Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинку [ADDRESS], який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0803 га. Суміжна земельна ділянка належить на праві користування [PERSON], яка проживає в буд.158.Цей будинок вона отримала в спадок від родички [PERSON] і з того часу постійно висловлює своє невдоволення межею між двома домоволодіннями. З попереднім власником у нього ніколи не виникало суперечностей з приводу межі між ділянками. З часу будівництва будинку їхні земельні ділянки розділяла сітка з точки 2 до точки 4 і старий деревяний паркан з точки 4 до точки 5, що відображено в плані забудови, технічній документації та акті приймання-передачі межових знаків на збереження. В червні 2013 р. [PERSON] звернулася в сільську раду про встановлення меж між їхніми земельними ділянками, бо вважала, що межа була перенесена ще до того, як вона прийняла спадок після [PERSON] З цього приводу виїжджала комісія і робила заміри та склала протокол від 06.03.2013 р. В липні 2013 р. [PERSON] зняв стару деревяну огорожу від т.4 до т.5 і почав рити рівчак, заходячи на його територію в межах 50 см вздовж межі. На його зауваження [PERSON] не реагує. З того часу не може нормально користуватися своєю земельною ділянкою, неодноразово звертався до [PERSON], однак вона відмовляється відновити межу і чинить йому в цьому перешкоди. 17.09.2014 р. комісією Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області були встановлені порушення з боку [PERSON] На підставі викладеного, позивач просив суд зобовязати [PERSON] та [PERSON] не йому чинити перешкод у встановленні паркану на межі їх земельних ділянок між т.4 і т.5, що відображені в Абрисі, наявному в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ([ADDRESS]), виготовленій приватним підприємством «Інформаційний кадастровий центр» на підставі договору №3725-ВЛ від 14.01.2014 р. 12.12.2014 р. [PERSON] та [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву провизнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.08.2014 р., зареєстрованого за №26041684 реєстраційною службою Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, виданого на власника [PERSON], зобовязання [PERSON] не чинити їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], та зобовязати не встановлювати паркан на межі на межі їхніх земельних ділянок до часу відновлення меж між їхніми земельними ділянками. В обґрунтування своїх вимог покликалися на те, що між ними та [PERSON] існує спір щодо визначення спільної межі між їхніми земельними ділянками. З цього приводу вони звертались до Луківської сільської ради, але спір не було врегульовано. Дані земельні ділянки площею 800 кв.м. виділялись під будівництво житлових будинків. Попередній власник їхнього будинку [PERSON], побудувала будинок у відповідності до свідоцтва про забудову садиби та плану забудови земельної ділянки. В даний час [PERSON] вирішив побудувати огорожу, змістивши межу в сторону їхнього будинку приблизно до 2 м і таким чином, позбавивши їх заїзду на подвіря та проїзду до господарських споруд з [ADDRESS]. Про приватизацію [PERSON] земельної ділянки їм раніше нічого не було відомо. Згідно плану забудови земельних ділянок [PERSON] (попереднього власника їхнього будинку) та [PERSON], розмежування між їхніми земельними ділянками проходило по прямій лінії, а тепер ця лінія викривлена в їх сторону, що, як вони вважають, свідчить про захоплення частини земельної ділянки, яка була виділена [PERSON] під будівництво. Згідно протоколу поземельної комісії Луківської сільської ради від 06.06.20134 р., ні одна земельна ділянка в натурі не відповідає планам забудови. Для отримання [PERSON] земельної ділянки потрібно було відновити межі. Виданням [PERSON] свідоцтва про право власності на земельну ділянку було порушено їхнє право на користування земельною ділянкою, так як частина їхньої земельної ділянки відійшла до відповідача. Вимагаючи перенесення огорожі на їхню земельну ділянку, [PERSON] чинить їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивача-відповідача[PERSON]., вимоги первісного позову підтримав,посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зустрічний позов не визнав. Крім того пояснив, що паркан на межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], який простояв 15 років і до якого попередня власниця будинку [PERSON] не висувала претензій, зруйнував [PERSON] Перед приватизацією земельної ділянки [PERSON], земельна комісія Луківської сільської ради неодноразово виїжджала на місце і затвердила акт погодження меж земельних ділянок. Просив первісний позов задовольнити, в зустрічному позові відмовити. Відповідач-позивач [PERSON] первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в своїй позовній заяві. Також пояснила, що [PERSON] з тої сторони заїзду не мав, а мав для переходу. В 2013 р. її було запрошено на сесію Луківської сільської ради щодо розмежування земельних ділянок. До них в 2013 р. приходила комісія і міряла її ділянку. Рішенням комісії вона не цікавилася, їй його не давали. Деревяний паркан між земельними ділянками зняли вони. 03.03.2014 р. знову була комісія і встановлювала стовпці між їхніми земельними ділянками, вона їх повикидала. [PERSON] вибивав бордюр по старому паркану в 2013 р. Просила відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити. Відповідач-позивач [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в своїй позовній заяві.Дав пояснення, аналогічні поясненням [PERSON] Крім того, вказав, що паркан між земельними ділянками був встановлений [PERSON] в 1999 р. Розмір їхньої земельної ділянки становить 15 м х 52 м, але чому в плані забудови є виправлення з 13м на 15м пояснити не може. 06.06.2013 р. був на сесії Луківської сільської ради де прийняли рішення, що межа по старому. Про рішення сільської ради від 14.08.2014 р. не знав. Власником хати та належним землекористувачем є його дружина [PERSON], а його особисто права не порушені. Просив відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити. Представник відповідачів-позивачів [PERSON], первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала,посилаючись на обставини викладені в зустрічній позовній заяві та повністю погодившись із доводами відповідачів-позивачів. Крім того пояснила, що приватизація земельної ділянки [PERSON] проведена неправомірно, тому що був спір щодо межової лінії. Межова лінія згідно планів забудови є пряма лінія, а сільська рада не вивела в натурі межі земельних ділянок. Будинок [PERSON] успадкувала в 2011 р. Просила відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача - Луківської сільської ради самбірського району Львівської області, [PERSON], зустрічний позов не визнала та пояснила. Що приватизацію земельної ділянки [PERSON] робили по старих межах по старому паркану та по бетонованому подвірї зі сторони [PERSON]. 23 травня 2013 р. паркан між земельними ділянками був, вона бачила його особисто. В протоколі від 06.06.2013 р. зазначені розмірипо яких йшов паркан. [PERSON] писала в сільську раду заяву, щоб погодити межі. У [PERSON] по плану забудови мало бути 13 м, а було 12,80 м. У [PERSON] між планом забудови та по факту різниця 1,80м і менше. Комісія вирішила, що межа буде по старих межах. [PERSON] у 2013 р. запрошували на сесії сільської ради з цього питання. [PERSON] подав на приватизацію землі і з цього приводу було відповідне рішення сесії сільської ради в 2014 р. Сторони на тій сесії не були. Просила відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник 3-ї особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору Управління Держземагенства у Самбірському районі Львівської області, [PERSON], при вирішенні спору по зустрічній позовній заяві покладається на розсуд суду. Крім того пояснила, що дії Управління Держземагенства у Самбірському районі Львівської області при приватизації земельної ділянки [PERSON] були цілком обґрунтованими. Згідно п.4.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, у разі неможливості виявлення дійсних меж їхвстановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.Орган місцевого самоврядування вирішив спір по межі між сторонами, прийняв рішення, яке ніким не було оскаржене. Спір був вирішений. Заслухавши пояснення відповідачів-позивачів, представників сторін та 3-ї особи, свідка, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає, із наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 08.09.1995 р. «Про передачу у приватну власність присадибні земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства», [PERSON] (№241) передано у приватну власність присадибну земельну ділянку для обслугов3ування житлового будинку площею 0,16 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,29 га. Із плану забудови в [ADDRESS] [PERSON], який 10.03.1988 р. був затверджений архітектором Самбірського району, відомо конфігурація та розміри земельної ділянки, яка підлягала забудові. Загальні розміри становили 15,8м х 50,63м. Свідоцтвом на забудову садиби від 01 листопада 1973 р., наявним в інвентарній справі Самбірського МБТІ №121, яка була оглянута в судовому засіданні,засвідчується, що[PERSON] в [ADDRESS] була виділена під забудову земельна ділянка площею 0,08 га з існуючої садиби на підставі рішення виконавчого комітету Луківської сільської ради від 20 липня 1973 р. Із копії плану забудови в [ADDRESS] відомо, що розміри земельної ділянки, яка підлягала забудові становили 13,0м х 52,0м. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Луківською сільською радою Самбірського району Львівської області від 08.11.2011 р., підтверджується, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (підстава рішення виконкому №91 від 13.10.2011 р.). Згідно ч.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. На підставі ч.1 та ч.2 ст.107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Із протоколу засідання поземельної комісії Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.06.2013 р. відомо, що за наслідками розгляду заяви [PERSON] про встановлення меж між сусідами було встановлено, що [PERSON] вибито бордюр не порушуючи меж сусіда, підходячи до перпендикулярної огорожі сусіда на віддалі 10 см. При замірі присадибних ділянок згідно планів забудови виявлено, що ні одна земельна ділянка в натурі не відповідає дійсності. Огорожа збудована більше 15 років тому [PERSON],тіткою [PERSON] (на той час остання разом із сімєю проживала в м. Дрогобич). Рішенням сесії Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.06.2013 р.№8 «Про встановлення меж в натурі», за результатами розгляду заяви [PERSON], протоколу поземельної комісії від 06.06.2013 р., затверджено межу між сусідами [PERSON] та [PERSON] по старій наявній огорожі. У відповідності із ч.1 ст.161 ЗК України, рішення органів місцевого самоврядування вступає в силу з моменту його прийняття. Оскарження зазначених рішень у суді призупиняє їх виконання. Із витягу з акту обстеження комісії Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 02.08.2013 р. вбачається, що на час обстеження земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] виявлено, що чоловік [PERSON] зняв огорожу тиждень тому і почав брати бордюр, заходячи на 50 см на територію присадиби [PERSON] Робити згідно рішення поземельної комісії і рішення сесії по старій огорожі не згодився і лишив подвіря без огорожі. При комісії було натягнуто шнур по крайніх стовпчиках і забиті стовпчики на огорожу, на що [PERSON] почала розривати шнур, і коли голова запропонувала рулеткою виміряти всі параметри [PERSON] вирвала у голови з рук рулетку. [PERSON] не вислухала пропозицій комісії щодо вирішення питань спору і не йде на примирення. Рішенням сесії Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 06 грудня 2013 р. №15 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування житлового будинку гр. [PERSON]» надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] на площу 0,25 га. Із акту обстеження земельних ділянок від 14.08.2013 р. відомо, що комісією в склад якої входили : в.о. начальника сектору містобудування і архітектури Самбірської РДА, представник Держземагенства, дільничний інспектор, голова Луківської сільської ради, в присутності [PERSON] та [PERSON] провела обстеження меж земельних ділянок та рекомендувала побудувати огорожу в старих межах або, у випадку незгоди, вирішити дане питання в судовому порядку. Акт підписаний [PERSON] та зроблений запис, що [PERSON] від підпису відмовилась. Рішенням Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 28.04.2014 р.№13 «Про погодження меж в натурі», за результатами розгляду заяви [PERSON] «Про затвердження акту погодження меж земельної ділянки призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою [ADDRESS]», протоколу поземельної комісії від 06.06.2013 р., 02.08.2013 р. та акту обстеження земельних ділянок від 14.08.2013 р., погоджено межу між сусідами [PERSON] та [PERSON] згідно протоколів поземельної комісії від 06.06.2013 р., 02.08.2013 р. та акту обстеження земельних ділянок від 14.08.2013 р.,Свілдоцтва про забудову, виданого [PERSON] та проекту забудови, виданого [PERSON], тобто по старій лінії огорожі. Приватним підприємством «Інформаційний кадастровий центр» на підставі договору з [PERSON] від 14.01.2014 р. №3725-ВЛ виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ([ADDRESS]). Згідно свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 27.08.2014 р., зареєстрованого за №26041684 реєстраційною службою Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка [ADDRESS], площею 0,0803 га (кадастровий номер [NUMBER]) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно витягу з акту обстеження поземельної комісії Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 17.09.2014 р., комісія зробила висновок, що згідно кадастрового плану спірною є частина ділянки між т.4 та т.5. Тут [PERSON] хоче зайти на територію [PERSON] на відстань до 2 м. Дії [PERSON] є протизаконні, вона порушує ст..ст.106,107 ЗК України. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Враховуючи встановлені в суді обставини, суд вважає, що твердження відповідачів-позивачів [PERSON] та [PERSON] про порушення їхнього права на користування земельною ділянкою внаслідок захоплення її частини [PERSON] та наявного між ними спору про межу на час приватизації земельної ділянки [PERSON]не заслуговують на увагу і суд їхвідхиляє, оскільки вони не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, так як ні одна земельна ділянка в натурі не відповідає планам забудови, а також спростовуються показаннями свідка [PERSON], яка показала, що конфлікт за межу виник у 2013 р., а межа йде по старій лінії як йшов старий паркан, поставлений [PERSON], з якою не було жодних конфліктів; рішеннями сесії Луківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 06.06.2013 р. №8 «Про встановлення меж в натурі» та від 28.04.2014 р. №13 «Про погодження меж в натурі», які ніким не оскаржені і не скасовані, що в судовому засіданні відповідачі-позивачі не заперечили; абрисом земельних ділянок, наявним в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ([ADDRESS]), виготовленій приватним підприємством «Інформаційний кадастровий центр» на підставі договору №3725-ВЛ від 14.01.2014 р., які підтверджують, що спір за межу між [PERSON] та [PERSON] був вирішений. Крім того, суд прийшов до висновку, що право відповідача-позивача [PERSON] на користування земельною ділянкою в [ADDRESS], жодним чином не порушено, оскільки власником будинку та належним землекористувачем є його дружина [PERSON], а він землекористувачем не являється і правовстановлюючі документи з цього приводу у нього відсутні. Також суд не приймає до уваги покликання відповідачів-позивачів на ширину земельної ділянки 15 м, яка, на їх переконання, вказана у плані забудовиземельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS](розмір 15,0м х 52,0м), оскільки в копіях даного документу, представлених суду, вказуються розміри 13,0м х 52,0м, а з оглянутого судом оригіналу вказаного Плану забудови не можливо встановити дійсну ширину земельної ділянки через наявні в ньому підтертостіта виправлення. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю вимог. Також суд прийшов до висновку, що діями відповідачів-позивачів [PERSON] та [PERSON] чиняться перешкоди позивачу-відповідачу [PERSON] у володінні його земельною ділянкою шляхом перешкоджання встановленню огорожі (паркану) на межі між їхніми земельними ділянками між точками 4 (чотири) та 5 (пять), що відображені в Абрисі, тому їх слід зобовязати не чинити вказані перешкоди, а первісний позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів-позивачів[PERSON] та [PERSON] слід солідарно стягнути в користь позивача-відповідача [PERSON] судовий збір в сумі по 243,60 грн.

Outcome: approved