Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він за договором позики передав відповідачу грошову суму в розмірі 13 000,00 грн., на підтвердження чого відповідачем була власноруч складена розписка від 18.09.2019 року із зазначенням того, що відповідач зобов`язується повернути позивачу суму боргу до 30.11.2019 року. Однак, у добровільному порядку, [PERSON] ухиляється від повернення суми боргу. 27.01.2020 року позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою повністю погасити грошові зобов`язання, але відповіді не отримано кошти не сплачено. На підставі викладеного позивач просить суд, стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у сумі 13 000,00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлялась в уставленому законом порядку причини неявки суду невідомі.Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, що підтверджується копією розписки від 18.09.2019 року. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до копії розписки [PERSON] зобов`язався віддати борг [PERSON] в розмірі 13 000,00 грн. до 30.11.2019 року. Отже, відповідач взятих на себе зобов`язань, щодо повернення грошових коштів позивачу у встановлений строк не виконав. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість у сумі 13 000,00 грн. за вищезазначеним договором позики. 27.01.2020 року [PERSON] направив [PERSON] претензію про повернення коштів у сумі 13 000,00 грн. протягом семи днів з моменту отримання даної претензії. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, оскільки матеріалами справи доведено, що [PERSON] отримав кошти від [PERSON] , які підлягають поверненню, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення заборгованості за договором позики. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved