Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжабразив», про відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві зазначав, що з ПАТ «Запоріжабразив» він перебував у трудових відносинах з 1965 року і до 19.07.2012 року, остання професія на вказаному підприємстві була - грузчик в управлінні відгрузки продукції. Звільнений він був за власним бажанням на підставі ст. 40 КЗпП. Починаючи з 2001 року він неодноразово звертався за медичною допомогою. У серпні 2001 р. його стан здоров'я погіршився, відбулося загострення кашлю, підвищився тиск, тому він перебував на лікуванні, однак стан його здоров'я не покращився. 20.08.2001 року актом розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 йому був порставлений діагноз: «пылевой бронхит 1-2 ст., эмфизема легких 1-2 ст., ДН 2 ст., заболевание профессиональное». Професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шуму, пилу, високої температури. За результатами висновку останнього обстеження Медико-соціальної експертної комісії від 24.09.2001 року у результаті професійного захворювання, повязанного з виробництвом йому було встановлено третю группу інвалідності з 30% стійкої втрати професійної працездатності - безстроково. При цьому визначена потреба у додаткових видах допомоги. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просить стягнути з відповідача на його користь 60 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому в результаті трудового каліцтва пов'язаного з професійним захворюванням. При цьому зазначив, що моральна шкода, завдана йому в результаті професійного захворювання, є сукупність тих моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які викликані такими психотравмуючими чинниками як: фізичні страждання, повязані з перенесення сильного і виснажливого фізичного болю, що повязаний з професійним захворюванням і якого він вже ніколи позбутися не зможе. В судовому засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, мотивуючи тим , що позовні вимоги не ґрунтуються на належних доказах, сам факт спричинення моральної шкоди не доведений, просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог обо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «ЗАК» з серпня 1965 р. по липень 2012 року. Безпосередньо працював за посадою з шкідливими умовами праці з 01.04.1982 р. - 03.12.2000 р. Згідно зі ст. 1167 ЦПК України та ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди можливе лише за наявності вини особи, щодо якої предявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що перехід на посаду з шкідливими умовами праці був здійснений позивачем за його власним бажанням. Про наявність на данній професії шкідливих факторів виробництва, що можуть призвести до професійного захворювання, позивач знав, проте свідомо прийняв рішення про необхідність працювати саме на посаді з шкідливими умовами праці. За період роботи в цеху № 2 плавки електрокорунда нормального [PERSON] надавалися наступні компенсації за шкідливі умови праці: - з 1976 року відповідно постанови Ради Міністрів СССР № 298/П-22 от 25.10.1974 р. надавалося 12 днів основної відпустки та 12 днів додаткових днів відпуски за шкідливі умови праці; - з 1997 року відповідно постанови КМУ України № 1290 від 17.11.1997 року було встановлено 24 календарні дні основої відпустки та 7 календарних днів додаткової відпустки за шкідливі умови праці. - з 1987 року, відповідно постанови ЦК КПСС № 1115 від 17.09.1986 року тарифні ставки в цеху № 2 плавки електрокорунду нормального електродчикам були збільшені на 24% за особо шкідливі умови праці, а електромонтерам по ремонту і обслуговуванню на 12% за шкідливі умови праці. - з 1994 року електродчики мають право, відповідно атестації робочих міст по умовам праці Запорізького абразивного комбінату ( приказ № 466 від 14.11.1994 р. ) на льготне пенсійне забезпечення по списку № 1. Це правило на льготне пенсійне забеспечення по списку № 1 було підтверджено атестацією робочих міст по умовам труда назак № 305-К(А) від 18.08.2000р. З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем не доведено факт спричинення моральної шкоди відповідачем.

Outcome: dismissed