Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. У позовній заяві викладено наступну позицію: в провадженні Вінницького районного суду перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12016020100001094 від 01.08.2016 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до обвинувального акту 01.08.2016 біля 01-58 год на автодорозі сполученням «Стрий-Кіровоград-Знам`янка», 419 км, а саме по НЕмирівському шосе за населеним пунктом смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини [NUMBER] старший солдат [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у напрямку м. Вінниці, не врахувавши дорожню обстановку, здійснив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] внаслідок вказаної ДТП, згідно висновку експерта Вінницького обласного бюро СМЕ №1631/1679 від 23.12.2016, пасажир автомобіля марки «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , і є дружиною позивача, отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому основи кістки лівої стопи без зміщення, які відностяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. У даній ДТП водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.1, 14.2 (г) ПДР, які є у причинному звязку з наслідками, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] було розпочато 07.11.2017. під час розгляду справи судом ним (позивачем) було подано до [PERSON] цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалою суду від 05.02.2020 обвинуваченого [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а його позов до [PERSON] залишено без розгляду. У звязку із цим ним подано позов до [PERSON] в порядку цивільного судочинства. Внаслідок вчиненого [PERSON] злочину позивачу, відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №346 від 23.01.2017, було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 141800 грн. Відповідач [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», відповідно до Полісу АЕ/5849346. Відповідно до ст.ст. 9, 22, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховою компанією «Провідна» позивачу було відшкодовану завдану [PERSON] шкоду в сумі 50000,00 грн. Отже невідшкодованою залишилася матеріальна шкода в сумі 91800,00 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути із відповідача [PERSON] завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 91800,00 грн.(а.с. 1-2). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Байдак В.Г. в \~судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача. У разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Окрім того, просив стягнути із відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що вони скористалися своїми процесуальними правами. Заяв та клопотань не надходило. Ухвалою від 07.08.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23) Ухвалою суду від 09.06.2021 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~хоча належним\~чином повідомлявся\~про час,\~дату та\~місце його\~проведення,\~відзиву на\~позов не\~подав, заперечень\~щодо розміру\~суми,\~яку просить\~стягнути із\~нього позивач,\~не надав. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається. З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу від 09.06.2021. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Судом встановлено, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.02.2020 на підставі ст. 49 КК України, обвинуваченого [PERSON] , звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016020100001094 від 01 серпня 2016 року за обвинуваченням [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої дією джерела підвищеної небезпеки, - залишено без розгляду. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріально (майнової) шкоди (збитків) завданої дією джерела підвищеної небезпеки, - залишено без розгляду. Роз`яснено цивільним позивачам, що залишення їх цивільних позовів без розгляду не перешкоджає їхньому праву на звернення до суду із аналогічними позовами у порядку цивільного судочинства (а.с. 3-5). Також під час розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] судом було встановлено наступне. 01.08.2016 близько 01 год. 58 хв. на автодорозі сполученням Стрий - Кіровоград - Знам`янка (419 км.), а саме по Немирівському шосе за населеним пунктом смт. Вороновиця, Вінницького району військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини [NUMBER] старший солдат [PERSON] , будучи водієм автомобіля марки «Opel Vectra», червоного кольору, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись в напрямку м. Вінниці, не врахувавши дорожню обстановку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху на забороненій для цього ділянці дороги де вчинив зіткнення з автомобілем «Audi A4», зеленого кольору, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз №1696 від 23.12.2016, громадянка [PERSON] , будучи пасажиром в автомобілі «Opel Vectra», державний номерний знак [NUMBER] , отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Також, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз №1631/1679 від 23.12.2016, громадянка [PERSON] , будучи пасажиром в автомобілі «Audi A4», державний номер [NUMBER] , отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Згідно висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 134а від 28.02.2017, у дорожній ситуації, що склалась, дії водія [PERSON] , що керував автомобілем «Audi A4» державний номер [NUMBER] з технічної точки зору регламентувалась вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалась, дії водія автомобіля «Opel Vectra» державний номер [NUMBER] [PERSON] регламентувалась вимогами п.п. 10.1, 14.2 (г) Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, попередження даної дорожньо-транспортної пригоди від дій водія автомобіля «Audi A4» державний номер [NUMBER] [PERSON] не залежало та в діях останнього не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Поряд з цим, у дорожній ситуації, що склалася, з технічної точки зору, технічна можливість попередження даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля «Opel Vectra», державний номер [NUMBER] [PERSON] полягала у виконанні ним вимог п. п. 10.1, 14.2 (г) Правил дорожнього руху України та в діях останнього вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1,\~14.2\~(г) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору\~знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно копії висновку експерта №346 від 23.01.2017 у кримінальному провадженні № 12016020100001094 від 01 серпня 2016 року (а.с. 11-13) розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , 199 року випуску, в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 141800,00 грн. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу, вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон № 1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі\~статтею 6 Закону № 1961-IV\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону № 1961-IV\~(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено\~статтею 1194 ЦК України\~в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як стверджується позивачем у позовній заяві та не заперечено відповідачем, цивільна правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «Страхова компанія «Провідна». АТ «Страхова компанія «Провідна» було виплачено позивачу у відшкодування завданої ДТП шкоди в сумі 50000,00 грн. Отже, невідшкодованою залишається сума завданої матеріальної шкоди в розмірі 91800,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави. Окрім того, відповідно до вказаних положень ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Відповідно до ст.ст. 22, 509, 999, 1166, 1187, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved