Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні будинком та зняття з реєстраційного обліку та свій позов обґрунтовував тим, що 21.04.2009 р. помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина і він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.2010 р., відповідно до якого успадкував житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул. Жовтневій (зараз Полтавський Шлях), 248, в смт. Чутове Полтавської області, та провів державну реєстрацію за собою права власності на це майно. В зазначеному будинку прописані та фактично проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яких за життя прописав його батько [PERSON], які не є членами сім'ї позивача та його родичами. Після реєстрації за позивачем права власності на будинок будь-яких домовленостей між ним та відповідачами стосовно їх проживання у даному будинку не було, на прохання знятись з реєстрації в будинку відповідачі не відреагували. На даний час позивач має намір проживати у зазначеному будинку, але проживання в будинку відповідачів створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженню будинком, а тому просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеним житлом. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали і просили його задовольнити. [PERSON] позов не визнала і просила в його задоволенні відмовити. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені відповідно до приписів ст. 74 ч. 5 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Позивач [PERSON] народився 22.06.1996 р., батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження, є [PERSON] та [PERSON] 11.08.1998 р. у зазначеному будинку [PERSON], батько позивача, зареєстрував [PERSON], яка з ним спільно проживала, та її сина [PERSON], а 26.05.2012 р. була зареєстрована донька [PERSON] [PERSON], що підтверджується будинковою книгою, які по сьогоднішній день зареєстровані в будинку. 21.04.2009 р. [PERSON], батько позивача, помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 21.04.2009 р. Після його смерті відкрилась спадщина і [PERSON], як спадкоємець за законом, відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 28.07.2010 р., виданого Чутівською державною нотаріальною конторою Полтавської області, успадкував житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Жовтневій (Полтавській Шлях), 248, в смт. Чутове Полтавської області, що складається з житлового будинку літ. А-І, сараїв літ. Б, В, погребу літ. в1, вбиральні літ. Г, огорожі № 1, воріт огорожі № 2, та провів державну реєстрацію цього майна, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.08.2010 р. Позивач в позові та його представники в судовому засіданні зазначили, що усних та письмових домовленостей між позивачем та відповідачами стосовно їх проживання у зазначеному будинку не існує, відповідачі не є членами родини позивача та не мають будь-яку спорідненість з ним. Проживанням в належному позивачу будинку відповідачі порушують його право власності на даний будинок. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо проживання відповідачів в будинку, який належить позивачу. Згідно зі\~ст.\~55 Конституції\~України\~права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне положення міститься й у ч. 1\~ст.\~3 ЦПК\~України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами\~України (ст.\~4 ЦПК\~України). Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За змістом\~ст.\~15 ЦПК\~України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Статтею 41 Конституції України\~ визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.\~\~ Частина 1 ст. 316 ЦК України наголошує, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 383 ЦК України передбачено, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Стаття 391 ЦК України\~визначає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405\~ЦК України. Таким чином, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Згідно\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні належним йому житловим будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом у зазначеному будинку, оскільки вони не є власниками вищевказаного будинку та не є членами сім'ї власника цього будинку і чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому будинком. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved