Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту, накладеного за постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімової А.Н. від 10 квітня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все майно, належне [PERSON] , і.н. [NUMBER] , реєстраційний номер обтяження 12399022. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 14.04.2014 було внесено відомості про арешт нерухомого майна, належного позивачу. Підстава обтяження: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12399022 від 14.04.2014, обтяжувач - відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. Проконсультувавшись у нотаріуса, він дізнався про те, що вказаний арешт досі міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою від 14.04.2021. На підставі заочного рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 11 червня 2010 року по справі № 2-746/2010 року позов [PERSON] до [PERSON] , ТОВ виробничо-будівельний комбінат «Моноліт», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Про вказане рішення позивач дізнався лише у 2014 році у травні, коли отримав документи з виконавчої служби про повернення виконавчого документу стягувачу. Оскаржувати вказане судове рішення не мав змоги у зв`язку з тим, що територію Автономної Республіки Крим було окуповано і національні суди на території АРК припинили свою чинність. Таким чином, 10.04.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все рухоме та нерухоме майно в рамках виконавчого провадження ВП № 21316162. Постановою цього ж державного виконавця 11.04.2014 повернуто виконавчий документ стягувачу, при цьому арешт накладений державним виконавцем не скасовано та не знято. У постанові зазначено, що вона може бути повторно пред`явлена в строк до 11.04.2015. Вказана постанова ніким не оспорювалась, стягувач [PERSON] претензій до [PERSON] не пред`являла, на виконання виконавчі документи до відділу примусового виконання не надходили. З 2014 року виконавчі провадження не відкривались на підставі виконавчого листа № 2-746/2010 від 08.07.2010. Інший боржник за виконавчим листом - ТОВ ВБК «Моноліт» перебуває у стані припинення у зв`язку з банкрутством, про що свідчить витяг на безкоштовний запит з Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На теперішній час у Єдиному реєстрі боржників відомості щодо позивача як боржника відсутні. Згідно відповіді головного державного виконавця Мелітопольського МВ ДВС ПСмуМЮ (м. Дніпро) Міщенко В.А. на адвокатський запит, на примусовому виконанні будь-які виконавчі листи щодо [PERSON] як боржника не перебувають. Відповідно до відповіді голови Мелітопольського міськрайонного суду на адвокатський запит у період часу з 2000 року по 2014 рік відносно позивача цивільні справи, де б він був відповідачем або боржником не розглядались. Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київський області від 29.04.2021 на адвокатський запит, перевіркою відомостей АСВП встановлено, що виконавчі документи відносно боржника [PERSON] на примусовому виконанні у підпорядкованих територіальних відділах державної виконавчої служби Київської області не перебували та не перебувають. На думку позивача, враховуючи той факт, що відомості про арешт, що внесені у Державний реєстр є не актуальними, будь-які стягувачі до нього претензій не мають, будь-яких відкритих виконавчих проваджень відносно нього немає - відсутні підстави для подальшого арешту. Факт накладення арешту на майно порушує його майнові права на належне здійснення права власності, а саме: він не може на даний момент зареєструвати за собою будь-яке нерухоме майно. Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 29.01.2009 він придбав у [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] , к.н. - 2310700000:01:013:0208. Однак через накладений арешт він не може належним чином зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку, а потім розпорядитися нею. Від представника позивача - адвоката Скворцової Олени Володимирівни надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. На задоволенні позову наполягають у повному обсязі, у разі неявки відповідачів по справі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Від представника відповідача 1 - Мелітопольської міської ради Запорізької області надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача за наявними матеріалами у справі. Представник відповідача 2 - відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про час, дату та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступного. Заочним рішенням Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 11 червня 2010 року по справі № 2-746/2010 року позов [PERSON] до [PERSON] , ТОВ виробничо-будівельний комбінат «Моноліт», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , ТОВ виробничо-будівельного комбінату «Моноліт» солідарно на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у сумі 14641794 гривні 85 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] збитки у сумі 34 гривні. Стягнуто з [PERSON] , ТОВ виробничо-будівельного комбінату «Моноліт» та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 606 гривень 67 копійок з кожного /а.с.20/. 10.04.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , в рамках виконавчого провадження ВП № 21316162 /а.с.21-22/. 11.04.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. У постанові зазначено, що вона може бути повторно пред`явлена в строк до 11.04.2015 /а.с.23/. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо оскарження сторонами вказаної постанови, пред`явлення претензій стягувача до [PERSON] , надходження на виконання виконавчих документів, де боржником виступає [PERSON] до відділу примусового виконання після 2014 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.04.2021 - у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 14.04.2014 було внесено відомості про арешт нерухомого майна належного позивачу. Підстава обтяження: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12399022 від 14.04.2014, обтяжувач - відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України /а.с.13/. Згідно витягу на безкоштовний запит з Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, інший боржник за виконавчим листом № 2-746/2010 від 08.07.2010 - ТОВ ВБК «Моноліт» перебуває у стані припинення у зв`язку з банкрутством /а.с.19/. Станом на 14.04.2021 у Єдиному реєстрі боржників відомості щодо позивача як боржника були відсутні, про що свідчить відповідна довідка /а.с.17/. Згідно відповіді головного державного виконавця Мелітопольського МВ ДВС ПСмуМЮ (м. Дніпро) Міщенка В.А. на адвокатський запит Скворцової О.В., перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 19.04.21 на примусовому виконанні будь-які відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] як боржника - не перебувають /а.с.7-8/. В отриманій відповіді начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київський області від 29.04.2021 на адвокатський запит Скворцової О.В. зазначено: перевіркою відомостей АСВП встановлено, що виконавчі документи, за якими стороною виконавчого провадження є [PERSON] на примусовому виконанні у підпорядкованих територіальних відділах державної виконавчої служби Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не перебували та не перебувають /а.с.9/. Згідно відповіді голови Мелітопольського міськрайонного суду на адвокатський запит від 16.04.2021, у період часу з 2000 року по 2014 рік відносно позивача цивільні справи, де б він був відповідачем або боржником не розглядались /а.с.12/. Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.01.2009 [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] , к.н. - 2310700000:01:013:0208 /а.с.14-16/. Однак через накладений арешт позивач не може належним чином зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку, а потім розпорядитися нею. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наявність встановлених законом підстав та з урахуванням того, що відомості про арешт, що внесені у Державний реєстр є не актуальними, будь-які стягувачі до позивача претензій не мають, будь-яких відкритих виконавчих проваджень відносно нього немає, а отже, відсутні підстави для подальшого арешту, тому суд вважає можливим поданий позов задовольнити.

Outcome: approved