Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.06.1982 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від цього шлюбу у сторін є повнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторін припинені з червня 2018 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим.Тому, у зв'язку з викладеним, позивач просить суд, розірвати шлюб між ним та [PERSON], призвище просили залишити «[PERSON]». Ухвалою суду від 06.03.2019 року провадження у справі було відкрито у загальному порядку та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з'явився, згідно поданої заяви просив справу розглянути у його відсутність, просив позов задовольнити, на примирення не згоден. Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, до суду надала заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, на примирення не згодна, позов визнала в повному обсязі. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що Новорайською сільською радою Берисласького району 05.06.1982 року зареєстровано шлюб між сторонами, про що складено відповідний актовий запис № 8 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] видане 05.06.1982 року Новорайською сільською радою Берисласького району (а.с. 5). Від шлюбу у сторін є повнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторін припинені, спільне господарство не ведеться, спору про місце проживання дитини немає. Поновлення шлюбних відносин та збереження сім'ї не є можливим, сім'я розпалась, шлюб існує формально. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України). Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, місце проживання дітей визначено, як проживання з матір'ю, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому позивач і надалі іменуватиметься прізвищем отриманним після укладення шлюбу. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved