Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Приватбанк» та просив стягнути безпідставно отримані грошові кошти у сумі 5747,04 грн., а також суму понесених судових витрат. В обгрунтування вимог позивач зазначив, що з вересня 2015 року по березень 2016 року він працював в банку на посаді водія -охоронця-інкасатора у відділенні №55 . В грудні 2015 року у вказаному відділенні було зафіксовано нестачу грошових коштів у доларах США та у Євро, однак причину та винну особу не встановлено. В наступному позивач зясував, що з грудня 2015 року по березень 2016 року з нього на користь відповідача постійно списувались грошові кошти із зарплатного рахунку на погашення неіснуючої кредитної заборгованості. У звязку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду та просити стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача в засідання не зявилася, раніше в засіданні заперечувала проти позову вказуючи на те, що позивач знаходився в трудових відносинах з банком, стягнуті кошти стосувалися нестачі, виявленої в результаті неналежного виконання обовязків трьох інкасаторів, загальну суму було розподілено між ними, оскільки вони несуть повну матеріальну відповідальність. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як було судом встановлено між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 04.09.2015 року було укладено трудовий договір №6966396, відповідно до якого позивач прийнятий на посаду водія-інкасатора-охоронця ПАТ «КБ «Приватбанк». Того ж дня, 04.09.2015 року, сторони уклали договір про повну матеріальну відповідальність № DOG6966396, відповідно до умов якого позивач взяв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілісності або схоронності та зберігання переданих цінностей. 15.12.2015 року між відповідачем та членами колективу (бригади) в особі керівника колективу (бригадира) [PERSON] було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, відповідно до якого колектив (бригада) бере на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих йому для виконання комплексу робіт з інкасації банкоматів, терміналів, відділень банку та здійснення міжбанківських перевезень згідно з маршрутними листами та заявками. На підставі висновку служби безпеки від 29.12.2015 року за №ZAKL-2015/1-7243821 нестачу грошових коштів в сумі 7600 доларів США та 800 євро в солідарному порядку по 2533,34 доларів США та по 266,67 євро розподілено на трьох інкасаторів та відкрито рахунки з дебіторської заборгованості 3552* в доларах США та 3552* в євро на водіїв-інкасаторів-охоронців співробітників Південного ГРУ. Наказом від 23.03.2016 року за порушення трудової дисципліни [PERSON] було звільнено. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Звертаючись з вимогами про стягнення безпідставно отриманих грошей позивач в обгрунтування позову посилався на ст.1212\~ЦК\~України. Загальні підстави для виникнення зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Згідно з нормами ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобовязання повернути майно позивачу. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88 цс 13, від 24 вересня 2014 року № 6-122 цс 14, від 03 червня 2015 року № 6-100 цс 15, які згідно зі\~360-7 ЦПК України\~є обовязковими для судів. Судом було встановлено, що правовідносини між сторонами виникли з трудових відносин, оскільки стягнення коштів відбулося під час перебування у трудових відносинах з ПАТ «КБ «Приватбанк» та на підставі договору про повну матеріальну відповідальність. Між сторонами було укладено договір про колективну матеріальну відповідальність, що відповідає вимогам ст.135-2 КЗпП України, який не був оспорений . Отже, враховуючи встановлені обставини підстав для застосування ст.1212 ЦК України не має, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. \~

Outcome: dismissed