Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сімєю понад пять років, посилаючись на те, що він є сином [PERSON], яка померла 29 вересня 2010 року. 20 березня 2014 року помер його вітчим [PERSON], який за життя склав на імя позивача заповіт, згідно якого після своєї смерті заповідав йому житловий будинок в. Придорожньому Генічеського району. Про існування заповіту позивачу було відомо зі слів вітчима, крім цього знав, що земельні ділянки, що перебували у нього у власності, він бажав заповісти його донькам, але зробити це за життя він не встиг. Після смерті вітчима позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом та 22 січня 2015 отримав свідоцтво про право на спадщину. На сьогодні залишилось майно (три земельні ділянки), що не охоплене заповітом і яке він може прийняти як спадкоємець четвертої черги, але для цього необхідно встановити факт постійного проживання із спадкодавцем однією сімєю понад пять років. У звязку із чим, в позасудовому порядку позивач не може довести факт постійного проживання із спадкодавцем та змушений звернутись до суду, оскільки вказаний факт йому необхідно встановити для належного оформлення права на спадщину та отримання свідоцтва про право на спадщину. В судовому представник позивача [PERSON] підтримала вимоги позову, посилаючись на обставини, викладені в ньому, просить їх задовольнити. Представник Фрунзенської сільської ради Генічеського району Херсонської області до судового засідання не зявився, надіслав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність проти задоволення позову не заперечує. Завідувач Генічеської державної нотаріальної контори до судового засідання не зявилась, надіслала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши свідків суд дійшов висновку, про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено що [PERSON] є сином [PERSON] що підтверджується наступними документами: відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №253353 від 01 лютого 2018 року, в графі мати записана [PERSON], яка відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00019497335 від 01 лютого 2018 року, 21 квітня 1967 року розірвала шлюб із батьком позивача [PERSON]. Після розлучення [PERSON] взяла дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00019497571 від 01 лютого 2018 року, 15 липня 1967 року, мати позивача [PERSON] одружилася з [PERSON], і змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.11,12,13,14). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КГ №116763 виданого виконавчим комітетом Фрунзенської сільської ради Генічеського району Херсонської області [PERSON] померла 29 вересня 2010 року (а.с.8). 20 березня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КГ №174981 виданого виконавчим комітетом Фрунзенської сільської ради Генічеського району Херсонської області (а.с.9). За життя [PERSON], заповів на випадок своєї смерті належний йому житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами, який знаходиться в с.Подорожнє, Генічеського району, Херсонської області по вул. Приморській,3 [PERSON]. 22 січня 2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно. Відповідно до копії спадкової справи, та витягу із спадкового реєстру, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], ніхто окрім [PERSON] не звертався. Окрім вказаного житлового будинку, [PERSON] за життя належали: земельна ділянка площею 0,1 га. за адресою вул. Дачна, буд. 5/13 на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка була надана у власність для індивідуального дачного будівництва, яка надана померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 108625; земельна ділянка площею1,80 га. на території Фрунзенської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка була надана у власність для ведення особистого селянського господарства, яка надана померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯВ № 054063 від 13.02.2009 року та земельна ділянка площею 9,35 га. на території Фрунзенської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка була надана у власність для ведення товарного сільськогосподарського господарства, яка надана померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХС № 050417 від 22.05.2003 року. Вказані ділянки ніким не успадковані (а.с.17,18,19). З довідки, виданої виконавчим комітетом Фрунзенської сільської ради Генічеського району Херсонської області вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] з 2006 року і по день смерті 20 березня 2014 року. На день смерті та на протязі 6 місяців після смерті [PERSON] у вказаному будинку зареєстрований та проживає його пасинок [PERSON] (а.с.10). Факт того що [PERSON] та його вітчим [PERSON] проживали в одному будинку за адресою вул. Приморська, 3 в с.Придорожнє підтверджено допитаним в судовому засіданні свідком [PERSON], яка підтвердила зазначений факт та пояснила, що її батько [PERSON] проживав однією сімєю із [PERSON] однією сімєю із 2006 року та на час відкриття спадщини 20 березня 2014 року. Під час спільного проживання вони вели спільне господарство, були обєднані спільним побутом. На теперішній час батько також проживає у вказаному будинку. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як розяснено в п.21постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. З досліджених матеріалів встановлено, що позивач довів той факт, що він є пасинком померлого [PERSON], з яким на час відкриття спадщини проживав однією сімєю більше пяти років, та був пов'язаний з ним спільним побутом, мали взаємні права та обовязки по веденню господарства та утриманню будинка. Отже, [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом, проте позивач не має можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а вимоги позову підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved