Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] , вказавши на таке. Позивачу на підставі договору дарування від 13.02.1976 року, зареєстрованого в реєстрі за №136 та реєстраційного посвідчення №261 від 29.09.1976 року належить будинок [ADDRESS] . Згідно адресної\~картки в\~будинку [ADDRESS] зареєстровані\~громадяни:\~позивач [PERSON] , дружина [PERSON] та син [PERSON] . Відповідача [PERSON] позивач зареєстрував у своєму будинку 02.04.2019 року за його проханням, а з 2014 року він виїхав на заробітки до Західної України і у будинку не проживає. Неодноразово позивач телефонував відповідачу та просив знятися з реєстрації у його будинку, однак він на дані вимоги не реагує. Останні 6 місяців позивач втратив з ним зв`язок. В зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Так, дійсно, згідно договору дарування від 13.02.1976 року, зареєстрованого в реєстрі за №136 та реєстраційного посвідчення №261 від 29.09.1976 року, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] в цілому (а.с. 4-5). Згідно адресної картки в будинку [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до акту обстеження домоволодіння [ADDRESS] , складеного депутатом Мангушської селищної ради [PERSON] в присутності мешканців від 20.06.2020 року, [PERSON] не проживає за вказаною адресою з літа 2014 року, тобто більше п`яти років (а.с. 12). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений нього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 405\~ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Таким чином, приймаючи до уваги, що [PERSON] не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним йому житлом, тому відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved