Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Чутівської районної державної адміністрації в якому, після уточнення позовних вимог, просив: - визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] за адресою його реєстрації та проживання [INFO]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; - вирішити питання про розподіл судових витрат (а.с. 3, т. 1, а.с. 223-224, т.2, а.с. 125-127, т. 3). В обґрунтування позову [PERSON] вказав на те, що він є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], а відповідач - [PERSON] є її матірю. Раніше із відповідачкою вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кобеляцького районного суду від 26.09.2014 року. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачем в с. Филенкове, вул. Центральна 10. Від самого народження дитина більше часу була з ним. Вона відвідує ДНЗ «Ромашка». Позивач забезпечує їй належне виховання та матеріальне утримання. Дитина вихована, розвинута та доглянута. Він веде нормальний спосіб життя, працює, має позитивні характеристики за місцем роботи та проживання. Мати дитини - [PERSON] матеріально доньку не утримує і не бере участі в її вихованні. Батько не забороняє дитині спілкуватися з матірю. Проте таке спілкування буває рідко. Добровільно відповідачка не надає матеріальної допомого на утримання дитини. Укласти з нею договір про матеріальне утримання в нотаріальному порядку неможливо через їхні неприязні відносини. Також зазначив, що у відповідача неналежні умови проживання для дитини, в тому числі мати, не має постійного місця проживання, стабільної роботи, а також постійно перебуває за кордоном на заробітках. Питання свого відїзду за кордон та тривалої відсутності у житті доньки [PERSON], її виховання та утримання не обговорювала з позивачем попередньо. Бабуся дитини - мати відповідача - [PERSON] досить часто відвідувала свою онуку [PERSON] за своїм бажанням, гостювала, по декілька днів проживала у них вдома,перешкод у спілкуванні ніхто не чинив. У підсобному господарстві сімя утримує птицю,свині, обробляє городню ділянку, має сад, теплицю, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Сімя має достатній запас продуктів харчування: м'ясо, крупи, овочі,заготовлені консерви та соління на зиму. Стосунки в сімї доброзичливі та дружні. Позивач зазначає, що визначення місця проживання дитини необхідне для того, що б прописати дитину за певною адресою, оскільки це необхідно дитині для обрання шкільного навчального закладу та медичного огляду та лікування у районній лікарні. Відповідач [PERSON] надала відзиви на позовну заяву [PERSON] в яких зазначила, що позов [PERSON] вважає безпідставним та необґрунтованим, у звязку з чим просить залишити його без задоволення (а.с. 22-27, т. 2, а.с. 14-18, т.4). В обґрунтування заперечень на первісний позов відповідач зазначила, що після того, як вона з колишнім чоловіком ([PERSON]О.) перестали спільно проживати донька [PERSON] проживала як з нею так і з батьком по черзі. Відповідач зазначає, що вона постійно брала участь у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, навіть перебуваючи за кордоном пересилала [PERSON] гроші, іграшки та одяг. Також, відповідач вказує, що перебуваючи у відпустці з 09 по 26 грудня 2016 року [PERSON] проживала разом з нею у м. Кобеляки. Для спілкування з дитиною відповідач купила доньці телефон, проте позивач вимкнув телефон доньки [PERSON] та не дозволяв їм спілкуватись. Відповідач вказує, що під час спільного проживання з чоловіком, а також після розлучення, вона мала постійну роботу та отримувала більший дохід, ніж позивач, який працював у сільській раді на прожитковий мінімум, а потім деякий час був безробітнім. Натомість, [PERSON] за 2017 рік взагалі такого доходу не мав, окрім виплат в звязку з інвалідність 1412 грн. 00 коп. на місяць та 272 грн. 00 коп. за червень виплат по безробіттю, тобто сукупний самостійний дохід [PERSON] в місяць становить не більше 1684 грн. 00 коп. В свою чергу, прожитковий мінімум на працездатну особу, тобто для [PERSON] з 01 січня 2018 року становить 1762 грн. 00 коп., що вже є меншим ніж дохід [PERSON] Окрім того, [PERSON] є батьком трьох дітей, а саме [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]), [PERSON] (03 червня 2000 року), мінімальний обовязок у [PERSON] по сплаті аліментів становить з розрахунку 50 % на дитину відповідного віку становить 930 грн. 00 коп. на дитину відповідного віку, тобто в загальній сумі 2790 грн. 00 коп. Також, відповідач зазначає, що [PERSON] має незадовільний стан здоров'я - III групу інвалідності та постійну потребу у лікуванні. Так, відповідно до довідки із місцевої амбулаторії від 14.08.2017 року випливає, що [PERSON] регулярно звертається за медичною допомогою. Таким чином, на думку відповідача, [PERSON] не має самостійного доходу який дозволяв би йому утримувати себе самостійно не говорячи, вже про утримання трьох дітей, сплати комунальних платежів та інші, а тому існують виключні підстави передбачені частиною 2 статті 161 СК України, які не дозволяють визначити місця проживання [PERSON] з [PERSON]. Відповідач вказує, що причиною її відїзду за кордон є бажання придбати окреме житло для себе та доньки. На думку відповідача, проживання у місті відкриває більше перспектив для розвитку дитини. Відповідач також зазначає, що позивач чинив перешкоди у її спілкуванні із донькою, переслідував її та погрожував, підіймав на неї руку, у тому числі при дитині, зокрема на травневі свята у 2013 році. Також, відповідач вказує, що влітку 2015 року позивач вивозив її на автомобілі, в якому знаходилась донька [PERSON], у безлюдні місця поблизу міста Кобеляки та погрожував позбавити її життя. Окрім цього, відповідач зазначає, що під час її проживання із донькою у м. Кобеляки, позивач, перебуваючи у нетверезому стані, заліз через балкон у квартиру на третій поверх, вибив скло вікна та дверей балкону, вчинив сварку, налякав дитину, у звязку з чим вони з донькою мусили ночувати у сусідки. Крім того, відповідач зазначає, що під час її перебування за кордоном позивач навмисно не виходив на зв'язок через засоби інтернет звязку і лише після придбання доньці мобільного телефону, вона могла деякий час безпосередньо телефонувати доньці та розмовляти з нею, сплачуючи при цьому за розмови близько 250 грн. Проте з березня місяця 2017 року позивач відключив телефон [PERSON]. Після повернення 27.06.2017р. з закордону вона поїхала до доньки та залучила дільничного, тому що у попередній розмові позивач сказав, що не пустить її до доньки. Позивач не дав поспілкуватись з дитиною. Як зазначає відповідач, наступного дня вона знову поїхала до дитини, позивач не відчинив дверей і вона викликала поліцію. Відповідач зазначає, що тільки після того, як органом опіки та піклування Чутівської РДА було визначено порядок спілкування дитини з нею, позивач дозволяє їй бачитися з дитиною. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа опіки та піклування Кобеляцької міської ради, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з нею за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Джерельна, б. 1, кв. 151 та стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати (а.с. 36-38, т.2, а.с.8, т. 4). В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого вони мають доньку [PERSON], яка перебуває на її утриманні. До теперішнього часу вони із [PERSON] не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що з середини 2014 р. вона з донькою проживає окремо від відповідача (за первісним позовом). Має у власності квартиру розташовану за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Джерельна, б. 1, кв. 151, має право власності на частку в квартирі за адресою: [ADDRESS], а також має роботу та достатній та стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи. Також з боку [PERSON]. для розвитку доньки прикладаються всі зусилля та можливості як матеріального, так і духовного характеру. У свою чергу,позивач не має стабільного доходу, часто хворіє,у звязку з чим не має змоги забезпечити для їхньої доньки постійного догляду. На протязі 2014- 2015 рр. [PERSON] постійно переслідував доньку з матірю, погрожував фізичною розправою у разі не повернення та не відновлення сімї. Після того як вона перестала жити з чоловіком, дитина перебувала з ним, і з нею по черзі, тому і у вихованні, і у матеріальному забезпеченні вона бере участь. Майже увесь одяг, у якому ходила і ходить [PERSON] придбаний нею. Під час її перебування за кордоном вона теж брала участь у вихованні дитини. Передавала речі, іграшки, конструктори, солодощі, а також кошти у розмірі 100 доларів щомісячно. Два перші перекази позивач прийняв,а потім почав повертати назад те, що висилалось для доньки. Під час перебування у відпустці з 9 по 26 грудня дитина проживала разом з матірю за адресою м. Кобеляки. Мати забезпечила доньку зимовим одягом та взуттям, також під час хвороби належним лікуванням. Для її подальшого спілкування з дитиною,вона придбала їй мобільний телефон, проте вже у березні позивач вимкнув телефон, знову обмеживши спілкування. Головною причиною тимчасового відїзду за кордон є бажання придбати окреме житло для неї та доньки, що і було зроблено, а саме придбано власності квартиру розташовану за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Джерельна, б. 1, кв. 151 де існують усі умови для проживання разом з дитиною. Позивач за зустрічним позовом вважає, що у звязку з тим, що відсутні виняткові обставини у розумінні положень ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матірю, донька [PERSON] повинна проживати з матірю, тобто з нею. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] надав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що зустрічний позов вважає безпідставним та необґрунтованим, просить залишити його без задоволення (а.с. 140-145, т. 2). В обґрунтування заперечень відповідач за зустрічним позовом посилається на те, що насправді ще з середини 2013 року позивач за зустрічним позовом проживає окремо зі своєї матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де й була зареєстрована, а донька [PERSON] постійно проживала та проживає разом з ним в с. Филенкове. Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що він повністю забезпечує доньку усім необхідним, займається її вихованням, водить її у дитсадок та на додаткові заняття, постійно перебуває поряд з донькою та проводить з нею весь час. Також, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що він має фінансову можливість утримувати свою дочку [PERSON]. Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що користується автомобілем ВАЗ 21063, який належить його матері [PERSON], що свідчить про наявність можливості відвідувати з донькою різні місця, а також, у випадку необхідності, невідкладно доставити дитину в разі хвороби до лікувального закладу. Крім цього, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що має особисте селянське господарство та земельний пай, який здає в оренду. Відповідач за зустрічним позовом вказує, що він є інвалідом 3-ї групи, тобто працездатний, та отримує соціальну допомогу, що є додатковим доходом. Крім того відповідач за зустрічним позовом заперечує викладені позивачем за зустрічним позовом факти переслідування протягом 2014 2014 років її з донькою, погрожуючи їм фізичною розправою у разі неповернення та не відновлення останньою сім'ї з ним, зазначаючи, що вони є вигаданими та не підтверджуються жодним доказом. У судовому засіданні під час вступного слова позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] підтримали первісні позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити з підстав, викладених у первісному позові та запереченні на зустрічний позов. Відповідач за первісним позовом - [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] під час вступного слова у судовому засіданні проти первісного позову заперечували, просили залишити його без задоволення, а зустрічний позов задовольнити з підстав, викладених у відзивах на первісну позовну заяву та у зустрічному позові. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області, відзивів на позовну заяву та зустрічну позовну заяву не надала, у судове засідання представник третьої особи не зявився, про час та місце розгляду справи третя особа належним чином була повідомлена, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу за відсутності її представника. Розглянувши первісні та зустрічні позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.02.2012р. [PERSON], 19.11.1973р.н., та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Филенківській сільській раді Чутівського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №094021 від 14.02.2012р. (а.с. 7, т.1) 03.02.2012р. у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно серії І- КЕ №244132 від 18.08.2016р. (а.с.9, т.1). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.09.2014р. було розірвано шлюб, зареєстрований 14.02.2012р. у Филенківській сільській раді Чутівського району Полтавської області між [PERSON], 19.11.1973р.н., та [PERSON]. У звязку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не дійшли взаємної згоди щодо визначення місця проживання їх спільної доньки [PERSON], 03.02.2012р.н., [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання доньки з ним, а [PERSON] подала зустрічний позов, в якому просила визначити місце проживання доньки з нею. Згідно з частинами 2, 8, 9, 10\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.\~\~ Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно\~ст. 160 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органами опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], 03.02.2012р.н. [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання. З довідки-характеристики №1110 від 08.12.2016р., виданою Филенківською сільською радою Чутівського району Полтавської області, довідки Филенківської сільської ради Чутівського району Полтавської області від №708 від 22.08.2016р. та від 08.12.2016р. №1111 про склад сімї, Акту обстеження домоволодіння по вул. Центральна, 30, с. Филенкове Чутівського району Полтавської області від 16.11.2016р., Довідкою про склад сімї від 03.04.2017 року, виданою Филенківською сільською радою; Довідкою - характеристикою виданою Филенківською сільською радою від 03.04.2017 року, довідок з Чутівської ЦРЛ №227 від 03.04.2017р. та №360 від 30.06.2017р., журналу обліку щоденного відвідування групи дітьми дошкільного навчального закладу «Ромашка», с. Филенкове, Чутівський район, Полтавська область, за 2015 2016 та 2016 - 2017 навчальні роки вбачається, що [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] у житловому будинку за адресою: вул. Центральна, 30, с. Филенкове Чутівського району Полтавської області, який наразі належить на праві власності [PERSON],та відвідує дошкільний заклад «Ромашка» в с. Филенкове, Чутівського району Полтавської області. ( т.1, а.с. 9-12, т. 2 а.с. 157- 158, 165, 167, 168, 191-211, т. 3 а.с.149-152, 231-232). Зазначений факт підтверджується також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] - завідуючої ДНЗ «Ромашка» з 2013 року та [PERSON] виховательки ясельної групи ДНЗ «Ромашка», які повідомили, що [PERSON] народилась та проживає в с. Филенкове разом з батьком, відвідує дошкільний заклад, з 2013 року протягом 2 років відвідувала ясельну групу, потім,до 2017 року включно відвідувала старші групи дошкільного закладу . Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача за первісним позовом на те, що [PERSON] постійно проживала разом з нею [ADDRESS] та відвідувала Полтавський дошкільний заклад (ясла-садок) №35 «Берізка», що знаходяться у м. Полтава, вул. Танкістів, 1. Так, згідно наданої відповідачем за первісним позовом довідки про склад сім`ї №3353 від 30.06.2017р., яка видана Кобеляцькою міською радою, [PERSON] проживає за зазначеною адресою разом з донькою [PERSON], 03.02.2012р.н. Однак, згідно акту обстеження домоволодіння [ADDRESS] від 18.07.2017р. вбачається, що власником помешкання є [PERSON], яка проживає разом зі своєю донькою [PERSON]. При цьому не зазначено, що разом з ними проживає [PERSON] (а.с. 43, 47, т.2). Суд також враховує показання допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] - сусідки позивача за первісним позовом [PERSON], яка повідомила, що [PERSON] з народження й досі проживає разом з батьком по вул. Центральна, 30в с. Филенкове Чутівського району Полтавської області, а її мати [PERSON] свідок зазначила, що не бачила декілька років і тільки останнім часом мати почала відвідувати [PERSON] (доньку). З довідки №156 від 11.09.2017р., виданої Полтавський дошкільний заклад (ясла-садок) №35 «Берізка» вбачається, що [PERSON], 03.02.2012р.н. була зарахована до зазначеного дошкільного навчального закладу з червня 2014 року, однак докази того, що [PERSON] постійно його відвідувала відсутні. Судом встановлено, та не заперечувалось відповідачем за первісним позовом у поясненнях, що відповідач за первісним позовом [PERSON] після розлучення у 2014 році з колишнім чоловіком [PERSON] проживала окремо, разом із своєю матірю [PERSON] [ADDRESS]. З серпня 2017 року відповідач за первісним позовом зареєстрована та проживає у належній їй на праві власності квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, т.4) З 2012 року по 07.06.2016р. [PERSON] працювала у «Відокремленому підрозділі «Полтавська дирекція залізничних перевезень» ДП «Південна залізниця» у м. Полтава. З червня 2016 року по червень 2017 року перебувала на заробітках у [PERSON] та протягом року в Україну приїздила раз, у грудні місяці 2016 року. Після повернення з заробітків, з 04.07.2017р. знову працює у «Відокремленому підрозділі «Полтавська дирекція залізничних перевезень» ДП «Південна залізниця» наразі на посаді «черговий по залізничній станції Полтава-Південна». Зазначені обставини підтверджуються наявними в справі трудовою книжкою серії АС №852977 [PERSON], копією загранпаспорту серії ЕН №473859 [PERSON] та посвідкою на постійне проживання у [PERSON] на період з 21.06.2016р. по 05.07.2017р. (а.с. 154-158, т. 1, а.с,53-.56, т.2). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вихователька ясельної групи ДНЗ «Ромашка», яку відвідувала [PERSON], пояснила, що [PERSON] ходила два роки в її ясельну групу, була охайна, добре одягнена. Програму засвоїла добре. Проблем не було ніяких, допомагала у всьому. На різні свята у дитсадку батьки шили костюми. [PERSON] теж шив [PERSON] костюми та відвідував усі свята у дитсадку. Забирав із дитсадка [PERSON] батько, 1 -2 рази - дідусь зі сторони тата, 1 - 2 рази-бабуся зі сторони мами, а мама не забирала жодного разу. [PERSON] говорила, що мама на роботі. Свідок зазначила, що мати [PERSON] жодного разу їй не телефонувала та не цікавилась про свою доньку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є сусідкою [PERSON] по вул. Центральна у с. Филенкове, повідомила, що [PERSON] знає з народження, її мати [PERSON] не бачила декілька років. При цьому, як зазначає свідок, батько дуже добре доглядає [PERSON], вона завжди охайна, нагодована, відвідує садочок, такого батька ще треба пошукати. [PERSON] останнім часом почала відвідувати [PERSON] (доньку). У вересні приїхала після суду зі своєю кумою, а дитина тікала від мами. Також, свідок зазначила, що бачила, як [PERSON] разом з кумою приїхали до [PERSON], хотіли забрати її до Полтави, бо у [PERSON] був день народження, а дитина їхати не хотіла, залізла до батька на руки, кричала: «не хочу їхати до мами», то вони визвали міліцію та в примусовому порядку хотіли забрати [PERSON] в Полтаву. У наданих суду поясненнях відповідач за первісним позовом також зазначала, що після розлучення вони з колишнім чоловіком домовились про те, що їх донька [PERSON] з понеділка по четвер буде проживати з батьком, а на вихідні з нею, оскільки через роботу (графік роботи) не мала можливості належним чином доглядати доньку, оскілки працювала і у нічні зміни. Також, відповідач за первісним позовом зазначила, що перед поїздкою у [PERSON] на заробітки вона також домовилась із позивачем за первісним позовом, що донька [PERSON] житиме у нього. Таким чином, судом встановлено, що з 2014 року і по даний час [PERSON],03.02.2012р.н., проживає за адресою: [INFO] разом з батьком [PERSON], який доглядає доньку, займається її вихованням та розвитком. Позивач за первісним позовом - [PERSON] створено усі належні та необхідні умови для життя та всебічного розвитку малолітньої дитини, що підтверджується актом обстеження домоволодіння по вул. Центральна, 30, с. Филенкове Чутівського району Полтавської області від 16.11.2016р., актом обстеження умов проживання від 11.01.2017р. (а.с.110, т.2) наявними в матеріалах справи та дослідженими судом розміщених на СD-R диску 52Х «VIDEX» фотознімками будинку та подвіря позивача за первісним позовом (а.с.93, т.3), а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно матеріалів справи [PERSON] не має стабільного доходу (офіційної заробітної плати протягом останніх шести місяців) проте має матеріальні ресурси, які дають йому можливість забезпечити потреби дитини в матеріальному плані. Так, згідно довідки за вих. № 05-28/37 від 15.01.2018 року [PERSON] працює сезонно оператором газової котельні в дитячому дошкільному закладі «Ромашка», с Филенкове Чутівського району Полтавської області, та, зокрема, на підставі (копія надається) отримує заробітну плату в наступному розмірі: жовтень 2017 2\~133,33 грн., листопад 2017 3\~200,00 грн., грудень 2017 3\~200,00 грн. Згідно довідки № 4 від 21.07.2017 року [PERSON] володіє 0,16 га особистого селянського господарства. Також, згідно довідки про наявність земельних ділянок (земельних паїв) на території Скороходівської селищної ради Чутівського району від 24.07.2017р. позивач за первісним позовом має 3,72 га земельного паю, що здається ним в оренду (за 2016 рік нараховано орендну плату в розмірі 2\~898,45 грн.)Позивач за первісним позовом є інвалідом 3-ї групи, що підтверджується довідкою серії АВ № 0850203 від 20.04.2017 року (копія додається) та отримує згідно довідки № 856 від 24.07.2017 року (копія додається) соціальну допомогу, що є додатковим доходом.(а.с.156,159,161-163, 170, 189, 190, 236) Крім того, позивач за первісним позовом користується автомобілем ВАЗ 21063, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.с. 169, т. 2) Згідно матеріалів справи, відповідач за первісним позовом [PERSON] брала участь у матеріальному забезпеченні доньки (а.с. 70-98, т. 2) Однак розмір матеріальної допомоги [PERSON] не впливали та не впливають на повноту матеріального забезпечення [PERSON] її батьком [PERSON]. Щодо посилань відповідача за первісним позовом про те, що у позивача за первісним позовом від попередніх шлюбів наявні ще двоє дітей [PERSON], 03.06.2000р.н., та [PERSON], 27.05.2003р.н., яких необхідно утримувати суд зазначає, що в матеріалах справи наявні довідка інформація про виконавче провадження від 13.10.2017р. та постанова про повернення виконавчого документу стягувану від 11.10.2017р., згідно яких виконавчий лист по стягненню з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], повернуті стягувану, а також наявні заяви колишніх дружин [PERSON] [PERSON] та [PERSON] про те, що вони не мають жодних претензій до [PERSON] (а.с. 104-1100, т.3) Суд також враховує, що станом на момент прийняття рішення у даній справі, [PERSON], 03.06.2000р.н., досяг повноліття. [PERSON] за місцем своєї попередньої роботи у ДНЗ «Ромашка», с. Филенкове, та за місцем проживання, характеризується позитивно неконфліктний, працелюбний, до роботи ставиться добросовісно та відповідально, ввічливий, має дружні відносини у робочому колективі та добросусідські відносини з сусідами, в побуті та громадських місцях веде себе задовільно, приймає активну участь у діяльності ДНЗ та має подяку робітнику дитсадка, приводів у поліцію не мав, що підтверджується відповідними довідкою характеристикою, виданою виконавчим комітетом Филенківської сільської ради №1110 від 08.12.2016р., характеристиками, виданими завідуючою ДНЗ «Ромашка», подякою робітника дитсадка, видану завідуючою ДНЗ «Ромашка», а також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с. 10, 13,14, т. 2, а.с. 237). Стосовно посилань відповідача за первісним позовом на те, що [PERSON] має проблеми зі здоровям, то суд зазначає, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи та є працездатним, докази наявності у [PERSON] тяжкої хвороби яка б унеможливлювала або істотно ускладнювала б [PERSON] працездатність або викликала б необхідність постійного медичного нагляду в матеріалах справи відсутні. Щодо посилань відповідача за первісним позовом про те, що [PERSON] систематично її переслідував, застосовував щодо неї фізичне насилля та погрожував позбавити життя суд зазначає, що на підтвердження вказаних обставин відповідач посилається лише на показання свідків: [PERSON] (мати відповідача за первісним позовом), [PERSON] (хрещеної мати [PERSON]) та [PERSON] (сусідки матері відповідача за первісним позовом) Будь-які інші докази, як то медичні довідки про отримані травми, звернення з відповідними заявами до поліції або наявність кримінальних проваджень за вказаними фактами, відповідачем не надані, а в матеріалах справи такі докази - відсутні. Суд відхиляє показання допитаної в якості свідка, [PERSON] (хрещеної мати [PERSON]), яка повідомила, що [PERSON] вивозив на машині [PERSON] за місто Кобеляки та погрожував позбавити її життя, оскілки про такі обставини свідку стало з телефонної розмови з самою [PERSON], а особисто свідком цих подій вона не була. Суд також критично оцінює показання свідків [PERSON] (мати відповідача за первісним позовом), [PERSON] (хрещеної мати [PERSON]), які повідомили про обставини нанесення тілесних ушкоджень у 2014 році, оскільки свідки є близькими родичами відповідача за первісним позовом та мають упереджене ставлення стосовно позивача за первісним позовом та до даної справи в цілому. Допитана в судовому засіданні [PERSON] (сусідка матері відповідача за первісним позовом [PERSON]М.), повідомила, що пізно ввечері, влітку 2014 року,[ADDRESS], вона почула як сиплеться розбите скло, вийшла на подвіря, подумала, що це крадіжка, але побачила [PERSON] з [PERSON] на руках, чула як кричали, сварились з [PERSON], а коли піднімалася, побачила багато людей і стояла [PERSON], на ній обірвана і скривавлена футболка. Свідок зазначила, що вона нічого не могла зрозуміти. Всі були схильні викликати поліцію, однак поліцію не викликали. Разом з цим, свідок [PERSON] зазначає, що вона не бачила особисто, що б [PERSON] наносив тілесні ушкодження [PERSON], а чула лише сварку. Надаючи оцінку вказаним доказам суд також враховує той факт, що, як повідомила відповідач за первісним позовом, вона сама особисто запропонувала позивачу за первісним позовом, що б їх донька [PERSON] жила у нього протягом робочого тижня, а коли виїжджала на рік на заробітки у [PERSON], також залишила доньку з батьком [PERSON] Суд враховує і той факт, що влітку 2018 року [PERSON] разом з [PERSON] та їх донькою [PERSON], по рекомендації служби у справах дітей, їздили на відпочинок на море. Крім того, суд враховує, що колишні дружини [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не мають до останнього жодних претензій. Колишні дружини та діти [PERSON] та [PERSON] , як було встановлено судом, підтримують з [PERSON] дружні стосунки та спілкуються між собою. За таких обставин, суд критично оцінює твердження відповідача за первісним позовом про те, що [PERSON] систематично її переслідував, застосовував щодо неї фізичне насилля та погрожував позбавити життя. В матеріалах справи наявні наступні висновки органів опіки та піклування : висновок служби у справах дітей Чутівської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],03.02.2012р.н., №1-01-16/34 від 16.01.2017р., затверджений розпорядженням голови Чутівської райдержадміністрації №190 від 21.07.2017р.; висновок служби у справах дітей Чутівської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],03.02.2012р.н., затверджений на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини протоколом №9 від 16.08.2017р. та висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],03.02.2012р.н., затверджений рішенням виконкому Кобеляцької міської ради №574 від 29.08.2017р. (а.с. 106-109, 131-136, т.2, а.с. 20-23, т.3). Згідно з вимогами п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, визначено, що для розв'язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв'язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов'язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за встановленою формою згідно з додатком. Надаючи оцінку вищевказаним висновкам про місце проживання малолітньої [PERSON], 03.02.2012р.н., суд враховує висновок служби у справах дітей Чутівської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],03.02.2012р.н., затверджений на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини протоколом №9 від 16.08.2017р., оскільки вказаний висновок відповідає вимогам чинного законодавства, підготовлений і наданий уповноваженим органом опіки та піклування за місцем фактичного проживання малолітньої дитини на виконання вимог ухвали Чутівського районного суду Полтавської області від 03.08.2017р., з врахуванням проведених співбесід з обома батьками дитини, на підставі аналізу документів, наданих обома батьками, а тому, вказаний висновок є законним, всебічним, повним та обґрунтованим. Разом з цим висновок служби у справах дітей Чутівської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],03.02.2012р.н., №1-01-16/34 від 16.01.2017р., затверджений розпорядженням голови Чутівської райдержадміністрації №190 від 21.07.2017р. та висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],03.02.2012р.н., затверджений рішенням виконкому Кобеляцької міської ради №574 від 29.08.2017р., здійснені на підставі проведеної співбесіди лише з одним з батьків та на підставі дослідження документів, які також надані лише одним з батьків. Крім того, висновок про місце проживання дитини, наданий органом опіки та піклування Кобеляцької міської ради без проведення співбесіди із дитиною та не за фактичним місцем проживання малолітньої дитини [PERSON]. За таких обставин висновок служби у справах дітей Чутівської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],03.02.2012р.н., №1-01-16/34 від 16.01.2017р., затверджений розпорядженням голови Чутівської райдержадміністрації №190 від 21.07.2017р. та висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],[INFO], затверджений рішенням виконкому Кобеляцької міської ради №574 від 29.08.2017р., є необґрунтованими та відхиляються судом. Представником позивача за первісним позовом було заявлено клопотання про визнання неналежним та недопустимим та висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], затверджений рішенням виконкому Кобеляцької міської ради №574 від 29.08.2017р. Однак, суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання у звязку з тим, що вказаний висновок у відповідності до ст.