Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Білозерська селищна об`єднана територіальна громада Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 8 травня 2017 року належить житловий будинок [ADDRESS] . У зазначеному житловому будинку зареєстрований[PERSON] - відповідач по справі та колишній власник будинку, який з 2006 року за місцем реєстрації не проживає. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач не прибув, однак спрямував суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить публікація оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; про причини неявки суд не повідомив; відзив на позовну заяву або заперечення на позов до суду не надавав. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, однак від селищного голови Білозерської селищної ради Херсонської області Чередник А.І. надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради; проти задоволення позову не заеперчувала. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах в порядку положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 8 травня 2017 року та згідно інформації наявній у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки Білозерської селищної ради Херсонської області за № 254 від 8 квітня 2019 року [PERSON] , [INFO] на території Томинобалківського старостинського округу Білозерського району Херсонської області зареєстрований, але з 2006 року не проживає. Відповідно до акту обстеження від 8 квітня 2019 року, який був складений уповноваженою на те комісією, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але з 2006 року за вказаною адресою фактично не проживає. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив, що позовні вимоги, заявлені позивачем є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню, так як відповідач у спірному житловому будинку не проживає понад рік, та в даному випадку припинення права власності на житлове приміщення припиняє право відповідача на користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved