Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкування з дитиною та встановлення порядку побачень з дитиною. У обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2013 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час відповідачка з сином проживає окремо і він, позивач, сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини. Зазначає, що на даний час він живе та працює в Польщі, а коли повертається в Україну та має можливість бачитись з сином, то відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дозволяє йому навідуватися до нього. Вважає, що він відповідальний та люблячий батько, який хоче бачити і виховувати свого сина, спілкуватись з ним у телефонному режимі, через відеозв`язок через Skype, Viber чи інші програми, окрім того для забезпечення дитині належного відпочинку, оздоровлення та загального розвитку бажає проводити спільний відпочинок з сином під час літніх канікул без присутності матері. До початку судового розгляду позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, просив суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , та встановити порядок його участі у спілкуванні та вихованні сина шляхом надання можливості, а саме: перебування сина у батька щотижня з обіду суботи до обіду неділі з ночівлею за його місцем проживання; спільного відпочинку з сином під час літніх канікул у період з 15 липня по 25 липня кожного року без присутності матері; участі у спільному святкуванні дня народження сина - кожного року 8 жовтня з 13.00 год. до 17.00 год.; безперешкодного спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі через Skype, Viber чи інші програми у вільний для дитини час. Враховуючи наведені обставини та подані документи, просить суд задовольнити позов у повному обсязі заявлених позовних вимог. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кульчицький О.С. не з`явилися, на адресу суду надіслано заяву від представника позивача про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують повністю. В попередніх судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, її представник -адвокат Бобак О.Б. частково визнала позовні вимоги, зазначила, що відповідачка не перешкоджає зустрічам та спілкуванню між позивачем та їхнім сином, погоджується з графіком зустрічей батька з сином, визначеним у висновку органу опіки та піклування - Самбірської районної державної адміністрації від 24.09.2019 року. У судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування - Самбірської районної державної адміністрації Худзей Д.С. просила суд при ухвалені рішення врахувати висновок наданий раніше та врахувати інтереси дитини. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними обставинами. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно дост.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України). Також суд керується ст.51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у ч.6ст.7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, рішення у справі «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю або батьком. Як встановлено по справі, рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 7 травня 2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28 серпня 2011 року виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області,актовий запис №28 (а.с. 11-12). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина проживає разом з матір`ю, окремо від батька. Як вбачається з позову та ніким не заперечується, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] на даний час також. Згідно розрахунку заборгованості здійсненого державним виконавцем Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та заборгованості по сплаті аліментів не має (а.с.14-15). Відповідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 24.09.2019 року службою у справах дітей Самбірської районної державної адміністрації на підставі проведеної бесіди із [PERSON] та [PERSON] та письмової заяви [PERSON] було подано висновок щодо участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , яким визначений такий порядок щодо участі батька у вихованні дитини: перша, третя субота місяця з 13.00 год. до 17.00 год. та друга, четверта неділя місяця з 13.00 год. до 17.00 год.; щороку під час літніх канікул з 15 липня до 25 липня спільний відпочинок у присутності матері; участь у спільному святкуванні дня народження сина - кожного року 8 жовтня з 13.00 год. до 17.00 год.; безперешкодного спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі через Skype, Viber чи інші програми у вільний для дитини час. У судовому засіданні встановлено та ніким не оспорювався той факт, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має алергію з асматичним компонентом та потребує постійного догляду. Відтак, вирішуючи питання щодо способу спілкування батька з дитиною, суд в достатній мірі враховує даний факт. Суд керується положеннями ч.2 статті 18 СК України, і встановлює місце та час спілкування позивача із сином, прийнявши до уваги зокрема стан здоров`я дитини. Дитина, яка проживає окремо від батька, має право на підтримання з батьком регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Судом не встановлено, що регулярне особисте спілкування позивача [PERSON] із сином перешкоджатиме його нормальному вихованню. Разом з тим, суд вважає, позовні вимоги щодо перебування сина у батька щотижня з обіду суботи до обіду неділі з ночівлею за його місцем проживання, а також спільний відпочинок із сином під час літніх канікул у період з 15 липня по 25 липня кожного року без присутності матері не підлягають до задоволення, враховуючи фізичний стан дитини, постійний догляд за ним та прийом дитиною ліків, Тому, враховуючи в першу чергу інтереси дитини, його здоров`я, суд вважає твердження позивача про визначення способу участі батька у житті дитини без присутності матері на десятиденний спільний відпочинок позивача з дитиною і без відповідача - передчасним. Суд також не вбачає підстав для відступлення від висновку органу опіки та піклування - Самбірської районної державної адміністрації від 24.09.2019 року в частині зустрічей [PERSON] із сином [PERSON] у першу, третю суботу місяця з 13.00 год. до 17.00 год. та другу, четверту неділю місяця з 13.00 год. до 17.00 год. Та необхідності присутності матері щороку під час літніх канікул з 15 липня по 25 липня, та вважає, що висновок відповідає в першу чергу інтересам дитини та підтверджує ті факти, що встановлені судом. З огляду на викладене суд, врахувавши вік дитини, стан її здоров`я, приходить до висновку, що визначений порядок участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним відповідатиме найкращим інтересам дитини. При цьому суд виходить з того, що в подальшому [PERSON] не позбавлений права встановити інший порядок спілкування з дитиною та участі в її вихованні, з можливістю залишення його з ним на більш тривалий час без присутності матері. У судовому засіданні встановлено, що спілкування позивача з дитиною не буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не тільки при особистих зустрічах, а й за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі через Skype, Viber чи інші програми у вільний для дитини час не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст.ст.141, 150, 157, 159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дітьми повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, суд вважає позов в цій частині є доведеним і обґрунтованим. У відповідності дост.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням позиції сторін та в першу чергу інтересів малолітньої дитини, суд задовольняє позов частково, враховуючи рішення органу опіки та піклування та вважає за можливе визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною наступним чином: перша, третя субота місяця з 13.00 год. до 17.00 год. та друга, четверта неділя місяця з 13.00 год. до 17.00 год.; щороку під час літніх канікул з 15 липня до 25 липня спільний відпочинок у присутності матері; участь у спільному святкуванні дня народження сина - кожного року 8 жовтня з 13.00 год. до 17.00 год.; безперешкодного спілкування за допомогою будь-яких засобів зв`язку, у тому числі через Skype, Viber чи інші програми у вільний для дитини час. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial