Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просив встановити факт постійного проживання його разом з бабою [PERSON] з вересня 2013 року по день смерті [PERSON], тобто до 25 березня 2016 року за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Мохнач, вул. Воїнів Сибіряків, 20. В обґрунтування заяви зазначалося, що 25 березня 2016 року померла його бабка [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [INFO]. Заявник зареєстрований за адресою: [INFO] у м. Харкові, але з вересня 2013 року проживав разом з бабкою, оскільки вона через похилий вік не могла самостійно здійснювати догляд за собою, тому він доглядав її, поховав та продовжує проживати в [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Проте спадкоємців першої та інших черг не має. Все належне [PERSON] майно, вона заповідала заявнику. Оскільки з вересня 2013 року він постійно проживав із [PERSON], після смерті останньої, у грудні 2016 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса 12-ї Харківської державної нотаріальної контори від 20.12.2016 року йому було відмолено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки пропущений шестимісячний строк звернення з відповідною заявою. На підставі викладеного до суду було подано відповідну заяву. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заяву, просивши про її задоволення, посилаючись на обставини викладені у даному рішенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, надавши заперечення по суті заяви, які залучені до матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані у справі докази, прийшов до наступного. Факт смерті 25 березня 2016 року [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть від 29 березня 2016 року, серія І-ВЛ № 538602, копія якого міститься в матеріалах справи. Згідно заповіту від 13 березня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1158, [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та на що вона буде матиме право, у тому числі квартиру № 16, що знаходиться за адресою: м. Харків, провулок Пятигорський, 11, - [PERSON], що мешкає за адресою: м. Харків, бульвар Богдана Хмельницького, б. 28, кв. 48. В судовому засіданні за клопотанням заявника допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили, що [PERSON] з вересня 2013 року мешкала за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Мохнач, вул. Воїнів Сибіряків, 20, по день смерті. Разом з [PERSON] за адресою: с. Мохнач, вул. Воїнів Сибіряків, 20 мешкав її онук [PERSON], який опікувався про неї, оскільки [PERSON] була людиною похилого віку та їй важко було себе самостійно утримувати, тоді як [PERSON] повністю піклувався про свою бабусю. Згідно постанови державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 21.12.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON], яка померла 25.03.2016 року. Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора повідомляли, що після смерті [PERSON], померлої 25.03.2016 року, заведена спадкова справа № 1045/2016, що містить заяву від 20.12.2016 року [PERSON] про відкриття спадкової справи та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчений 13.03.1997 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1158. 20.12.2016 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Інші заяви про прийняття або про відому від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно вимог\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до п. 23\~Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення права на спадщину, як спадкоємцю за заповітом. Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд знаходить підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини.

Outcome: approved