Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Уточнені позовні вимоги обґрунтовує тим, що його батькам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . [INFO] його батько [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного будинку, яку прийняла його мати [PERSON] . Крім [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є також його діти [PERSON] та [PERSON] , які у володіння спадщиною не вступили, заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подавала., які на спадщину не претендують. Після смерті матері [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на весь будинок. За життя [PERSON] розпорядилась вказаним нерухомим майном та 08 жовтня 2008 року склала заповіт на користь обох синів: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заповіту одну кімнату у житловому будинку, а саме кімнату площею 12,9 кв.м., що на плані будинку садибного типу позначена цифрами 1-7 [PERSON] , а решту будівель та споруд [PERSON] . В свою чергу частка [PERSON] у даному нерухомому майні за вищевказаним заповітом сягає 12,9 кв.м (площа виділеної кімнати) / 79,9 кв.м. (загальна площа приміщення) = 16/100 часток. Вказуючи, що він є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, але в нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, просив з урахуванням уточнення позовних вимог визнати за ним право власності на 84/100 часток вищевказаному спадковому житловому будинку із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явилися, подали до суду письмові заяви, кожен зокрема, в яких вказали, що позов з урахуванням уточнення позовних вимог підтримують, просять задовольнити та розглядати справу без їхньої участі. Відповідачі [PERSON] , та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, 16 січня 2020 року, кожен зокрема, подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що уточнені позовні вимоги визнають повністю та просили справу розглядати за їхньої відсутності. Представник Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю та просив справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (аркуш справи 16). Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР). Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 111/2019, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління й володіння належним останньому спадковим майном прийняла [PERSON] , як дружина померлого, що об`єктивно підтверджується довідкою виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Старовижівського району № 3102 від 19 листопада 2018 року (аркуш справи 14). Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (аркуш справи 12). 08 жовтня 2008 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого зал, кухню, дві кімнати житлового будинку, надвірні споруди, які розташовані в [ADDRESS] , право на земельну частку (пай) заповіла [PERSON] . Грошові вклади, одну кімнату в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] , грошові вклади заповіла [PERSON] (аркуш справи 9). Заповіт не змінено і не відмінено. Позивач є спадкоємцем І черги за законом (аркуш справи 8). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (аркуш справи 37). [PERSON] , [PERSON] , зі спадкодавцем на час смерті не проживали, заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подавали (аркуш справи 10-11), відповідачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги визнають. Інших спадкоємців за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині та які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] немає. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 18). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідкою, виданою виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Старовижівського району № 3102 від 19 листопада 2018 року (аркуш справи 14) та випискою з погосподарської книги № 3-2 за 2019 рік Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 16) підтверджується право спадкодавця [PERSON] яке успадкувала [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , Позивачем виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (аркуш справи 19-24). Із заяв, поданих відповідачами до суду убачається, що їм було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі (аркуш справи 34, 62-63). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , а тому є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на 84/100 часток у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved