Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 29.01.2014 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки по факту заподіяння йому 15.11.2010 року тяжких тілесних ушкоджень. В результаті скоєного злочину йому було заподіяно матеріальну шкоди в розмірі 7298 грн. 14 коп., що складається із коштів витрачених ним на лікування в розмірі 3387 грн. 14 коп., витрат пов'язаних із посиленим харчуванням, стороннім доглядом, придбанням ліків в розмірі 2000 грн., а також коштів, які він міг би отримати працюючи на роботі в період його перебування під наглядом лікарів - 3711 грн. Крім того, [PERSON] вказує, що зазнав моральної шкоди, що виразилась у спричиненні моральних страждань, оскільки [PERSON] заподіяв небезпечні для життя тілесні ушкодження, в результаті яких організація його життя була повністю порушена, в зв»язку з оперативними хірургічними втручаннями він зазнав фізичного болю. В даний час він не може займатись своїми звичним заняттями, перебуває в стані постійного стресу, оскільки здоров'я серйозно підірвано; порушено звичайний спосіб життя, можливість реалізовувати свої потреби, звички, бажання, порушенні взаємозв'язки із родиною та оточуючими людьми. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн., яку просить стягнути з відповідача. Також згідно заяви про збільшення позовних вимог позивач [PERSON] просить стягнути із відповідача понесенні ним судові витрати по оплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримали заявлені вимоги та дала пояснення згідно заяви. В судове засідання 27.05.2014 року представник позивача не з'явилась, подала заяву про завершення розгляду справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Позовні вимоги визнав частково, про що були надані письмові заперечення, в яких відповідач вказує, що в частині стягнення матеріальної шкоди позивач значно завищив суму, витрачену ним на лікування, та не в повному обсязі надав належні та допустимі докази , які підтверджують розмір витрат на лікування, так, зокрема в частині квитанцій не можливо ідентифікувати дату здійснення купівлі медикаментів, не надано рецепту про їх призначення. Також позивачем не представлено жодного доказу на підтвердження понесення ним додаткових витрат в розмірі 2 000 грн. на посилене харчування та сторонній догляд. Вважає безпідставними і вимоги [PERSON] щодо стягнення з нього втраченого заробітку, оскільки до 15.10.2010 року він не працював. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то вважає, що її розмір, визначений позивачем підлягає зменшенню з урахуванням характеру немайнових втрат позивача, конкретних обставин скоєного злочинного діяння та виходячи із засад розумності , виваженості та справедливості. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 29.01.2014 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки по факту, що 15 листопада 2010 року близько 17 год. на вул.Набережній в с.Хмелівка Березнівського району Рівненської області, поблизу автобусної зупинки піл час масової бійки, на ґрунті неприязних відносин, що виникли раптово, завдав щонайменше один удар палицею в лобно - тім'яну ділянку голови [PERSON], спричинивши йому тілесне ушкодження у виді рани лобно - тім'яної ділянки голови зліва, синця повіки лівого ока, перелому лобної кістки та забою головного мозку легкого ступеню, що за ознакою небезпеки для життя в момент його спричинення відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Згідно положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Із епікризу №22403 вбачається, що [PERSON] в період з 18.11.2010 року по 29.11.2010 року знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з діагнозом - ЗЧМТ. Перелом кісток склепіння та основи черепа. Забій головного мозку легкого ступеня. Субарархноїдально - паренхіматозний крововилив. Забійна рана м'яких тканин голови. Параорбітальний крововилив зліва. Незадовільний стан здоров»я позивача та лікарські призначення медичних препаратів підтверджується також медичною карточкою. Таким чином судом встановлено, що в результаті винних, протиправних дій відповідача [PERSON] позивач [PERSON] зазнав ушкодження здоров'я. Частина 1 ст.1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно оглянутих чеків на придбання ліків та квитанції до прибуткового касового ордеру №933 [PERSON] були придбані медичні препарати та проведено оплату медичного обстеження на загальну суму 3 235,14 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №490042 [PERSON] сплатив благодійний внесок в розмірі 20 грн., однак вказані кошти не є матеріальною шкодою, що заподіяна протиправними діями відповідача, а тому стягненню із [PERSON] не підлягають. Також на підтвердження розміру заподіяних збитків позивач надав суду фіскальний чек на оплату дизельного палива в сумі 132 грн., однак із вказаного документу не вбачається, що вказані витрати були понесені саме позивачем, в зв'язку з чим також не підлягають стягненню на його користь із відповідача. Приймаючи до уваги, що в результаті протиправних дій відповідача позивач зазнав ушкодження здоров'я, для відновлення якого ним були понесені витрати для придбання ліків, проходження обстеження, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача в розмірі 3 235,14 грн. При вирішенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на посилене харчування в розмірі 2000 грн. та втраченого заробітку у розмірі 3 711 грн. суд виходить з наступного. Частина 1 статті 1195 ЦК України передбачає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Аналіз вказаної правової норми дозволяє дійти висновку, що шкода у виді втраченого заробітку (доходу) визначається з урахуванням двох факторів, а саме: 1) середнього заробітку (доходу) потерпілого до каліцтва або ушкодження здоров'я та 2) ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Ступінь втрати професійної працездатності визначається МСЕК, загальної працездатності - судово-медичною експертизою. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Однак, стороною позивача не представлено суду будь-яких доказів, які б підтверджували ступінь втрати [PERSON] професійної чи загальної працездатності та вартість додаткових витрат на посилене харчування, та сторонній догляд, що особа понесла у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а тому вказані позовні вимоги до задоволення не підлягають. Під час вирішення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги наступні обставини. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав у зв'язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до положень цієї ж статті моральна шкода полягає зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що в результаті скоєного відповідачем злочину проти особи позивача, [PERSON] зазнав моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болі, стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із ушкодженням здоров'я. Частина 1 статті 1167 передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню суд приймає до уваги характер скоєного [PERSON] злочину, який посягає на здоров'я потерпілого, глибину фізичних та душевних страждань [PERSON], який зазнав ушкодження здоров»я, в результаті чого переніс оперативне втручання, лікувався стаціонарно та амбулаторно. Зважаючи на встановлені судом обставини, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 6 000 грн. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правову допомогу. Згідно квитанцій №67 від 18.02.2014 року та №123 від 24.02.2014 року позивач сплатив 243 грн. судового збору, а також поніс витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1 500 грн. ( квитанція від 07.03.2014 року). Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі: 243,60 грн. судового збору та 750 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial