Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до приватного підприємства «Леон-Агро-2011» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 2012р. працював на різних посадах в ПП «Леон-Агро-2011», що створено його братом [PERSON] який помер 24.07.2015р. Після його смерті директором та власником підприємства стала дружина брата [PERSON] Між позивачем та [PERSON] одразу виникли неприязні відносини, які стали причиною звільнення позивача в грудні 2015р. [PERSON] довгий час не видавала трудову книжку та не здійснювала повного розрахунку належних при звільненні сум. Досі позивачу не видано наказу про звільнення. 31.01.2017р. позивач звернувся до Управління Держпраці в Хмельницькій області із заявою про проведення перевірки додержання ПП «Леон-Агро-2011» вимог трудового законодавства при звільненні його з роботи. В ході проведення перевірки посадовими особами Управління встановлено, що ПП «Леон-Агро-2011» своєчасно не проведено індексацію заробітної плати за період 2014-2015 років, що в сумі становить 2\~036,43 грн. 20.04.2017р. після проведення перевірки Управлінням, на адресу позивача надійшов лист від директора ПП «Леон-Агро-2011», у якому зазначається, що підприємством проведено індексацію заробітної плати з 2012р. по 2015р. У подальшому підприємство виплатило позивачу кошти в сумі 1\~783,32 грн. Таким чином, позивач вважає, що відповідач істотно порушив вимоги трудового законодавства при звільненні його з роботи, зокрема щодо проведення повного розрахунку із працівником при звільненні. Позивач просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з грудня 2015р. по лютий 2017р. в розмірі 119\~393,04 грн. В суді позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити. Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. В суді представник відповідача пояснив, що дійсно з 01.08.2012 р. по 01.09.2014 р. позивач перебував на посаді директора ПП «Леон-Агро-2011», а з 02.09.2014 р. по 01.12.2015 р. на посаді заступника директора ПП «Леон-Агро-2011»; перебуваючи на посаді директора ПП «Леон-Агро-2011» в силу положень закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та статуту підприємства позивач зобов'язаний був знати вимоги закону щодо проведення індексації заробітної плати та забезпечити її виплату, в тому числі і собі особисто, що ним не було здійснено; позивачем пропущений термін позовної давності за заявленим ним позовом; на підставі вимог управлінням Держпраці у Хмельницькій області підприємством було нараховано та виплачено відповідачу - [PERSON] індексацію, за винятком податків, в сумі - 1894,00 грн. які перераховані 22.02.2017 р. та виплачено за затримку виплати вищеназваної суми компенсацію в сумі 1557,00 грн.; позивач намагається у такий спосіб застосувати подвійну цивільно-правову відповідальність за одне і теж саме правопорушення що є неприпустимим в силу положень ст..61 Конституції України. Свідок [PERSON] суду пояснила, що нарахування заробітної плати за жовтень-листопад 2015 р. здійснювалося згідно встановленого позивачу окладу, заробітна плата в листопаді була нарахована тільки із розрахунку 15 робочих днів оскільки на підприємстві за наказом директора проводилася перевірка в звязку із встановленими обставинами, що позивач не перебував на військовій службі по мобілізації; індексацію заробітної плати позивачу провели в лютому 2017 р. і виплатили її як і компенсацію за затримку її виплати. Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до наказу власника ПП «Леон-Агро-2011» №1 від 01.08.2012р. «Про прийняття на роботу» [PERSON] прийнято на посаду директора підприємства з 01.08.2012р. з окладом 1300 грн. На підставі заяви [PERSON] від 26.08.2014р., відповідно до наказу №9 від 26.08.2014р. позивача переведено на посаду заступника директора ПП «Леон-Агро-2011» з 01.09.2014р. Відповідно до наказу від 01.12.2015р. [PERSON] звільнений із посади заступника директора ПП «Леон-Агро-2011» відповідно до ст. 36 п. 1 КЗпПУ за згодою сторін. Із наказом позивач ознайомлений 01.12.2015р. про що свідчить його підпис у графі «з наказом (розпорядженням) ознайомлений». Розрахунок бухгалтерією підприємства з ним було проведено 19.12.2015 р. в розмірі 8040,78 грн. 31.01.2017р. позивач звернувся до Управління Держпраці в Хмельницькій області із заявою про проведення перевірки додержання ПП «Леон-Агро-2011» вимог трудового законодавства при звільненні його з роботи. В ході проведення перевірки посадовими особами Управління встановлено, що ПП «Леон-Агро-2011» своєчасно не проведено індексацію заробітної плати за період 2014-2015 років, що в сумі становить 2\~036,43 грн., до виплати 1783,32 грн. За результатами перевірки додержання законодавства про працю у ПП «Леон-Агро-2011» складено акт перевірки додержання законодавства про працю від 23.02.2017 р.(а.с.50-58) в якому вказано про виявлені порушення підприємством ст.115 та 116 КЗпП України при нарахуванні заробітної плати позивачу та при здійсненні з ним розрахунку, а саме: оскільки індексація заробітної плати повинна була виплачуватися разом із заробітною платою місяця в який вона повинна бути включена, не пізніше семи днів після закінчення періоду; розрахунок при звільненні підприємством проведено не в день звільнення, а 19.12.2015 р.; суму індексації заробітної плати в розмірі 1783,32 грн. та перерахунок компенсації при звільненні за невикористану чергову відпустку в розмірі 137,36 грн. було виплачено лише 22.02.2017 р. Крім цього Головним державним інспектором було внесено керівнику ПП «Леон-Агро-2011» обовязковий до виконання припис від 27.02.2017 р.(а.с.59) яким зобовязано дотримуватись вимог ст.ст. 115, 116 КЗпП України, усунути порушення вимог п.4 ПКМУ № 1078. ПП «Леон-Агро-2011» було нараховано та виплачено відповідачу - [PERSON] індексацію, за винятком податків, в сумі - 1894,00 грн. до складання акту Головним державним інспектором, що підтверджується квитанцією про поштовий переказ від 22 лютого 2017 року та фіскальним чеком Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» відділення поштового зв'язку № 2 м. Кам'янець-Подільського ПН №215000426655 від 22 лютого 2017 року. За затримку виплати вищеназваної суми індексації, відповідачам після проведеної перевірки було сплачено позивачу компенсацію в сумі 1557,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» відділення поштового зв'язку № 2 м. Кам'янець-Подільського ПН №215600426655 від 02 березня 2017 року. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч. 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі\~статтею 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до положень\~ст.233 КЗпП України\~\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення частини другої\~статті 233 КЗпП України\~підлягає застосуванню у випадках пред'явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов'язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат. У разі\~\~порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нарахованої роботодавцем. Суд критично оцінює заперечення представника відповідача щодо подвійної відповідальності підприємства в звязку із добровільною виплатою позивачу як індексації заробітної плати так і компенсації за її несвоєчасну виплату, оскільки ст..117 КЗпП України передбачає саме стягнення середньої заробітної плати за несвоєчасну виплату заробітної плати або виплат, що входять до структури заробітної плати. Заробітна плата позивача за жовтень 2015 р. за 22 робочих дні складала 9375,00 грн., за листопад 2015 р. за 15 робочих днів 6697,00 грн. Таким чином середньоденна заробітна плата складає 434,38 грн.((9375,00 грн. + 6697,00 грн.) : (22 дні +15 дні) = 16072,00 грн. : 37 дні = 434,38 грн.). Строк затримки за час затримки з вини відповідача складає 312 днів(з 02.12.2015 р. по 22.02.2017 р.). Згідно розрахунку позивача розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку мав би скласти 119\~393,04 грн. при середньоденній заробітній платі 382,67 грн. Відповідно про правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-837цс15 непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу. Право суду зменшити розмір відшкодування, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у звязку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за\~ час\~ затримки\~ розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Оскільки на день звільнення позивача 01.12.2015 р. спір з приводу розміру належних до виплати йому сум за трудовим договором не існував, спір з приводу невиплаченої своєчасно позивачу індексації заробітної плати виник тільки в лютому 2017 р. (позивач із заявою про здійснення повного розрахунку звернувся на підприємство тільки 31.01.2017 р.(а.с.17), підприємством добровільно проведено виплату індексацію заробітної плати позивача 22.07.2017 р. в сумі 1783,32 грн. та компенсацію за несвоєчасну виплату індексації в сумі 1557,00 грн. 02.03.2017 р., а тому, на думку суду вимоги позивача щодо стягнення 119\~393,04 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за 312 днів(з 02.12.2015 р. по 22.02.2017 р.) з врахуванням вищевказаної правової позиції Верховного суду України підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 грн. з утриманням з вказаної суми при виплаті передбачених законом податків та обов'язкових платежів і зборів.\~\~ У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 26,80 грн., оскільки позов задоволено частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved