Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій за договорами позики. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області у справі № 751/9066/15 від 10.04.2019 року про стягнення заборгованості за договором позики стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу за договором позики у розмірі - 9 240,00 грн., пеню за період з 20.12.2017 року по 20.12.2018 року - 3 152,99 грн., річні у розмірі 25 % за період з 01.01.2016 року по 20.12.2018 року - 6 860,38 грн., інфляційні збитки за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 рік - 3 310,69 грн., а всього 22 564,06 грн. За рішенням суду грошові зобов`язання [PERSON] не виконані, сума боргу на користь позивача за договором позики не сплачена. Враховуючи те, що відповідач досі не повернув суму позики, він не звільняється від сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми позики за кожен день прострочення, інфляційних витрат та річних процентів. Сума пені з 21.12.2018 року по 02.12.2019 року становить 3 071,73 грн. Проценти річних у розмірі 25 % за період з 21.12.2018 року по 02.12.2019 року становлять 2 196,08 грн. Інфляційні збитки становлять за період з 21.12.2018 року по 02.12.2019 року 327,10 грн. [PERSON] до суду не з`явився, від позивача до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутність та підтримання позову. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07 липня 2015 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір фінансової допомоги, наданої на поворотній основі №1 (позики), у відповідності до якого відповідач отримав від ФОП [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 9 240 гривень. Факт отримання грошових коштів підтверджується особистим написом та підписом зробленим відповідачем на договорі позики - 07.07.2015 року. Відповідно до п.1.1 договору позики, кінцевий строк повернення позики 31 грудня 2015 року. Згідно п.3.2 договору, Позичальник зобов`язувався у випадку порушення строків повернення зворотної фінансової допомоги сплатити Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки належного платежу, інфляційні витрати за весь час прострочення, а також 25 процентів річних від простроченої суми. 20 грудня 2016 року між ФОП [PERSON] (Цедентом) та [PERSON] (Цесіонарієм) укладено договір цесії №1, згідно якого Цедент передає, а Цесіонарій приймає на себе вимогу першого і стає новим кредитором позичальника [PERSON] . 24 червня 2017 року на адресу було направлено лист-вимогу № 8 від 22.06.2017 року про повернення боргу, яка була отримана відповідачем 29.06.2017 року. Сума заборгованості [PERSON] за договором № 1 фінансової допомоги, наданої на поворотній основі від 07 липня 2015 року та договору цесії № 1 від 20 грудня 2016 року складає 22 564 гривні 06 коп., із яких: сума основного боргу за договором позики - 9 240 гривень, пеня за період з 20.12.2017 по 20.12.2018 - 3 152, 99 гривень, річні у розмірі 25% за період з 01.01.2016 по 20.12.2018 - 6 860, 38 гривень, інфляційні збитки за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 - 3 310, 69 гривень. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнено з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ): суму основного боргу за договором позики у розмірі - 9 240 гривень; пеню за період з 20.12.2017 по 20.12.2018 - 3 152, 99 гривень; річні у розмірі 25% за період з 01.01.2016 по 20.12.2018 - 6 860, 38 гривень; інфляційні збитки за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 - 3 310, 69 гривень, а всього - 22 564 (двадцять дві тисячі п`ятсот шістдесят чотири) гривні 06 коп. За рішенням суду грошові зобов`язання [PERSON] не виконані, сума боргу на користь позивача за договором позики не сплачена. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник несе відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений термін відповідно до умов договору. Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Часиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій за договором позики, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 133, 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 768 гривні 40 копійок по оплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved