Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Попівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що розташована: Чернігівська область Новгород-Сіверський район Попівська сільська рада загальною площею 5,56 умовних кадастрових га., свій позов мотивує тим, що після смерті його (баби по батьковій лінії) [PERSON] спадщину прийняв його батько [PERSON] , але нотаріально не оформляв своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, за заявою позивача в нотаріальній конторі заведена спадкова справа. До спадкового майна увійшло також право на земельну частку(пай), яке належало [PERSON] , на даний час сертифікат про право на земельну частку (пай), серії ЧН №0155498 втрачений, з цього приводу він звертався до ЗМІ. Іншим не судовим шляхом визнати право на земельну частку (пай) не можливо, тому змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, але надали суду заяву в якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити повному обсязі, справу просили розглянути за їх відсутності. Представник відповідача Попівської сільської ради Новгород-Сіверського районну Чернігівської області, в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що за життя [PERSON] отримав сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ЧН №0155498 від 10.12.1996 року, який посвідчував право на земельну частку (пай) розміром 5.56 умовних кадастрових гектарах, на території Попівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.(а.с.10) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2000року [PERSON] померла [INFO] .(а.с.6) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.05.2019року [PERSON] помер [INFO] .(а.с.5) Згідно довідки Попівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №180 від 23.04.2020року [PERSON] 1939року народження, який помер [INFO] володів спадковим майном [PERSON] (а.с.9) Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2019року [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] (а.с.8) З приводу втрати оригіналів сертифікату позивач звертався до ЗМІ «Сіверський Край» (а.с.12) За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Отже на день смерті [PERSON] належало тільки право на земельну частку(пай), тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved