Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.10.2009 року було визнано дійсним договір дарування від 15.04.2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], квартири [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на даний об'єкт нерухомого майна. 19.12.2013 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції була проведена державна реєстрація права власності позивача на квартиру [ADDRESS], що в свою чергу підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №14949020 від 19.12.2013 року. Згідно довідки МКП «ЖЕК №6» від 28.01.2014 року №411 адреса реєстрації місця проживання у [ADDRESS] зберігається за [PERSON], її матір'ю [PERSON], сином [PERSON] та донькою [PERSON] Відповідач у вищенаведеній квартирі не проживає з кінця 2008 року, що підтверджується актом про фіксацію відсутності особи за місцем реєстрації від 29.01.2014 року, затвердженим майстром МКП «ЖЕК №6». [PERSON] участі в утриманні квартири не приймає, оплату комунальних платежів не здійснює. Питання щодо добровільного порядку зняття із реєстраційного обліку з відповідачем вирішити в позасудовому порядку неможливо, у зв'язку з відсутністю інформації щодо місця його знаходження, що стало підставою звернення до суду з даним позовом. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.10.2009 року визнано дійсним договір дарування від 15.04.2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], квартири [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на даний об'єкт нерухомого майна. 19.12.2013 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції була проведена державна реєстрація права власності позивача на квартиру [ADDRESS], що в свою чергу підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №14949020 від 19.12.2013 року. Згідно довідки МКП «ЖЕК №6» від 28.01.2014 року №411 адреса реєстрації місця проживання у [ADDRESS] зберігається за [PERSON], її матір'ю [PERSON], сином [PERSON] та донькою [PERSON] Відповідач в вищенаведеній квартирі не проживає з кінця 2008 року, що підтверджується актом про фіксацію відсутності особи за місцем реєстрації від 29.01.2014 року, затвердженим майстром МКП «ЖЕК №6». [PERSON] участі в утриманні квартири не приймає, оплату комунальних платежів не здійснює. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є приміщення у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Питання щодо добровільного порядку зняття із реєстраційного обліку з відповідачем вирішити в позасудовому порядку неможливо, у зв'язку з відсутністю інформації щодо місця його знаходження. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виниклі правовідносини врегульовані положеннями ч. 1 ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 317 ЦК України, якими передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Способом, визначеним ст. 16 ЦК України, відновити порушене право позивача на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов'язку усунути перешкоди в користуванні майном шляхом звільнення займаного приміщення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved