Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 133461 грн. 00 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 1837 грн. 82 коп. На обґрунтування позову зазначив, що 28.12.2019 року він та [PERSON] уклали договір позики, за яким він передав [PERSON] 5000 дол. США, які той зобов`язався повернути йому у строк до 30.06.2020 року. У вказані строки відповідач зазначені кошти позивачеві не повернув. Просить стягнути вказаний борг, виходячи з офіційного курсу НБУ грн. до дол. США станом на день утворення боргу, що становить 133461 грн.00 коп. З наявних у справі доказів судом в порядку спрощеного провадження встановлені такі обставини та визначені такі правовідносини сторін, що з них випливають: З дослідженого оригіналу розписки встановлено: Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини на підставі договору позики, що підтверджується написаною останнім 28.12.2019 року розпискою такого змісту: «Я, [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] взяв у борг 5000 $ (п`ять тисяч доларів США) у [PERSON] Долг поверну 30.06.2020 року. Моя адреса [ADDRESS] . 28.12.2019 р.» Написи про повернення боргу на розписці відсутні. З наведених вище доказів суд встановив такі фактичні обставини справи та визначив такий зміст спірних правовідносин: Суд приходить до висновку про наявність між позивачем та відповідачем відносин позики, виходячи з таких міркувань: Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (постанови ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс-17). Таким чином наявність у позивача зазначеної розписки підтверджує: 1. факт отримання 28.12.2019 року [PERSON] від [PERSON] 5000 дол. США; 2. наявність між сторонами договору позики; 3. обов`язок відповідача повернути позивачеві позичені кошти в строк до 30.06.2020 року. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у строк встановлений для його виконання. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач просить стягнути з відповідача еквівалент 5000 дол. США, виходячи з офіційного курсу дол. США до гривні України станом на день виникнення заборгованості - тобто станом на 30.06.2020 року, що становило за 1 дол. США - 26,6922 грн. Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в межах заявлених ним позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.1050, ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача також трьох процентів річних від простроченої суми, що відповідно до розрахунків, наведених у позовній заяві, становить 1837, 82 грн. Відповідно до розрахунків, проведених судом, три проценти річних від прострочених сум за розпискою, виходячи з розрахунку за формулою: сума боргу х 3% /365 (днів року) х на кількість днів прострочки, становить: 133461, 00 х 3% /365 х 168 = 1842 , 86 коп. Вказана сума є більшою, ніж заявлена позивачем, однак, відповідно до змісту ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суми в межах заявлених ним позовних вимог, тобто 1837, 82 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1353, 00 грн. за подання позову (а.с.1), які у зв`язку із задоволенням позову підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved