Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, що був уточнений, в якому просить стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 137 976,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., франшизу у розмірі 1 000,00 грн., та стягнути судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, а саме просила стягнути матеріальне відшкодування у розмірі 62 787,27 грн., франшизу і судовий збір, у задоволенні інших вимог просила відмовити. Третя особа своєї думки щодо позову не висловила. Суд, вивчивши матеріли справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 08.07.2015 р. сталася ДТП, в якій було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль «Фольксваген», державний номер [NUMBER]. О 9-30 г. по вул. Миколаївська дорога в м. Одеса [PERSON], керуючи транспортним засобом - автобусом БАЗ, державний номер [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого скоїв зіткнення з належним [PERSON] автомобілем «Фольксваген», державний номер [NUMBER]. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси визнано винним у скоєнні ДТП [PERSON], водія автобусу БАЗ, державний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Відповідно ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльності майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, заподіяна при взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується особою, з вини якої шкода була заподіяна. Згідно ст.. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. В силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану її працівником при виконанні ним своїх трудових обов'язків. За змістом пункту 1 частини другоїстатті 22 ЦК Україниреальними збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р.№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада2003р. за № 1074/8395 із змінами (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку № 5021 судової авто товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ складений 06.01.2017 року розмір матеріальних збитків, завданої 08.07.2015 року внаслідок ДТП, володільцю автомобілю [NUMBER], визначається рівною 111 787,27 гривень. Суд не приймає до уваги наданий рахунок № 1439 від 01.03.2016 року запчастини та ремонт автомобілю [NUMBER], що становить 186 976,00 гривень, так як вартість ремонту автомобіля проведена без урахування фізичного зносу запчастин автомобілю. Відповідальність відповідача застраховано у ПАТ «Європейський страховий союз», позивач звернувся за відшкодуванням до Страховика. Розмір страхового відшкодування Відповідача згідно полісу АІ/4756278 від 17 лютого 2015 р. за вирахуванням суми податку на додану вартість та франшизи 1000 грн. становив 49 000 грн. Ця сума є меншою, ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку. Згідно листа-узгодження від 03.11.2015 р. по страховій справі ПАТ «Європейський страховий союз» надав згоду на сплату страхового відшкодування в розмірі 49 000 грн. За договором страхування франшиза складає 1000 гривень та підлягає стягненню з Відповідача. Відповідно до ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином Відповідач повинен сплатити 111 787,27 - 49 000 = 62 787,27 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. У відповідності зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Проте, як в позовній заяві, так і в особистих поясненнях представника позивача факт завдання позивачу моральної шкоди обґрунтований належним чином не був, посилання на те, у чому вона полягає та яким чином розраховано суму її відшкодування відсутні. За таких обставин вважати обґрунтованою вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень немає підстав, тому в задоволені цієї частини позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 637,87 грн.

Outcome: partial