Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Компанія з управління активами «Прімолект-капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувала тим, що 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 12994, яким звернуто з неї стягнення кредитної заборгованості у сумі 18114 гривень 95 копійок на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімолект-капітал». Жодних повідомлень про існування заборгованості та претензій вона не отримувала. Про наявність виконавчого напису вона дізналась 21 серпня 2020 року коли отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 05 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62729639. Зазначає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Колейчика В.В. від 15 травня 2020 року, зареєстрований у реєстрі за № 12994, про звернення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімолект-капітал» в сумі 18114 гривень 95 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що 05 квітня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0950/82/0083096, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 11367 гривень 49 копійок строком до 05 квітня 2019 року. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. 25 вересня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/10. 25 вересня 2015 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № АКП-250915. 15 квітня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімолект-капітал» укладено договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 15/04/2016-1. Відповідно до цього договору ТОВ «Компанія з управління активами «Прімолект-капітал» набуло статусу нового кредитора стосовно боржників, зокрема, й до позивача за кредитним договором № 014/0950/82/0083096 від 15 квітня 2013 року. Позивачу була надіслана письмова вимога № 15524099 від 31 березня 2020 року щодо погашення кредитної заборгованості на адресу, вказану нею в кредитному договорі та надано термін в 30 днів для добровільного погашення боргу. Зазначена вимога повернута відправнику. Відповідачем було дотримано умови, що підтверджують безспірність для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Зокрема, нотаріусу була подана виписка з особового рахунку за кредитним договором, з якої вбачається, що заборгованість позивача станом на 11 березня 2020 року складає 17314 гривень 95 копійок (а.с. 45-48). З відповіді на відзив позивача вбачається, що підтримує викладене у позовній заяві та просить суд задовольнити її у повному обсязі. З заперечень на відповідь на відзив представника відповідача вбачається, що вона підтримує викладене у відзиві на позов. Треті особи пояснення щодо позовної заяви у встановлений судом строк не подали. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 квітня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0950/82/0083096, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 11367 гривень 49 копійок строком до 05 квітня 2019 року (а.с. 51-53). 25 вересня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/10 (а.с. 56-61). 25 вересня 2015 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № АКП-250915 (а.с. 62-66). 15 квітня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімолект-капітал» укладено договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 15/04/2016-1 (а.с. 67-75). Відповідно до цього договору ТОВ «Компанія з управління активами «Прімолект-капітал» набуло статусу нового кредитора стосовно боржників, зокрема, й до позивача за кредитним договором № 014/0950/82/0083096 від 15 квітня 2013 року. 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 12994, яким звернуто з [PERSON] стягнення кредитної заборгованості у сумі 18114 гривень 95 копійок на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімолект-капітал» (а.с. 77). З позову вбачається, що про наявність виконавчого напису позивач дізналась 21 серпня 2020 року коли отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 05 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62729639. Звертаючись в суд з позовом [PERSON] посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З наданої суду позовної заяви вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. З позову вбачається, що [PERSON] з наявністю у неї заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не згодна. За таких обставин, між сторонами існував та існує не вирішений судом спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15 травня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем кредитний договір № 014/0950/82/0083096 від 05 квітня 2013 року (а.с. 51-53), який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 840 гривень 80 копійок судового збору.

Outcome: approved