Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 19.07.2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб у виконовчому комітеті Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, що стало фактичною причиною припинення шлюбних відносин і ведення спільного господарства. Сторони спільно не проживають. Позивач вважає, що шлюб розпався і відновленню не підлягає, подальше сумісне життя, примирення, збереження сім`ї є неможливим, а тому перебування у шлюбі із відповідачем суперечить його інтересам, вважає що надавати сторонам строк на примирення потреби немає, що й стало підставою для його звернення до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву в якій просив справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задоволити. Судові витрати просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнала, не заперечила щодо їх задоволення. Строк на примирення просила не надавати. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що 19.07.2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб у виконовчому комітеті Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, актовий запис № 1 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.10). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, сторони спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України за клопотанням позивача, судові витрати підлягають залишенню за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved