Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача - Часовоярської міської ради про визнання права власності, в якому просить визнати за позивачем [PERSON], право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою [ADDRESS] яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), віднесена до категорії земель житлової та громадської забудови, площею 0.0655 га. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 листопада 2008 року придбав у [PERSON] за договором купівлі продажу: будинок за адресою [ADDRESS] зі всіма спорудами та забудовами загальною площею 87,5 кв.м, житловою площею 57,0 кв.м, на земельній ділянці Артемівської міської ради, розміром 0.0655 га, яка на час укладення Договору землі значилася за Артемівською міською радою, а після проведення адміністративної реформи за Часовоярською міською радою. Договір було укладено 05 листопада 2018 року, посвідчено приватним нотаріусом [PERSON], про, що було внесено відомості до Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру правочинів. Зазначає, що, протягом десяти років він використовував будинок та відведену під нього земельну ділянку як повноправний власник. Однак, в 2018 році родина позивача вирішила переїхати на постійне місце проживання до Закарпатської області та бажала продати будинок в м. Часів Яр. Отримавши консультацію приватного нотаріуса, йому повідомлено про те, що на день укладення Договору з [PERSON] не існувало вимог щодо відчуження з будинком і земельної ділянки окремо, адже вона слідувала за цільовим призначенням за об'єктом нерухомого майна (ділянка для обслуговування та будівництва житлового будинку). На теперішній час правила продажу будинків змінилися, тому він має надати документ, що підтвердить його право власності на вказану земельну ділянку під об'єктом нерухомого майна. Після чого, позивач звернувся до ПП«Фірма «Інженер», що підготувала технічну документацію для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, оскільки у попередньої власниці був лише Державний акт від 22 січня 2010 року [NUMBER] та рішення Часовоярської міської ради від 19 листопада 2008 номер 5/27-328, для попереднього внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку. Так, без внесення попередньо відомостей про колишню власницю та без Витягу з Державного кадастру, не зміг би звернутися до суду та підтвердити спроби вирішити питання про реєстрацію права власності в позасудовому порядку. До того ж, змінилися вимоги ст. 126 Земельного кодексу України щодо документів підтверджуючих право та порядку переходу права власності на земельну ділянку. На теперішній час, до Державного кадастру внесено відомості про те, що право власності на земельну ділянку належить [PERSON], яка на теперішній час є померлою. У зв'язку з чим просить визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою [ADDRESS] яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), віднесена до категорії земель житлової та громадської забудови, площею 0.0655 га. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Представник відповідач ау судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у заяві по суті спору позовні вимоги визнав у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечував. У відповідності до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Договором купівлі-продажу жилого будинку від 05 листопада 2008 року, підтверджено, що [PERSON] купив у [PERSON] жилий будинок зі всіма спорудами та забудовами, що розташований в [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 600,00 кв.м. На цій земельній ділянці розташовані:один жилий будинок, розмір жилої площі 57,00 кв.м., загальної корисної - 87,50 кв.м., шлакоблочний,позначений на плані літерою А- 1а,а, літня кухня - Б, сарай - В, убиральня - Г, сарай -Д, сарай - Ж, огорожа - № 1-4 замощення - № 5,7, колонка питна - № 6. Даний договір зареєстровано в реєстрі за №9018 та посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу [PERSON]С.(а.с.9) Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 18.11.2008 року, власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON]. (а.с.11) Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1403317582018 від 11 травня 2018 року, власником земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою [ADDRESS] є [PERSON] на підставі державного акту від 22 січня 2010 року серії [NUMBER]. (а.с.12-14) Із технічного паспорту, виданим КП «Артемівське БТІ» від 27 жовтня 2008 року, убачається, що власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], (попередній власник [PERSON]) (а.с.15-18). Згідно актового запису про смерть №616 від 21 червня 2011 року, наданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] Згідно відповіді Першої Бахмутської державної нотаріальної контори від 23 листопада 2018 року за №2748/01-16 та Інформаційної довідки за Спадкового реєстру №54202954 від 23 листопада 2018 року, вбачається, що Першою бахмутською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа на майне [PERSON], яка померла [INFO], за номером у нотаріуса 368/2011 від 06 липня 2011 року, де з заявою про прийняття спадщини від 06 липня 2011 року за № 81 звернувся син померлої [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину н видавалось. (а.с.65-66). Відповідно до ч. 1 ст. 381 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Питання виникнення права власності або права користування земельними ділянками урегульовані Земельним кодексом України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] що підтверджено Договором купівлі-продажу від 05 листопада 2008 зареєстрованого в реєстрі за №9018 та посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу [PERSON] До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить права власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до п. «е» ст. 141 ЗК України (далі - ЗК України), підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Згідно статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка е необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до підпункту «г» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в якому зазначено, що з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК України. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки право на земельну ділянку у позивача як у набувача житлового будинку [ADDRESS] виникає з моменту набуття права власності на будинок, що знайшло своє підтвердження, незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку, у той час, як у продавця нерухомості - припиняється з моменту виникнення права власності на нерухомість у покупця. З огляду на викладене та

Outcome: approved