Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Посилався на те, що він є ліквідатором аварій на ЧАЕС у 1986 році та звернувшись до пенсійного фонду з приводу оформлення пенсії, йому було відмовлено у прийнятті довідки №474/1 від 16.11.1992 року виданої Полтавським обласним державним підприємством «Сервіссоюз», в якій зазначено «[PERSON]В.», замість «Копил Володимир Вікторович». Враховуючи вказане, просив встановити факт належності довідки №474/1 від 16.11192 року, виданої Полтавським обласним державним підприємством «Сервіссоюз» саме йому «Копил Володимиру Вікторовичу». В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області [PERSON] при вирішення заяви покладалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно розяснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який ідеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у звязку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в звязку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Так, на підставі п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд може встановлювати факти належності особі документів, наприклад: довідок про поранення чи перебування у госпіталі через поранення, повідомлення військових частин, військкоматів та інших органів військового управління про загибель чи безвісну відсутність у звязку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж, довідки про реабілітацію тощо. Судом встановлено, що заявнику належить трудова книжка серії БТ-І №0319354, згідно записів в якій він працював в Облпобутрембудтрест, яке у 1991 році ліквідовано (а.с.4). Встановлення факту того, що довідка №474/1 від 16.11.1992 року, видана Полтавським обласним державним підприємством «Сервіссоюз», належить [PERSON], необхідно для того, щоб заявник мав змогу оформити пенсію. Будь-якого спору щодо встановлення факту не має. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Дослідивши письмові докази по справі, зіставивши вищезазначені факти, у суду не виникає сумніву щодо належності заявнику, довідки №474/1 від 16.11.1992 року, виданої Полтавським обласним державним підприємством «Сервіссоюз». Зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності вище зазначеної архівної довідки. На підставі викладеного та

Outcome: approved