Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], уточнивши який, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 64, по вул. Кордонна в м. Одеса. Позов обґрунтований наступними обставинами. [PERSON], є власником житлового будинку № 64 по вул. Кордонна в м. Одесі. 31 липня 2009 року, позивач як власник добровільно, дав згоду на реєстрацію місця проживання в житловому будинку № 64 по вул. Кордонна в м. Одесі [PERSON] Відповідач на той час продала свою квартиру і потребувала реєстрації місця проживання з метою працевлаштування. З моменту реєстрації, тобто уже понад десять років, відповідач, не проживала ні одного дня у вищезгаданому житловому будинку. Позивач зазначає, що у звязку з реєстрацію відповідача, порушується його право користування житловим будинком, так як на відповідача нараховуються платежі за житлово - комунальні послуги. Витрати по утриманню житлового будинку [PERSON] несе особисто і ці витрати є для нього істотними. [PERSON] не проживає у житловому будинку № 64 по вул. Кордонна в м. Одесі і не бажає в добровільному порядку подати заяву про зняття її з реєстраційного обліку та зареєструватися по фактичному місцю проживання, чим обмежує право позивача користування та розпорядження власним майном. Представник позивача до канцелярії суду надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати в її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухваленні судом заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, відзиву на позов до суду не надала, в судове засідання не зявлялась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подавала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв'язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, викладеної в\~письмовій заяві,\~суд ухвалює\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~матеріалах справи\~доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 64 по вул. Кордонна в м. Одесі, що підтверджується копією рішення суду від 02 серпня 2005 року № 2-7197/2005 (а.с. 14), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09 листопада 2006 року № 12447137 (а.с. 13), а також копією технічного паспорту виготовленого на житловий будинок, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Кордонна, 64 (а.с. 16). Із довідки виписки із домової книги про склад сім'ї та реєстрацію від 29 листопада 2018 року вбачається, що у вказаному будинку зареєстровано відповідача [PERSON] (а.с. 4). Із акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 29 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON], не проживає за адресою: [INFO], з моменту реєстрації 31 липня 2009 року, тобто уже понад десять років (а.с. 5). [PERSON] набула право користування будинком позивача, та була зареєстрована в ньому, з добровільної згоди позивача. Суд вважає доведеним той факт, що [PERSON], будучи зареєстрованою за адресою: [INFO], не проживає за зазначеною адресою, що надає позивачу право звертатися до суду з позовом про визнання її такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Крім того, реєстрація відповідача в квартирі, яка належить позивачу на праві власності, істотно порушує його право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони\~\~виникли в звязку із припиненням права користуванням чужим майном, а тому регулюються\~Главою 32 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Ч. 1 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Задовольняючи позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду, \~яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved