Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 30 квітня 1998 року між сторонами був укладений шлюб. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають ним і перебувають на його утриманні та вихованні. На даний час у Ямпільському районному судді Вінницької області розглядається заявлений ним позов про розірвання шлюбу з відповідачкою. Вони разом не проживають на протязі довгого часу. Відповідачка проживає з іншим чоловіком. Доньки проживають з ним та знаходяться на його повному утриманні та вихованні. Діти особисто виявили бажання проживати з ним, він їх належним чином виховує та утримує, постійно ними займається, вивчає з ними домашні завдання. Бажає в подальшому брати активну і безпосередню участь у вихованні дітей, та бажає щоб у подальшому діти постійно проживали з ним. Враховуючи вищевикладені обставини, він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким визначити місце проживання та утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] із батьком [PERSON], [INFO] за місцем його проживання [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином - судовою повісткою з рекомендованим повідомлення. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність до суду не надійшло. Представник служби у справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області Підгорна Т.І., яка діє на підставі довіреності вих..№01-1-18-47 від 10.01.2017 року позовні вимоги визнає. Вказала за доцільне визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком [PERSON] Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18 грудня 2006 року судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року у місті Ямпіль Вінницької області, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 листопада 2008 року судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року у місті Ямпіль Вінницької області, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 27 квітня 2017 року судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Із акту обстеження умов проживання від 13.09.2017 року судом встановлено, що неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], отримують належний догляд та забезпечення з боку свого батька [PERSON], окрім того за місцем проживання [PERSON] є всі необхідні умови для проживання та розвитку його неповнолітніх доньок. Заслухавши пояснення позивача та представника служби у справах дітей Ямпільської РДА Вінницької області, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Крім того, поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз'яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] самостійно виявили бажання проживати зі своїм батьком [PERSON] та перебувати на його утриманні. Відповідно ст.162 Сімейного кодексу України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Враховуючи ту обставину, що позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права щодо визначення місця проживання неповнолітніх доньок, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. По-скільки, визначення місця проживання неповнолітніх дітей - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку, про необхідність визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишивши їх на утриманні та вихованні батька [PERSON], [INFO]. Із врахуванням наведеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення в повному об'ємі. Про вирішенні питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем і документально підтверджених, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави стягнути їх з відповідачки на користь позивача 640 гривень судових витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved