відповідача на його користь спричинені матеріальні збитки та моральну шкоду у розмірі 38 669,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28.05.2017р. приблизно о 20.00 год. раніше знайомий йому Лукянченко Д.В., знаходячись в районі більярдної «Піраміда» по вул. Перемоги у м. Чугуєві, з хуліганських мотивів здійснив пошкодження автомобіль [PERSON] марки «Honda Accord», державний номер [NUMBER], повністю пошкодивши кузов автомобіля. У звязку з даними діями Лукянченка Д.В., позивач поніс значні матеріальні збитки, так як вказаний автомобіль було виставлено на продаж та [PERSON] отримано завдаток від покупця в сумі 500 доларів США, які в подальшому були повернені позивачем у подвійному розмірі. Також, [PERSON] вказує на те, що окрім матеріальних збитків, йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у сильних душевних хвилюваннях, у звязку з даною подією, оскільки вона вплинула на матеріальне становище сімї позивача, порушила звичний режим життя та навіть стала причиною виникнення в нього страху за своє життя. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини і факти, викладені в позовній заяві. [PERSON]янченко Д.В. не визнаючи позовні вимоги, надав суду відзив на позов, зазначивши в ньому, що будь-якого відношення до пошкодження транспортного засобу він не має, оскільки 28.05.2017р. о 20.00 год. він знаходився в зовсім іншому місці. Також він вважає, що до позову не додано належних та допустимих доказів заподіяння шкоди саме відповідачем. На думку Лукяненка Д.В., відповідальність за заподіяну шкоду має нести [PERSON], який керував автомобілем в день його пошкодження. Відповідач вважає, що висновок судової автотехнічної експертизи про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, станом на 28.05.2017р., є неналежним доказом, оскільки оформлений неналежним чином та є необґрунтованим і суперечливим, а докази наявності моральної шкоди та розрахунок її розміру взагалі відсутні. Свідок [PERSON] пояснив суду, що 28.05.2017р. керував автомобілем позивача. Приблизно о 20.00 год. неподалік більярдної «Піраміда», яка знаходиться по вул. Перемоги у м. Чугуєві, у нього виник конфлікт із Лукянченком Д.В., в ході якого Лукянченко Д.В. наніс [PERSON] удар кулаком в обличчя, витягнув з машини та почав бити. Свідок [PERSON] пояснив у суді, що самого конфлікту між [PERSON] та Лукянченком Д.В. не бачив, проте став свідком того, як відповідач бє автомобіль. Свідок [PERSON] розповіла в судовому засіданні, що 28.05.2017р. бачила відповідача у магазині, куди він прийшов приблизно о 19.15 19.30 год. Свідок [PERSON], який являється братом Лукянченка Д.В., пояснив суду, що 28.05.2017р. з 19.00 год. до 20.00 год. відпочивав з братом та друзями у більярдній «Піраміда», вживали алкоголь. Коли відбувся конфлікт з [PERSON] не памятає, бійка тривала хвилин 15 на вулиці, біля приміщення «Піраміди», хлопці допомагали Лукянченку Д.В. та намагались відігнати свідка цієї події. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На розгляді у Чугуївському ВП ГУНП в Харківській області перебувала заява про вчинене кримінальне правопорушення за фактом того, що 28.05.2017р. приблизно о 20.00 год. [PERSON]янченко Д.В. наніс пошкодження автомобілю марки «Honda Accord», державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] 14.07.2017р. СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220440001074 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 194 КК України, тобто умисне пошкодження майна (а.с. 20). На підставі зібраних в ході розгляду заяви матеріалів, слідчим СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з відсутністю події кримінального правопорушення (а.с. 12). Під час перевірки матеріалів досудового розслідування № 12017220440001074 від 14.07.2017 проведено судову автотоварознавчу експертизу № 13885 від 01.09.2017р., за результатами якої встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Honda Accord», державний номер [NUMBER], на момент вчинення правопорушення (28.05.2017р.), що становить 15 669,10 грн. (а.с. 13-19). Також судом встановлено, що 26.06.2017 між [PERSON] та Лукяненко П.В. укладено договір завдатку, згідно з яким позивач отримав від Лукянченка П.В. гроші в сумі 500 доларів США в якості завдатку за купівлю автомобіля марки «Honda Accord», державний номер [NUMBER], пошкоджений 28.05.2017 Лукянченком Д.В. (а.с. 8). В результаті заподіяних механічних пошкоджень вищевказаному автомобілю вказаний договір розірвано та [PERSON] повернено Лукянченку П.В. подвійну суму завдатку у розмірі 1000 доларів США, про що свідчить розписка від 07.06.2017 (а.с. 9). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року (зі змінами), шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За змістом вказаних норм Закону слідує, що обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. На думку суду, [PERSON] доведено вину відповідача в заподіянні механічних ушкоджень автомобілю, належному позивачу на праві власності, що також підтверджується свідченнями свідків, та суд вбачає причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням Лукянченка [PERSON] завданих збитків визначено судовою автотоварознавчою експертизою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода, завдана позивачам, становить 15 669,10 грн. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п. 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобілю. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, і вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за спричинену шкоду позивачу, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі. Крім того, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що шкоду позивачу було завдано не з його вини. Щодо вимог позивача про відшкодування понесених витрат, повязаних із поверненням завдатку за купівлю пошкодженого автомобіля у розмірі 500 доларів США, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли зобовязання в розумінні поняття, що визначено ст. 509 ЦК України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 6, 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Позивач відповідно до попереднього договору засвідчив, що всі його умови йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати в цілому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобовязання, зокрема встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, а також відшкодування збитків та моральної шкоди. Як вбачається із матеріалів справи, й не спростовується позивачем, між ним та Лукянченко П.В. не дотримані умови попереднього договору (договору завдатку), а саме - основний договір про купівлю-продажу автомобілю не укладений у передбачений строк - до 05.06.2017р. Умовами договору встановлено, що у разі невиконання зобовязань, визначених цим договором, сторони несуть відповідальність згідно з діючим законодавством України. [PERSON]янченко П.В. виконав всі умови, а саме надав [PERSON] завдаток у розмірі 500 доларів США, однак останнім не були виконані вимоги договору завдатку. Відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Приймаючи до уваги вищенаведене суд прийшов до переконання, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми поверненого завдатку Лукяненку П.В. не є обгрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви.

Outcome: partial