Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь 3393,90 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку в період з 04.06.2014 р. по 14.07.2014 р., 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди, 300 грн. у відшко дування витрат по оплаті послуг адвоката з підготування позовної заяви. В судовому засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку і просив стягнути його в сумі 2343 грн. 36 коп., решту позовних вимог залишив без змін. Свої вимоги мотивує тим, що він з 24.02.2010 р. працював слюсарем-електриком в ПАТ «Роменський завод «Тракторозапчастина». Наказом № 106-к від 04.06.2014 р. він був звільнений з роботи з 04.06.2014 р. за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Всупереч вимогам ст.116 КЗпП України відповідач належні йому від підприємства суми при звільненні не виплатив і він був змушений звернутись зі скаргою у Роменську міжрайонну прокуратуру з приводу порушень своїх прав. 04.07.2014 р. він отримав письмову відповідь Роменського міжрайонного прокурора В.Кузченко у якій повідомлено, що матеріали його звер нення були направлені за належністю, тобто Територіальній державній інспекції з питань праці у Сумській області, якою і було встановлено, що виплата всіх сум, належних йому від підприємства, проведена з недотриманням вимог частини першої ст. 116 КЗпП України, а саме. Виплату у сумі 2759,10 грн. ( в тому числі заробітна плата за травень 2014 року в сумі 200,31 грн., допомога по тимчасовій непрацездатності перших п'яти днів тимчасової непраце здатності згідно із листком непрацездатності від 12.05.2014 серія АГИ №838388 у сумі 563,30 грн., заробітна плата за червень 2014 року в сумі 1995,49 грн. (в т.ч. компенсація за невикорис тану відпустку) йому проведено: 12.06.2014р. у сумі 126,67 грн. (перераховано на банківську уста нову платіжним дорученням від №1889), 23.06.2014 р. у сумі 217,83 грн. (перераховано на банків ську установу платіжним дорученням від 23.06.2014 р. №2019), 24.06.2014 р. у сумі 346,60 грн. (пе рераховано на банківську установу платіжним дорученням від №2059), 26.06.2014 р. у сумі 72,51 грн. (перераховано на банківську установу платіжним дорученням від 26.06.2014 р. №2071), 10.07.2014 р. у сумі 1995,49 грн. (перераховано на банківську установу платіжним дорученням від 10.07.2014 р. №2261). Виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок Фонду соціа льного страхування з тимчасової втрати працездатності у сумі 281,54 грн. йому перераховано на банківську установу платіжним дорученням від 14.07.2014 р. №72 (листок непрацездатності серія АГИ №838388). Остаточний розрахунок був з ним проведений не в день звільнення, як того вимагає закон, а лише 14.07.2014 р. Невиплата з вини відповідача у встановлені строки заробітної плати та затримка розра хунку при звільнені свідчить про порушення його законних прав, гарантованих трудовим зако нодавством. Такі порушення призвели до його моральних страждань, які полягають в усвідом ленні фактів порушення його законних прав та інтересів щодо отримання у встановлені строки зароблених коштів. Затримки виплат остаточного розрахунку призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він змуше ний був позичати кошти для погашення витрат з комунальних послуг, оскільки з вини відповіда ча він був позбавлений достатніх засобів до існування. Із-за не проведення остаточного розрахун ку він змушений звертатись до прокуратури та за юридичною допомогою до адвоката, до суду, витрачати на це особистий час та кошти. З врахуванням характеру та тривалості моральних страж дань він оцінює заподіяну йому моральну шкоду в 1500 грн. Тому звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позов, пояснив обставини, викладені в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 2343 грн. 36 коп., поскільки в день звільнення його з роботи виплата всіх сум, що належали йому, не була проведена. В іншій частині позовних вимог просив відмовити, поскільки вважає, що підстав для їх задоволення немає. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач з 24.02.2010 року по 04.06.2014 року працював слюсарем-електриком в ПАТ «Роменський завод «Тракторозапчастина». 04.06.2014 р. Наказом № 106к [PERSON] звільнений з роботи з 04.06.2014 р. за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, що стверджується випискою з трудової книжки. (а.с.5) Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що нале жать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо пра цівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше на ступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нарахо вані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган пови нен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити пра цівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач належні позивачу від підприємства суми при звільненні не виплатив. Згідно з довідкою розрахунку середньоденна заробітна плата позивача становила 97 грн. 64 коп., сума належних йому виплат на момент звільнення склала 2343 грн. 36 коп. (97,64 грн. х 24 р.д.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода внаслідок не проведення розрахунку при звільненні, проте вважає, що оцінка моральної шкоди ним завищена. З урахуванням обставин справи, суті позовних вимог, характеру дій відповідача, моральних страждань позивача, часу протягом якого було заподіяно моральну шкоду, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 100 грн. 00 коп. Позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 1500,00 грн. не знайшов свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивач не надав доказів, які б стверджували заподіяння йому моральної шкоди в більшому розмірі, чим визначено судом. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача на користь підлягають стягненню витрати за надання йому правової допомоги адвокатом [PERSON] в сумі 300,00 грн. які підтверджуються квитанцією № 48 від 04.08.2014 року. (а.с.11). Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial