Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив встановити факт, що він постійно проживав разом із [PERSON] на час її смерті 28.12.2016 року. Свої вимоги мотивував тим, що 28.12.2016 року померла його мати [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить домогосподарство с. Великий Олександрів по вул. Центральна, 24, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3049 га, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,25 га, які знаходяться на території Великоолександрівської сільської ради. Заявник є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом. Інший спадкоємець за законом його брат [PERSON] спадщину не приймав та наміру приймати не має. З метою переоформлення спадщини [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском строку прийняття спадщини. У звязку з цим [PERSON] змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. У судове засідання 25.09.2017 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник заявника [PERSON] [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі та задовольнити заявлені вимоги. Представник третьої особи, Великоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] надала суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Третя особа, [PERSON] надав суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради, визнавши заявлені вимоги. Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що заяву належить задовольнити. Судом встановлено, що 28.12.2016 року в с. Великий Олександрів померла [PERSON], яка була зареєстрована та проживала в [INFO]. Після її смерті залишилося майно, до складу якого входить, зокрема, житловий будинок та земельні ділянки, на які відкрилась спадщина. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Великоолександрівської сільської ради від 08.11.2002 року, [PERSON] все своє майно заповіла своєму сину [PERSON]. 04.09.2017 року заявник [PERSON], як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса від 04.09.2017 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропущенням ним шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 287017 від 29.12.2016 року; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА № 565554, згідно якого власником домоволодіння в с. Великий Олександрів по вул. Леніна, 24, є [PERSON]; Державним актом серії ЯБ № 027844, згідно якого власником земельної ділянки площею 1,25 га є [PERSON]; Державним актом серії ЯБ № 648287, згідно якого власником земельної ділянки площею 0,3049 га є [PERSON]; Державним актом серії ЯБ № 648288, згідно якого власником земельної ділянки площею 0,2500 га є [PERSON]; копією паспорта заявника; свідоцтвом про народження І-АВ № 420809, згідно якого матір`ю [PERSON] є [PERSON]; постановою приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2017 року; ксерокопією заповіту від 08.11.2002 року, який згідно відповіді приватного нотаріуса на день смерті заповідача не змінений та не скасований. За положеннями ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Факт постійного проживання заявника спільно із матір`ю [PERSON] підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які вказують, що [PERSON] на час смерті своєї матері дійсно проживав разом із нею в одному будинку у с. Великий Олександрів по вул. Центральна, 24, та похоронив її. Крім того, згідно довідки Великоолександрівської сільської ради від 29.08.2017 року № 520, на день смерті [PERSON] разом із нею без реєстрації у с. Великий Олександрів по вул. Центральна, 24, проживав її син [PERSON], тобто заявник. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини він не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження вимог про визнання факту його постійного проживання із [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки з урахуванням віку останньої вона потребувала догляду та допомоги, не могла проживати самостійно в сільській місцевості, у зв'язку з цим заявник і проживав разом із нею.

Outcome: approved