Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до [PERSON] в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 20.05.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] серії ВРК №736942. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що так як вона особа похилого віку їй потрібна була людина, яка б на старість зуміла надати догляд. В 2011 році вона запропонувала [PERSON] укласти угоду, згідно якої він буде доглядати до кінця життя за нею та надавати довічне утримання, взамін чого вона переоформить на нього житловий будинок або складе заповіт. У 2-11 році [PERSON] разом з нею прибули до м.Монастириська для укладення вказаного договору довічного утримання або заповіту. Їй надали підписати документи, проте зі змістом її не ознайомлювали. Проте після підписання угоди, [PERSON] не виконував свої обовязки, не надавав їй утримання і не здійснював догляд. В звязку з цим вона вирішила розірвати вказаний договір. У березні 2015 року її адвокатом було направлено запит до КП Монастириське РБТІ для отримання копій правовстановлюючих документів на її будинок. 01.04.2015 року на адресу її адвоката було надіслано відповідь із доданим договором купівлі-продажу від 20.05.2011 року з якої вона дізналась, що згідно договору купівлі-продажу від 20.05.2011 року вона продала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Шевченка №10 с.Вістря Монастириського району Тернопільської області за 116246 грн. Жодних коштів за цим договором вона не отримувала. Також в позовній заяві зазначає, що відповідач став власником її будинку внаслідок її помилки. В силу похилого віку і за станом здоровя, укладаючи з відповідачем договір, вона мала на меті відчуження на користь [PERSON] будинку, який є її єдиним житлом, лише за умови довічного утримання, або заповіту, і якби не помилка в правовій природі правочину та його правових наслідках, договір не був би укладений. Коштів, які зазначені в договорі купівлі-продажу вона не отримувала, а ще сама змушена була платити гроші за нібито оформлення договору довічного утримання чи заповіту. Ключі від будинку вона не передавала. З 2011 року по сьогоднішній день вона постійно сплачує за комунальні послуги, а тому вважає договір купівлі-продажу недійсним та таким, що укладений під впливом помилки. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилась, суду через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, суду через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши в попередньому судовому засіданні матеріали цивільної справи, заслухавши доводи сторін у справі, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує: чи не відмовляється позивач від позову, чи визнає позов відповідач. Суд має право в попередньому судовому засіданні ухвалити судове рішення у разі визнання позову, в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Як встановлено в попередньому судовому засіданні, доводи позивача зводяться до помилки щодо природи правочину. Частина 3 ст. 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як зазначила позивач в позовній заяві, вона не мала наміру продавати своє житло і на це не було її волі. Підписала дану угоду тільки тому, що є похилого віку, зазначених в договорі грошей вона не отримувала, ключі від дому не передавала, з 2011 року по сьогоднішній день постійно сплачувала за комунальні послуги, оскільки вважала його своїм, на що відповідачем не було подано заперечень до чи в попередньому судовому засіданні. Крім того, відповідач, згідно поданої заяви про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним; істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання в попередньому судовому засіданні відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд приймає таке визнання і виносить рішення про задоволення позову повністю. На підставі викладеного

Outcome: approved