Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з червня 2017 по жовтень 2017 він був зареєстрований як безробітний в Ямпільському районному центрі зайнятості Вінницької області та отримував допомогу по безробіттю відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 16.10.2017 йому була припинена виплата допомоги по безробіттю відповідно до ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Допомога по безробіттю йому виплачувалась Ямпільським районним центром зайнятості Вінницької області за місцем реєстрації його проживання. Відповідачі, які є правонаступниками Ямпільського районного центру зайнятості Вінницької області, мають перед ним заборгованість по виплаті допомоги по безробіттю орієнтовно у розмірі 3900 гривень, які він і просить стягнути з відповідачів. Також просить стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а саме: стягнути з відповідачів на його користь заборгованість по виплаті допомоги по безробіттю в сумі 3900 (три тисячі дев`ятсот) гривень та судові витрати. Представник відповідача Вінницького обласного центру зайнятості Лунгу О.М. заявлені позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог оскільки за результатами проведеної в рамках кримінального провадження №12017020370000257 від 05.09.2017 ревізії було складено Акт №15-30/6 від 26.02.2018, у якому зазначено, що за період, який охоплено ревізією, [PERSON] було нараховано допомогу по безробіттю на суму 5384 гривні 26 копійок, виплачено банком сума 1432 гри вні 79 копійок, різниця складає 3951 гривню 47 копійок. Також вказав, що Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості - це відокремлений підрозділ Вінницького обласного центру зайнятості, який не є юридичною особою та розпорядником коштів, а тому не може бути відповідачем по справі. Представник відповідача Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - судовою повісткою, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання уповноваженої особою повідомлення про день та час розгляду справи. 06.09.2021 за вх.№5806 представником відповідача Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості суду надано заперечення, в якому зазначено, що [PERSON] в період утворення боргу не перебував на обліку та не знаходився у правових відносинах з Ямпільською районною філією Вінницького обласного центру зайнятості. Ямпільський районний центр зайнятості, в якому позивач перебував на обліку та отримував нараховані кошти по безробіттю, припинив свою діяльність відповідно до наказу Вінницького обласного центру зайнятості від 06.02.2018 №41. Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості не є юридичною особою, не є розпорядником коштів та не є правонаступником базового центру - Ямпільського районного центру зайнятості, а тому будь-яку відповідальність перед позивачем не може нести. Просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог до Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості. Інші процесуальні дії у справі: 06.09.2021 відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення першого судового засідання розгляду справи по суті на 22.09.2021 року, витребування доказів; задоволення клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Вітвіцького О.Ю., про відкладення розгляду справи, про що постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати та занесено до протоколу судового засідання. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії паспорта громадянина України, виданого 23.01.2020 на ім`я [PERSON] , та копії довідки про реєстрацію місця проживання встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в с.Клембівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.3). Із копії трудової книжки, серія [NUMBER] , заповненої 01.11.2004 на ім`я [PERSON] , [INFO] , встановлено, що позивачеві 02.06.2017 розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.п.1-4 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», 16.10.2017 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.4). Із інформації Вінницького обласного центру зайнятості встановлено, що згідно з даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості ЄІАС ( NET) [PERSON]. за період перебування в статусі безробітного у Ямпільському районному центрі зайнятості з 26.05.2017 по 16.10.2017 було нараховано та перераховано допомоги по безробіттю на загальну суму 7371 гривню 59 копійок. За результатами проведеної в рамках кримінального провадження №12017020370000257 від 05.09.2017 ревізії було складено Акт №15-30/6 від 26.02.2018, у якому зазначено, що за період, який охоплено ревізією, [PERSON] було нараховано допомогу по безробіттю на суму 5384 гривні 26 копійок, виплачено банком сума 1432 гривні 79 копійок, різниця складає 3951 гривню 47 копійок (а.с.14). Вказані докази відповідають вимогам ст.ст.76-80 ЦПК України, тобто є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини, що виникли внаслідок невиплати нарахованої соціальної допомоги по безробіттю позивачеві [PERSON] за період з 02.06.2017 по 16.10.2017. З`ясувавши всі обставини справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, заслухавши думку учасників справи, приходить до наступних висновків: Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості визначається відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, що діяв на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» та п.5 Порядку, статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був зареєстрований як безробітний з 02.06.2017, перебував у правових відносинах з Ямпільським районним центром зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. За період з 02.06.2017 по 16.10.2017 Ямпільським районним центром зайнятості [PERSON] було нараховано соціальну допомогу у розмірі 5384 гривні 26 копійок, виплачено банком соціальну допомогу у розмірі 1732 гривні 79 копійок, невиплаченою залишилася допомога в розмірі 3951 гривня 47 копійок. Також судом встановлено, що Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості є структурним підрозділом Вінницького обласного центру зайнятості та не є юридичною особою та розпорядником коштів. Згідно п.2 ч.1 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи, як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, мають право на судовий захист своїх прав. Відповідно до ст.39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ч.2 розділу 6 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.06.2015 №613, допомога по безробіттю виплачується центром зайнятості, у якому зареєстрований безробітний, через банківські установи в установленому порядку. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вказані обставини, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення нарахованої але невиплаченої допомоги по безробіттю є обґрунтованими і такими, що підлягають до часткового задоволення, а саме: в частині стягнення із відповідача - Вінницького обласного центру зайнятості, на користь позивача [PERSON] 3900 (Три тисячі дев`ятсот) гривень нарахованої але невиплаченої допомоги по безробіттю. В частині заявлених позивачем вимог про стягнення з Ямпільської районної філії Вінницького обласного центру зайнятості майнової шкоди у вигляді нарахованої але частково невиплаченої допомоги по безробіттю, суд вважає відмовити, оскільки Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості не є юридичною особою. Крім цього, судом встановлено, що Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості не є розпорядником коштів і правонаступником базового центру - Ямпільського районного центру зайнятості, який припинив свою діяльність, та не здійснювала нарахування і виплату допомоги по безробіттю позивачеві [PERSON] . Позивачем [PERSON] не доведено, що Ямпільська районна філія Вінницького обласного центру зайнятості порушила його права на отримання нарахованої, але не виплаченої допомоги по безробіттю. Тому, у задоволені вимог до вказаного відповідача необхідно відмовити, у зв`язку із відсутністю для цього підстав. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №50 від 25 серпня 2021 року, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача - Вінницького обласного центру зайнятості, у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Outcome: partial