Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказав, що 03 березня 2017 року померла його дружина [PERSON], яка проживала без реєстрації у їхньому спільному будинку в с. Іванівка провулок Польовий, 7 , хоча зареєстрована була у будинку своїх батьків в с. Каскада Новоушицького району Хмельницької області. Будучи спадкоємцем за законом заявник вирішив реалізувати свої спадкові права та звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте йому було відмовлено по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що заяву визнає, просить справу розглянути без його участі. Заслухавши представника заявника, свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення права на спадщину, як спадкоємцю за законом. Згідно з пп.4.10 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутись за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Законодавець в даному випадку висунув вимогу про обовязковість спільного проживання вказаних осіб. Судом встановлено, що 18 липня 1976 року між [PERSON] та Маярчак (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-БВ № 326208 від 18 липня 1976 року. 03 березня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 294813 від 03 березня 2017 року. Згідно довідок Новоушицької селищної ради №4247 від 21 вересня 2017 року [PERSON] була зареєстрована в [INFO]. Довідкою Новоушицької селищної ради №1208 від 06 листопада 2017 року [PERSON] проживала спільно, без реєстрації, із [PERSON] в с. Іванівка, провул. Польовий, 7, Новоушицького району, Хмельницької області. Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №417/02-31 від 26 вересня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що він не може довести факт спільного проживання із спадкодавцем [PERSON]. Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса №\-\- 439-01-09 від 03 жовтня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Поясненнями свідка [PERSON] підтверджується, що померла [PERSON] проживала разом із чоловіком у належному їм будинку , який розташований в с. Іванівка, провул. Польовий, 7 до дня смерті останньої. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що факт постійного проживання зі спадкодавцем в певний час і при певних обставинах підтверджений. На підставі викладеного та

Outcome: approved