ст. 77, 78 ЦПК України містить інформацію щодо предмета доказування у даній справі та одержаний з дотриманням встановленого законом порядку. Відповідно до висновку служби у справах дітей Чутівської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON],03.02.2012р.н., затверджений на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини протоколом №9 від 16.08.2017р., вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], 03.02.2012р.н., з батьком [PERSON] за адресою: вул. Центральна, 30в с. Филенкове Чутівського району Полтавської області. У судовому засіданні, в присутності фахівців [PERSON], [PERSON] та [PERSON], була заслухана думка дитини [PERSON], 03.02.2012р.н., яка повідомила, що хоче жити з батьком у с. Филенкове, де у неї багато друзів, а з мамою їй не цікаво. Згідно зі\~статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач за первісним позовом [PERSON] створив усі належні умови для проживання та виховання доньки [PERSON], позитивно характеризується за місцем свого проживання, праці, врахувавши висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання [PERSON], 03.02.2012р.н., з батьком [PERSON], з яким вона наразі і проживає, враховуючи думку дитини - [PERSON] суд, в контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON], 03.02.2012р.н., з батьком [PERSON] за адресою: вул. Центральна, 30в с. Филенкове Чутівського району Полтавської, у звязку з чим, первісні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню . Щодо посилань відповідача за первісним позовом [PERSON] на принцип, закріплений в 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, якою закріплено суд враховує, що Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року не є частиною національного законодавства, у той час як Конвенція про права дитини, у якій закладено принцип «інтересів дитини понад усім», ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року. Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04.04.2018р. по справі №756/2109/16-ц та постанові від 02.08.2018р. по справі №459/1640/17. З огляну на вищевикладене, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення первісного позову [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з ним, то зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з нею задоволенню не підлягає. У відповідності до ст. 51 Конституції України\~батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обовязок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в\~ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками свого обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як розяснено в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Статтею 183 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч. 2\~ст. 182 СК України\~). При цьому статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Враховуючи, що суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON], з огляду на відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття є законними та обґрунтованими. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову та згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми виплати за один місяць. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що інші судові витрати, повязані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з огляду на задоволення первісного позову, в силу\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору за подання первісної позовної заяви в частині визначення місця проживання дитини підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом, а судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в частині стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом на користь держави. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом понесені витрати у сумі 4000,00 грн., повязані з правничою допомогою адвоката, що підтверджуються договором про надання правової допомоги №41/2 від 05.07.2017р., квитанцією №32/ПО від 11.10.2017р., рахунком витрат на правову допомогу від 27.10.2017р., які також підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved