Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЕВІТА-СЕРВІС» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, який в подальшому уточнив, посилаючись на те, що він з 13.12.2013 року по 26.05.2014 року працював у ТОВ «ЕВІТА-СЕРВІС» на посаді охоронника, що підтверджується записами в трудовій книжці. Йому нарахована та не виплачена заробітна плата: за грудень 2013 року 773 грн. 81 коп., за січень 2014 року 1 220 грн., за лютий 2014 року 1 220 грн., за березень 2014 року 1 220 грн., що підтверджується довідкою про доходи. Крім того, відповідач не нарахував та не виплатив йому заробітну плату: за квітень 2014 року 1220 грн., за травень 2014 року 963 грн. 16 коп. Всього заборгованість за заробітною платою становить 6 616 грн. 87 коп. Посилаючись на вищевикладені обставини просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВІТА-СЕРВІС» заборгованість по заробітній платі в розмірі 6 616 грн. 87 коп., суму середнього заробітку, яка підлягає стягненню за вже наявний час затримки розрахунку в розмірі 25 142 грн. 22 коп., суму компенсації за невикористану відпустку в розмірі 406 грн. 70 коп., суму компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в розмірі 5 317 грн. 61 коп., та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., що всього становить 47\~483 грн. 40 коп. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, представник позивача надав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, взявши до уваги надану представником позивача, заяву, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 13.12.2013 року по 26.05.2014 року працював у ТОВ «ЕВІТА-СЕРВІС» на посаді охоронника, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 9). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно із ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як вбачається з довідки вих. № 1403/1ю від 14.03.2016 року, виданої комерційним директором ТОВ «ЕВІТА-СЕРВІС», розмір заробітної плати [PERSON] за цей період становить: грудень 2013 року 773 грн. 81 коп., січень 2014 року 1 220 грн., лютий 2014 року 1 220 грн., березень 2014 року 1 220 грн., квітень 2014 року 1\~220 грн., травень 2014 року 1016 грн. 67 коп. Кількість днів невикористаної відпустки становить 12 календарних днів. Заборгованість по заробітній платі [PERSON] з вирахуванням податків становить 3 106 грн. 45 коп., заборгованість зі сплати компенсації за невикористану відпустку становить 485 грн. 31 коп. Відповідачем по справі не надано жодних доказів виплати позивачу заробітної плати у повному обсязі та у встановлені законом строки. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Норма п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (Постанова КМУ від 08.02.1995 року № 100) вказує на наступне: Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. За час затримки з дня звільнення (26 травня 2014 року) до дня подання заяви про збільшення розміру позовних вимог (25 січня 2015 року) пройшло 414 робочих днів. Виходячи з розрахунку, наданого позивачем,сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню за вже наявний час затримки розрахунку, становить 23\~502 грн. 51 коп. У звязку з триваючим порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати, остання підлягає індексації, в тому числі з урахуванням індексу споживчих цін за грудень 2015 року, який не міг бути врахований на час подання позовної заяви. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до п. З Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Відповідно до абз. 6 ч. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих-цін, поділений на 100 відсотків. Таким чином, сума компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати обраховується відповідно до наведеного позивачем розрахунку і становить 5317,61 грн. Крім матеріальної шкоди у формі системної несплати позивачеві заробітної плати, в результаті неправомірних дій керівництва відповідача, позивач відчуває сильний емоційний стрес, наслідками якого стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, стан тривожності, підвищена нервозність, слабкість та депресія. Усвідомлювання того факту, що права та законні інтереси позивача грубо порушуються, і це ставить позивача та його сімю у вкрай тяжкий матеріальний стан, завдає позивачеві великі душевні страждання та біль, які лише підвищуються з часом. Нормальний уклад життя позивача був порушений. Позивач перебуває постійно в стані психологічного дискомфорту, так як постійно відчуває гостру несправедливість внаслідок порушення його трудових прав; має відчуття безпорадності, роздратованості на власне безсилля змінити що-небудь; відтак, повернення до звичайного способу життя для нього не виявляється можливим. Через неправомірні дії відповідача позивач не має можливості продовжувати активне громадське життя та відчувати себе повноправним членом суспільства. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка була заподіяна неправомірними діями відповідача, позивач керувався вимогами розумності, виваженості та справедливості, встановленими ч.З ст. 23, ст. 1167 ЦК України, методичними рекомендаціями «Про відшкодування моральної шкоди» (лист Міністерства юстиції України від 13.05.2004 року № 35-13/797), оскільки інших критеріїв визначення розміру відшкодування законодавством не передбачено, а також відповідно до ст. 8 ЦПК України по аналогії права. Пунктом 6.4. «Методичних рекомендацій відшкодування моральної шкоди», затверджених листом Міністерства юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 року звертається особлива увага судів на те, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Сума моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, а саме 10000 грн., є адекватною нанесеній йому моральній шкоді. Постанова Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звертає особливу увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved