Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина [PERSON], [INFO] разом з батьком за адресою:[ADDRESS] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що розлад сімейних взаємовідносин почався ще в 2007 р., коли позивач та відповідачка проживали під одним дахом з сестрою позивача та її чоловіком, тоді дружина вперше покинула позивача. Згодом після повернення та продовження спільного проживання, через постійні суперечки, скандали, спільне проживання стало вже важчим, дружина все менше уваги стала приділяти веденню домашнього господарства і все більше часу стала проводити поза місцем їх спільного проживання, спілкування з сином обмежила до телефонних розмов один чи декілька разів на день. Так як дружина вирішила сама розірвати з ним будь-які стосунки, пішла з помешкання, де вони разом проживали, позивач вважає, що розлучення є єдиним виходом побудувати щасливе життя та зберегти у дитини нормальне уявлення про сім'ю. Також [PERSON] вважає, що для захисту та гармонійного розвитку дитини сину буде краще в подальшому проживати разом з батьком за адресою:[ADDRESS], оскільки мати має несприятливі житлові умови та проживає в сільській місцевості, тоді як дитина звикла до проживання в місті та навчається поблизу місцеперебування батька, оскільки характер у дружини неврівноважений, то в майбутньому це може призвести до психологічних розладів у дитини, тільки батько має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, натомість мати дитини ніде не працює та в неї відсутні інші джерела заробітку. Зважаючи на вищевикладене та бажання самої дитини підтримувати стосунки з обома батьками, позивач вважає, що права дитини максимально будуть захищені лише у випадку проживання з тим із батьків, хто має більш стабільне матеріальне становище, а саме з батьком. В ході розгляду справи в якості третьої особи було залучено орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації ОМР. Відповідачка звернулася з зустрічним позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] посилаючись на те, що спільне життя з чоловіком не склалося через конфлікти та непорозуміння, у зв'язку з чим з листопада 2013 р. шлюбні відносини між ними припинено, спільним побутом сторони не пов'язані. Так як згоди про те, з ким буде проживати дитина після розірвання шлюбу не досягнуто, [PERSON] просить вирішити це питання одночасно з розірванням шлюбу. [PERSON] вважає, що для захисту інтересів дитини та її належного розвитку, краще буде, якщо дитина залишиться проживати з нею, оскільки саме матір може надати дитині материнське піклування, оточити турботою, так як має можливість займатися дитиною, створити всі необхідні умови для проживання та розвитку, задовольнити гармонійний розвиток особистості в атмосфері любові, матеріальної і моральної забезпеченості. На теперішній час син постійно скаржиться на стан здоров'я коли приїздить від батька, пропускає заняття у школі, одягнутий погано, через що в нього зіпсовані стосунки з оточуючими дітьми. З моменту припинення шлюбних відносин дитина постійно вказує на своє бажання жити разом з матір'ю, тому що дуже прив'язаний до неї. [PERSON] вважає, що перебування сина разом з батьком негативно впливає на його здоров'я та виховання, так як [PERSON] останнім часом став зловживати спиртними напоями, поводити себе аморально. Так, 26.08.2014 р. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, нецензурно висловлювався на її адресу, вигнав з квартири та викинув її речі в коридор, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Також в суді розглядається позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивачка за зустрічним позовом вважає, що дитині краще та зручніше проживати з нею за адресою: [ADDRESS], адже син там зареєстрований, звик до проживання за зазначеною адресою, ходить до школи поблизу місця проживання. Позивач в засіданні підтримав позов та зазначив, що з кінця 2013 року-початок 2014 року з дружиною у них знову погіршилися відносини, відповідачка не приділяла ніякої уваги йому, про місце її роботи він не знав, протягом трьох місяців тільки раз на тиждень приїздила, про сина не турбувалася. На примирення він не згоден. Заперечує проти визначення місця проживання сина разом з матір'ю оскільки вона не має постійного доходу, не забезпечена житлом в м.Одесі, не зможе надати відповідні умови для його проживання та навчання з урахуванням його спортивних секцій з футболу. Відповідач підтвердила неможливість примирення з позивачем, та вказала про згоду на розірвання шлюбу, заперечуючи проти вимоги позивача про визначення місця проживання сина з батьком, підтримала свої вимоги та зазначила, що вона з народження займалася вихованням сина, відвідувала школу, а в серпні 2014 року позивач вигнав її з квартири з речами, забрав ключі, сина вона не могла забрати, оскільки живе у своєї сестри, в якої своя сім'я. Позивач не допускає її до дитини. За останні два місяці часто приїздила до дитини в квартиру. За характером роботи працює тиждень через тиждень, з 9.00 години до 19.00 години в приватній кондитерській продавцем. Квартира [ADDRESS] є спільним майном подружжя, де вона також має право проживати, тому вона звернулася з позовом про її поділ та визнання права власності на ? її частини. Представники органу опіки та піклування та служби в справах дітей в судове засідання не з'явилися, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися. Раніше в судовому засіданні представник органу опіки та піклування Суворовської райадміністрації ОМР погодилася з вимогами позивача [PERSON], оскільки у батька дитини є всі необхідні умови для проживання малолітнього [PERSON], батько працює, за місцем роботи характеризується позитивно, згідно характеристик з ЗОШ №92 та ТОВ «ФК «Одеса»- піклується про сина, сприяє його всебічному розвитку, матеріально забезпечує. Також дитина написала заяву про своє бажання проживати з матір'ю, але коли з'ясувалося, що мати має намір відвезти його проживати до бабусі з дідусем, написав заяву з проханням залишити його проживати з батьком. Вислухавши позивача, відповідача, їх представників, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як було судом встановлено, сторони зареєстрували шлюб 07 березня 2003 року у Першому Суворовському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №181 (а.с.102). Від шлюбу подружжя має одну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя, часті сварки, які в результаті привели до втрати почуття любові, примирення між сторонами не можливе. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Нормами ч.1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із зазначених норм та враховуючи, що у сторін сім'я розпалася, суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно, тому що це суперечить моральним засадам суспільства. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Що стосується позовної вимоги [PERSON] та зустрічної вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини, то суд приходить до наступного. Дитина - [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно з висновком старшого дільничного інспектора міліції Суворовського РВ м.Одеси 22 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до Суворовського РВ з заявою про прийняття мір до її чоловіка [PERSON] , який 26 серпня 2014 року в 23.00 год. за місцем їх проживання в п'яному вигляді вчинив скандал, висловлювався нецензурною лайкою, вдарив її долонею по обличчю, вигнав з квартири та викинув її речі на коридор. Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.72), однак фактично проживає у сестри в м.Одесі, працює неофіційно. За місцем проживання та реєстрації характеризується добре. Позивач [PERSON] працює оператором ТРК на АЗС №16-48 ПІІ «Лукойл-Україна» ТОВ «Персонал-Плюс», на роботі характеризується з позитивної сторони. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є, відповідно до положень частини 3 статті 29 ЦК України, місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно з вимогами ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Допитаний в судовому засіданні 26 січня 2015 року [PERSON] зазначив, що хотів би жити разом з матір'ю та батьком в м.Одесі, однак якщо необхідно обирати, то хоче жити з матір'ю, а в засіданні 26 лютого 2015 року зазначив, що хоче залишитися жити в квартирі з батьком. Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР у висновку від 11.02.2015р. за № 01-05-1/209вх, виходячи з того, що батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] припинили сумісне проживання та враховуючи висновок служби у справах дітей, рекомендації ради опіки та піклування від 05.02.2015 р.,

Outcome: dismissed