Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просив визнати за ним право на земельні частки (паї) та майновий пай у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та які належали [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] помер [PERSON] , який доводиться йому батьком. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається із прав на земельні частки (паї) та майнового паю, спадкове майно належить [PERSON] , яка доводилася матір`ю його батьку. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] , однак оформити він не змін, оскільки мав інвалідність першої групи. Вказав, що він постійно проживав з [PERSON] і вважається таким, що прийняв спадщину. У державній нотаріальній конторі йому відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У зв`язку із чим він вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, його представник [PERSON], яка діє на підставі Ордеру серії ВН №094428 від 02.07.2019 подала до суду письмову заяву за вхід.№4956 від 02.07.2019, в якій просила справу розглянути у її відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити. Просила долучити до матеріалів цивільної справи Свідоцтво про право власності на майновий пай. Представник відповідача Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№4531 від 14.06.2019, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив заяву задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: клопотання позивача про витребування доказів, заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 02 липня 2019 року, витребування доказів, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Вивчивши надані матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3-4) судом встановлено, що позивач народився [INFO] у селі Буша Ямпільського району Вінницької області, там і зареєстрований. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 29.04.2013 року (а.с.5) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у селі Буша Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.12.1982 (а.с.6) та копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 17.05.1966 (а.с.36) судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , який помер [INFO] у селі Буша Ямпільського району Вінницької області (а.с.5) і відповідно онуком [PERSON] . Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.12.2012 (а.с.7) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селі Буша Ямпільського району Вінницької області. Із копій Сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.8), серії [NUMBER] (а.с.9) та серії [NUMBER] (а.с.10), а також копії Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] судом встановлено, що правовстановлюючі документи видані на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Буша Ямпільського району Вінницької області. Із довідки №446 від 23.05.2019 виданої виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.11) судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) (Сертифікати серії [NUMBER] (а.с.8), серії [NUMBER] (а.с.9) та серії [NUMBER] (а.с.10)) та майнового паю. Після смерті [PERSON] вказане майно в якості спадщини прийняв [PERSON] , але у зв`язку із смертю не встиг оформити. Позивач після смерті свого батька [PERSON] спадщину прийняв, так як на момент смерті проживав спільно з ним. Із копії витягу із акту огляду МСЕК серії 2-18 АВ № 042909 (а.с.32) судом встановлено, що батько позивача мав інвалідність першої групи загального захворювання та потребував постійної сторонньої допомоги. Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.12.2012 (а.с.33) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у селі Буша Ямпільського району Вінницької області. Із копії повідомлення державного нотаріуса №167/02-31 від 31.05.2019 (а.с.34) судом встановлено, що позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Із довідки №211-05 від 10.05.2019 виданої директором ТОВ «Буша» (а.с.35) судом встановлено, що за [PERSON] рахується 4897 грн. майнового паю розпайованого бувшого КСП ім..Шевченка, яке знаходиться в ТОВ «Буша» с.Буша, яке є правонаступником розпайованого КСП ім..Шевченка. Окрім того, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив, що [PERSON] , який помер [INFO] за життя фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті своєї матері, тобто бабусі позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Дослідивши усі докази в їх сукупності та кожен доказ окремо, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] . Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Позивач [PERSON] відповідно до ст.1268 ЦК України вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , так як на момент відкриття спадщини проживав разом з ним однією сім`єю. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] . Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи ту обставину, що будь-які інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно відсутні, позивач фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті батька, а також ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України.

Outcome: approved