Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, який уточнював. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що його батькові [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 5,018 га, розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя, а саме 12.05.2005 року, батько склав заповіт, яким зазначену земельну ділянку заповів позивачеві. \~ \~ \~ \~03.12.2017 року [PERSON] помер. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте, постановою нотаріуса від 05.07.2018 року йому було відмолено у вчиненні нотаріальної дії через невідповідність посвідчувального напису, вчиненого посадовою особою сільської ради, встановленій законодавством формі. \~ \~ \~ \~[PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька. Його брат [PERSON] та сестра [PERSON] на спірну земельну ділянку не претендують, обовязкової долі в заповіті не мають та не заперечують проти прийняття спадщини [PERSON] Враховуючи, що останній не може оформити свої спадкові права у нотаріуса з формальних причин, він вимушений звертатися до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,018 га, яка залишилася після смерті його батька [PERSON], що помер 03.12.2017 року. У судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про слухання справи за його відсутністю у звязку із відїздом. У заяві позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає (а.с.84). Відповідачі з позовом ознайомлені. Подали, кожен окремо, суду заяви про слухання справи без їхньої участі. У заявах зазначають, що позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують (а.с.91,103). Враховуючи, що [PERSON], [PERSON] у повному обсязі визнали позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, та розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як встановлено судом, [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії IV ДП № 081420, виданого головою Новоіванівської сільської Ради народних депутатів 22.03.2001 року, належала земельна ділянка кадастровий номер 1222984300:01:002:0017 площею 5,018 га в межах згідно з планом, розташована на території Новоіванівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10-13). 12.05.2005 року він склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Новоіванівської сільської ради Нікопольського району [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 52, яким вказану вище земельну ділянку, а також усі майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті, заповів своєму синові [PERSON] (а.с.8). 03.12.2017 року [PERSON] помер (а.с.5). Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті (а.с.64). Однак, постановою приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу [PERSON] від 05.07.2018 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через невідповідність посвідчувального напису посадової особи, а саме: відсутність у заповіті рядка про його підписання спадкодавцем у присутності секретаря виконкому Новоіванівської сільської ради Нікопольського району (а.с.16-17). Позивач прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрований та проживав з батьком до його смерті за адресою: Дніпропетровська область Нікопольський район, с. Новоіванівка, вул. Шкільна (Комсомольська), 35, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Нікопольського району № 385.02.13 від 23.05.2018 року (а.с.72). На даний час заповіт не змінений та не скасований. Осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, судом не встановлено. Факт родинних відносин між сторонами та спадкодавцем підтверджений документально (а.с.6,35,38,92). Враховуючи той факт, що [PERSON] єдиний спадкоємець за заповітом після смерті свого батька [PERSON], бажає оформити своє право власності на спадкове майно, від спадкування не усувався, а його вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб, зважаючи на наявність заповіту як фундаментального волевиявлення спадкодавця, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved