Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначає, що 25.07.1987р. уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу у них народився син [PERSON] - співвідповідач по справі. Сімейне життя не склалося і рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.02.1998 року шлюб було розірвано. За період шлюбу на підставі рішення Енергодарського виконкому №217 від 19.12.1989р. ними була отримана трьохкімнатна квартира на сім'ю. Реалізуючи своє право на приватизацію державного житлового фонду вони, а саме - [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син) приватизували квартиру [ADDRESS] та отримали свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло № 224, видане 27.01.1994 року АУБ Енергодарбуд. На даний час в квартирі проживають він та відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] постійно їздить на заробітки до Росії, а коли приїздить до м. Енергодара інколи заходить до квартири, але не проживає в ній. Житлова площа квартири складає 40,5 кв.м. і складається з: жилої кімнати розміром 9,9 кв.м., жилої кімнати розміром 12,3 кв.м., жилої кімнати розміром 18,3 кв.м., коридору розміром 10,2 кв.м., вбиральні розміром 0,9 кв. м., кухні розміром 8,0 кв.м., ванної кімнати розміром 2,5 кв.м., вбудованої шафи розміром 1,5 кв.м., балкона розміром 0,9 кв.м., та лоджії розміром 1.9 кв. м. На теперішній час між сторонами фактично склався порядок користування квартирою - він проживає у кімнаті розміром 12.3 кв.м., в інших двох проживають відповідачі. Позивач просить припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]; визнати право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/3 частці за кожним; визначити у користування [PERSON] та [PERSON] кімнати розміром 9,9 кв.м. та 18.3 кв.м. разом з прилеглим до неї балконом розміром 0,9 кв.м.; визначити у його користування житлову кімнату розміром 12,3 кв.м. з прилеглою лоджією розміром 1.9 кв. м.; коридор розміром 10,2 кв.м., вбиральню розміром 0,9 кв. м., кухню розміром 8,0 кв.м., ванну кімнату розміром 2,5 кв.м., вбудовану шафу розміром 1,5 кв.м. залишити в спільному користуванні. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явились, просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, про що повідомили письмово. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, просять розглядати справу без їх участі, позов визнають, про що повідомили суд письмово. Дослідив матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Пунктом 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності передбачається виниклим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Квартира [ADDRESS] належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №224 від 27.01.1994р., виданим АУБ Енергодарбуд (а.с. 7,8). Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі того, що відсутні підстави для розподілу майна в інших, ніж рівні частки, суд вважає, що частки у праві спільної сумісної власності, є рівними, та становлять по 1/3 частині кожного. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦПК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, варіант порядку користування квартирою, запропонований позивачем не потягне за собою порушення прав та інтересів мешканців квартири, а тому позов є обґрунтований і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved