Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] померла його рідна тітка по лінії батька [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 0259479 право на земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Фрунзе. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її рідний брат (батько позивача) [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли він (позивач) та його мати (дружина спадкодавця) [PERSON] , яка померла [INFO] . Він (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Він (позивач) позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса в зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували родинні відносини [PERSON] з [PERSON] та те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а також через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259479 втрачений. [PERSON] просив суд: - встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] ; - встановити факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] ; - визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Фрунзе у порядку спадкування після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просив їх задовольнити. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, не просив розгляд справи відкласти. Суд проводить розгляд справи у відсутності відповідачів за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, суть яких зводиться до того, що вони добре знали [PERSON] та [PERSON] , які були рідними сестрою та братом. [PERSON] була одинокою, проживала сама, загинула внаслідок отруєння чадним газом. [PERSON] проводив поховання сестри, після її смерті користувався спадковими житловим будинком та земельною ділянкою. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Фрунзе, на її ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259479, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 263 від 25 грудня 1996 року, що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 12 грудня 2018 року (а.с. 16). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 33). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 43; 46-48). Таким чином, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). У судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутні документи, які б підтверджували те, що [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] , а також те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та поясненнями представника позивача. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] проводив її поховання та поминальні обряди, користувався спадковим житловим будинком та земельною ділянкою, що підтверджується показаннями свідків. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Докази по справі в їх сукупності суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують те, що [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] , а також те, що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном [PERSON] . Встановлення цих фактів має для позивача юридичне значення, так як дозволить йому успадкувати після смерті [PERSON] належне [PERSON] на підставі сертифіката серії ЧН № 0259479 право на земельну частку (пай). Позивач позбавлений можливості в іншому порядку встановити зазначені факти, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 0259479 право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, що підтверджується обставинами, викладеними у рішенні Носівського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2016 року в справі № 741/1193/16 (провадження № 2/741/491/16) за позовом [PERSON] до Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, яке набрало законної сили 17 жовтня 2016 року (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах (по 1/2 частині кожен) успадкували після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0259479 належало [PERSON] та було успадковане [PERSON] після її смерті. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у зв`язку із тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259479 втрачений, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем у порядку спадкування після смерті [PERSON] права на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0259479 належало [PERSON] , підлягають частковому задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: partial