Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту придбання житлового будинку та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 березня 1961 року [PERSON] придбав у [PERSON] домоволодіння, яке складалося з житлового глинокаркасного будинку, сіней та сараю за адресою м.Марганець, вул.Чкалова, 38. Внаслідок перенумерації будинків по вулиці Чкалова в даний час домоволодіння має № 50. В 1962 році [PERSON] обклав придбаний будинок цеглою, після чого 14 травня 1966 було складено інвентаризаційну справу на домоволодіння № 50 по вул.Чкалова в м.Марганець Дніпропетровської області. Земельна ділянка під домоволодінням за адресою м.Марганець, вул.Чкалова, 50, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та знаходилась у користуванні [PERSON] 28 грудня 2008 року [PERSON], у власності якого знаходився житловий будинок індивідуального типу за адресою м.Марганець, вул.Чкалова, 50, помер. Спадкоємцем на той час була сестра [PERSON] [PERSON]. Вона подала заяву про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтва про право на спадщину не змогла у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. [PERSON] померла 17 червня 2016 року. Єдиним відомим спадкоємцем після смерті [PERSON]О є її син [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд встановити факт, що житловий будинок, який зараз знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Чкалова, буд.№50, було придбано у [PERSON] громадянином [PERSON], який помер 28 грудня 2009 року, на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 1961 року, посвідченого нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Сулеймановою за реєстром № 792, згідно якого [PERSON] продала домоволодіння, яке складається з житлового глинокаркасного будинку, сіней та сараю за адресою: м.Марганець, вул..Чкалова, 38; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, яке складається із житлового будинку літ.А, прибудови літ.а, погрібу Б за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул. Чкалова, будинок 50. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, пояснень не надав. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, вивчивши спадкову справу № 156/2010, яка була заведена після смерті [PERSON], інвентаризаційну справу № 7/23 на домоволодіння 50 по вул.Чкалова в м.Марганець Дніпропетровської області, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 23 березня 1961 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купив належну [PERSON] одну другу домоволодіння, що знаходиться в м.Марганець по вул.Чкалова, 38, і складається з житлового глинокаркасного будинку, сіней та сараю. Договір посвідчено нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Сулеймановою. Право власності на ? частину домоволодіння по вул.Чкалова, 38 в м.Марганець зареєстровано за [PERSON] (а.с.6 -7). Згідно рішення виконавчого комітету Марганецької міської ради від 23 жовтня 1996 року № 438 «Про затвердження кошторису на виготовлення картографічний матеріалів», при виготовленні карти міста Марганця була проведена зміна та виправлення нумерації будинків міста. Номер житлового будинку по вул.Чкалова, 38 з 1996 року має поштову адресу: м.Марганець, вул.Чкалова, буд.№ 50 (а.с.20). З інвентаризаційної справи № 7123 на домоволодіння 38/48/50 по вул.Чкалова в м.Марганець Дніпропетровської області вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року по обліку бюро технічної інвентаризації за адресою Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Чкалова, будинок № 38: ? частину домоволодіння зареєстровано на імя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 1961 року за реєстровим № 792; ? частина домоволодіння зареєстровано на імя [PERSON] Васильоваича на підставі договору купівлі-продажу від 08 травня 1961 року за реєстровим № 1288. [PERSON] 26 квітня 1966 року подав заяву до Марганецького БТІ для виготовлення технічної інвентаризації. Технік Марганецького БТІ зі слів замовника ([PERSON]О.) виготовив технічний паспорт за адресою: вул.Чкалова, № 48. У звязку зі зміною нумерації будинку Марганецьке БТІ направляє власника у відділ архітектури Марганецької міської ради, куди власник не зявився. На підставі рішення виконкому № 438 від 23 жовтня 1996 року на виготовлення картографічних матеріалів було змінено нумерацію будинку № 48 на № 50, ? частину домоволодіння, яка належить [PERSON], було виділено в окреме домоволодіння за адресою: вул.Чкалова, № 48. Вказане підтверджується довідкою ДОКП «Марганецьке БТІ» від 14 грудня 2017 року (а.с.103). Таким чином, домоволодіння № 38 по вул.Чкалова в м.Марганець у звязку з виділенням з нього ? частини в окреме домоволодіння, було поділено на два самостійних домоволодіння, з нумераціями № 48 і № 50. Власником домоволодіння № 48 є [PERSON], власником іншого домоволодіння був [PERSON] Отже, суд вважає доведеним той факт, що ? частина домоволодіння за адресою Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Чкалова, буд.№ 38, яку було придбано [PERSON] у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 1961 року, та яка складалася з житлового глинокаркасного будинку, сіней та сараю, є окремим домоволодінням № 50. 28 грудня 2009 року [PERSON] помер (а.с.11). 23 червня 2010 року [PERSON] звернулася до Марганецької Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого брата [PERSON] (а.с.66) і надала документи, що підтверджують родинні відносини з померлим, зокрема, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 липня 2011 року по справі № 2о-29/11 про встановлення факту, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] (а.с.79 на звороті-80). Згідно копії спадкової справи № 156/2010 до майна померлого 23 грудня 2009 року [PERSON] інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. 14 листопада 2011 року Марганецькою державною нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.17). Як вбачається з матеріалів справи 11 листопада 2011 року реєстратором [PERSON] ДОКП «Марганецьке БТІ» прийнято рішення про відмову в наданні [PERSON] витягу з реєстра прав власності для оформлення спадщини на житловий будинок по вул.Чкалова, 50 у звязку з відсутністю правових документів на новозбудований будинок взамін старого. Житловий будинок з господарчими будівлями збудовано самовільно, без дозволу архітектури померлим [PERSON] (а.с.16). Таким чином, хоча [PERSON] і прийняла спадщину за законом після смерті свого брата [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок № 50 по вул.Чкалова в м.Марганець не отримала. 17 червня 2016 року [PERSON] померла (а.с.15). Згідно довідки приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] від 11 серпня 2017 року за матеріалами спадкової справи № 38/2016, заведеної 16 грудня 2016 року, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], померлої 17 червня 216 року, є [PERSON], [INFO]. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає (а.с.59). Тобто, [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.14), прийняв спадщину після її смерті і є єдиним спадкоємцем. Статтею 1222 ЦК України встановлено, що\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК). Тобто, право [PERSON] на спадщину, яке вона прийняла після смерті свого брата [PERSON], перейшло до [PERSON] після її смерті і відповідно до ст.1297 ЦК України породжує для нього обовязок звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що задоволення позовних вимог [PERSON] не спричинить порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved