Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим. Також просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином [PERSON] повноліття. В позові [PERSON] зазначила, що з 2005 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від спільного життя мають неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відношення припинено в серпні 2019 року. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сім`єю. Спільне життя з відповідачем не склалося, через не можливість проживати разом, як сім`я, спільно виконувати сімейні обов`язки. Посилаючись на дані обставини, позивач просила розірвати шлюб з [PERSON] . Після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON] . Окрім того зазначила, що сини [PERSON] та [PERSON] проживають разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього аліментів в зазначеному в позові розмірі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 15.07.2005 року Старостинською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №5 (а.с.7) Від спільного життя мають двох неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження наявними в матеріалах справи. (а.с.8,9) Сини проживають разом з матір`ю. Сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають з серпня 2019 року. Причиною розпаду сім`ї є не можливість проживати разом, як сім`я, спільно виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми. Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Спору щодо місця проживання дітей та поділу майна подружжя не має. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища - [PERSON] . Окрім того, суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. П. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ст. 191 ч. 1 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При таких обставинах, суд врахувавши приписи ст.182 СК України, прийшов до висновку, що на користь [PERSON] на утримання синів [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, належить стягнути з відповідача аліменти в розмірі однієї третини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду - 15.10.2019 року та до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а після цієї дати стягувати аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На підставі ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, а також на користь [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 115, ст. 180, 181, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved