Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ « Лізингова компанія «АвтоФінанс» , просить визнати недійсними Договір Фінансового лізингу № 001927 від 18. 03. 2015 року , що був укладений між ним та відповідачем , стягнути з ТОВ « Лізингова компанія «АвтоФінанс» на його користь 19999 грн. сплаченого першого внеску за придбання автомобіля марки ВАЗ 2121 «Нива» та стягнути судовий збір в сумі 248 грн. 60 коп. В обґрунтування позову [PERSON] вказує , що знайшовши на інтернет сторінці компанії «AUTO RIF» рекламу про продаж автомобілів , 18 березня 2015 прибув до лізингової компанії « АвтоФінанс» в м. Київ , посилання на яку було на зазначеному сайті . Того ж дня представником компанії йому було повідомлено , що загальна вартість автомобіля ВАЗ 2121 № Нива» , який він хотів придбати , станом на 18. 03. 2015 року становить 7400 доларів США . Для його придбання йому слід написати заяву та оплатити перший внесок в розмірі 15% вартості автомобіля. Також було повідомлено , що після цього 25. 03. 2015 року транспортний засіб буде доставлено до вказаного ним автосалону. В заяві ним було вказано , що він бажає придбати автомобіль марки ВАЗ 2121 « Нива» , зеленого кольору і йому надали квитанцію на оплату першого внеску. В найближчому відділенні банку він сплатив 19999 грн., і коли повернувся до офісу то між ним та ТОВ лізингова компанія « АвтоФінанс » було Договір фінансового лізингу № 001927 з Додатками № 1, №2, Позивач вказує на те , що при укладанні Договору фінансового лізингу він не був ознайомлений з його змістом , був введений відповідачем в оману щодо істотних умов укладеного правочину . В подальшому , коли він не отримав у визначений термін свій автомобіль , зателефонував до відповідача , де йому повідомили про те , що для отримання придбаного автомобіля слід сплатити ще 60% його вартості . Не погодившись з такими вимогами відповідача , повідомив про те , що бажає розірвати договір та отримати вже сплачені кошти , на що отримав відповідь про можливість повернення йому лише 60: сплаченої суми . В подальшому почалась переписка , яка не призвела до бажаних результатів . Крім того , вже після того , як він зрозумів , що Договір фінансового лізингу було укладено ним на невигідних для нього умовах , він ознайомився з цим документом та виявив , що в договорі вказано про придбання ним автомобіля BYD FO PLUS, не зважаючи на те , що в заяві він вказував про придбання автомобіля ВАВ 2121 « Нива». З огляду на вказане , з посиланням на порушення його прав споживача , [PERSON] просить договір фінансового лізингу недійсним та стягнути з відповідача сплачені кошти . Позивач [PERSON], підтримавши позовні вимоги в суді , дав пояснення з приводу заявленого позову , просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі . Вказав , що представником лізингової компанії був введений в оману ,під час розмови було оговорено його бажання придбати автомобіль ВАЗ 2121 « Нива» , а на його зауваження щодо зазначення іншої марки автомобіля в додатку № 1 до Договору фінансового лізингу , йому пояснили , що це не має значення , оскільки це тільки для сплати першого внеску. В подальшому всі розмови по телефону та його заяви залишені без задоволення його вимоги щодо повернення сплаченого ним першого внеску в розмірі 1999 грн., і він просить договір визнати недійсним , оскільки його умови порушують його права. Представник відповідача ТОВ « Лізингова компанія» АвтоФінанс» [PERSON] в судове засідання не зявився , хоча був належним чином повідомлений про час розгляду справи , подав суду заперечення проти позову , вказуючи на те , що договір фінансового лізингу № 001927 від 18. 03. 2015 року була укладена між товариством та [PERSON] з метою придбання автомобіля марки BYD FO PLUS, вартість предмета лізингу на момент укладання договору становить 7407 , 04 доларів США , що в гривневому еквіваленті становить 199 990,00 грн. Відповідач вказує , що угода між позивачем та товариством була укладена відповідно до норм і положень чинного законодавства. Договором визначено , що його підписання та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння та згоди сторін з усіма визначеннями , умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Відповідно до п. 12.1 Договору позивач мав можливість розірвати вказану угоду , порядок розірвання угоди визначено таким чином , що лізингоодержувач , який сплатив авансовий платіж в розмірі 50% , передбачених договором , має право розірвати даний договір , повідомивши лізингодавця письмово . Крім того, відповідача не визнає такими , що відповідають дійсності твердження позивача про введення його в оману щодо умов угоди , які порушують його права споживача. Відповідач вказує на п. 1.7 Договору , відповідно до якого предмет Договору передається в користування лізингоодержувача протягом строку , що не є більшим ніж 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок компанії адміністративного платежу в розмірі 10% вартості автомобіля , авансового платежу в розмірі 50% від його вартості та комісії в розмірі 3% його вартості. Оскільки позивачем було сплачено лише адміністративний платіж в сумі 19 999грн., [PERSON] не виконані інші умови Договору фінансового лізингу , а тому відповідач просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити , справу розглянути у відсутність представника ТОВ « Лізингова компанія «АвтоФінанс». Вислухавши пояснення представника, свідчення свідків [PERSON] Н,І., [PERSON] , оцінивши письмові докази у справі , суд приходить до висновку , що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення в зв»язку з наступним. Статтями 6 та 627 ЦК України визначено , що сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.. 638 ЦК України договорі є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Так, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» продавець (виконавець , виробник ) не повинен включати у договори із споживачем умови , які є несправедливим , тобто які , що порушують принцип добросовісності , призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків сторін , завдають істотної шкоди споживачу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу , іншим актам цивільного законодавства , а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо недійсність правочину не встановлена законом , але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах , встановлених законом , такий правочин має бути визнаний судом недійсним у відповідності до ст. 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все , що вона отримала на виконання цього правочину. Як вбачається зі змісту Договору фінансового лізингу № 001927 від 18 березня 2015 року [PERSON]В своїм підписом засвідчив , що отримав усі коректно викладені пояснення від представника компанії перечитав та зрозумів Договір та Додатки до нього та підтвердив факт ознайомлення, розуміння та згоди з усіма визначеннями , умовами та змістом Договору та Додатків до нього. Відповідно до Договору фінансового лізингу та додатків до нього предметом лізингу є автомобіль марки BYD FO PLUS , вартістю 7407,04 доларів США. Додатком № 1 передбачено сплату 50% авансового платежу та 10% адміністративного платежу , що становить 740, 70 доларів США і є еквівалентним 19\~999 грн., які були сплачені позивачем відповідно до квитанції 18. 03. 2015 року/ Позивач підтвердив те , що ним не було сплачено авансового платежу в розмірі 50% вартості автомобіля , а його пояснення про те , що сплату 19\~999 грн. він сприймав як сплату авансового платежу , суд розцінює як таку , що не відповідає дійсності , оскільки умови підписаного позивачем фінансового лізингу є чіткими та послідовними. Таким чином , суд приходить до висновку , що вимоги позивача є безпідставними , а тому в задоволенні позову слід відмовити . На підставі ст. ст.. 203, 215, 215, ЦК України , Закону України « Про захист прав споживачів «

Outcome: dismissed