Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що 20.01.1994 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. У даному шлюбі у них народилося двоє дочок, з яких неовнолітньою є [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що причиною розірвання шлюбу є формальнее перебування з відповідачкою у шлюбі. На протязі останніх років сімейне життя між ними потупово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до того, що чотири роки тому шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Спільне господарство та сумісне проживання з відповідачкою припинено. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім`ї є неможливим. А тому просив шлюб розірвати, неповнолітню дочку залишити на проживання з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги позивач підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 18.11.2020 року повторно, сторони 20.01.1994 року зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис за № 61 (а.с. 5). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Позивач стверджує, що шлюб з відповідачкою існує формально, фактично разом вони спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved