Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 23.03.2016 р. позивач надав у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 428 500,00 грн.,що підтверджується відповідною розпискою. Грошові кошти мали бути повернуті в термін до 11.06.2017 р. Частину боргу у розмірі 105 000.00 грн. відповідачем була повернута, інша у сумі 323 500,00 грн. у термін встановлений у розписці повернуто не було. За таких обставин [PERSON] просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 323 500,00 грн. та інфляційні збитки у сумі 65 249,95 грн. та 3% річних - 17 096,75 грн. за період з 17.06.2017 р. по 21.03.2019 р. як це встановлено положеннями ст. 625 ЦК України. 03.06.2019 р. у даній цивільній справі відкрито провадження, вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] вказав, що повернув грошові кошти на виконання договору. Заяв та клопотань від нього не надходило. Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується відповідачем, що між [PERSON] та [PERSON] будо укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 428 500,00 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так на підтвердження укладання договору відповідач надав розписку де зазначив, що суму у розмірі 428 500,00 грн. зобов`язується повернути до 11.06.2017 р. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач вказав, що частина коштів [PERSON] повернув, проте залишок у сумі 323 500,00 грн. так і не було повернуто. В свою чергу відповідач зазначив, що [PERSON] отримав всі належні йому кошти за договором позики. Доказами, в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані, відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПУК України, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При цьому ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може грунтуватись на припущеннях. Так, під час розгляду справи позивачем було надано для огляду оригінал розписки від 23.03.2016 р. на якій зазначено, про залишок боргу у розмірі 323 500,00 грн. з підписом позичальника. Зазначене підтверджує доводи позивача щодо повернення частини коштів, проте не спростовує його доводів щодо невиконання зобов`язань щодо повернення решти суми боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на те, що розписка, а саме її оригінал перебуває у позивача, на переконання суду, підстави вважати виконаним зобов`язання за договором позики відсутні. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до приписів ст. 629 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] суму основного боргу за договором у розмірі 323 500 грн. 00 коп. Також суд приходить до висновку щодо задоволення вимог і частині стягнення інфляційних збитків та 3% річних з огляду на таке. В силу положень ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наданим розрахунком позивача, який було перевірено в судовому засіданні та не спростовано відповідачем, за період з 17.06.2017 р. по 21.03.2019 р. (дня перед зверненням до суду з позовом) інфляційні збитки становлять 65 249 грн. 95 коп. та 3% річних - 17 096 грн. 75 коп. Виходячи з наведеного, вимоги щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача зазначених у позові сум підлягають задоволенню Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved