Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АгроСвірж» про визнання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 4623386400:06:000:0466 загальною площею 0,4628 га у тому числі рілля 0 - га, сіножаті 0,4628 га. недійсним та зобовязання до вчинення дій. Свої вимоги мотивує тим, що невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;\~кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;\~акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);\~акт приймання передачі об'єкта оренди;\~проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.\~Такі відомості у Договорі відсутні. В порушення вимог закону Відповідач також не надав Позивачу акт приймання передачі земельної ділянки, який повинен бути оформлений неналежним чином із зазначенням реквізитів сторін (юридична адреса, код ЄДРПОУ), дати передачі земельної ділянки У судове засіданні позивач не зявився, однак подав заяву у якій просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, відсутність відзиву на позовну заяву та заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АгроСвірж» був укладений договір оренди земельної ділянки (надалі за текстом-Договір) кадастровий номер 4623386400:06:000:0466 загальною площею 0,4628 га у тому числі рілля 0 - га, сіножаті 0,4628 га. Відповідно до п. 1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Свірзьської сільської ради Перемишлянського району Львівської області. Строк Дії Договору згідно п. 7 становить 15 років. Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.\~\~ Згідно вимог чинного законодавства України, договір вважається укладеним, коли між двома сторонами в потрібній формі досягнуто згоди по усім істотним умовам. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.\~\~ У разі недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договір не можна вважати укладеним, тобто таким, що фактично відбувся.\~\~ Між позивачем та відповідачем велись переговори щодо укладення зазначеного договору оренди, однак позивачу стало відомо, що договір оренди було укладено без відома самого позивача. Окрім цього, як вбачається із примірника Договору, істотні умови Договору заповнено «від руки». Фактично не досягнуто згоди щодо наступних умов Договору: пункт 13 Договору, що передбачає пеню за невнесення орендної плати у строки визначені Договором у розмірі 0,01 %, але пунктом 2 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості; пункт 31, 32 Договору «Страхування обєкта оренди» - в договір оренди включені дані умови, але взагалі не визначено підлягає чи не підлягає страхуванню на весь період часу дії договору земельна ділянка та чому обовязок страхування земельної ділянки згідно договору покладається на Орендодавця та здійснюється за його бажанням та за його кошти; статтею 15 закону України «Про оренду землі» - «Умови договору оренди землі». Істотними умовами договору оренди землі є:\~об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до даної статті 15 закону у договорі відсутні істотні умови договору, що також визначають недійсність даного договору, а саме у п. 4 Договору зазначено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 4700,95 грн. хоча відсутні будь-які обрахунки розміру зазначеної суми та умовами договору не передбачено обовязкову умову до договору оренди землі, щодо умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, тому відповідно відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону Стаття 15 закону України «Про оренду землі» встановлює, що невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;\~кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;\~акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);\~акт приймання передачі об'єкта оренди;\~проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.\~Такі відомості у Договорі відсутні. В порушення вимог закону Відповідач не надав Позивачу акт приймання передачі земельної ділянки, який повинен бути оформлений неналежним чином із зазначенням реквізитів сторін (юридична адреса, код ЄДРПОУ), дати передачі земельної ділянки, тощо. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~ Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.\~ Отже, відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та інших істотних умов договору викладених у даному позові, є підставою для визнання недійсним такого договору оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Отже, відсутність у договорі хоча б однієї з істотних умов, є підставою для визнання недійсним такого договору. Відповідно до\~ст.229 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. На переконання суду у даному випадку є наявним дефект волі сторін правочину, оскільки їхні дії були спрямовані на укладення договору оренди. Відповідно до\~ст.217 Цивільного кодексу України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого останнім судового збору . Беручи до уваги викладене вище та

Outcome: approved