Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], треті особи Буський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Буська міська рада, Відділ держгеокадастру у Буському районі Львівської області про відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди. Позов мотивує тим, що йому належить на праві власності житловий будинок у м.Буську по вул. Б.Хмельницького, 32 разом із земельною ділянкою. Його земельна ділянка межує з земельною діялянкою сусідки [PERSON], яка є правонаступницею [PERSON], ще за життя якої був судовий спір щодо використання та меж спільного заїзду між їх господарствами. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 08.12.1998 року за позовом [PERSON] [PERSON] було зобовязано демонтувати огорожу. Рішення виконувалось державною виконавчою службою. У 2015-2016 роках було виявлено позивачем, що сусідкою [PERSON] був знесений самовільно паркан. Просить суд задовольнити позов, стягнути з [PERSON] на його користь суму завданих збитків - 26609 гривень, моральну шкоду в сумі 50000 гривень, понесені судові витрати. Позивач [PERSON] підтримав заявлений ним позов, суду дав пояснення аналогічні мотивам позовної заяви. Суду додатково пояснив, що огорожа, яка була демонтована за рішенням Бродівського районного суду Львівської області становила близько 40 метрів. Він впевнений, що за цим позовом повинна відповідати [PERSON], оскільки він впевнений, що частину огорожі 15, 2 м розібрала саме відповідач, більше нікому. Моральна шкода також повинна бути стягнута, бо його дружина отримала інсульт у звязку з цими судовим тяжбами. Представник позивача [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити. Дала пояснення аналогічні мотивам позовної заяви. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову, просить відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила, що ніяких дій щодо руйнування паркану ні вона, ні члени її сімї не вчиняли. Їй відомо, що її покійна мама, [PERSON] мала спір з сусідом [PERSON] Предметом спору був спільний заїзд. Виконавча служба виконала рішення суду. Це мало місце в 1999 році. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову, просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не представив суду доказів вини саме [PERSON] Суду пояснив, що його покійна тьоща [PERSON] мала спір з сусідом [PERSON] за спільний заїзд. Рішення було на користь [PERSON] У 1999 році виконавча служба виконувала рішення. В ході виконання було демонтовано приблизно 40 метрів бетонної огорожі. В ці 40 метрів огорожі входили ці 15,2 метри за які предявив позов [PERSON] На даний момент на межі господарств є елементи демонтованої огорожі. Ні його дружина [PERSON], ні він ніяких дій по демонтажу не вчиняли. Представник Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області суду пояснив, що дійсно на виконанні у Буському відділі ДВС було рішення суду, однак представити виконавче провадження не представляється можливим, оскільки за спливом певного часу воно знищується. Представник Буської міської ради покладається на розсуд суду. Суду пояснив, що на місце за заявою [PERSON] виходили представники Буської міської ради. За наслідками склали акт, в акті зазначено, що зі слів [PERSON] шкоду йому завдала [PERSON] Представник Відділу держгеокадастру у Буському районі Львівської області покладається на розсуд суду. Вислухавши всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки по вул. Б.Хмельницького, 32 у м.Буську, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 49). Відповідач [PERSON] є спадкоємицею після смерті своєї мами [PERSON], остання померла 05 жовтня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 73). На даний момент спадкова справа заведена, розпочата процедура вступу в спадкові права. Померлій [PERSON], згідно свідоцтва про особисту власність на житловий будинок від 27 грудня 1983 року, належав будинок по вул. Б.Хмельницького, 34 у м. Буську (а.с. 74) і земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 19 квітня 2001 року (а.с. 65). Згідно Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 08 грудня 1998 року (а.с.7-9), яке набуло законної сили, в позові [PERSON] до [PERSON] та виконавчого комітету Буської міської [PERSON] про виконання рішення виконкому про поділ спільного заїзду відмовлено за його безпідставністю. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні спільним заїздом задоволено. Зобовязано [PERSON] демонтувати бетонну огорожу, якою він розділив спільний заїзд, в строк до 01 січня 1999 року та не чинити перешкод [PERSON] в користуванні цим заїздом. У випадку невиконання [PERSON] рішення суду про демонтаж бетонної огорожі, якою він розділив спільний заїзд, протягом встановленого строку, надати право [PERSON] виконати цю дію за рахунок [PERSON], стягнувши з нього необхідні витрати. В силу ч. 3 ст. 60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно акту державного виконавця (а.с. 11) від 19.05.1999 року в ході виконання рішення Бродівського районного суду Львівської області від 8.12.1998 року бетонна огорожа була демонтована шляхом розбиття верхньої частини та викопуванням із землі нижньої частини. В ході розгляду справи судом було встановлено, що в ході виконання рішення суду від 08.12.1998 року державними виконавцями було демонтовано приблизно 40 метрів огорожі, про це не заперечили сторони процесу. З представленого позивачем кадастрового плану земельної ділянки вбачається, на плані містяться точки, які позначені літерами та точками. Відстань позначена літерами А і [PERSON] цими літерами є точки які мають відстань 2,76 м, 3,26 м, 18,09 м це становить в сукупності 24, 11 м, вище літери Б міститься відрізок в 15,2 метри, якщо всі відстані скласти виходить 39,31 метр. Всі сторони в судовому засіданні підтвердили і сам позивач не заперечив, що виконавчою службою було демонтовано 39,31 метр огорожі у 1999 році, тобто 15,2 метри, за демонтаж яких предявив позов позивач [PERSON] входили в загальний метраж демонтажу у 1999 році. Представлений суду акт обстеження демонтованої огорожі та бетонного бордюра у м.Буську по вул.Б.Хмельницького, 32 від 01.03.2016 року (а.с. 6) вказує на те, що саме зі слів позивача [PERSON] такий відрізок складає 15,2 м і був демонтований [PERSON] Допитані свідки в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду повідомили, що демонтаж відбувався по спільному заїзду. Зі слів саме позивача їм стало відомо про демонтаж огорожі [PERSON] відрізком 15,2 метра. Особисто вони цього не бачили. В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів суду, що саме відповідач [PERSON] заподіяла шкоду [PERSON] Всі докази які були досліджені судом і перевірені представленими доказами, вказують на те, що події демонтажу огорожі мали місце у 1999 році на підставі рішення суду. Будь-яких інших достовірних та переконливих доказів позивач [PERSON] суду не представив. Всі представлені позивачем докази грунтуються виключно на припущеннях, що в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України не може братися до уваги судом, оскільки доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Outcome: dismissed