Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В ході судового розгляду позовні вимоги булі уточнені. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позов, вказавши в обґрунтування наступне. 24.01.2013 р. [PERSON] надав у борг [PERSON] гроші в сумі 19 300 гр.; [PERSON] отримав гроші та зобов'язався їх повернути до 01.06.2013 р. зі сплатою за користування грошима 45% (що становить 8700 гр.); зі сплатою у разі несвоєчасного повернення грошей штрафу в розмірі 100% від несплаченої суми боргу та неустойки в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення. Свої обов*язки [PERSON] не виконав до цього часу. Тому, просять стягнути з боржника 28 000 гр., що складається з суми позики (19300 гр.) та процентів за користування грошима (45% від 19300=8700 гр.); штраф за несвоєчасне повернення позики в сумі 28 000 гр.(відповідно до п.5 укладеного Договору); пеню, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення за період з 01.06.2013 р. по 16.04.2014 р. в розмірі 3248 гр. 76 коп.; 3% річних з період 01.06.2013 р. по 16.04.2014 р., що становить 734 гр.14 коп.; втрати від інфляції за період з 01.06.2013 р. по 16.04.2014 р. в сумі 924 гр.; відшкодувати витрати в сумі 609 гр.07 коп. за сплату судового збору та за надання позивачеві правової допомоги в розмірі 2700 гр. Відповідач позовні вимоги визнав частково і пояснив суду, що він дійсно 24.01.2013 р. отримав у [PERSON] позику в сумі 19 300 гр., але, при підписанні з текстом Договору не знайомився. В наступному ( в жовтні 2013 р.) він повернув позичальнику 12 000 гр., але, письмової розписки від нього не брав. Одночасне стягнення пені та штрафу суперечить вимогам ЦК України, оскільки, є різновидами неустойки, тобто, одним і тим самим видом відповідальності; стягнення відсотків за користування позикою позивачем як фізичної особою, теж не відповідає вимогам закону. Позивач, перебуваючи за службі в органах СБУ надав йому кошти під великі проценти з метою отримання прибутку та такі дії мають ознаку корупційного діяння. Не підтверджені належними доказами витрати позивача на оплату юридичної допомоги відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»; помічник адвоката [PERSON] в суді діяв як представник позивача, а не в якості особи, яка надає правову допомогу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Згідно ст.1046 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлено угодою. Як впливає із договору позики, укладеного 24.01.2013 р., [PERSON] передав у борг, а [PERSON] отримав у борг гроши в сумі 19 300 гр. та зобов'язався їх повернути в термін до 01.06.2013 р. Сторони домовились, якщо Позичальник своєчасно не поверне Позичальнику суму позики та/або поверне гроши не в повному обсязі, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 УК України. А також у разі порушення терміну виплати позиченої грошової суми він повинен сплатити Позикодавцю починаючи з 02.06.2013 р. протягом 10 календарних днів штраф у розмірі 100% від несплаченої суми боргу, та за кожен день прострочення пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми недоплати, розрахованої на кожен день прострочення платежу у відповідності з діючим законодавством, що закріплено пунктом 5 Договору позики. Зазначені обставини підтверджуються договором позики, посвідченим нотаріусом ХМНО [PERSON] 24.01.2013 р. в реєстрі за №24, що міститься в матеріалах справи. Відповідач у строк, вказаній в п.4 Договору гроші не повернув. Оскільки, договір позики є реальною угодою і вважається укладеним із моменту передачі грошей, суд має правові підстави для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі 19 300 гр. Далі. Боржник, якій прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно до ст.625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми… Як наслідок, суд стягує з боржника суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. При визначенні розміру втрат від інфляції та 3% річних суд виходить з наступного: - строк прострочення- це період з 02.06.2013 р. по 16.04.2014 р.; - сума неповернутого боргу становить 19 300 гр.; Отже, сума інфляції відповідно статистичних даних становить 154 гр. 60 коп., а 3% річних - 579 гр. По друге. За правилом ст. 624 ЦК України у разі, коли за порушення зобов*язання встановлена неустойка, то вона належить стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Сторони досягли згоди щодо забезпечення належного виконання позичальником [PERSON] грошових зобов*язань, закріпивши це в п.5 Договору позики, саме: сплати у разі порушення терміну повернення позичених грошей штрафу у розмірі 100% від несплаченої суми боргу, та пені за кожен день прострочення з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми недоплати. Домовленість сторін не суперечить нормам цивільного законодавства України. Так, поняття неустойки закріплено статтею 549 ЦК Кодексу, де зазначено, що: 1. Неустойкою є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. 2. Штрафом є неустойка, яка враховується у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов*язання. 3. Пенею є неустойка, яка враховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов*язання за кожен день прострочення. Тому, позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 100% від суми неповернутого боргу та неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належать задоволенню. Сума позики становить 19 300 гр., отже, розмір штрафу становить 19 300 гр.; розмір пені від неповернутої суми боргу за період з 02.06.2013 р. по 16.04.2014 р. складає 850 гр. 34 коп. Позивач просив стягнути в рахунок штрафу, пені, індексу інфляції та 3% грошову суму, виходячи з суми неповернутого боргу в 28 000 гр. Разом з тим, зазначена сума включає в себе проценти за користування позикою (8700 гр.), тоді як, нарахування відсотків на відсотки заборонено. Судом вивчались доводи відповідача про часткове повернення ним [PERSON] позики в сумі 12 000 гр., його посилання на те, що стягнення пені та штрафу, стягнення відсотків за користування позикою позивачем як фізичної особою суперечить вимогам ЦК України, що дії позивача мають ознаку корупційного діяння, але, з підстав, приведених вище, взяти їх до уваги не може. Надання правової оцінки діям позивача з точки зору відповідності Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» в межах даної цивільної справи до компетенції суду не відноситься. Понесені та документально підтверджені судові витрати суд присуджує стороні, на користь якої постановлено рішення, з другої сторони за правилом ст.88 ЦПК України. Позивачем сплачений судовій збір в розмірі 609 гр.07 коп., які і належать стягненню з відповідача. Що стосується відшкодування судових витрат, пов*язаних з оплатою правової допомоги, то суд в цих вимогах відмовляє. Згідно із ст. 56 ЦПК України: « 1. Правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. 2. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі». Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] брав участь у судових засіданнях у відсутності позивача: надавав пояснення, задавав питання відповідачу, висловлював свою думку з приводу питань, які виникали під час судового розгляду, тобто, виходячи з норм ЦПК, діяв як представник інтересів позивача відповідно до ст.44 ЦПК України. [PERSON] зі заявою про допуск особи, яка надає йому правову допомогу не звертався та така ухвала судом не приймалась. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial