Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів на землю - державних актів серії СМ № 016779 від 22.05.2003, серії СМ № 153178 від 22.05.2003 та серії СМ № 142074 від 22.05.2003 на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, матері [PERSON], яка померла 26.12.2017 в с. Ревякине Путивльського району Сумської області. Заяву обґрунтовував тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину після її смерті (спадкова справа № 41/2018 від 05.06.2018). В той же час, заявник не може переоформити зазначене майно в порядку спадкування через помилкове написання прізвища власника у державних актах, яке не співпадає із свідоцтвом про смерть. В судове засідання заявник не зявився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, подану заяву підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання також не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд встановив, що 26.12.2017 в с. Ревякине Путивльського району Сумської області померла [PERSON], матір заявника, що підтверджено копіями відповідних свідоцтв (а.с. 7, 8, 10). 16.08.2017 померлою на користь [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем Ревякинської сільської ради Путивльського району Сумської області, яким вона все належне їй майно заповідала [PERSON], заявнику у справі (а.с. 11). Останній прийняв спадщину, приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 41/2018 від 05.06.2018 (а.с. 13). Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій державних актів на право власності на земельні ділянки серії СМ № 142074 від 22.05.2003, серії СМ № 153178 від 22.05.2003 та серії СМ № 016779 від 22.05.2003, їх видано на підставі розпорядження Путивльської районної державної адміністрації від 14.05.2003 № 156 на імя [PERSON], мешканки [INFO] (а.с. 14-16). Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно заявнику відмовлено у звязку з розбіжностями у написанні прізвища власника у зазначених правовстановлюючих документах та свідоцтві про смерть (а.с. 26). Водночас, витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.07.2018 підтверджені ті обставини, що на підставі державних актів серії СМ № 142074 від 22.05.2003 та серії СМ № 153178 від 22.05.2003 [PERSON], податковий номер [NUMBER], паспорт серії МА № 212181 від 21.11.1996, мешканка с. Ревякине Путивльського району Сумської області, є власником земельних ділянок з кадастровими №№ 5923887000:05:000:0153 та 5923887000:05:000:0220 (а.с. 20-25). Крім того, згідно витягу з Державного земельного кадастру від 04.07.2018 [PERSON], яка має податковий № [NUMBER], є власником земельної ділянки з кадастровим № 5923887000:05:000:0026 (а.с. 17-19). Копіями паспорта та картки фізичної особи-платника податків померлої [PERSON] (а.с. 9) підтверджені ті обставини, що її прізвище як російською, так і українською мовами має написання «Сакунова», вона отримувала ідентифікаційний номер [NUMBER] та була зареєстрована [INFO]. Оскільки довідкою Ревякинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 02.07.2018 підтверджено проживання на території с. Ревякине саме [PERSON] (а.с. 12), є підстави вважати, що розбіжності в написанні прізвища померлої у державних актах на право власності на земельні ділянки є наслідком помилки при виготовленні технічної документації і заповненні бланку державного акту на землю, що не може бути усунуто в позасудовому порядку, визначеному п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, у зв'язку з втратою нею чинності. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, позаяк надає право для оформлення прав на спадкове майно. В силу ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 цього Кодексу). Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту : належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз'яснено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 (із змінами) суди вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved