Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргодар - Україна Плюс», в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду в сумі 36 857,02 грн. Представник відповідача подав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог/а.с.49-50/. Ухвалою судді від 19 липня 2019 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення грошових коштів не виплачених при звільненні в сумі 13500 грн. залишені без розгляду. Ухвалою суду від 20 липня 2020 року вказану справу прийнято до провадження судді Павелко І.Л. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди у сумі 9 000 грн. залишені без розгляду. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду в сумі 36 857,02 грн. підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача до суду не зявився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подав. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає задоволенню частково. Встановлено, що уперіод з 21 листопада 2018 року по 15 березня 2019 року [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Аргодар- Україна Плюс». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.5-8 зворотна сторона). 15 березня 2018 року позивач був звільнений з посади головного механіка ТОВ «Агродар-Україна Плюс» за власним бажанням відповідно ст. 38 КЗпП України та згідно наказу № 29-к від 13.03.2019року. Під час знаходження позивача у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 13 500 грн., яка була погашена відповідачем після подачі позову [PERSON] та в зв`язку з чим, судом залишено позов в частині стягнення грошових коштів не виплачених при звільненні в сумі 13500 грн. без розгляду за заявою позивача(а.с.36). З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, в день звільнення позивача - 15 березня 2019 року відповідач письмово не повідомив про нараховані суми належні [PERSON] при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. Отже в день звільнення відповідач повинен був виплатити позивачу нараховану заробітну плату в сумі 13500 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Враховуючи те, що позивач був звільнений із займаної посади 15 березня 2019 року, останніми двома місяцями роботи, які мають бути включені до розрахунку, є січень та лютий 2019 року, загалом 41 робочий день. Таким чином, середньоденна заробітна плата складає: 8800 грн./41 змін = 214,63 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів у передбачені законодавством строки повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи, те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 86 робочих днів (березень - 11 робочих днів, квітень - 22 робочи дні, травень - 21 робочий день, червень 18 робочих днів, липень - 14 робочих днів), сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду складає в сумі 18 458,54 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргодар- Україна Плюс» на користь [PERSON] середнього заробітку за затримку виплати розрахункових сумв сумі 18 458,54 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача в розмірі 704,80 грн. на користь держави. На підставі ч.1 ст.47,ч.1ст.83. ч.1 ст.116 КЗоТ України, Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,

Outcome: partial