Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, виконавчий комітет Осипенківської сільської ради Запорізької області, Бердянська районна державна адміністрація Запорізької області про визнання осіб такими, який він неодноразово уточнював, зазначивши, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.1992 року. Вказав, що рішенням №134 виконкому Червонопільської сільської ради Бердянського району Запорізької області від 28.12.2002 року була здійснена пере нумерація будинку на номер 113. До 2010 року у вказаному будинку проживали його син та онук, проте у 2010 році вони разом з особистими речами виїхали з будинку. Де зараз мешкають відповідача не знає. Зазначив. що реєстрація відповідачів утруднює оформлення субсидії та вільному розпорядженню майном. Вказав, що між ним та відповідача не було ніяких домовленостей щодо проживання останніх у спірному будинку. Просив визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач [PERSON] від свого імені та в інтересах малолітнього [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову. Представник виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився без поважних причин. Представник виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно договору купівлі-продажу від 24.03.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської районної державної нотаріальної контори Дмитренко М.Р. та зареєстрованого в реєстрі за №300 (а.с. 7) та реєстраційного посвідчення (а.с. 8) житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] Довідкою виконкому Червонопільської сільської ради встановлено, що під час проведення інвентаризації житлових та не житлових будинків, рішенням виконкому №134 від 28.12.2002 року будинку, що належить [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно повідомлення виконавчого комітету Осипенківської сільської ради (а.с. 17-20) [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] знайшов своє підтвердження факт непроживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин. При вирішенні спору щодо визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 13.01.1011 року [PERSON] народився [INFO] року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 67). Із висновку органу опіки та піклування Бердянської районної адміністрації встановлено, що комісією з питань захисту прав дитини при Бердянській районній державній адміністрації 09.01.2019 року встановлено доцільним визнання малолітнього [PERSON], [INFO] року таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] За ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або за місцезнаходженням навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Судом встановлено, що мати та батько малолітнього [PERSON] у спірній квартирі не проживають. Мати дитини не набула право користування спірним житловим приміщенням, а батько дитини без поважних причин не проживає в ньому більше одного року, а відповідно він є таким, що втратив право ним користуватися. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що існують всі підстави для визнання малолітнього [PERSON] таким, що таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що позивач на законних підставах набув право власності на житловий будинок по [ADDRESS], відповідачі не проживають однією сім'єю з позивачем у спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ним на оплату судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved