Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про зобов'язання відповідача зупинити нарахування відсотків за кредитною угодою, скасування нарахованих за кредитною угодою відсотків, повернення безпідставно стягнутих коштів в сумі 490,98грн. та стягнення моральної шкоди в сумі 10000грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він являється клієнтом ПАТ «Приватбанк» і на його ім'я відкритий кредитний рахунок [NUMBER], а також відкритий рахунок [NUMBER], на який перераховується належна йому пенсія. У провадженні Красилівського районного суду знаходиться кримінальна справа щодо обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого КК України, який отримав доступ до його банківського рахунку, з якого незаконно перерахував на свою банківську картку і в подальшому зняв грошові кошти. Його визнано потерпілою особою від кримінального правопорушення. Враховуючи, що він грошових коштів не отримував, ними не користується, він звернувся до керівника відповідача з клопотанням зупинення нарахування відсотків та штрафних санкцій за кредитним рахунком [NUMBER], який відкритий на його ім'я до вирішення кримінальної справи по суті. Однак, відповідач всупереч всім існуючим нормам та законам не тільки продовжує нарахування відсотків, а ще й неправомірно стягнув з його пенсійного рахунку грошові кошти на погашення кредиту в сумі 490,98грн. Вищевказаними діями відповідача порушенні його права, як споживача, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не надавав та не надає йому кредитних коштів, якими він міг би користуватись, а відтак і не може нараховувати йому відсотки, тому просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в частині зобов'язання відповідача зупинити нарахування відсотків за кредитною угодою, скасування нарахованих за кредитною угодою відсотків та стягнення моральної шкоди в сумі 10000грн., з підстав викладених у позовній заяві. Решту вимог просили залишити без розгляду. Позивач в судовому засіданні також пояснив, що про крадіжку коштів йому стало відомо через два дні і того ж дня він повідомив банк. Листа в банк він написав пізніше, оскільки [PERSON] йому сказав, що віддасть гроші, але так і не повернув. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2016 року позов [PERSON] в частині позовних вимог про повернення безпідставно стягнутих коштів в сумі 490,98грн. залишено без розгляду. Судом встановлено, що 04.11.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредитну картку [NUMBER], що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунках позивача. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 04.11.2013 року, заборгованість [PERSON] станом на 10.07.2016 року становить 18508,38 грн., з яких: 12134,44 грн.- тіло кредиту; 3678,51 грн. - нараховані відсотки, решта пеня та штраф. Частина 1 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. При цьому ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України якою встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Відповідно до п.9 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з п.п.1.1.2.1.12, 1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг», що розміщені на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» і на які посилається в своїй позовній заяві позивач передбачено наступні обов'язки клієнта: не передавати Карти, Стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати Карти, стікер PayPass, або нанесені на них дані у цілях, не передбачених даним договором, або що суперечить чинному законодавству (п.п. 1.1.2.1.2). Вживати заходів щодо запобігання втрати (викрадення) Карти, Стікеру PayPass, ПІНу або інформації, нанесеної на Карту і магнітну смугу, або їхнього незаконного використання(п.п.1.1.2.1.12). У разі настання вищевказаних випадків, необхідно звернутися до відділення ПраватБанку, або за телефоном 3700 (безкоштовно) в Україні (п.п. 1.1.2.1.13). Власник карти зобов'язаний вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати Карти/ Піну/ постійного пароля/ одноразових паролів п.п. 2.1.1.9.9). Згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.04.2016 року встановлено, що [PERSON] обвинувачується в тому, що 28.11.2015 року, у вечірній час, знаходячись у [ADDRESS] зареєстрував [PERSON] з його дозволу в сервісі надання послуг «Приват-24». Після чого, зловживаючи довірою потерпілого [PERSON], з метою заволодіння коштами, взяв його мобільний телефон «Нокіа», зайшов у сервіс надання послуг «Приват-24», логін якого був зареєстрований на потерпілого, підтвердивши пароль входу в сервіс, який йому був відомий та ввівши пароль підтвердження, який надійшов на мобільний телефон потерпілого,

Outcome: dismissed