Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання дій останнього неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на наступне. За його адресою мешкання, [INFO], встановлений прилад обліку споживання холодної води (особовий рахунок № 190-062). 23 квітня 2015 року працівники відповідача вручили йому припис на зняття лічильника на повірку строком до 23 травня 2015 року, що коштуватиме 100,66 грн. за виконання вказаних робіт. Згодом він особисто звернувся до представників відповідача для того, щоб його лічильник зняли на проведення метрологічної повірки правильності його роботи. 15 травня 2015 року до нього приходив слюсар відповідача з вимогою сплатити рахунок на суму 34,07 грн. для виконання ним цих робіт. Згодом позивачу було вручено припис про необхідність заміни вентиля з терміном прийняття його в експлуатацію до 1 липня 2015 року на суму робіт 78,14 грн., а також припис про необхідність пройти повірку лічильника до 27 липня 2015 року, де вартість робіт була визначена у 78,14 грн. Крім цього позивачу було нараховано за червень 2015 року за споживання послугами відповідача суму 412,51 грн., та за липень - суму 449,01 грн., тобто без врахування встановленого у нього лічильника. Зазначав, що такої кількості води він не споживав, тому оплачував за даними свого лічильника. Вказував, що представники відповідача заперечували проти проведення періодичної повірки його лічильника за кошти КП «МВУ ВКГ», незважаючи на його скарги. Вважає такі дії відповідача протиправними, бо ст. 28 Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність», постанова Кабміну № 630, постанова Кабміну № 869 визначають, що сплачувати планову повірку лічильників повинен виконавець послуг, тобто відповідач. Вказував при цьому, що той факт, що витрати, пов'язані з проведенням повірки лічильників, не включені у тарифи послуг, не звільняє виконавця послуг від обов'язку по проведенню чергової повірки засобів обліку споживачів. На підставі зазначеного просив суд визнати дії відповідача щодо повірки приладу обліку води за рахунок позивача незаконними, зобов'язати відповідача провести перерахування платежів з урахуванням обліку приладу за попередні місяці та зобов'язати відповідача здійснити повірку приладу обліку води позивача за кошти відповідача. Згідно письмових пояснень [PERSON] посилався на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо необхідності проводити оплату планової повірки лічильників виконавцем послуг. Додавав, що з 1 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», де в ч. 4 ст. 17 якого вказано, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Виконання зазначених робіт за рахунок виконавців послуг також регламентується Постановою КМУ №474 від 8 липня 2015 року «Про затвердження Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, готування та ремонт», який відповідає також за своєчасність проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб. Зазначав, що 12 січня 2016 року він знову звертався до представників відповідача з вимогою провести періодичну повірку його лічильника води за кошти відповідача, отримавши знову відмову у цьому. У судовому засіданні [PERSON], підтримуючи заявлені ним позовні вимоги, послався на надані ним письмові пояснення, а також на викладені у позовній заяві обґрунтування його позову. Просив суд задовольнити його вимоги повністю. Від представника відповідача, який діє на підставі довіреності, [PERSON], суду були надані письмові заперечення, за якими вбачається, що за ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. За ч. ч. 2, 3 ст. 28 цього Закону засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобовязані своєчасно подавати засоби вимірювальної техніки на повірку, а порядок подання фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, повязані з повіркою, встановлюється КМУ. Вказував, що за ч. 3 ст. 28 даного Закону періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Однак виконання відповідних послуг не є безоплатним, оскільки Порядок подання таких лічильників встановлюється КМУ, Постановою від 1 червня 2011 року № 869, якою визначено Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, за п. 2 якого такий Порядок застосовується під час установлення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб'єктів природних монополій, а за абз. 10 п. 24 такого Порядку встановлено, що до складу тарифів включаються витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата, тобто КП «Маріупольське ВУ ВКГ». Також за ст. 46 Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність» підприємства, організації та фізичні особи оплачують метрологічні роботи, повязані із здійсненням на госпрозрахункових засадах усіх видів державного метрологічного контролю в порядку, встановленому КМУ. Відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 9 Закону «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як централізоване водопостачання та водовідведення, яка підлягає державному регулюванню Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, за Розпорядженням якої № 215 від 8 листопада 2013 року КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» встановлені вимоги щодо провадження ним інших, крім ліцензованих, видів діяльності лише в разі їх беззбитковості. Таким чином відповідач може здійснювати підготовку до повірки, монтаж, демонтаж приладів обліку води, прийняття в експлуатацію водомірного вузла лише за рахунок споживачів. При цьому відповідач не є суб'єктом метрологічної діяльності та метрологічні роботи не проводить, тому центр стандартизації, метрології та сертифікації, який здійснює метрологічні роботи, встановлює тарифи, які фактично сплачують споживачі. Крім цього діяльність з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення закінчується на межі балансової належності мереж виробника та споживача. Оскільки тариф на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення є єдиним джерелом покриття витрат підприємства, то в нього відсутні джерела відшкодування витрат на виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування і ремонту засобів обліку води, які є власністю фізичної особи, споживача. Тому КП «МВУ ВКГ» може здійснювати демонтаж, організацію робіт з повірки, ремонт, монтаж після повірки квартирних лічильників, за умови укладення відповідного договору, у якому має бути зазначено вартість, джерело відшкодування відповідних витрат. Таким чином оскільки позивач після отримання припису 23 квітня 2015 року не здійснив проведення демонтажу самостійно або за допомогою будь-яких інших осіб за власні кошти та до теперішнього часу не здійснив необхідних заходів по демонтажу водоміра, державної повірки, монтажу та обладнання водомірного вузла, то позивачу проводилися нарахування згідно середнього споживання за попередні два місяці, а в подальшому нарахування йому здійснювалися згідно затверджених норм до встановлення лічильника води, виходячи з того, що періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує 1 місяця за п. 15 Постанови КМУ № 630 та тільки протягом 1 місяця надається можливість проводити нарахування згідно середнього споживання за попередні місяці, тому внаслідок неможливості проведення нарахування за показниками водоміра здійснення нарахування з 23 травня 2015 року позивачу за затвердженими нормами водоспоживання до встановлення лічильника є правомірним. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, [PERSON], у судовому засіданні, не визнаючи заявлені позовні вимоги, повністю підтримав письмові заперечення, вказуючи, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими та незаконними, тому просив у задоволенні позову останнього відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено в судовому засіданні, що особовий рахунок № 190-062 відкритий в КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» в місті Маріуполі по вулиці Лазо 53 на [PERSON], що підтверджується відповідними довідками відповідача та не заперечувалось позивачем (а. с. 47). При цьому належність на праві власності [PERSON] 9/20 частки будинку 53 по вулиці Лазо в місті Маріуполі підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 28-29). Згідно до припису від 23 квітня 2015 року [PERSON] було представниками відповідача запропоновано зняти лічильник холодної води внаслідок спливу строку державної повірки та встановити повірений прилад обліку води до 23 травня 2015 року, що також підтверджується повторним приписом відповідача від 1 грудня 2015 року (а. с. 8, 56). Нарахування позивачу послуг не за показами його приладу обліку після 23 квітня 2015 року та не за середніми показами такого приладу після 23 травня 2015 року підтверджується копіями квитанцій КП «МВУ ВКГ», в той час як [PERSON] проводилась оплата послуг саме за показами його лічильника води (а. с. 11, 12, 55, 56). В матеріалах справи також мається скарга позивача на неправомірні на думку [PERSON] дії представників КП «МВУ ВКГ» щодо його зобовязання провести повірку приладу обліку за власні кошти та щодо нарахування йому витрат не за показами приладу обліку води за місцем його мешкання, [INFO], а також заява [PERSON] від 12 січня 2016 року з тими ж вимогами (а. с. 9-10, 57). У відповідях представників відповідача на скаргу та подальшу заяву [PERSON] вбачається, що жодних законних підстав для її задоволення немає, бо в тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення не включені витрати на державну повірку приладів обліку, внаслідок чого роботи з повірки приладу обліку повинні проводитись [PERSON] за власні кошти (а. с. 13, 57). На підставі довідки від 25 січня 2016 року № 5 вбачається, що заборгованість по вул. Лазо 53 в м. Маріуполі у [PERSON] станом на 1 січня 2016 року становить 1160,89 грн. (а. с. 47). Крім цього посилання представника КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на розпорядження від 8 листопада 2013 року № 215 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг щодо КП «МВУ ВКГ» підтверджується копією такого розпорядження, за яким було встановлено можливість провадження відповідачем інших, крім ліцензованих, видів діяльності лише в разі беззбитковості такої діяльності (а. с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, тобто до 1 січня 2016 року) дозволяється застосовувати лічильник, якщо він пройшов державну повірку. Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції до 1 січня 2016 року) до державного метрологічного контролю належить, крім іншого, повірка засобів вимірювальної техніки. На підставі ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції до 1 січня 2016 року) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Згідно із ч. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції до 1 січня 2016 року) порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а сама періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. За ст. 46 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції до 1 січня 2016 року) підприємства, організації та фізичні особи оплачують метрологічні роботи, пов'язані із здійсненням на госпрозрахункових засадах усіх видів державного метрологічного контролю, визначених статтею 21, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі п. 24 «Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869, до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, та, крім іншого, витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата (в данному випадку - відповідача). За ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. На підставі ч. 1 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг визначає Кабінет Міністрів України. Відповідно до п. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, вказані Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги). На підставі п. п. 15, 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця, та споживач має право, крім іншого, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. За п. п. 9, 32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця, та виконавець зобов'язаний, крім іншого, контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Відповідно до п. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» споживач зобов'язаний, крім іншого, сплачувати надані йому послуги в установлені договором строки. За ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набув чинності з 1 січня 2016 року, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. При цьому відповідальність за своєчасність проведення таких періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Однак в абз. 3 та 4 ч. 4 ст. 17 згаданого Закону зазначено, що періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання, а порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. На підставі п. 6 «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 474, яка набула чинності з 1 січня 2016 року, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок виконавців. Таким чином з наведених нормативних актів вбачається, що проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки здійснюється за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, включаються у тарифи на послуги виконавця та сплачуються споживачем. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, яка ним була визначена у Постанові ВСУ від 22 квітня 2015 року по справі № 6-60цс15. Таким чином посилання позивача на рішення Вищого Спеціалізованого Суду України в такому випадку є недоречними. Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з централізованого водопостачання та водовідведення, повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобів обліку води в разі включення цих робіт до тарифу за такі послуги відповідно до укладених договорів. В даному випадку, оскільки КП «МВУ ВКГ» надає послуги населенню з централізованого постачання холодної води та водовідведення, до тарифів на оплату послуг з постачання холодної води та водовідведення повинна додаватись оплата періодичної повірки, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) засобів обліку води. Однак внаслідок не включення до тарифів за послуги КП «МВУ ВКГ» витрат на проведення державної повірки приладів обліку фізичних осіб, які їм належать, в тому числі зодо лічильника води [PERSON], то оплата послуг відповідача у такому разі повинна проводитись позивачем згідно з укладеним договором між виконавцем і споживачем, оскільки надавити такі послуги споживачам за законом КП «МВУ ВКГ» на безоплатній основі не повинно. На підставі переліченого вимоги [PERSON] щодо визнання незаконними дій відповідача в частині проведення повірки приладу обліку води за рахунок позивача та щодо зобов'язання відповідача здійснити повірку приладу обліку води позивача за кошти КП «МВУ ВКГ» як такі, що необґрунтовані та не відповідають закону, задоволенню не підлягають. Відповідно до наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання й споживчої політики, Міністерства промислової політики, Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 15 червня 2005 року № 141/212/91 «Про врегулювання питання щодо збільшення міжповірочних інтервалів лічильників холодної та гарячої води», вбачається, що міжповірочний інтервал лічильників холодної води складає три роки. Суд також зазначає, що за Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18 квітня 2012 року № 115 затверджено «Заходи щодо дотримання підприємствами, організаціями, установами та населенням міста встановленого ліміту та економії, обліку водопостачання, цілості водопровідно-каналізаційних мереж», згідно з п. 9.3 яких визначено, що при тимчасовій відсутності лічильника води на період його ремонту або державної повірки, нарахування здійснюється відповідно до середньої витрати за попередні два місяці роботи лічильника води для населення - на строк не більше одного місяця при наявності індивідуальних приладів обліку. Підтвердженням виконання періодичної повірки є свідоцтво про повірку, яке має бути у власника лічильника. Оскільки таке свідоцтво у [PERSON] відсутнє, лічильник не пройшов державну повірку, тому плату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення слід нараховувати згідно із п. 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», тобто з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Таким чином вимоги [PERSON] щодо зобов'язання відповідача провести перерахування платежів за послуги з водопостачання та водовідведення на підставі показів його приладу обліку води, починаючи з моменту отримання позивачем припису на зняття лічильника для проведення державної повірки, також задоволенню не підлягають. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заявлених вимог [PERSON] щодо визнання дій КП «МВУ ВКГ» неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Outcome: dismissed