Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.12.2015 об 00:50 [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Смілянська в м. Черкаси, не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з належним йому автомобілем Opel Astra, д.н.з СА06020ВО, під його керуванням, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Opel Astra, д.н.з СА06020ВО, який належить йому на праві власності. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 141/15 від 16.01.2016 розмір матеріальних збитків становить 148374,34 грн., з яких: 141662,82 грн. вартість відновлюваного ремонту, 6711,52 грн. втрата товарної вартості. Крім того, ним були оплачені послуги проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 700 грн. та евакуатора в сумі 300 грн. Отже, загальний розмір збитків становить 149374,34 грн. (148374,34 грн. +300 грн. + 700 грн.). Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТДВ «СТДВ «Глобус». Згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/5725235 від 08.04.2015, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн. 15.02.2016 ТДВ «СТДВ «Глобус» було сплачено йому страхове відшкодування в сумі 49490 грн. (50000 грн. 510 грн. (розмір франшизи)). Таким чином, з врахуванням сплаченого страховою компанією страхового відшкодування розмір завданих та не відшкодованих йому відповідачем збитків становить 99884,34 грн. (149374,34 грн. - 49490 грн.). Крім того, внаслідок ДТП, спричиненого відповідачем, йому було завдано істотної моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 10000 грн. Він є інвалідом 2 групи, автомобіль було набуто ним як гуманітарну допомогу, що підтверджується договором дарування легкового автомобіля від 04.02.2013. Внаслідок його пошкодження він був позбавлений можливості нормально пересуватися, що завдало йому значних психологічним переживань. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП 99884,34 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та судові витрати по справі. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом. Суд ухвалив: на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2015 об 00:50 [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Смілянська в м. Черкаси, не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем Opel Astra, д.н.з СА06020ВО, під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САР № 083784 автомобіль Opel Astra, д.н.з СА06020ВО зареєстрований на праві власності за [PERSON] Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2016 [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та йому призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Вищевкзана постанова суду вступила в закону силу. Крім того, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2016 [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та останньому призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. Постанова суду не була оскаржена та вступила в закону силу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 141/15 від 16.01.2016 розмір матеріальних збитків завданих власнику автомобіля Opel Astra, д.н.з СА06020ВО становить 148374,34 грн. Відповідно до квитанції № 141 від 29.12.2015 позивачем за проведення експертного автотоварознавчого дослідження були сплачені кошти в розмірі 700 грн. та послуги евакуатора в сумі 300 грн. (квитанція від 27.12.2015, акт виконаних робіт від 27.12.2015). Отже, загальний розмір збитків завданих позивачу становить 149374,34 грн. (148374,34 грн. +300 грн. + 700 грн.). Положеннями ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/5725235 від 08.04.2015 цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, на час вчинення ДТП була застрахована ТДВ «СТДВ «Глобус»». Відповідно до умов вищевказаного страхового полісу ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн. Судом встановлено, що [PERSON] ТДВ «СТДВ «Глобус» 15.02.2016 було сплачено страхове відшкодування в сумі 49490 грн., за відрахуванням франшизи в розмірі 510 грн., що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача. Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Дане положення передбачено також ст. 1194 ЦК України, відповідно до змісту якої, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір не відшкодованої позивачу шкоди становить 99884,34 грн. (149374,34 грн. - 49490 грн.) На підставі вищевикладеного, оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що особою винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Opel Astra, д.н.з СА06020ВО, який належить на праві власності позивачу [PERSON] є відповідач [PERSON], що підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2016, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано шкоди, яка знаходиться в причиному звязку з неправомірними діями відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 99884,34 грн. матеріальної шкоди. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у \~душевних \~стражданнях, \~яких \~фізична \~особа \~зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, \~членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, \~глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються \~вимоги розумності і справедливості. Відповідно до норм ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від \~майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне\~ за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого\~ спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи глибину моральних страждань позивача в звязку з пошкодженням його майна, зокрема, той факт, що позивач є інвалідом 2 групи, має вади опорно-рухомого апарату та відсутність транспортного засобу, спричинило останньому незручності у пересуванні, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що обсяг завданої моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом [PERSON] та [PERSON] 10.03.2016 був укладений договір № 022-16/03ф-пд/це(е) про надання правової допомоги щодо представництва інтересів останнього в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди. За правову допомогу позивачем було сплачено [PERSON] 1007 грн., що підтверджується квитанцією № 152029 від 25.03.2016 та квитанцією № 152091 від 23.05.2016, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого\~суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» кожна самостійна позовна вимога, яка міститься у поданому до суду позові, є обєктом справляння судового збору. \~ Оскільки позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи та відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, тому на підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір за дві окремі позовні вимоги на загальну суму 1550,04 грн. (998,84 грн. ( стягнення майнової шкоди) + 551, 20 грн. (стягнення моральної шкоди)) слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved