Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з даної квартири без надання іншого жилого приміщення. Вимоги мотивує тим, що він після народження був зареєстрований у вказаній квартирі, яка складається із двох суміжних кімнат та на даний час не приватизована. [PERSON] - третя особа у справі, є його батьком, який з 1992 року зловживає спиртним. Шлюб між його батьками був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.1992 р., свідоцтво про розірвання шлюбу видане 22.11.1996 р. Його мати [PERSON] після одруження у вересні 2004 р. почала проживати у квартирі свого чоловіка. Він періодично мешкав з батьком у спірній квартирі коли у того не було запоїв, а коли поведінка батька була неадекватною вимушений був проживати у своїх родичів. У травні 2007 року [PERSON] до квартири [ADDRESS] привів відповідачку [PERSON], яка згодом до квартири привела свою дочку [PERSON] Він був проти поселення відповідачів, виставляв їх із квартири з речами, але [PERSON] проти його волі знову заселив [PERSON] та [PERSON] Після цього [PERSON] та [PERSON] стали йому чинити перешкоди у користуванні квартирою, замінили замки. За позовом [PERSON] заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2009 р. його з матір»ю визнали такими, що втратили право користування спірною квартирою. На підставі даного рішення 10 вересня 2009 року Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві він та [PERSON] були зняті з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. 17 вересня 2009 року у спірній квартирі була зареєстрована [PERSON], з 03 грудня 2009 року - [PERSON] За поданою ним з матір»ю заявою про перегляд заочного рішення ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2011 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2009 р. було скасоване. За результатами розгляду справи рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2013 р., яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2013 року, визнано [PERSON] такою, що втратила право на користування спірним жилим приміщенням; зобов»язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та він був вселений у спірну квартиру. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2013 р. він 04 липня 2013 року зареєструвався у спірну квартиру та за виконавчим листом у серпні 2013 року вселився до житла, свої речі розмістив у прохідній кімнаті, якою також постійно користується [PERSON] Відповідачка заявила, що його присутність у квартирі перешкоджає їй користуватися балконом, на який наявний вихід із прохідної кімнати. Завезені ним меблі були викинуті із квартири, іншу кімнату [PERSON] закриває на замок, тому він не може користуватися нею. Через це між ним та [PERSON] з приводу користування квартирою склалися конфліктні відносини. Зі скасуванням заочного рішення суду від 15.06.2009 року та набранням чинності рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.02.2013 р. встановлюється, що з 10 квітня 1984 року він не втрачав право користування вказаним жилим приміщенням. Разом з тим, [PERSON] без його згоди вселив у квартиру свою співмешканку [PERSON], а нині його дружину [PERSON] та її доньку [PERSON] Він не надавав ні письмової, ні усної згоди на вселення та проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS]. У зв»язку з цим відповідачі заселилися до спірного житла не у встановленому законом порядку із порушенням положень ст. 65 ЖК України, самоуправно, а тому підлягають виселенню на підставі ч. 3 ст. 116 ЖУК України без надання іншого жилого приміщення. [PERSON] добровільно виселитися із квартири відмовляється, [PERSON] на даний час в квартирі не проживає, але продовжує у ній бути зареєстрованою, що дає їй можливість у будь-який час повернутися до квартири. Користування квартирою відповідачів порушуються його права та інтереси щодо повноцінного проживання у квартирі та відпочинку. Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2014 року зазначену у позові третю особу КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва було замінено на балансоутримувача будинку сторін у справі Комунальне підприємство «Дирекція Дніпровського району м. Києва». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що вимоги є безпідставними, вселення та реєстрація відповідачів відбулася у законний спосіб, реєстрація по даний час не скасована та не визнана недійсною, право позивача на користування житловим приміщенням не обмежується, він має вільний доступ до квартири та безперешкодно нею користується. Відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність та відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи КП «Дирекція Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки [PERSON], дослідивши матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ордер на спірну квартиру № Б 82337 від 21.02.1968 року був виданий виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на ім»я [PERSON] (а.с. 7). Відповідно довідки ЖРЕО № 413 від 31.07.2013 року у квартирі [ADDRESS], яка не приватизована, зареєстровані позивач з 04.07.2013 року, відповідачка [PERSON] з 17.09.2009 року, відповідачка [PERSON] з 03.12.2009 року та третя особа [PERSON] з 03.07.1979 р. (а.с. 15). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2009 року, ухваленим за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням було визнано [PERSON] та [PERSON] такими, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS]. На підставі даного рішення суду від 15.06.2009 року [PERSON] 10.09.2009 року було знято з реєстраційного обліку зі спірної квартири (а.с. 17). За поданою [PERSON] та [PERSON] заявою про перегляд заочного рішення ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2011 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2009 року було скасоване. За результатами розгляду позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] і [PERSON] про зобов»язання не чинити перешкод в користуванні квартирою та вселення Дніпровським районним судом м. Києва 25.02.2013 р. було постановлене рішення, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2013 року, відповідно якого, серед іншого, було вселено [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та зобов»язано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні спірною квартирою. За заявленими вимогами позивач просить виселити відповідачів з посиланням на ст. ст. 65, 116 ч. 3 ЖК України, при цьому зазначає, що відповідачі заселилися до квартири [ADDRESS] без його згоди, самоуправно, чим порушуються його житлові права. Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є дружиною третьої особи [PERSON], яка ще до реєстрації шлюбу у травні 2007 році вселилася у спірну квартиру, як член сім»ї останього. Відповідачка [PERSON] є донькою відповідачки [PERSON], заселилася вона у квартиру [ADDRESS] влітку 2007 року за згодою наймача [PERSON] коли її матір вже мешкала у спірному житловому приміщенні. Як зазначено вище, на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2009 року позивача 10.09.2009 року було знято з реєстрації зі спірної квартири та до скасування цього заочного рішення суду [PERSON] зареєстрував у квартирі свою другу дружину [PERSON] 17.09.2009 року та її доньку [PERSON] 03.12.2009 року, які по даний час залишаються зареєстрованими та відповідачка [PERSON] постійно проживає у спірному житловому приміщенні. Враховуючи викладене, суд не може прийняти до уваги доводи [PERSON] про те, що відповідачі поселилися у спірну квартиру без його згоди, оскільки на час їх вселення та реєстрації позивач у спірній квартирі постійно не проживав та не був зареєстрований, при цьому вселилися [PERSON] та [PERSON] за згодою наймача житла [PERSON], з яким вели спільне господарство, спірне приміщення було їхнім постійним місцем мешкання, тобто вселилися відповідачі на законних підставах. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Вимоги позивача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, у зв»язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed