Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Луцької міської ради. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 15.07.2011 року по 04.11.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу у них народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток неповнолітньої дитини. Просить суд, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просила суд, позов задовольнити. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Луцької міської ради Шульган Ф.П. не заперечив щодо задоволення позовної заяви. Суду пояснив, що орган опіки і піклування дав позитивний висновок про позбавлення відповідача батьківських прав, вказав, що працівники служби спілкувалися з [PERSON], який підтвердив факт відсутності будь-якого контакту з дитиною протягом останніх двох років. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, подав суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників процесу, що не з?явилися по наявним у справі доказам. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 15.07.2011 року по 04.11.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10). На даний час шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку (а.с.11). Із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини (а.с.9). Згідно п.2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Із змісту ст. 150 Сімейного кодексу України вбачається, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], що проявляється в тому, що відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, іншого матеріального забезпечення дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом доказами. Зокрема, як вбачається з висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 31.03.2015 року за № 49 [PERSON] ухиляється від виховання та матеріального утримання неповнолітньої дитини [PERSON], оскільки, взагалі її не відвідує, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не сплачує аліментів, не цікавиться її життям, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини є доцільним та в інтересах останньої (а.с. 59). Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 01.04.2015 року №199-2 зазначений висновок служби у справах дітей затверджено (а.с. 58). Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується також показаннями свідків [PERSON] (батько позивача), [PERSON] (брат позивача), які підтвердили відсутність будь-якої зацікавленості відповідача у вихованні, утриманні дитини з моменту його народження, суду пояснили, що [PERSON] після народження дитини зник, приїздив лише на хрестини дитини та коли сину був один рік, з того часу вони його не бачили, будь-яких подарунків, одягу, харчування відповідач дитині не передавав. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, в гості не приїздить та не цікавиться його виховним процесом (а.с.14,15). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], заборгованість по сплаті аліментів становить 12 910,97 грн. (а.с. 12). Викладені у письмових запереченнях доводи відповідача щодо наявності перешкод у спілкуванні з дитиною, які чинить позивач, суд не бере до уваги, так як вони в порушення вимог ст..10, 60 ЦПК України не підтвердженні належними доказами. Отже, відповідач [PERSON] без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини [PERSON], а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved