Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2016 р. та визнання права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 45, 5 кв. м. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 20.06.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець\~продав та передав\~покупцю, а\~покупець\~купив та прийняввід\~продавця\~квартиру.Продавець зобовязаний протягом одного місяця з дати підписання зазначеного договору нотаріально його посвідчити. Однак,як стало відомо позивачу, 19.07.2016 р. [PERSON] помер, що в свою чергу унеможливило виконання ним свої зобов`язань за договором, а саме, останній не посвідчив нотаріально договір купівлі-продажу. Зазначене вище стало підставою для звернення позивача із даним позовом, в якому останній просить визнати дійсним зазначений вище договір, оскільки, сторонни досягли згоди щодо істотних умов договору та позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, а також визнати за ним право власності на квартиру. Позивач в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що20.06.2016 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 45, 5 кв. м. (далі Договір). Відповідно до свідоцтва про право спільної (сумісної) власності на житло від 23.09.1998 р., що зареєстроване Державним комунальним підприємством міжміським бюро технічної інвентаризації та записане у реєстрову книгу за № 466п-881-62, зазначена вище квартира, яка є предметом спірного договору, належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної (сумісної) власності. Згідно свідоцтв про смерть, [PERSON] та [PERSON] померли, у зв`язку з чим спірна квартира стала приватною власністю [PERSON], з яким позивачем, як вже зазначено вище, укладений договір купівлі-продажу квартири. На виконання умов п. 8 Договору, продаж квартири вчинено за 600\~000 грн., які\~продавець\~одержав в повному обсязі від\~покупця\~до моменту підписання цього договору, що підтверджується розпискою продавця від 19.06.2016 р. В п. 8 Договору сторони дійшли згоди, що фінансових або будь-яких інших претензій з приводу проведенного розрахунку\~продавець до покупця не має. Так, в п. 3 Договору сторони погодили обовязокпродавця протягом 1 (одного) місяця з дати підписання договору нотаріально його завірити. Проте, 19.07.2016 р. [PERSON] помер, у звязку з чим ним не були належним чином виконані свої зобов'язання за договором, а саме,не посвідчено нотаріально договір купівлі-продажу. Зважаючи на вище викладені обставини, позивач вважає, що його право порушено, оскільки, ним були виконані зобовязання належним чином,а саме, здійснено розрахунки за продаж квартири в повному обсязі, у звязку з чим його право підлягає захисту, шляхом визнання спірного договору дійсним. Крім того, 25.07.2016 р. позивач, користуючись своїм набутим на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2016 р. правом власності, намагався потрапити до квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], проте, як вбачається із його пояснень, останній не зміг цього зробити, оскільки, двері відкрив відповідач [PERSON] та повідомив, що є власником даної квартири. В обґрунтування зазначених вище обставин, відповідач послався на те, що між ним та померлим [PERSON] був укладений договір позики, на виконання якого відповідач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 115\~000 грн., які останнім повернуті не були, у звязку з чим відповідач вважає, що має право привласнити його квартиру. Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача із вимогою про визнання за ним права власності на спірну квартиру. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно дост.3 ЦПК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згіднозіст.16 ЦК України серед інших способів захисту цивільних прав є визнання права та інтересів. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З огляду на те, що сторонни вищезазначеної угоди домовилися щодо усіх істотних умов договору та позивачем були сплачені грошові кошти за купівлю квартири, що підтверджується розпискою від 19.06.2016 р., суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу від20.06.2016 р., укладеного [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимогст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідност.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на те, що відповідачем грубо порушуються права позивача на користування квартирою, на яку останній на законних підставах набув право власності, та доказів, які б це спростовували відповідачем суду не надано, вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на квартиру, яка є предметом договору купівлі-продажу від 20.06.2016 р., слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд визнає необґрунтованими посилання відповідача на те, що між ним та [PERSON] існували зобовязальні відносини, оскільки, жодних доказів в підтвердження цього відповідачем не надано. Відповідно до ч.1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог і заперечень, крімвипадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. На підставівикладеного,

Outcome: approved