Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовом до ПАТ «Харківгаз» про зобовязання надати примірник акту від 06.10.2014 року та відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення прав позивача, як споживача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 14.01.2012 року укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, у п.35 якого зазначено, що представники виконавця в присутності споживача складають акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. 06.10.2014 року під час відвідування домоволодіння, представниками відповідача було складено акт, про що представник ПАТ «Харківгаз» підтвердив у судовому засіданні під час розгляду справи у суді. Оскільки, другий примірник акту до теперішнього часу він не отримав, вважає, що відповідач порушує умови договору. Оскільки при порушенні прав позивача, як споживача послуг він зазнав моральної шкоди, просить стягнути на його користь спричинену шкоду у розмірі, визначеному судом. Позивач підтримав позовні вимоги, дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача до початку судового засідання, надав заяву з проханням справу розглянути без його участі та письмові заперечення проти позову. З вказаних заперечень вбачається, що відповідно до заяви [PERSON] від 01.09.2014 року та претензії від 03.10.2014 року до Мерефянської філії ПАТ «Харківгаз» 18.09.12014року та 06.10.2014 року представниками Височанської дільниці Мерефянського філіалу ПАТ «Харківгаз» було відвідане домоволодіння [PERSON] Актом від 18.09.2014 р. не встановлено недоліків в газовому обладнанні та листом від 24.09.2014 року позивачу було повідомлено, про те, що газифікація кв.1 та кв.2 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], с.Високий відповідає проектній документації. Нарядом-допуском №117 від 03.10.2014 року зафіксовано проведення відповідачем у домоволодінні позивача демонтажу ізолюючої муфти, проведення заміни крану, встановлення ізолюючої муфти. Оскільки, вимоги [PERSON], які викладені у заяві від 01.09.2014року тотожні з вимогами, викладеними у претензіях від 03.10.2014 року то представники Мерефянської філії повторно не складали аналогічний акт, а листом повідомлялося позивачу про те, що порушень в газовому обладнанні не мається. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2012року між ПАТ «Харківгаз» та [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання. За умовами п.35 договору, про факти порушення, допущені споживачем під час користування газом, представники виконавця в його присутності складають акт у двох примірниках, на підставі якого визначається розмір збитків, завданих споживачем. Один примірник акта залишається у споживача. Посилання [PERSON] на те, що акт 06.10.2014 року складався відповідачем, про що підтвердив представник ПАТ «Харківгаз» в своїх поясненнях в судовому засіданні, та підтверджується роздрукуванням технічного запису судового засідання від 17.11.2014 року по справі 635\\9082\\14-ц 18.09. та 06.10. представниками Височанської дільниці Мерефянського філіалу було відвідане домоволодіння, про що було складено акти», судом не приймаються, оскільки належних та допустимих доказів щодо цього відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України суду не надано. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаних або оспорюваного права, чи охоронюваного законом інтересу. Відповідно до змісту ст..ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі ж порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. З огляду на вищевказане, позивач, звертаючись з позовом не мав правових підстав, бо оскарження дій лише щодо ненадання примірнику акту, який не встановлює для позивача будь яких обовязків, не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту прав. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав розяснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України від 19 травня 2011 р. № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону № 3390-VI\~поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект Відповідно до ст. 711 ЦК (в ред. Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю у звязку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Аналогічні висновків дійшов й Верховний суд України, які містяться в Аналізі судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.) З наведених позивачем доводів суд не вбачає, що мало місце спричинення шкоди майну чи здоровю позивача.

Outcome: dismissed