Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у період з 02.02.1991 року до 13.12.2013 року, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та 13.12.2000 року за спільні кошти, які набули внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету, а також за гроші отримані від продажу житлового будинку належного [PERSON], сторони придбали житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, пров. Попова, 4, який позивач вважає спільною сумісною власністю набутої під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а тому має право на 1/2 частину спірного житлового будинку. Взаємної згоди щодо поділу спірного майна сторони дійти не можуть, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити, надала пояснення по обставинам справи. Відповідач у судовому засіданні не визнала та заперечила проти позову в повному обсязі, та надала пояснення, що дійсно перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем продали будинок належний останньому, оскільки мали на меті проживати з позивачем в будинку, що належав батьку відповідача. Після смерті батька право власності на спірний будинок визнано за [PERSON], який є братом відповідача, з котрим [PERSON] уклала договір купівлі-продажу жилого будинку, проте вказаний договір є фіктивним тому, що насправді вона мала намір укласти договір дарування щодо спірного будинку, однак через брак коштів 13.12.2000 року вони з [PERSON] уклали саме договір купівлі-продажу жилого будинку, проте гроші за придбання будинку, братові не сплачувала. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.12.2013 року розірвано шлюб, що зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], 02.02.1991 року Покровською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис за №\~2, що також підтверджується паспортом [PERSON] серія ЕА\~957584 від 15.10.2002 року. 06.10.2000 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, вул. Зарічна, 43, за 6518 грн., які [PERSON] одержав від [PERSON] повністю до підписання договору, що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 06.10.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №2359. Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.12.2000 року зареєстрованого в реєстрі за №2936, [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с.\~Покровське, пров. Попова, 4, за 2240 грн., які [PERSON] одержав від [PERSON] повністю до підписання договору. Реєстраційне посвідчення Кіровоградське ООБТІ №288 від 14.12.2000 року свідчить, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, пров. Попова, 4, зареєстрований за [PERSON], на праві приватної власності та на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.12.2000 року. Відповідно до трудової книжки серія БТ-ІІ №\~1626137 від 09.10.1990 року [PERSON], [INFO], у період з 09.10.1990 року по 03.10.2016 року з незначними перервами перебував на різних посадах працюючи в різних підприємствах. Статтею 372 частиною 2 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу спірного жилого будинку №2936, був укладений 13.12.2000 року, а тому вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сімю України в редакції станом на 01.04.1996 року. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно вимог ст.28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. У відповідності до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обовязку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок набуто сторонами у період зареєстрованого шлюбу у встановленому законом порядку, відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.12.2000 року, який посвідчений нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №2936, а доводи відповідача стосовно фіктивності вказаного договору належними і допустимими доказами не доведено, а тому спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя в якій кожен із подружжя має рівну частку, тобто позивач має право на 1/2 частку спірного будинку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Також, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1280 грн., що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved