Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Доводами позову зазначається, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Оскільки його батьки були на момент смерті батька розлучені, він проживав із матір`ю, яка й поховала батька за власні кошти. 15 листопада 2017 року він звернувся до Першої Івано-Франківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, відповідно була заведена спадкова справа № 810/2017 до майна померлого. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, померлий був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності, б/н від 26.01.2010 року, виданого госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду. Зареєстроване право власності на вказане майно за померлим [INFO] . Однак, співвласники вказаної квартири [PERSON] та [PERSON] (рідні брат та сестра батька) відмовились надати йому оригінал Свідоцтва про право власності на квартиру, оскільки завжди були проти того, щоб він був свіввласником такої. Дублікат правовстановлюючого документу він не може отримати, оскільки не є співвласником майна. У зв`язу із відсутністю правовстановлюючого документу, нотаріус Першої Івано-Франківської нотаріальної контори Кравець О.В. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що склала постанову від 10.05.2018 року. Померлий був не одружений, його батьки померли раніше нього, позивач був єдиною його дитиною. Тобто, він єдиний спадкоємець першої черги спадкування. Заповіт батько не складав. Він прийняв спадщину у строк, визначений статтею 1270 ЦК України. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить йому з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадщину. Зважаючи, що він не може оформити спадкові права у нотаріальній конторі, змушений звернутись з позовом до суду для підтвердження в судовому порядку санггу приналежності мені спірного майна на праві власності шляхом визнання. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Просила задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 39 років (а.с. 6). Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.09.1999 року (а.с. 7). З відмітки у паспорті на сторінці 11 слідує, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22-22 зв.), де проживає разом із матір`ю [PERSON] , про що, зокрема, вказує довідка Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 24.05.2018 року, з якої вбачається, що мати позивача - [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу на дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, померлий [PERSON] був власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності, б/н від 26.01.2010 року, виданого госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду. Крім нього власниками по 1/3 частини цієї ж квартири є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-5). Як слідує з матеріалів справи, 15 листопада 2017 року позивач звернувся до Першої Івано-Франківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, відповідно була заведена спадкова справа № 810/2017 до майна померлого. Постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Кравець О.М. від 10.05.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, як зазначено, оригінали правовстановлюючих документів, якій б підтверджували, що померл ому [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] не були надані. Враховуючи наведене, видача свідоцтва про право на спадщину на майно представляється можливим (а.с. 8). Відповідно до довідки Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори зазначено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа за № 810/2017. На день видачі довідки спадкоємцем до майна померлого є син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннямист.321 ЦК Україниє непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст.1221 ЦК України). Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної масності спадкується на загальних підставах. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 319, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1297 ЦК України,

Outcome: approved