Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, про зняття арешту з майна, зокрема з належного йому автомобіля Фольцваген Каді, державний номер [NUMBER], 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управліня юстиції в м.Києві від 09.07.2014 року; виключення з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про арешт; припинити розшук автомобіля. Обґрунтовує вимоги випадковим з'ясуванням при затриманні його автомобіля 28.05.2016 року працівниками органів Національної поліції України про такий арешт, який як він з»ясував в подальшому було накладено в рамках виконавчого провадження № 41554734 із примусового виконання постанови № ПС1 233123 від 26.11.2013 року, виданого ВДАІ про стягнення з нього штрафу у розмірі 255 грн. та на підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у подвійному розмірі. З»ясовано ним було і те, що таке виконавче провадження було відкрите 17.01.2014 року відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м.Києві, закінчено 26.12.2014 року у зв»язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, яке було повернуто назад до Святошинського районного управліня юстиції, а матеріали такого провадження згодом знищено. Враховуючи, що матеріали вказаного виконавчого провадження знищено, а штраф у розмірі 510 грн. ним сплачено, просить ареш зняти. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Додатково суду пояснив, що про існування такого виконавчого провадження йому нічого не було відомо, жодну із постанов ВДВС про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту, чи то про закінчення виконавчого провадження він не отримував, про накладену заборону не знав. Проте, коли дізнався про існування арешту, відразу сплатив штраф у розмірі 510 грн. та через звернення до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в місті Києві намагався скасувати його, проте таке скасування виявилось неможливим з причини знищення названого вище виконавчого провадження, з огляду на що, єдиним способом захисту його прав є звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, зазначаючи, що таким обтяженням безпідставно порушуються права власності позивача. Відповідач та третя особа у судове засідання представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не вказали, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані суду письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У судовому засіданні встановлено, що в порядку виконання постанови № ПС1 233123 від 26.11.2013 року, виданої ВДАІ про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 510 грн. на користь держави, Відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві постановою від 09.07.2014 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], що підтверджується копією відповідної постанови (а.с. 10). Згідно квитанції (а.с. 8) [PERSON] 03.06.2016 року сплатив штраф за адмінправопорушення у розмірі 510 грн. Згідно відповіді Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 11, 12) від 02.06.2016 року вбачається, що 17.01.2014 року дійсно до їх відділу надійшов вище вказаний виконавчий документ, 17.01.2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 09.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 14.08.2014 року винесено постанову про розшук майна боржника, 26.12.2014 року постанову про закінчення виконавчого провадження у зв»язку з направленням за належністю до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві, станом на 02.06.2016 року до Святошинського РУЮ в м.Києві вказаний виконавчий документ не повертався, іншого виконавчого документа на виконанні у них стосовно [PERSON] не перебуває. Зазначено у відповіді Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві і про строки зберігання в один рік виконавчих проваджень та не можливість вирішити питання скасування арешту за знищеними матеріалами виконавчого провадження. Із наданих суду документів вбачається і те, що [PERSON] звертався також і до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві, від якого відповіді не надійшло. Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Тоді як, встановлено, що при вирішенні питання закінчення вище зазначеного виконавчого провадження на підставі якого і накладався арешт все майно боржника питання зняття арешту вирішено державним виконавцем не було. Отже, у судовому засіданні встановлено, що арешт накладений на майно [PERSON] ВДВС не знято за відсутності виконавчого провадження на виконанні, за яким таке накладення відбувалось. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення в частині зняття арешту із всього майна [PERSON], оскільки саме на все майно було накладено арешт ВДВС Святошинського РУЮ в м.Києві по тепер вже закінченому виконавчому провадженню. Крім того, судом береться до уваги і те, що такий адмінштраф вже сплачено [PERSON] Щодо вимог позивача в частині виключення із Державного реєстру обтяжень майна запису про арешт його майна та вимог в частині припинення розшуку майна, а саме автомобіля Фольцваген Каді, державний номер [NUMBER], 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER], то в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки такі не віднесено до компетенції відповідача, який було заявлено позивачем та по суті є виконанням вказаного рішення суду по зняттю арешту з майна [PERSON], тобто дане рішення є підставою для виключення запису про арешт. На підставі викладеного,

Outcome: partial