Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування арешту нерухомого майна, а саме 462/1000 частку квартири [ADDRESS] накладений постановою державного виконавця Першої ДВС у Приморському районі м. Одеси від 21 січня 2006 року за № АА № 147204. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом від 20 жовтня 2009 року № 7-1345 після смерті [PERSON] 18 липня 2018 року Шостою одеської держаною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу за № 248/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію Спадкової справи № 52650778 від 18 липня 2018 року та довідкою Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса за № 2927с/02-14 від 17 грудня 2019 року. При оформленні свідоцтва про право на спадщину йому стало відомо, що на саме 462/1000 частку квартири [ADDRESS] , яка є предметом спадщини, постановою державного виконавця Першої ДВС у Приморському районі м. Одеси від 21 січня 2006 року за № АА № 147204 накладено арешт, тому він позбавлений можливості прийняти спадщину, у зв`язку із наявністю арешту на майно. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду з дійсним позовом про скасування арешту. Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03 березня 2020 року. У судове засідання 03 березня 2020 року з`явився представник позивача. Розгляд справи відкладено на 05 травня 2020 року, з підставі неявки представника відповідача. Судове засідання 05 травня 2020 року відкладено на 29 липня 2020 року, з підстав неявки сторін по справі. У судове засідання 29 липня 2020 року з`явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити. У судове засідання 29 липня представник відповідача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до заповіту від 20 жовтня 2009 року за № 7-1345 є власником усього його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, після смерті його діда [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Згідно витягу з Спадкового реєстру № 52650778 від 18 липня 2018 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] зареєстрована спадкова справа № 248/2018. Єдиним спадкоємцем згідно Довідки Приморської державної нотаріальної контори № 2927с від 17 грудня 2019 року є позивач [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки № 155370148 від 07 лютого 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 2829870 накладено арешт на підставі постанови серія АА № 147204 від 21 січня 2006 року Першим ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі на 462/1000 частини квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Наявність даної заборони стало перешкодою в отриманні Позивачем Свідоцтва про право на спадщину та реалізації його права на отримання спадщини. 28 березня 2019 року Позивач звернувся до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси з заявою про зняття арешту з всього рухомого та нерухомого майна та заборони на його відчуження. Як вбачається з листа № 12699 від 01 квітня 2019 року Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси перевірити матеріали виконавчого провадження та надати правову оцінку накладення арешту на майно на підставі постанови серія АА № 147204 від 21 січня 2006 року Першим ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі та скасувати даний арешт не вдається можливим, оскільки матеріали виконавчого провадження за знищено. Повідомленням Одеського державного нотаріального архіву № 967/01-18 від 19 березня 2019 року зазначено, що за № 40, серед документів, переданих на державне зберігання міститься інформація, що Шостою одеською державною нотаріальною конторою 30 січня 2006 року дійсно було накладено арешт на 462/1000, на підставі Постанови відділу державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси 21 січня 2006 року. Відомості щодо зняття арешту в матеріалах справи відсутні. Крім того, судом встановлено, що вказана заборона накладена у процесі виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 200 5 року у цивільній справі № 2-3561/05 за позовом [PERSON] до [PERSON] . Відповідно до листа Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди знищена, з підстав закінчення строку зберігання справи. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21. 04. 1999 р., в редакції Закону від 16. 02. 2010 р. виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 38 цього Закону, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. 02. 06. 2016 р. було прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції № 1404-VIII. Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07. 03. 2018 р. (надалі Закон № 1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Порядок зняття арешту визначений ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Положенням ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частина 1, 2 статті 50 та частина 3 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на 30.05.2012 року) передбачає, що: 1. У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. 2. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. 3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів зняття арешту з 462/1000 частини квартири [ADDRESS] , що належали на праві власності [PERSON] . Наразі вказане виконавче провадження закінчене та матеріали знищенні. Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами про зняття виконавцем арешту з усього майна або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суду не надано доказів, що на теперішній час відповідачем пред`явленні до виконання виконавчі документи. З огляду на це, суд вважає, що відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. Суд, враховуючи те, що при знищені матеріалів виконавчого провадження не було вирішено питання про скасування арешту майна, й те, що боржник наразі помер, а відповідач не висунив вимоги до спадкоємців у встановлені строки, вважає за можливим позов задовольнити. У зв`язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна позивача, так як власник майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved