Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мартинівської сільської ради Карлівського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме: на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Карлівського району Полтавської області. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 20 квітня 1982 року відповідно до договору купівлі-продажу позивач придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вище зазначеною адресою. На даний час [PERSON] є головою вказаного домогосподарства. 22 грудня 2017 року ПП ПБТІ «Інвентаризатор» виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Відповідно до довідки, виданої ПП ПБТІ «Інвентаризатор» №249 від 10 січня 2018 року, у відомості до матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстрація права власності на житловий будинок не проводилась. На підтвердження права власності на вказаний будинок позивачем надано: 1) довідку виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Карлівського району Полтавської області №326 від 02 лютого 2018 року, відповідно до якої, згідно запису погосподарської книги №9 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], Карлівського району, Полтавської області, належить позивачу; 2) згідно з обліковою карткою об'єкта погосподарського обліку - домогосподарства, що знаходиться за вище вказаною адресою, [PERSON] є головою даного господарства; 3) згідно довідки виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Карлівського району Полтавської області №455 від 15 лютого 2018 року, земельна ділянка, згідно книги по господарського обліку №9, площею 0,11 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Карлівського району, Полтавської області, не приватизована та рахується за [PERSON] З вказаних підстав та в зв'язку з тим, що позивач протягом 25 років постійно проживає в зазначеному будинку, добросовісно та безперервно володіє будівлями, які примикають до будинку, він вважає, що набув право власності на це майно в порядку набувальної давності. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, а також доповнили, що позивач у 1982 році вселився у будинок. Документів ніяких не було. Куплений будинок був за 1000 рублів і він був недобудований, позивач особисто його добудовував, але в експлуатацію не вводив. Води та газу в ньому немає. Договір купівлі-продажу будинку письмово не складався та нотаріально не посвідчувався. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Від виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Карлівського району Полтавської області надійшов лист, відповідно до якого просили розглядати справу без уповноваженого представника на підставі наявних доказів, з позовом згодні. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про необгрунтованість позову, з огляду на наступне. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 344 частина 1 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як зазначено в позові та підтверджено позивачем в судовому засіданні, він придбав у 1982 році недобудований житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] Карлівського району Полтавської області. Документів ніяких не було. Зазначений будинок позивач особисто добудовував, в експлуатацію будинок не вводив. Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Карлівського району Полтавської області, сам будинок та господарські будівлі були побудовані в 1975 році (а.с. 7-11). Відповідно до «Правил забудови сільських населених пунктів Української РСР», затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР №212 від 16 квітня 1970 року, які діяли як на момент будівництва так і на момент придбання будинку позивачем, завершений будівництвом житловий будинок передбачалось ввести в експлуатацію, а саме в пункті 49 вказаних Правил зазначено, що приймання в експлуатацію завершених будівництвом житлових будинків, громадських будівель та інженерних мереж і споруд провадиться державними приймальними комісіями, що призначаються виконкомами районних Рад депутатів трудящих. Зазначені об'єкти приймаються в експлуатацію після закінчення будівельних робіт, передбачених затвердженим проектом, а також виконання всіх умов, встановлених при відведенні земельної ділянки під забудову. Акти приймання затверджується виконкомами районних Рад депутатів трудящих. Як зазначив сам позивач, жодних документів при придбанні будинку він не отримав і, добудувавши його самостійно, в експлуатацію не вводив. Суду не було надано жодних документів, які б підтверджували відведення земельної ділянки під забудову, затвердженого проекту забудови або іншої погодженої і затвердженої в установленому порядку технічної документації, документів, що свідчили б про принйяття будинку в експлуатацію. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). Враховуючи, що на час придбання недобудованого будинку діяли вимоги закону про прийняття завершеного будівництвом житлового будинку в експлуатацію, то право власності на об'єкт - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Карлівського району Полтавської області, не виникло як у особи, яка передала недобудову позивачу, - [PERSON], так і у позивача. З цих підстав, а також за наявності станом на 1982 рік та на цей час вимог про прийняття закінченого будівництвом житлового будинку в експлуатацію, суд вважає не достатніми для визнання права власності дані погосподарських книг сільської ради, викладені у довідках (а.с.12, 13, 14). У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed