Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Агрофірма «Будаки» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні та пояснили, що позивач згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД №791, виданий виконавчим комітетом Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Черноморський» (колишня агрофірма «Дзержинського) та його частка складає 313120 грн.. 20.12.2005 року між власниками майнових паїв, внаслідок розпаювання майна СВК «Чорномрський», укладено договір про спільне володіння, корисутвання та розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності з передачею цього майна в оренду ПП «Агрофірма «Будаки». Строк дії договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, укладеного 20.12.2005 року сплинув 20.12.2010 року. На новий строк договори оренди між співвласниками майна колишнього СВК «Чорноморський» та ПП «Агрофірма «Будаки» не укладались. Тобто на теперішній час ПП «Агрофірма «Будаки» незаконно володіє та розпоряджається орендованим майном, не маючи для цього правових підстав, в звязку з чим, позивач має право витребувати майно з чужого незаконного володіння та визнати за ним право власності, вказане стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, просив відмовити в повному обсязі та пояснив, що посилання позивача на статтю 392 ЦК України, як на підставу визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно є необгрунтованими, позивачем в супереч статтей 57-60 ЦПК Украни не надано належних та допустимих доказів того, що він є власником спірного майна. Дослідивши матеріали цивільної справи, докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив. Згідно із частинами 3, 4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Позивач просить визнати за ним право власності та витребувати майно з чужого незаконного володіння ПП «Агрофірма «Будаки» з підстав ст.ст.387, 388, 392 ЦК України. Відповідно до п.5 Постанови Вищого специализованного Суду України з розгляду кримінальних та цивільних справах №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві. Застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Відповідно до статті 387 ЦК України та ч.3 ст.10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Право власності на майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна. Відповідно до ст.ст.316,\~317,\~321,\~328 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З свідоцтва про права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданий 30 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Приморської сільської ради в особі голови сільської ради [PERSON], вбачається, що позивач [PERSON] має право на майно у сумі 313\~120,00 грн. на підставі договору дарування та договорів купівлі-продажу. Але, до позову позивачем та представниками позивача у судовому засіданні не надано жодного документу, підтверджуючого його право власності на перелічено у позові майно, у тому разі і на таке, право власності на яке потребує державної реєстрації, а також свідоцтва про реєстрацію права власності, технічні паспорта на будівлі, витяги з реєстрів тощо. Матеріали цивільної справи не містять документи, які підтверджують знаходження у позивача в оренді або у власності земельної ділянки, на якій розташоване майно, а саме: склад для зерна; вагова (тік) 30 т; вагова (тік) 10 т; комбікормовий цех; зерносклад; зерносклад №2; зерносклад в с.Вільне; зерносклад №3; механізований тік №1; механізований тік №2; насіннєвий склад. Позивачем та представником не надано до суду в якості доказів наступні документи: - рішення комісії по розпаювання майна СВК «Чорноморський» про виділення вказаного у позові майна у якості частки майнового паю згідно структурі розпаювання майна; - акти прийому передачі майна від підприємства власникам паїв; - акти прийому-передачі майна пайщиками позивачу; - свідоцтва про право на майновий пай осіб, у яких паї придбані, або паї подаровані позивачу; - акти оцінки переліченого у позові майна; - договори дарування майна; - договори купівлі-продажу майна; - технічні паспорта на нерухоме майно з документами про реєстрацію за позивачем права власності; - документі, які підтверджують право власності позивача або користування земельними ділянками, на яких розташоване нерухоме майно; - рішення виконавчого комітету Приморської сільської ради на підстави якого видано свідоцтво про право власності на майновий пай. Посилання позивача на статтю 392 ЦК України, як на підставу визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно є необгрунтованими. Власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або визнається іншою особою, позивачем в супереч статтей 57-60 ЦПК Украни не надано належних та допустимих доказів того, що він є власником спірного майна. При вирішенні справи суд виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до\~глави 5 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У звязку з ліквідацією СВК «Чорноморській» Білгород-Дністровського району Одеській області відбулись збори членів СВК «Чорноморській» на яких було вирішено не витребувати майнові паї у розмірі 611228 грн., а передати в оренду ПП «Агрофірма «Будаки». 20.12.2005 року між власниками майнових паїв, визначених в результаті паювання майна СВК «Чорноморський» було укладено договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній частковій власності. Згідно п.1.1 вказаного договору співвласники домовилися спільно володіти, користуватися і розпоряджатися майном, яке вони погоджуються отримати у спільну часткову власність як єдиний майновий комплекс у відповідності з даним договором та іншими угодами, укладеними між ними. Пунктом 1.2 договору встановлено, що перелік майна, яке буде передане співвласникам, наданий комісією з реструктуризації СВК «Чорноморський» і наведений в додатку №1 до цього договору. Відповідно п.1.4 до договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній частковій власності, усе майно необхідно передати ПП «Агрофірма «Будаки» як за договором оренди, так і за іншими договорами купівлі-продажу. Згідно п.2.1 договору з метою оперативного вирішення питань, що виникають в процесі виконання даного договору, співвласники делегували [PERSON] повноваження представляти їх інтереси при отриманні майна від колективного сільськогосподарського підприємства, укладанні договорів про передачу майна та від їх імені підписати ці договори. Відповідно до п.6.1 договору він набирає чинності з моменту підписання всіма співвласниками. Згідно п.6.2 договору строк його дії встановлено 5 років з моменту набрання договором чинності. 06.01.2006 року, у виконання умов договору від 20 грудня 2005 року, між [PERSON] та ПП «Агрофірма «Будаки» було укладено договір оренди. Відповідно до додатку №2 «Перелік основних засобів, що передаються в оренду», в оренду ПП «Агрофірма «Будаки» передана частка пайового фонду, а також майно, яке недоцільно використовувати у господарському обороті, на зберігання. Виходячи зі змісту п.1.1 цього договору співвласники зобовязались передати належні їм на праві спільної часткової власності основні засоби колишнього СВК «Чорноморський» в оренду ПП «Агрофірма «Будаки» строком на 5 років починаючи з реєстрації в Приморській сільській раді, Білгород-Дністровського району, Одеської області. Відповідно до п.7 договору строк дії договору може бути продовжений на такий же термін, якщо вимоги договору виконувалися і сторони письмово не попереджувались з питань переукладання договору. За час дії договору сторони не ставили питання про його закінчення, у зв'язку з чим договір вважається продовженим. Згідно п.3.4 договору оренди ПП «Агрофірма «Будаки» має право викуповувати частку «співвласників» за ціною домовленості, викуп частки тягне за собою видалення майна в натурі, а також викуповувати орендовані основні засоби на умовах, визначених окремим договором. Відповідно до п.8.3 договору оренди сторони договору погодили, що ПП «Агрофірма «Будаки» має виключне право на придбання орендованих основних засобів у власність протягом дії договору. Реалізуючи положення договору оренди, з початку дії договору оренди та по теперішній час ПП «Агрофірма «Будаки» викупила у власників паїв значну частку майнових паїв, а також всі будівлі і споруди в с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, а саме: -Склад - літ.«А» (насіннєвий) по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 876,2 кв.м., інвентарний номер 313, рік вводу в експлуатацію 1994,вартістю 34\~177 грн.; -Склад літ. «М» (склад для зерна) по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 1823,6 кв.м., інвентарний номер 302, рік вводу в експлуатацію 1966, вартістю 3\~799,00 грн.; -Склад літ.«І» (зерносклад) по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 489,1 кв.м., інвентарний номер 309, рік вводу в експлуатацію 1984, вартістю 65\~434,00 грн.; - Склад літ. «З» (зерносклад №2) по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 690,8 кв.м., інвентарний номер 307, рік вводу в експлуатацію 1953, вартістю 15\~000 грн.; -Склад літ. «Ж» (зерносклад №3) по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 1508,6 кв.м., інвентарний номер 310,рік вводу в експлуатацію 1976, вартістю 20\~784 грн.; -Склад літ. «Д» (зерносклад) по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 192,2 кв.м., інвентарний номер 306, рік вводу в експлуатацію1992, вартістю 80\~000 грн.; -Комбікормовий цех літ.«Є» по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 132,2 кв.м., рік вводу у експлуатацію 1990, інвентарний номер 305, вартістю 66\~840 грн. -Вагова літ.«В» (тік, 10 т.) по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 28,2 кв.м., яка складається з: літ.«В» - вагова, літ.«в» - навіс, інвентарний номер 304, вартістю 980 грн.; -Вагова літ.«Б» (тік, 30 т.) по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, загальною площею - 45,9 кв.м., яка складається з: літ.«Б» - вагова, літ.«б» - навіс, інвентарний номер 303, вартістю 1189 грн.; -механізованій тік №1 по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, інвентарний номер 311, рік вводу у експлуатацію 1979, вартістю 15\~000 грн.; -механізованій тік №2 по вул.Лісна 1-а, с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, інвентарний номер 312, рік вводу в експлуатацію 1982, вартістю 7000 грн.. Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД №796, виданого 14 березня 2016 року виконавчим комітетом Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області, ПП «Агрофірма «Будаки» належить майновий пай у розмірі 522495 грн. у загальному пайовому фонду СВК «Чорноморський» (колишня агрофірма «Дзержинського»). Згідно структури майна при паюванні доля усього майна визначена у відсотках, яка складається: -будівлі і споруди 57,1%; -транспорт - 4,8 %; -машини та обладнання 32,6 %, у тому разі трактора 19,5 %; -багатолітні насадження 5,5%. Таким разом, викуплені у власників паїв вказані будівлі та споруди ПП «Агрофірма «Будаки» відповідають встановленим нормам структури майна. Крім того, ПП «Агрофірма «Будаки» за бажанням окремих власників паїв видало їм їхні паї часткою переданого ними майна підприємства в оренду, що підтверджується витягами з протоколів зборів членів СВК, договорами купівлі-продажу майнових паїв між власниками та ПП «Агрофірма «Будаки», заявами власників паїв, видатковими касовими ордерами про отримання грошових коштів власникам паїв, накладними про отримання в рахунок паю матеріальних коштовності, актами прийому-передачи. За час знаходження майна в оренді ПП «Агрофірма «Будаки» за свої власні кошти, а також за кошті орендної плати, провело капітальний ремонт та роботи по покращенню стану майна на суму понад 800000 грн.. Вказані кошти були витрачені на роботи по покращенню майна співвласників, яке знаходиться в с.Вільне, Білгород-Дністровського району, Одеської області, а саме: по механізованим токам, приміщенням складів, комбікормовому цеху, ваговим. Пунктом 1 Постанови Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що усі субєкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. В пункті 5 Постанови вказано, що «Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Згідно ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності отримується в порядку,визначеному законом. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що ПП «Агрофірма «Будаки» викупила вказані вище будівлі та споруди у власників паїв, вказане майно було передано підприємству за договором оренди, ПП «Агрофірма «Будаки» законно користується майном з 2006 року по теперішній час, провело ремонт, інвентаризацію, були виготовлені технічні паспорті на будівлі, в звязку з чим вказане майно належить ПП «Агрофірма «Будаки» на законих підставах, має право отримати правовстановлюючі документі та зареєструвати право власності. Що стосується земельної ділянки, на якій розташовані вказані споруди, знаходиться у користуванні ПП «Агрофірма «Будаки» на підставі угоди, яка була укладена між Приморською сільською радою та ПП «Агрофірма «Будаки». Стосовно позовних вимог позивача [PERSON] про витребування з незаконного володіння ПП «Агрофірма «Будаки» майна слід зазначити наступне. Згідно із частинами 2, 3 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, власник має право витребувати майно від набувача лише у разі , якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто згідно ст.388 ЦК України, витребування майна з незаконного володіння пов'язано з набуттям права власності витребувача та право на таку вимогу набуває саме власник майна. Згідно зі ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів вказаною статтею передбачено визнання права. Витребуванням власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно. Представниками позивача всупереч до вимог ст.60 ЦПК України не доведено право власності саме на майно,яке є предметом спору, не доведено наявність всіх обставин, за яких за позивачем могло бути визнано право власності на майно в судовому порядку, а також, що позивач набув право власності на майно в встановленому законодавством порядку, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed