Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цією заявою, мотивуючи її тим, що він народився 17 грудня 1987 року в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області. Актовий запис про народження було зроблено по місцю проживання його матері в с. Підвиноградово Виноградівського району Закарпатської області. У 1988 році після розірвання шлюбу його (заявника) мати стала проживати в м. Носівка. З моменту народження і до теперішнього часу він постійно проживає на території України. У 1994 році він пішов до першого класу Носівської середньої школи № 3. У 2004 році закінчив Старобасанську ЗОШ-інтернат. З червня 2008 року по червень 2011 року він (заявник) відбував покарання у Божківській виправній колонії. Мав можливість, але не отримав паспорт громадянина України. Він (заявник) звертався до Носівського РС УДМС України в Чернігівській області, просив видати паспорт громадянина України, але йому було відмовлено в звязку з тим, що відсутні докази реєстрації постійного місця проживання на території України, рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. [PERSON] просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. У судовому засіданні заявник заяву підтримав з мотивів, які в ній викладені, просив задовольнити, зазначив, що його мати була зареєстрована у Закарпатській області, була вагітною та поїхала у гості до знайомих у м. Камянка-Дніпровська, там потрапила у лікарню та народила його (заявника). Представник Носівського РС УДМС України в Чернігівській області не заперечувала проти встановлення даного факту. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що знає заявника з 1988 року, тобто з того часу, коли його мати стала проживати у м. Носівка з [PERSON]. У листопаді 1991 року [PERSON] був малолітнім, з матірю постійно проживав у м. Носівка. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. [PERSON] народився 17 грудня 1987 року в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області. У листопаді 1991 року [PERSON] не був зареєстрований по місцю проживання, мешкав у м. Носівка разом з матірю, у вересні 1994 року навчався у Носівській середній школі № 3. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не отримував паспорт громадянина СРСР. Добуті по справі докази суд визнає належними та допустимими, такими, що підтверджують факт постійного проживання заявника на території України станом на 13 листопада 1991 року. Встановлення цього факту має для [PERSON] юридичне значення, так як надасть йому можливість отримати паспорт громадянина України. Заявник позбавлений можливості в іншому порядку встановити зазначений факт. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява обґрунтована на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved