Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив, до [PERSON] , третя особа [PERSON] про встановлення факту батьківства. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 30 липня 1999 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова був внесений актовий запис за № 168, який засвідчував факт народження позивача, та було видано свідоцтво про народження [NUMBER] , в якому зазначено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Запис про батька був внесений за заявою матері позивача, у відповідності до статті 135 Сімейного Кодексу України, оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком позивача, який відмовився, на той час, подавати спільну заяву про внесення актового запису про нього як батька. Також позивач зазначив, що у нього немає ніяких сумнівів в тому, що його батьком є [PERSON] , оскільки він ніколи не заперечував цього факту і з моменту народження та до цього часу приймає активну участь у його вихованні та матеріальному утриманні, хоч і не перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та проживає окремо від їх сім`ї. Факту батьківства також не заперечує мати позивача. Позивач вважає, що відсутність даних про те, що [PERSON] являється його батьком, може в подальшому негативно вплинути на його цивільні права та обов`язки, передбачені Конституцією України та нормами цивільного права, зокрема, спадкові права, тому він змушений звернутись до суду з зазначеною заявою, оскільки при зверненні [PERSON] та [PERSON] до органів реєстрації актів громадянського стану з клопотанням про видачу нового свідоцтва про народження, в якому було б зазначено батьком [PERSON] , але там було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. В зв*язку з зазначеним позивач звернувся до суду із даним позовом. На підставі вищевикладеного, просить суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 24.12.2021 заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. 05.02.2021 позивачем усунуто недоліки на подано до суду виправлену заяву про встановлення факту батьківства. Ухвалою судді від 08.02.2021 року відкрите провадження у справі, призначене судове засідання. Відповідно до п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Розпорядженням керівника апарату за № 183 від 21.04.2021 року призначено проведення повторного автоматичного розподілу вищезазначеної цивільної справи, в результаті чого справу було передано судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєвій Е.Є. Ухвалою від 30.04.2021 цивільну справу прийнято до провадження та призначено справу в судове засідання. Позивач [PERSON] в судовому засідання підтримав позовні вимоги, надав відповідні пояснення та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки усі зазначені факти в позові підтверджуються поясненнями батьків, фотокартками та іншими доказами. Відповідач [PERSON] в судовому засідання визнав позовні вимоги, просив їх задовольнити та зазначив, що дійсно [PERSON] є його сином, якого він виховував та був з ним постійно поряд, навіть факт не мешкання його з [PERSON] після народження деякий час ніяким чином не вплинув на відносини з сином. Разом з [PERSON] вони з 1992 року, в шлюбі не перебували, постійно мешкаємо однією сім*єю. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначивши, що дійсно [PERSON] є батьком [PERSON] , про що він знав з моменту народження дитини. Він постійно піклувався про сина, всіляко допомагав, в шлюбі вони не перебували, тому вона зареєструвала сина відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Встановлення факту батьківства це було бажання сина, про що не заперечував його батько [PERSON] . В судовому засіданні було допитано свідка. Так свідок [PERSON] зазначила, що вона є знайомою [PERSON] , знає її ще з першого класу та їх діти разом ходили до першого класу. З [PERSON] та [PERSON] підтримує дружні стосунки, з дня народження позивача їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] є його рідними батьками. На теперішній час вони мешкають разом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , в зареєстрованому шлюбі не знаходилися, перебували в цивільних відносинах з 1992 року по 1999 рік постійно мешкали разом, що також не заперечується сторонами. У цей період відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] перебували у стосунках, від яких народився дві дитини [PERSON] ,[INFO] , (свідоцтво про народження [NUMBER] від 30 липня 1999 року запис зроблено у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис за № 168). У зв`язку з не перебуванням [PERSON] та [PERSON] на час народження дитини у зареєстрованому шлюбі, батьком [PERSON] в свідоцтві про народження був визначений батько [PERSON] , відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 00031539977 від 07.07.2021 р. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved