Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 2015 року проживав однією сім`єю з відповідачкою без реєстрації шлюбу у її батьків. [INFO] , коли вони перебували у місті Севастополі, [PERSON] народила від нього доньку [PERSON] .. Після повернення з Криму в м. Буринь, відповідачка зареєструвала народження дитини, актовий запис про народження якої був вчинений відповідно до ч.1 ст.135 СК України. В подальшому, вони тривалий час проживали однією сім`єю в м. Житомирі, де він про дитину піклувався, доглядав за нею, приймав участь у її вихованні та виконував інші батьківські обов`язки. 28.11.2018 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання батьківства, оскільки він являється громадянином Азербайджану, а тому іншого шляху встановлення батьківства дитини не було. При розгляді справи судом було призначено та отримано висновок судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, згідно з яким він являється біологічним батьком дитини. 22.01.2019 року Корольовським районним судом м. Житомира були ухвалено рішення про задоволення позову, визнано його батьком дитини, внесені зміни до актового запису про її народження. В подальшому, у ході розгляду апеляції [PERSON] , остання відмовилася від позову, у зв`язку з чим Житомирський апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував, а провадження у справі закрив. Вказане змусило його звернутися до суду з аналогічним позовом. Він повністю визнає своє батьківство по відношенню до дитини, яке підтверджено раніше проведеною експертизою. Просив визнати його батьком [PERSON] , внести зміни до актового запису про народження дитини, змінивши її прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов уточнив, вказавши, що у зв`язку із зміною імені дитини, просив визнати позивача батьком [PERSON] , внести в актовий запис про її народження відомості про батька та змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідачка [PERSON] позову не визнала, зазначивши, що вони з позивачем дійсно проживали однією сією із серпня 2016 року по 08.01.2019 року . В цей період у них народилася дитина. Перша справа, що розглядалася в Корольовському районному суді м. Житомира була ініційована її представником в інтересах [PERSON] , який був затриманий на той час органами поліції за підозрою у вчиненні злочину, для пом`якшуючих обставин у кримінальному провадженні. Визнала, що на виконання ухвали суду вона та дитина приймали участь у проведенні генетичної експертизи. В кінці 2018 року поведінка [PERSON] стала нестерпною, він вчиняв по відношенню до неї домашнє насильство, у зв`язку з чим вони з дитиною переїхали до батьків. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки [PERSON] вважав, що позивачем не доведено батьківство по відношенню до дитини, оскільки суд не може приймати до уваги висновок експертизи, який був наданий у іншій цивільній справі, провадження в якій закрито. Представник третьої особи Дзюба Л.І. в задоволенні позову не заперечувала, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд листом. Підтвердила, що реєстрація народження [PERSON] була проведена на підставі рішення Буринського районного суду про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України з урахуванням вимог ч.1 ст. 135 СК України. 29.03.2019 року були внесені зміни до актового запису про народження дитини №11 від 21.02.2018 року на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира №296/11682/18 від 22.01.2019 року. Змінено прізвище дитини « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище батька « [PERSON] » - на « [PERSON] », зазначено дату народження батька [INFO] та його громадянство «громадянин Азербайджану». На підставі рішення цього ж суду про поворот його виконання всі внесені зміни 10.04.2020 року було виключено, запис про народження дитини приведено до попереднього стану. 25.05.2020 року власне ім`я дитини « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] ». Вислухавши аргументи сторін, безпосередньо дослідивши надані докази і давши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що із серпня 2016 року по 08.01.2019 року позивачка та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що було визнано обома сторонами і суд не має обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин чи добровільності їх визнання, у зв`язку з чим вони не підлягають доказуванню в силу ч.1 ст.82 ЦПК України. [INFO] народилася [PERSON] , про що Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області було вчинено актовий запис №11 від 21.02.2018 року. Актовий запис про народження дитини проведений на підставі рішення Буринського районного суду Сумської області від 20.02.2018 року про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України (а.с.14,44). В графі батько вказано « [PERSON] » в графі мати - « [PERSON] ». При цьому, запис про батька дитини проведений з врахуванням положень ч.1 ст.135 СК України, тобто на підставі заяви матері дитини, яка не перебувала у шлюбі. Із свідоцтва про народження дитини та письмових пояснень представника третьої особи вбачається, що на підставі висновку Буринського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) №29/21.2-71 від 25.05.2020 року власне ім`я дитини « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с.63,99). За змістом ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Положеннями ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК). В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебувала цивільна справа №296/11682/18 за позовом [PERSON] , в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, провадження в якій було закрито ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15.10.2019 року у зв`язку з відмовою позивачки від позовних вимог, що підтверджується копіями матеріалів справи (а.с.15-18,26-32). У ході розгляду вказаної справи судом було призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, яка була проведена експертами Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи в період з 26.12.2018 року по 02.01.2019 року (а.с.77). З висновку експерта №143 вбачається, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,999%, таким чином, батьківство практично доведене (а.с.87-96). В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року зазначено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Копію ухвали про призначення судово-медичної експертизи та висновок експертизи був витребуваний Буринським районним судом Сумської області з Корольовського районного суду м. Житомира у порядку ч.3 ст.84 ЦПК України за клопотанням позивача. Оскільки вказані документи містять інформацію щодо предмета доказування, отримані у спосіб передбачений процесуальним законом, суд визнає їх належними та допустимими доказами. Оцінюючи висновок судово-медичної експертизи №143, суд враховує, що дана експертиза проведена уповноваженими особами, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, ґрунтується на спеціальних знаннях і в ній приймали участь (шляхом надання необхідно біологічного матеріалу для дослідження) обидві сторони, а також дитина. Аргументи відповідачки та її представника, що суд не може в теперішній час брати до уваги згаданий висновок експертизи суперечать наведеним вище положенням цивільного процесуального кодексу, а тому на думку суду є хибними. При цьому, суд звертає увагу, що відповідачка не скористалася своїм правом на спростування цього висновку шляхом призначення іншої експертизи, а належних і допустимих доказів, які б ставили під сумнів його об`єктивність чи повноту не надала. Європейськийо суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо. Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків». Таким чином, дослідивши всі обставини справи,

Outcome: partial