Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), що складається з сіножаті площею 0,23 в умовних кадастрових гектарах та з пасовища площею 3,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колективної власності реформованого КСП ім. Петровського, що знаходяться на території Вірнопільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, у зв`язку із втратою сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0220572, зареєстрованого 15 липня 1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 143. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача. Просила позовні вимоги задовольнити. Представником відповідача Загребельною Н.В. було надано до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Ухвалою судді від 12 серпня 2020 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [PERSON] , має право на земельну частку (пай) по КСП ім. Петровського та отримав у 1998 році сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0220572, зареєстрований за ним відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 15 липня 1998 року за № 143. Згідно листа Міськрайонного управління в Ізюмському районі та м. Ізюмі Головного Уравління Держгеокадастру у Харківській області від 25.06.2020 р. № 29-20-0.23,021- 284/122-20 видати [PERSON] сертифікат неможливо. Сертифікати виготовлялись в одному примірнику і передавалися особисто кожному власнику відповідно до списку громадян, який здавався до державного акту на право колективної власності. Вірнопільська сільська рада Ізюмського району Харківської області листом від 28.05.2020 р. № 02-30/106 підтверджує інформацію про наявність за [PERSON] права на земельну частку (пай), зокрема ділянки пасовищ № 55 ( 01 ) фізичною площею у натурі 2,8396 га та № 55 ( 02 ) фізичною площею у натурі 1,2803 га, а також ділянка сіножаті № 441 фізичною площею у натурі 0,05332 га по сертифікату серії ХР № 0220572. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗК України). Відповідно до ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. У судовому засіданні знайшло підтвердження право власності [PERSON] на земельну ділянку.

Outcome: approved