Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що [INFO] померла її мама [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина. Після смерті матері позивач успадкувала земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Білинське» Ковельського району Волинської області, про що було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Розпорядженням органу приватизації Ковельської міської ради № 4359 від 31.12.1998 року [PERSON] та [PERSON] передано безоплатно в приватну власність двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,7 кв.м. Тобто, вказана квартира передана у приватну власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, частка кожного із співвласників складає по Ѕ. З приводу прийняття спадщини на частку квартирі позивач звернулася до Ковельської державної нотаріальної контори, де відкрита спадкова справа, однак свідоцтво про право на спадщину за законом видано не було, оскільки оригінали правовстановлюючих документів знаходились у відповідача. 23.11.2018 року відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку в квартирі [ADDRESS] після смерті її чоловіка [PERSON] Останній свої права на іншу Ѕ частку в квартирі за життя не пред'являв. Позивач вказує, що після смерті її матері [PERSON] вона з дотриманням вимог ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла спадщину. Оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в приватизованій квартирі позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, позивач не може оформити спадкових прав. Просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] та стягнути з відповідача в її користь судові витрати у справі в сумі 3069 гривень. Позивач та її представник в судовому засіданні збільшили позовні вимоги, просили визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], та стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати у справі в сумі 9069 гривень. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач суду пояснила, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 17.10.2007 року було встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після його матері [PERSON], яка померла [INFO]. З рішення суду слідує, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] була також і її дочка [PERSON], яка спадщину після смерті матері не прийняла та не заперечувала проти прийняття спадщини в повному обсязі її братом [PERSON] Тобто, [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном та прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] Крім цього, в цивільній справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є заява позивача [PERSON] про те, що вона відмовляється від прийняття спадщини в користь брата [PERSON] [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла частка в спірній квартирі, яка належала його матері [PERSON] Спадкоємцем майна [PERSON] є відповідач, як дружина, та син [PERSON], який від прийняття спадщини відмовився в користь відповідача. Оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті його матері, а позивач відмовилась від спадщини в його користь, позов безпідставний. відповідачу. Просила в задоволенні позову відмовити. Крім цього, просила стягнути з позивача у її користь витрати на правову допомогу в сумі 8324,10 гривень. Позивачем подано відповідь на відзив, де вона зазначає, що від спадщини після її матері [PERSON] не відмовлялася, прийняла її і отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Тепер бажає оформити спадкові права на частину квартири, яка входить до спадкового майна після смерті її матері. Посилання відповідача на те, що [PERSON] при житті вважав себе власником цілої квартири є безпідставними та спростовуються розпорядженням органу приватизації № 4359 від 31.12.1998 про приватизацію спірної квартири. Відповідачем подано суду заперечення з якого слідує, що в матеріалах цивільної справи № 2-1623/07 знаходиться заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. Вказана заява посвідчена посадовою особою сільської ради, ця заява є безумовною та беззастережною. При цьому, просила звернути увагу на те, що позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини. Крім цього, в рамках цивільної справи № 2-1623/07 позивач була допитана як свідок, тому їй було відомо про цю справу. Тим не менше, відповідачем у справі вона не була, на спадкове майно після матері не претендувала. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, а тому позов до задоволення не підлягає. Позов слід задовольнити частково. Правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані Перехідними та Прикінцевими положеннями ЦК України 2003 року та нормами ЦК України 1963 року. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Статтею 548 ЦК (в редакції 1963 року) визначено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. При цьому згідно ст.549 ЦК (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], яке видане [INFO] міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ковеля, доводиться та обставина, що [PERSON] померла [INFO] у віці 67 років. Частиною 1 ст.529 ЦК (в редакції 1963 року) визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ступінь родинних звязків між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON], як дочки та матері, доводиться копією свідоцтва про народження та копією довідки про реєстрацію шлюбу, згідно якої [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Судом встановлено та підтверджується матеріалами цивільної справи № 2-1623/07, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом був також її син [PERSON]. Так, рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2007 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок загальною площею 54,3 кв.м., житловою - 27,9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідач та її представник заперечили позовні вимоги тим, що позивач у судовому засіданні, в якому було постановлене згадане вище рішення, ствердила, що не приймала спадщини після матері [PERSON] і не заперечувала, щоб будинок, який був предметом позову, відійшов братові [PERSON] Дійсно, в матеріалах вказаної цивільної справи є заява [PERSON] від 14.12.2006 року про те, що вона відмовилась від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на користь брата [PERSON] Однак, відповідно до ст.549 ЦК (в редакції 1963 року), для відкриття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ст.553 ЦК (в редакції 1963 року), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). З наданої суду копії спадкової справи вбачається, що [PERSON] 02.07.2007 року подала до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] На частину спадкового майна, належного [PERSON], а саме земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Білинське» Ковельського району Волинської області розміром 2,45 в умовних кадастрових гектарах, майновий пай у пайовому фонді КСП «Білинське», грошові вклади, [PERSON] 02.07.2007 року державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1215. Вказаним свідоцтвом, яке зберігає силу, доведено, що позивач прийняла спадщину після матері [PERSON] Спадщина або не приймається, або приймається на все спадкове майно, закон, який діяв у момент відкриття спадщини після [PERSON], не передбачав можливості прийняти спадщину лише на частину спадкового майна. Розпорядженням органу приватизації Ковельської міської ради № 4359 від 31.12.1998 року [PERSON] та члену його сім'ї [PERSON] передано безоплатно в приватну власність двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,7 кв.м. Тобто, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, поряд з іншим її майном, також на Ѕ частину вказаної квартири. Спадщину після [PERSON] прийняв її син [PERSON], що встановлено згаданим вище рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області, яке зберігає силу. Спадщину після [PERSON] також прийняла її дочка [PERSON], що підтверджено згаданим вище свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1215, яке зберігає силу. Як [PERSON], так і [PERSON], прийняли усе спадкове майно [PERSON], в тому числі, Ѕ частину спірної квартири. Оскільки спадкоємців за законом після [PERSON] було двоє, [PERSON] та [PERSON], кожен з них успадкував ј частину спірної квартири [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області. Після смерті [PERSON] спадщину, яка складається з Ѕ частини спірної квартири, прийняла його дружина [PERSON], якій приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON] на час його смерті, як вказано вище, крім Ѕ частини спірної квартири, належала ще ј частина спірної квартири, яку він успадкував після [PERSON] Відповідно [PERSON] успадкувала після [PERSON] ј частину спірної квартири, яка залишилась. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та визнати за позивачем право власності на ј частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої 31.03.1999 [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 50%, при зверненні з позовом до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 1069 грн., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 534,50 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку: 1069 грн. х 50 % = 534,50 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач просила стягнути з відповідача в її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Позивачем витрачено на правову допомогу 8000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру. Оскільки, вимоги позивача задоволено на 50%, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. (8000 х 50% = 4000). Відповідач просила стягнути з позивача в її користь витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. Оскільки, вимоги позивача задоволено на 50%, тому з неї на користь відповідача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. (8000 х 50% = 4000).

Outcome: partial