Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 16.12.1995 року померла її баба [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. 15.11.1991 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла позивачу належний їй житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по вул. Першотравнева, 2 в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, власником якого вона була. Позивач вказує, що до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Першотравнева, 2 в с. Дубове, Ковельського району. Після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в володіння та управління спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно. Оскільки право власності на будинок не зареєстровано, позивач не має змоги оформити спадкових прав. Зазначає, що є спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці відсутні. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Першотравнева, 2 в с. Дубове, Ковельського району, в порядку спадкування після смерті 16.12.1995 року [PERSON] Позивач та її представник в судове засідання не зявились, представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти\~його\~задоволення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Правовідносини, які відповідають встановленим фактам, врегульовані Перехідними та Прикінцевими положеннями ЦК України 2003 року та нормами ЦК України 1963 року. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Статтею 548 ЦК (в редакції 1963 року) визначено, що для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. При цьому згідно ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 15.11.1991 року заступником голови сільської ради народних депутатів Ковельського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за № 19, [PERSON] заповіла житловий будинок і над відрі споруди внучці [PERSON]. Як слідує з копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] одружились 19.05.1994 року. Після одруження подружжю присвоєно прізвища «Трофімук». Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 196530, виданого повторно 06.01.2017 року Ковельським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області доводиться та обставина, що [PERSON] померла 16 грудня 1995 року у віці 75 років. Як вбачається з відповіді Ковельської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], яка померла 16 грудня 1995 року спадкова справа не заводилась. В судовому засіданні встановлено, що до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Першотравнева, 2 в с. Дубове, Ковельського району, Волинської області. Як вбачається з довідки, виданої Дубівською сільською радою Ковельського району, згідно записами в по господарській книзі по селу Дубове за № 32 за 1995 рік, рахувалось господарство робітничого типу, головою якого була [PERSON], яка постійно була зареєстрована і проживала з 1967 року по 16.12.1995 року в житловому будинку по вул. Першотравнева, 2 в с. Дубове, Ковельського району і була виписана у звязку з смертю. Від імені [PERSON] в Дубівській сільській раді 15.11.1991 року за № 19 посвідчувався заповіт. Заповіт не змінено та не відмінено, заборони (арешту) на майно [PERSON] не накладено. З дня смерті [PERSON] спадщину прийняла її онука [PERSON], яка вступила в управління і володіння спадковим майном з 16.12.1995 року, проводить догляд за будинком, сплачує платежі, обробляє земельну ділянку. Як вбачається з копії технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Першотравнева, 2 в с. Дубове, Ковельського району побудований у 1967 році, тобто за життя спадкодавця. Загальна площа житлового будинку складає 29,5квадратних метри, житлова площа складає 21,0 квадратних метри, допоміжна площа приміщень становить 8,5 квадратних метри. Технічна документація не містить відміток про наявність самовільного будівництва. Право власності на нерухоме майно за адресою: Ковельський район, с. Дубове, вул. Першотравнева, 2 не зареєстровано. Судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено довідкою Дубівської сільської ради Ковельського району за № 826, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину, відповідно до вимог п. 1 ч.1\~ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).\~\~ Відповідно до\~ст. 550 ЦК України\~(в редакції 1963 року), якщо спадкоємець в установлений\~ст. 549 ЦК України\~строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування»,\~яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Отже, встановивши факт прийняття позивачем спадщини за заповітом після смерті [PERSON], суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки відповідно до ч. ч.1 та 2 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) позивач є такою, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняла спадщину померлої [PERSON], а перешкодою для захисту її порушеного права на спадщину в позасудовому порядку є відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.\~ З урахування викладеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання за позивачем права власності на спадщину, відкриту після смерті [PERSON], що буде направлено за захист майнових інтересів позивача, оскільки будь-який інший спосіб захисту відсутній. Судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved