Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») про визнання незаконними дій по підвищенню в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором від 27.08.07 р., а також зобовязання здійснити перерахунок процентів та загальної заборгованості за кредитним договором відповідно до редакції договору, чинної на час його укладення. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 27.08.08 р. між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу був наданий кредит у розмірі 20000,00 доларів США на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності. З позовної заяви, поданої ПАТ КБ «Приватбанк» до суду у березні 2015 року про стягнення з позивача заборгованості за цим кредитним договором, йому стало відомо про те, що за кредитним договором відповідачем в односторонньому порядку було підвищено процентну ставку, що суперечить вимогам ст.1056-1 ЦК України, крім того, в порушення п.2.3.1 кредитного договору та ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не повідомив позивача про зміну процентної ставки. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача до суду також не зявився, клопотав про розгляд справи у його відсутності. До суду надійшли заперечення проти позову, які обґрунтовуються тим, що згідно з п.2.3.1 укладеного між сторонами кредитного договору, банк вправі встановлювати новий розмір процентної ставки за договором у разі настання передбачених у договорі обставин. При цьому за умовами договору банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки, а у разі незгоди останнього з новим розміром відсоткової ставки він повинен письмово повідомити про це кредитодавця. Факт неподання такого повідомлення вважається згодою позичальника на встановлення кредитором нового розміру відсоткової ставки. Сплата позивачем чергових платежів з 30.10.08 р. по 02.02.09 р. з розрахунку підвищеної відсоткової ставки свідчить про фактичне прийняття ним пропозиції банку. Прийняття рішення про підвищення відсоткової ставки мало місце до змін законодавства, які заборонили банкам змінювати відсоткову ставку в односторонньому порядку, а тому банк діяв відповідно до умов укладеного з позивачем договору. У запереченнях зазначається про пропуск строку позовної давності, який підлягає застосуванню до вимоги про визнання незаконним підвищення процентної ставки, перебіг якого на думку відповідача розпочався з моменту отримання повідомлення про підвищення відсоткової ставки та фактичної дати вступу в дію нової відсоткової ставки, тобто з 30.11.08 р. Відповідач просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 27 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ROVWGA00001869 (надалі кредитний договір), за умовами якого Банк зобовязався надати [PERSON] кредит в сумі 22080,00 доларів США, з яких 20000,00 доларів США на споживчі цілі, 2080,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент його видачі та у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п.6.2 договору. Кредит видано строком погашення до 24 серпня 2017 року. Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.2.3.1 договору, Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. З позовної заяви, заперечень відповідача та наданого суду копії листа відповідача №20.1.3.2/6-22855/8449 від 03.10.08 р. судом встановлено, що починаючи з 30.11.08 р. відповідачем в односторонньому порядку змінено процентну ставку по кредиту за укладеним з [PERSON] кредитним договором, з 0,92 % на місяць (що дорівнює 11,04 % річних) на 13,08 % річних. Суд прийшов до висновку, що положення ст.1056-1 ЦК України, якою передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, застосуванню до спірних правовідносин не підлягають, оскільки Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким ці норми введено в дію, набрав чинності з 10 січня 2009 року, тобто після підвищення ПАТ КБ «Приватбанк» процентної ставки за кредитним договором №ROVWGA00001869 від 27.08.07 р., укладеним з [PERSON] У підтвердження виконання вимог п.2.3.1 договору щодо повідомлення позичальника про зміну кредитної ставки, відповідачем суду подано Реєстр № 415 USD про відправлення ПАТ КБ «Приватбанк» 01.11.08 р. рекомендованих листів ряду позичальників, у тому числі і [PERSON] (№ 1 у реєстрі, документ № 8449), а також копію листа № 20.1.3.2/6-22855/8449 від 03.10.08 р. вищезазначеного змісту. Оскільки п.7.1 договору передбачено, що кредит надається на споживчі цілі, на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.4 ст.11 вищезазначеного Закону (у редакції, яка діяла на час зміни відповідачем процентної ставки), у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Отримання листа ПАТ КБ «Приватбанк» № 20.1.3.2/6-22855/8449 від 03.10.08 р. позивачем [PERSON] оспорюється. Доказів отримання позивачем вищезазначеного повідомлення банку про зміну відсоткової ставки по кредитному договору, відповідачем суду не надано, незважаючи на направлення судом відповідачу під час розгляду справи листа з пропозицією суду щодо подання додаткових доказів. За таких обставин, зважаючи на положення ст.60 ЦПК України, суд вважає недоведеним здійснення відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлення позивача [PERSON] про зміну відсоткової ставки за кредитним договором № ROVWGA00001869 від 27.08.07 р. Таким чином, додержання відповідачем вимог п.2.3.1 кредитного договору в частині порядку зміни процентної ставки за кредитом в суді не доведено, а в силу положень ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у такому випадку зміна процентної ставки за споживчим кредитом є недійсною. При цьому суд враховує, що доказів сплати [PERSON] платежів по кредитному договору у підвищеному розмірі у період з 30.11.08 р. по 02.02.09 р. відповідачем суду не надано, а з урахуванням положень п.2.4.1 кредитного договору щодо права позичальника здійснювати дострокове погашення кредиту, можлива сплата ним платежів по договору у розмірі, що перевищує розмір, встановлений згідно з графіком платежів, не свідчить про обізнаність позивача про зміну процентної ставки по кредиту. Оскільки суд прийшов до висновку недійсність зміни з 30.11.08 р. відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» процентної ставки по кредитному договору № ROVWGA00001869 від 27.08.07 р., укладеному з [PERSON], суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та вбачає підстави для визнання незаконними дій відповідача, повязаних з підвищенням в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором, а також зобовязання відповідача здійснити перерахунок відсотків і загальної заборгованості за кредитним договором згідно з його редакцією, чинною на момент його укладення. Відповідно до ст.ст.256-257, 260 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки суд прийшов до висновку про недоведеність отримання позивачем [PERSON] повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 03.10.08 р. про підвищення процентної ставки, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про те, що про таке підвищення йому стало відомо при отриманні у березні 2015 року позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» до нього про стягнення заборгованості по кредитному договору та додатків до неї. Таким чином, позов подано у межах строку позовної давності. Враховуючи викладене,

Outcome: approved