Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.08.1983 року реєстровий № 1218. В 1995 році батьки позивача придбали квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована за ними на праві приватної власності у рівних частках. [INFO] помер [PERSON], та відповідно відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Позивач проживав спільно на час відкриття спадщини із спадкодавцем, а тому прийняв спадщину. Однак коли він звернувся до нотаріальної контори йому роз'яснили, що він звернувся несвоєчасно. Крім того, договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально, а тому він не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за законом, після померлого [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, проте подав заяву, згідно якої він підтримав позовні вимоги, а також справу просив розглянути у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, згідно поданої заяви вона просила розглянути справу у її відсутності, а також не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.08.1983 року реєстровий № 1218. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №95/1615, який був укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], посвідчений Одеською універсальною біржею GIP 25 вересня 1995р., [PERSON] та [PERSON] набули у рівних частках право власності на квартиру [ADDRESS]. Суд вважає, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її у письмовій формі, як того вимагає ст. 44 ЦК України в редакції 1963р., угода відповідає вимогам закону і інтересам сторін, а в тому, силу ст. 47 ЦК України в редакції 1963р.. Крім того, в договорі була допущена помилка та по-батькові [PERSON] вказано як «[PERSON]». Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] набули у рівних частках право власності на квартиру [ADDRESS], тобто по 1/2 частки за кожним. В зв'язку з чим, необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], тобто, як на частку у спільній сумісній власності подружжя. На підставі вищенаведеного, частка [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] складала 1/2 частку. [INFO] помер [PERSON], та відповідно відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. З листа Четвертої Одеської державної нотаріальної контори від 04.11.2014р. вбачається, що спадкова справа щодо померлого [PERSON] не заводилась. Судом також встановлено, що на час смерті [PERSON] з ним спільно проживали та були зареєстровані є його дружина [PERSON] та син [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 26.05.2014р. (а.с. 15) В суд надана заява [PERSON], в якій вона відмовляється від спадщини після померлого [PERSON] на користь свого сина [PERSON], яка була посвідчена приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області - [PERSON], у реєстрі 1087 від 25 листопада 2014р.. Однак вищевказана заява була подана в порушення вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України, тобто після встановленого ст. 1270 ЦК України строку, тобто шести місяців з дати відкриття спадщини. На підставі викладеного, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після померлого [PERSON], оскільки спільно проживали та були зареєстровані на час смерті спадкодавця, а також не відмовлялись від спадщини у встановлений законом строк. Таким чином, вони мають рівні права на спадкове майно, тобто по 1/4 частини [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: partial