Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаною заявою, у якій, з урахуванням заяві від 16.07.2014 р., просить: - винести рішення про усиновлення ними дітей - [PERSON] та [PERSON]; - записати його батьком дітей - [PERSON] та [PERSON], та внести ці зміни до актових записів про їх народження; - змінити прізвища дітей - [PERSON] та [PERSON], на [PERSON] та внести ці зміни до актових записів про їх народження; - змінити по батькові дітей - [PERSON] та [PERSON], на [PERSON] та [PERSON] та внести ці зміни до актових записів про їх народження. Бердичівська районна державна адміністрація Житомирської області та [PERSON] заяву підтримали та просили задовольнити. Виконавчий комітет Старосолотвинської Сільської ради Бердичівського району Житомирської області свою позиції щодо заяви не повідомив. Діти [PERSON] та [PERSON] висловили думку про те, що хочуть бути усиновленими [PERSON], оскільки він ними опікується дуже довгий час, вони вважають його своїм батьком. Також вони пояснили, що хочуть змінити своє прізвище [PERSON] на [PERSON], по батькові [PERSON] та [PERSON] на [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до статті 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Статтею 6 Сімейного кодексу України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. [PERSON] народився [INFO] р. у с. Старий Солотвин Бердичівського району Житомирської області (актовий запис № 2 від 13.03.1998 р.), його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.1998 р., виданим Виконавчим комітетом Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 13). [PERSON] народилась [INFO] р. у с. Старий Солотвин Бердичівського району Житомирської області (актовий запис № 3 від 28.01.2000 р.), її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.01.2000 р., виданим Виконавчим комітетом Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 14). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] можуть бути усиновленими. Частиною першою, абзацом першим частини другої статті 211 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п'ятнадцять років. Статтею 212 Сімейного кодексу України визначено, що не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім'ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за злочини проти життя і здоров'я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; 11) за станом здоров'я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3 - 6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Судом при розгляді справи не виявлено обставин, які б у відповідності до вказаних вище положень статей 211 та 212 Сімейного кодексу України забороняли (перешкоджали) [PERSON] бути усиновлювачами. Так, [PERSON] народився [INFO] р., що підтверджується його паспортом серії [NUMBER] від 19.03.19997 р., виданим Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області (а. с. 6), тобто не молодше двадцяти одного року та старший за дітей, яких він бажає усиновити, більше як на п'ятнадцять років. У матеріалах справи відсутні будь-яки докази того, що [PERSON] обмежений у дієздатності або визнаний недієздатним, позбавлений батьківських прав, і ці права не були поновлені, був усиновлювачем (опікуном, піклувальником, прийомним батьком, батьком-вихователем) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім'ї або дитячого будинку сімейного типу) з його вини, був засуджений за злочини проти життя і здоров'я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, а також того, що його інтереси суперечать інтересам дітей - [PERSON] та [PERSON]. При цьому судом встановлено, що [PERSON] не перебуває на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, має постійне місце проживання та постійний заробіток (доход), не страждає на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, непогашеної чи не знятої в установленому законом порядку судимості не має, за станом здоров'я не потребує постійного стороннього догляду, є громадянином України, у шлюбі з особою, яка не може бути усиновлювачем, не перебуває, що підтверджується висновком про стан здоров'я особи від 03.07.2014 р. (а. с. 8), довідкою № 28 від б/д лікаря-нарколога (а. с. 9), довідкою № б/н від 23.06.2014 р. лікаря-психіатра (а. с. 10), довідкою від 03.07.2014 р. про результати тесту на ВІЛ (а. с. 11), довідкою № 384-03072014/18210 від б/д (станом на 04.07.2014 р.) Управління інформаційно-аналітичного забезпечення Управління МВС України в Житомирської області (а. с. 12), довідкою від 16.06.2014 р. № 208 та характеристикою від 03.07.2014 р. № 243, виданими Старосолотвиньскою сільською радою Бердичівського району Житомирської області (а. с. 17, 18), актом обстеження житлово-побутових умов, затвердженим 08.07.2014 р. начальником служби у справах дітей Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області (а. с. 19). Таким чином, [PERSON] може бути усиновлювачем. Відповідно до частини першої статті 217 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згідно зі статтею 219 Сімейного кодексу України визначено, що усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: 1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім'ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. [PERSON], яка, як було встановлено раніше, є матір'ю дітей - [PERSON] та [PERSON], надала згоду на усиновлення дітей [PERSON], що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою від 20.06.2014 р., а також особистими поясненнями. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2013 р. у справі № 0603/5472/12, яке не оскаржувалось, [PERSON], який, як було встановлено раніше, є батьком дітей - [PERSON] та [PERSON], було позбавлено батьківських прав щодо цих дітей (а. с. 16). Таким чином, згода батька дітей - [PERSON] та [PERSON], на усиновлення останніх непотрібна. Частиною першою, другою та четвертою статті 218 Сімейного кодексу України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров'я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім'ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Як зазначалось раніше, діти [PERSON] та [PERSON] висловили думку про те, що хочуть бути усиновленими [PERSON], вони вважають його своїм батьком. Частинами першою та другою статті 224 Сімейного кодексу України встановлено, що суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров'я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров'я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Як було встановлено судом раніше, [PERSON] не перебуває на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, має постійне місце проживання та постійний заробіток (доход), не страждає на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, непогашеної чи не знятої в установленому законом порядку судимості не має, за станом здоров'я не потребує постійного стороннього догляду, є громадянином України, у шлюбі з особою, яка не може бути усиновлювачем, не перебуває. [PERSON] пояснив, що шлюб з [PERSON] він зареєстрував у 2007 р., однак фактично з нею та дітьми - [PERSON] та [PERSON], проживає з 2005 р. Весь цей час він піклувався про них, виховував, ставився як до своїх дітей. Вказані пояснення підтвердила [PERSON], також ці пояснення підтверджуються і поясненнями самих дітей, останні висловили бажання про те, що б [PERSON] їх усиновив. Орган опіки та піклування - Бердичівська районна державна адміністрація Житомирської області на виконання частини другої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України надав Висновок, у якому зазначив, що вважає усиновлення дітей - [PERSON] та [PERSON], [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей (а. с. 28 - 30). Беручи до уваги наведене, суд вважає, що [PERSON] здатен забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дітей - [PERSON] та [PERSON], а тому його заява в частині усиновлення підлягає задоволенню шляхом оголошення його усиновлювачем цієї дитини. Статтею 229 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір'ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Відповідно до частини четвертої статті 218 Сімейного кодексу України згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім'ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Згідно з абзацом першим частини першої, частинами другою та четвертою статті 231 Сімейного кодексу України якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Як зазначалось раніше, діти [PERSON] та [PERSON] висловили думку про те, що вважають [PERSON] своїм батьком та бажають змінити своє прізвище [PERSON] на [PERSON], по батькові [PERSON] та [PERSON] на [PERSON] та [PERSON]. Зважаючи на вказане, суд задовольняє заяву [PERSON] в частині запису його батьком дітей [PERSON] та [PERSON] та зміни їхніх прізвища та по батькові.

Outcome: approved