Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії. Позивач зазначав, що 19.05.2015 р. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42015110130000063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. 15.12.2015 \~ \~ \~ \~р. старшим слідчим слідчого відділу Броварського відділу поліції ГУ НП України в Київській області Зінченко Я.Ю. у даному кримінальному провадженні позивача повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. 15.02.2016 \~ \~ \~ \~р. керівником Броварської місцевої прокуратури Київської області Котяшем А.І., відповідно до клопотання слідчого СВ Броварського ВП ГУ НП України в Київській області Зінченко Я.Ю. від 09.02.2016 р., строки досудового розслідування по даному кримінальному провадженню продовжувалися до трьох місяців, тобто до 15.03.2016 р. 15.03.2016 \~ \~ \~ \~р. прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області Кіліміченком С.О. дане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. 28.04.2016 \~ \~ \~ \~р. заступником прокурора Київської області старшим радником юстиції Колесником О.В. винесена постанова про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 15.03.2016 р. та дане кримінальне провадження для організації подальшого досудового розслідування направлено керівнику Броварської місцевої прокуратури Київської області, яка в свою чергу для здійснення досудового розслідування направила дане провадження до слідчого відділу Броварського ВП ГУ НП в Київській області. 28.04.2016 \~ \~ \~ \~р. за клопотанням прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області Щербюка В.П. від 21.04.2016 р. заступником прокурора Київської області Колесником О.В. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців. 27.05.2016 р. за клопотанням прокурора Броварської місцевої прокуратури Київської області Щербюка В.П. від 23.05.2016 р. заступником прокурора Київської області Бендик Я.М. продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до п`яти місяців. 06.06.2016 \~ \~ \~ \~р. старший слідчий СВ Броварського ВП ГУ НП України в Київській області Зінченко Я.Ю. склала повідомлення про завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, від отримання якого позивач відмовився 15.06.2016 р. 09.06.2016 \~ \~ \~ \~р. прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області Щербюком В.П., визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, надано доручення слідчому в порядку ст. 290 КПК України повідомити підозрюваних про завершення досудового розслідування та надати їм доступ до матеріалів досудового розслідування, а 15.06.2016 р. позивача повторно повідомлено про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України. 21.06.2016 \~ \~ \~ \~р. ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про встановлення строку на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. 24.06.2016 \~ \~ \~ \~р. заступником прокурора Київської області Бендик Я.М. продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 28.07.2016 р. Подальше розслідування даного кримінального провадження відповідно до постанови прокурора Київської області Бондаренко Є.В. від 24.06.2016 р. доручено іншому органу досудового розслідування, а саме слідчому управлінню прокуратури Київської області. 05.07.2016 \~ \~ \~ \~р. постановою заступника прокурора Київської області Бендик Я.М. визначено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні у складі: прокурорів другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Київської області Неділька С.А., Сухового В.В., Котковця В.Н., керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області Котяша А.І., першого заступника Броварської місцевої прокуратури Київської області Подгорця С.В., прокурорів Броварської місцевої прокуратури Київської області Щербюка В.П. та Кіліміченка С.О. 14.07.2016 \~ \~ \~ \~р. слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва встановлено строк на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 23.07.2016 р. включно. Відповідно до обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, складеного 25.07.2016 р. в приміщенні прокуратури Київської області за адресою: 01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 27/2 слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області [PERSON] Ч.М., погодженого та затвердженого прокурором другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Київської області Котковцем В.Н. позивач обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалось слідчою групою у складі: старшого слідчого Броварського відділу поліції ГУ ГП в Київській області Зінченко Я.Ю., слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області [PERSON] Ч.М. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, відповідно до вищевказаного обвинувального акту здійснювала група прокурорів у складі: прокурорів другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Київської області Неділька С.А., Сухового В.В., [PERSON] В.Н., керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області Котяша А.І., першого заступника Броварської місцевої прокуратури Київської області Подгорця С.В., прокурорів Броварської місцевої прокуратури Київської області Щербюка В.П. та [PERSON] 28.07.2016 \~ \~ \~ \~р. до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали даного кримінального провадження та відповідно до ухвали судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2016 р. у справі №361/4314/16-к призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні на 09.08.2016 р. 04.08.2016 \~ \~ \~ \~р. до Апеляційного суду Київської області надійшло клопотання прокурора прокуратури Київської області про зміну підсудності та відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області від 10.08.2016 р. у задоволенні даного клопотання відмолено. Відповідно до ухвали судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2016 р. у справі №361/4314/16-к, дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 30.09.2016 р. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.12.2017 р. позивача, а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та виправдано за недоведеністю в їх діях складу вказаного злочину. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року у справі №361/4314/16-к (провадження №11- кп/824/838/2018) цей вирок залишено без змін. Прокурором та виправданою Козачок О.В., які скористались своїм правом, передбаченим ст.425 КПК України на подання касаційних скарг, на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.12.2017 р. та ухвалу Київського апеляційного суду від 06.11.2018 р. були подані касаційні скарги. Відповідно до постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.07.2019 р. у справі №361/4314/16-к (провадження №51-172 км 19) вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] залишено без змін, а касаційні скарги прокурора, який брав участь у судовому провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, захисника Павлія А.Г., виправданої Козачок О.В. - без задоволення. Таким чином, позивач перебував під слідством та судом з 15.12.2015 р. (вручення позивачу у кримінальному провадженні №42015110130000063 повідомлення про підозру) по 24.07.2019 р. (дата винесення постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.07.2019 р. у справі №361/4314/16-к (провадження №51-172 км 19), що загалом складає в днях: 1317 днів, в місяцях: 43 місяці 9 днів, в роках: 3 роки 7 місяців 9 днів. З набранням законної сили виправдувальним вироком, відповідно до ст.56 Конституції України, ст. 43 КПК України, ст.1176 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон), в позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди, яка позивачу була завдана незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування та прокуратури по притягненню до кримінальної відповідальності. Позивач вказував, що тривале перебування під слідством і судом, призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, негативно вплинуло на стосунки з оточуючими його людьми, вимагало від нього додаткових і тривалих зусиль для організації свого життя, що завдало значної моральної шкоди. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 250000 грн., зобов`язати Державну казначейську службу України виплатити з рахунку державного бюджету грошові кошти. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судове\~засідання представник\~відповідача Державної\~казначейської служби\~України не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.12.2017 р. позивача [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та виправдано за недоведеністю в їх діях складу вказаного злочину (а.с.10-14). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року у справі №361/4314/16-к (провадження №11- кп/824/838/2018) вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.12.2017 р. залишено без змін (а.с.15-19). Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.07.2019 р. у справі №361/4314/16-к (провадження №51-172 км 19) вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] залишено без змін (а.с.21-26). Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, тримання під вартою. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, відшкодовується Державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду; право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду виникає у разі закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон), відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 1 ст. 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч. 3 ст. 13 цього Закону, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Суд, на підставі поданих доказів, дійшов обґрунтовано висновку, що оскільки позивача [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, було виправдано за недоведеністю, в його діях складу цього правопорушення, то наявні правові підстави для відшкодування йому моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури. Статтею 4 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів досудового розслідування, прокуратури, суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок, бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Отже, громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках. Аналіз наведених норм зазначеного Закону, дає підстави для висновку, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі мінімальної заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/1021/16ц. Разом з тим, відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне, за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого, спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода, завдана органами досудового слідства і прокуратури є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, а тому підлягають стягненню кошти на відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на підставі статей 1174, 1176 ЦК України. Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у правовому висновку Верховного Суду України у постанові від 22 червня 2017 року у справі №6-501цс17. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», у 2019 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 грн. Таким чином, мінімальний розмір відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди за 43 місяці і 9 днів перебування під слідством чи судом, відповідно до вимог ст. 13 Закону становить 180690 грн. 90 коп. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV (Станков) v. BULGARIA (Болгарії) § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Відповідно до ч.2 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. При цьому, суд враховує, що визначений законом розмір - є мінімальним, який гарантований державою, а тому суд, виходячи із обставин конкретної справи може визначити і більший розмір відшкодування, оскільки обмежень щодо максимального розміру закон не містить. Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Позивачу [PERSON] були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, тому, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, виходячи із засад розумності та виваженості, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 250000,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Здійснення безпосереднього списання коштів казначейством передбачено п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників». Відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, Державна казначейська служба України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (у редакції від 30 січня 2013 року) (далі - Порядок). Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. З огляду на викладене, суд вважає за можливе зобов`язати Державну казначейську службу України виплатити з рахунку державного бюджету позивачу в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 250000 грн. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved