Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина,що складається з житлового будинку в [ADDRESS], що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією 15.11.2000 року, яке втрачене. Батько позивача - [PERSON] помер ще [INFO] року. Заповіту матір'ю залишено не було. У визначений законом шестимісячний строк позивачем до Виноградівської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, а також спадщину після матері прийнято фактично, так як він вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті матері постійно проживав з нею в спадковому будинку, де зареєстрований з 02.12.1988 року. Крім позивача у батьків було ще четверо дітей, відповідачів по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з яких тільки сестра позивача - відповідач [PERSON] подала заяву до Виноградівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак по сьогоднішній день ні позивач ні відповідачка [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на належну їм ? частину спадкового будинку не отримали, так як правовстановлюючий документ на будинок втрачено. Згідно довідки КП «Виноградівське районне БТІ» № 246/14 від 30.04.2014 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] згідно архівних даних зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією 15.11.2000 року, інвентаризаційна вартість будинку на даний час становить 81 229 грн. В 2014 році позивач повторно звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на свою 1/2 частину спадкового житлового будинку, однак листом № 198/01-16 від 24.07.2014 року йому повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] немає можливості, так як ним не представлено правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачем було подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини» про недійсність втраченого свідоцтва. Отримати дублікат даного свідоцтва на даний час не має можливості, так як тепер видача свідоцтва про право власності не відноситься до компетенції державних адміністрацій. У зв'язку з цим позивач змушений звернутися до суду про визнання за ним права власності на ? частину спадкового будинку у порядку спадкування, як за спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину. Крім того, позивач вважає, що має право на ? частину спадкового будинку належну його сестрі - відповідачу [PERSON], в порядку набувальної давності, оскільки безперервно проживає в житловому будинку понад 10 років, зареєстрований в такому, сплачує комунальні послуги. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві, просили суд такі задоволити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, заяв, клопотань від них не надходило, тому у відповідності до ст.169 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність. Відповідач [PERSON] для участі у розгляді справи з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення таких не заперечив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача визнала частково, вважає, що позивач має право на ? частину спадкового будинку, однак вона заперечує проти визнання за позивачем права власності на ? частину спадкового будинку за набувальною давністю, оскільки ця частина спадкового майна належить їй і вона зверталася в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері- спадкодавця [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина,що складається з житлового будинку в [ADDRESS], що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією 15.11.2000 року, яке втрачене. Батько позивача - [PERSON] помер ще [INFO] року. Заповіту спадкодавцем- [PERSON] залишено не було, тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом, що регулюється законом, що діяв на час відкриття спадщини - Цивільним кодексом України 1963 року. У визначений законом шестимісячний строк позивачем [PERSON] до Виноградівської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, що стверджується копією заяви від 09.03.2004 року, зареєстрованої державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори за №201, яка міститься в матеріалах незакінченої спадкової справи до майна померлої [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивачем спадщину після матері прийнято фактично, так як він вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживав з нею в спадковому будинку, де зареєстрований з 02.12.1988 року. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Крім позивача спадкоємцями щодо спадкового майна є діти спадкодавця, відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з яких до Виноградівської державної нотарільної контори на протязі визначеного законом шестимісячного строку звернулася із заявою про прийняття спадщини тільки відповідачка [PERSON], що підтверджується копією заяви від 09.02.2004 року, зареєстрованої державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори за №118. Однак по сьогоднішній день ні позивач ні відповідачка [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на належну їм ? частину спадкового будинку не отримали, так як правовстановлюючий документ на будинок втрачено. Згідно довідки КП «Виноградівське районне БТІ» № 246/14 від 30.04.2014 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] згідно архівних даних зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією 15.11.2000 року, інвентаризаційна вартість будинку на даний час становить 81 229 грн. В 2014 році позивач повторно звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на свою 1/2 частину спадкового житлового будинку, однак листом № 198/01-16 від 24.07.2014 року йому повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] немає можливості, так як ним не представлено правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивачем було подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини» про недійсність втраченого свідоцтва. Отримати дублікат даного свідоцтва на даний час не має можливості, так як тепер видача свідоцтва про право власності не відноситься до компетенції державних адміністрацій. У зв'язку з втратою правовстановлюючого документу на спадкове майно, позивач звернувся до суду про визнання за ним права власності на ? частину спадкового будинку у порядку спадкування, як за спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. У зв»язку з тим, що в силу положень частини 1 та частини 2 ст.549 ЦК України 1963 року позивач [PERSON] визнається таким, що прийняв спадщину, а саме ? частину спадкового будинку, і через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі він не в змозі, суд приходить до переконання, що дана вимога позивача підлягає до задоволення і за ним слід визнати право власності на ? частину спадкового будинку в порядку спадкування. Разом з тим, позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину спадкового будинку належну його сестрі - відповідачу [PERSON], в порядку набувальної давності, оскільки він безперервно проживає в житловому будинку понад 10 років, зареєстрований в такому, сплачує комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти: рухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Суд бере до уваги, що відповідно до частини 2 ст.549 ЦПК України 1963 року відповідачка [PERSON], шляхом звернення в шестимісячний строк після відкриття спадщини у Виноградівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, вважається такою, що прийняла належну їй за законом ? частину спадкового будинку. Позивач ствердив, що йому був відомий факт подачі відповідачкою заяви про прийняття спадщини, тобто йому було відомо, що відповідачка заявила вимогу на належну їй частку в спадковому майні. З урахуванням вищевикладеного,суд приходить до переконання, що заявлена вимога позивача про визнання за ним права власності на ? частину спадкового будинку за набувальною давністю, задоволенню не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: partial