Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом, який було уточнено заявою від 1 серпня 2011 року (а.с.21 т.1) та просив суд визнати встановленим факт прийняття ним в 1993 році спадщини після смерті [PERSON] у вигляді житлового будинку [ADDRESS] (далі за текстом скорочено спірний будинок) та визнати за позивачем право власності на зазначений об'єкт нерухомості в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з урахуванням доказів наявних у справі. Треті особи за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] подали зустрічний позов про визнання заповіту недійсним та просили поновити строк прийняття спадщини на спірний будинок. В судовому засіданні представник третіх осіб за первісним позовом та представник позивачів за зустрічним позовом вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з урахуванням наявних у справі доказів. Справа слухалась судами неодноразово. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області позов [PERSON] був задоволений в повному обсязі (а.с.31 т.1). Рішенням суду апеляційної інстанції рішення суду 1-ої інстанції було скасовано та ухвалено нове, яким в позові було відмовлено (а.с.84-85 т.1). Ухвалою суду касаційної інстанції рішення судів попередніх інстанцій були скасовані з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с.189 - 191 т.1). Заслухав пояснення учасників розгляду, проаналізував наявні у справі докази, суд при новому розгляді справи, встановив наступні фактичні обставини справи. Третя Житомирська державна нотаріальна контора листом № 92 від 26 січня 2011 року повідомила [PERSON] про відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.6 т.1). 18 січня 1992 року [PERSON] залишив заповіт, яким усе своє майно заповів [PERSON] (а.с.7 т.1). [INFO] заповідач помер у віці 72 років у с. Городище Житомирського району Житомирської області (а.с.8 т.1). За довідками виданими [PERSON] Вертокиїівською сільською радою Житомирського району Житомирської області: спірний будинок належав спадкодавцеві на підставі записів у по господарській книзі (а.с.10 т.1); [PERSON] користувався земельною ділянкою та спірний будинком після смерті власника (а.с.11-12 т.1). [PERSON], громадянка Російської Федерації, третя особа за первісним позовом із власними вимогами, є дочкою спадкодавця та тіткою [PERSON] (а.с.36-38 т.1). [PERSON] також є дочкою спадкодавця та тіткою [PERSON] За інформацією по господарської книги № 2 за 1958 - 1960 роки по, на той час Іванківській сільській раді с. Вертокиївка Житомирського району Житомирської області (а.с.113-115 т.2) - особистий рахунок [NUMBER], головою колгоспного двору був [PERSON] 1920 року народження, а його членами були, як дружина [PERSON], та дочки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] у віці 78 років в с. Станишівка Житомирського району Житомирської області (а.с.120 т.1). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2010 року [PERSON] був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в три місяці (а.с.267 т.1). Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подав [PERSON] 25 січня 2011 року (а.с.263 т.1). Рішенням суду апеляційної інстанції від 19 серпня 2014 року останнє судове рішення було скасовано і в задоволенні позову було відмовлено (а.с.85-86 т.2). [PERSON] померла у віці 58 років у м. Житомирі [INFO] (а.с.87 т.2). З оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу дослідженого в судовому засідання (до справи долучена копія - а.с.116 т.2) [PERSON], 1920 року народження уклав шлюб із [PERSON], 1915 року народження, 20 березня 1969 року про що зроблений запис у книзі реєстрації актів громадянського стану за № 4 від того ж числа Іванківською сільською радою Житомирського району Житомирської області. Судом до уваги не приймається надана представником третіх осіб із самостійними вимогами не завірена копія довідки № 248 від 15.11.1993 року Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області через відсутність оригіналу такого документу та інших документів, які б свідчили про легітимність документу. Допитані в судовому засіданні свідки дали наступні показання. Голова Вертокиївської сільської ради Житомирського району Житомирської області Кабалюк В.І., в судовому засіданні дала показання, якими повністю підтвердила правильність виданих довідок на ім'я [PERSON] очолюваною радою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав показання якими нічого конкретного по суті спору не повідомив. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права - ЦК УРСР, тобто закону, який діяв на час відкриття спадщини. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави (ст. 524 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців (ст. 549 ЦК УРСР). В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли спадкоємець відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця, держави чи державної, кооперативної або іншої громадської організації (стаття 553 цього Кодексу) або коли замість спадкоємця, який відпав, призначено іншого спадкоємця (підпризначення спадкоємця стаття 536 цього Кодексу)(ст. 554 ЦК УРСР). Враховуючи зазначені фактичні обставини справи та норми закону, якими врегульовані між сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову виходячи з наступного. За життя власником спірного будинку був [PERSON], що стверджується як із довідок сільської ради так і з по господарської книги. З приводу даного факту зробив свій висновок і суд касаційної інстанції при перегляді даної справи. Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, зокрема, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанції при новому розгляді справи (ч. 4 ст. 338 ЦПК України). Спадкодавець - [PERSON] зробив заповіт, яким все своє майно заповів - [PERSON] Шлюбу між спадкодавцем і [PERSON] був укладений в 1969 році. Даний факт не спростовувався та не оспорювався в судовому засіданні. За таких обставин стверджувати, що [PERSON] видавши заповіт [PERSON], розпорядився саме спільним сумісним майном подружжя не має підстав і вимоги про визнання заповіту не дійсним не підлягають до задоволення. [PERSON], як виходить з довідок виконавчого комітету сільської ради, після смерті [PERSON], фактично вступив в управління та володіння спадковим майном - спірним будинком та земельною ділянкою. В свою чергу, документів які б стверджували про придбання спадщини [PERSON] та [PERSON], в розумінні ст. 548 ЦК УРСР, судом не досліджено і не встановлено. Мало того, враховуючи вимоги [PERSON] та [PERSON] про поновлення строку для прийняття спадщини через більш як 20 років з моменту її відкриття, дані особи не вчиняли жодних дій щодо придбання спадщини після смерті батька у визначений законом строк взагалі. Таким чином, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON], який фактично придбав спадщину у визначений законом строк адже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Підстав для визнання заповіту недійсним судом не встановлено, а отже спадщина успадковується за заповітом і підстав для спадкування майна за законом не має. Інші спадкоємці і сторони у даній справі, які не охоплюються заповітом, не вступали у спадщину у визначений законом строк і підстав для поновлення такого строку не має, що і вимагає у задоволенні зустрічного позову відмовити. Інших спадкоємців майна [PERSON], відповідно до спадкової справи, не має, щонайменше судом такі особи не встановлені за наданими суду для дослідження документами. Суд наголошує на тому, що за нормами ЦПК України, суд розглядає справи в порядку позовного провадження лише за доказами поданими сторонами в порядку та в строки визначені законом і саме сторони доводять перед судом їх належність, допустимість та переконливість. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved