Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 11.08.2017 року йому випадково стало відомо, що 15.01.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області був виданий виконавчий лист № 636/3530/14-ц про стягнення з нього грошових коштів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», який направлений до виконання до Чугуївського МРВ ДВС ГТУЮ у Харківській області, яким 16.07.2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 48166736. 14.09.2015 року відповідачем винесена постанова про накладення арешту на його майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS]. 27.05.2016 року виконавче провадження було завершено, у зв'язку з відсутністю майна позивача, на яке може бути звернуте стягнення, та здано в архів. При цьому накладений арешт знятий не був. При зверненні 15.08.2017 року до відповідача останній надав йому виписку, в якій зазначив викладені факти та порекомендував для зняття арешту по вказаному виконавчому провадженню звернутися до суду. З даним фактом він був ознайомлений 16.08.2017 року, а тому строк на його оскарження ним не пропущений. У зв'язку з тим, що відмова відповідача при вирішення питання про зняття арешту по виконавчому провадженню № 48166736, по якому виконавче провадження було закрито 27.05.2016 року, порушує його права, він змушений звернутися за захистом порушених прав до суду. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Належним чином повідомлені про місце і час судового засідання представники відповідачів не з'явились. Від представника міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшли заперечення проти позову, згідно яких вона проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, у зв'язку з тим, що виконавчий лист № 636/3530/14-ц, виданий 15.01.2015 року Чугуївським міським судом Харківської області, не було виконано, а було повернуто стягувачу у зв'язку з неможливістю його виконання через відсутність майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, а виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій по виконавчому провадженню № 48166736 з боржника [PERSON] не стягнути і на даний час. Отже, при поверненні виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999 року, який діяв на той час, арешт з майна боржника не знімається. Крім того, відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції від 02.06.2016 року, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років. Вищезазначений виконавчий документ повернутий стягувачу 27.05.2016 року, тому стягувач має право повторно пред'явити виконавчий лист до виконання в строк до 27.05.2019 року, просила в задоволенні позову відмовити та розглянути справу у відсутності представника відділу. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило Суд, вислухавши позивача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. 16.07.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Сергєєвою Т.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48166736 з виконання виконавчого листа № 636/3530/14-ц від 15.01.2015 року, Чугуївським міським судом Харківської облаксті, про стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 29.06.2006 року в сумі 7685,70 грн., судового збору в сумі 243,60 грн. та судових витрат, пов'язаних з публікацією оголошення у ЗМІ в сумі 303,00 грн., а всього - 8232,30 грн. (а.с.11-13). 14.09.2015 року державним виконавцем Сергєєвою Т.А., у зв'язку з невиконанням боржником в добровільному порядку рішення суду, для реального його виконання з урахуванням виконавчого збору в розмірі 823,27 грн., винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми звернення стягнення 9055,97 грн. для забезпечення реального виконання рішення суду, в тому числі і щодо квартири [ADDRESS] (а.с.11-13, 15,16). 27.05.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Зозулею Р.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.11-13). Питання зняття арешту з майна врегульовано статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: 1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. 3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. 4. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. 5. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. В даному конкретному випадку відсутні обставини, передбачені ч.ч. 1-4 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Також, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ч.5 цієї статті, оскільки боржник на порушення вимог ст. 18 ЦПК України не виконав судового рішення, виконавчий лист не визнаний таким, що не підлягає виконанню, а відсутність виконавчого листа на виконанні в органах ВДВС на час розгляду цієї справи, не є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника. Крім того, суд звертає увагу на те, що повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.7 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає скасування заходів примусового виконання, застосованих державним виконавцем ( в тому числі й арешту майна). Скасування ( зняття) арешту відповідно до вимог ст.ст. 50,60 вказаного Закону є обов'язковим лише при закінченні виконавчого провадження ( стаття 49) або повернення виконавчого документу до суду, або іншого органу, який його видав( ст. 48 Закону). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини на які посилається представник позивача, як на підставу своїх вимог про те, що наявність арешту майна [PERSON] порушує його права власності на це майно, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах ч.2 ст. 321 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed