Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 19.11.2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. А тому просила шлюб розірвати, місцем проживання дітей визначити її місце проживання, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.03.2020 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2020 року сторонам по справі було надано два місяці для примирення та провадження у справі було зупинено до закінчення строку для примирення визначеного судом. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.07.2020 року поновлено провадження у справі, оскільки відпали обставини, які викликали зупинення провадження по справі, примирення між сторонами не було досягнуто. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 23.07.2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити у зв`язку з безпідставністю. Свої заперечення обґрунтовує тим, що подальше сімейне проживання і збереження шлюбу не суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Перебуваючи на заробітках в Республіці Польща йому стало відомо про те, що дружина забрала свої речі та почала проживати окремо. Повернувшись з-за кордону він декілька раз зустрічався з позивачкою та намагався вмовити її повернутись додому. Проте остання то погоджувалась, то відмовлялась. Щодо місця проживання дітей не заперечувала, щоб діти проживали з ним. Малолітній син [PERSON] бажає, щоб мати повернулась та проживала разом з ними. Доньці [PERSON] виповнилось 14 років, а тому вона самостійно визначає своє місце проживання. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що термін на примирення наданий судом бажаних результатів не надав, а тому позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 19.11.2005 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 83, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 6). Відповідно до довідки Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 75 від 05.03.2020 року та довідки Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 83 від 04.02.2020 року [PERSON] (позивачка) зареєстрована разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] , однак фактично проживає разом з ними без реєстрації по [ADDRESS] (а.с. 7, 8). Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного комісією Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, [PERSON] (відповідач) проживає в с. Гончарівка Тлумацького району Івано-Франківської області з батьками та з дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з його слів з березня 2020 року дружина [PERSON] разом з ними не проживає (а.с. 49). Отже сторони разом не проживають, подружнє життя у сторін не склалося, шлюбних відносин не підтримують, шлюб існує формально,примирення між ними не відбулось, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, примирення між сторонами не відбулось, а позивачка просила місцем проживання малолітніх дітей визначити її місце проживання, суд вважає, що місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання його матері [PERSON] (позивачка). Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] (неповнолітня), досягла чотирнадцяти років, вона має право обирати місце проживання з матір`ю або з батьком самостійно. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн., а решту понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 420,40 грн. (квитанція № ПН1437536 від 10.03.2020 року, а.с. 9) слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved