Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - присвоєння йому військового звання «лейтенант», в якій зазначив, що в листопаді 1990 року був призваний на строкову службу у військову частину [NUMBER] м.Львів, де йому було присвоєне військове звання «рядовий», а 30 вересня 1992 року був звільнений в запас, про що є відповідні записи у військовому квитку серія [NUMBER] . В січні 1994 року уклав контракт на військову службу до військової частини [NUMBER] на посаду «контролер КПП», військове звання «молодший сержант». В серпні 1994 року після проходження навчання в школі прапорщиків навчального центру військової частини [NUMBER] йому було присвоєне військове звання «прапорщик», про що є відповідний запис у військовому квитку. В листопаді 1995 року був направлений на навчання в Київський інститут внутрішніх справ на юридичний факультет внутрішніх військ «Курси підготовки молодших офіцерів», а в квітні 1996 року по закінченню навчання отримав свідоцтво про проходження навчання та йому було присвоєне звання «молодший лейтенант», про що також є відповідний запис у військовому квитку. В період проходження військової служби на посаді командира взводу в 1998 році було присвоєне чергове військове звання «лейтенант», про що були внесені відомості до військового квитка. В 1999 році в період реорганізації внутрішніх військ був відряджений в розпорядження Начальника державного департаменту з питань виконання покарань в Донецькій області на посаду інспектора з озброєння та спецзасобів, а в 2000 році звільнився за власним бажанням. Після звільнення Костянтинівським об`єднаним міським військовим комісаріатом його незаконно було поставлено на облік як «рядовий запасу», з посиланням на те, що він має спеціальне, а не військове звання. Зі Збройних Сил України звільнився 01 вересня 2011 року у зв`язку із закінченням контракту і був поставлений на військовий облік в Артемівсько-Дебальцевський об`єднаний міський військовий комісаріат в званні молодший сержант запасу. В грудні 2014 року уклав контракт з військовою частиною [NUMBER] в м.Бахмут в званні «молодший сержант», а наказом від 21 серпня 2015 року йому було присвоєне звання «сержант» на посаді командира відділення слюсарно-механічних робіт. З 25 грудня 2015 року по 01 червня 2018 року проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] м.Слов`янськ, наказом від 27 грудня 2016 року йому присвоєне звання «старший сержант» на посаді старший інструктор з водіння. На теперішній час, не зважаючи на присвоєння йому 04 квітня 1998 року звання «лейтенант», військовий комісаріат не має можливості поставити його на військовий облік у званні лейтенант, оскільки з останнього місця служби військової частини [NUMBER] м.Слов`янськ він звільнився як «старший сержант». Заявник просить встановити факт присвоєння йому військового звання «лейтенант» з метою постановки на військовий облік. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Зазначив, що йому наказом № 19о/с від 04 квітня 1998 року присвоєне військове звання «лейтенант», але військовий комісаріат не бере до уваги цей наказ. Встановлення факту необхідне для постановлення його на військовий облік як офіцера запасу. Представник Донецького обласного військового комісаріату Нагорська Н.В. не заперечувала проти задоволення заяви та встановлення факту присвоєння [PERSON] військового звання «лейтенант», зазначивши, що в даному випадку спір про право відсутній. Факт, про який просить заявник підтверджується наказом від 04 квітня 1998 року і його встановлення необхідне для постановки [PERSON] на військовий облік як офіцера запасу. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] , представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що прапорщику що [PERSON] , [INFO] (а.с.6-8) на підставі подання начальника факультету внутрішніх військ Київського інституту внутрішніх військ від 02 квітня 1996 року (а.с.10) відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 04 квітня 1996 року № 148 о/с присвоєне перше офіцерське звання «молодший лейтенант» та особистий номер М-029194 (а.с.9). Як вбачається з листа Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 20 червня 2017 року № 226/5604 в наказовій частині наказу Міністра внутрішніх справ України від 04 квітня 1996 року № 148 о/с відсутня фраза стосовно присвоєння прапорщику [PERSON] саме «військового» офіцерського звання «молодший лейтенант», однак підставою для присвоєння такого звання є Тимчасове положення, яким передбачена можливість присвоєння громадянам тільки військових звань. Відповідно до Настанови з обліку всім офіцерам, які перебувають на військовій службі та в запасі Збройних Сил, присвоєння особистих номерів військовослужбовцям та військовозобов`язаним здійснювалось наказами по особовому складу з одночасним присвоєнням первинного офіцерського звання. Отже наказом Міністра внутрішніх справ України від 04 квітня 1996 року № 148 [PERSON] дійсно було присвоєно первинне офіцерське військове звання «молодший лейтенант» (а.с.30). Відповідно до наказу командуючого внутрішніми військами МВС України від 04 квітня 1998 року № 19о/с молодшому лейтенантові [PERSON] командирові 2 взводу 15 роти військової частини [NUMBER] (М-029194) присвоєно чергове військове звання лейтенант (а.с.12). Як вбачається з пояснень представника Донецького обласного військового комісаріату Нагорської Н.В. в судовому засіданні, заінтересованою особою не оспорюється ані зміст наказу від 04 квітня 1998 № 19о/с, ані його достовірність. Відповідно до листа Головного управління Національної гвардії України від 02 серпня 2017 року № 27/21/1-5465 до офіцерського складу належать громадяни України, яким присвоєно встановлені законом військові звання від молодшого лейтенанта і вище. Витяг з наказу МВС від 04 квітня 1996 року № 148 о/с про присвоєння першого офіцерського звання «молодший лейтенант» [PERSON] є підставою для взяття його на військовий облік як офіцера запасу (а.с.31). З послужного списку [PERSON] (особовий номер [NUMBER] ), наявного в матеріалах справи (а.с.11), вбачається, що йому були присвоєні наступні військові звання: -рядовий на підставі наказу № 263 від 28 листопада 1990 року; -молодший сержант на підставі наказу № 18 від 27 квітня 1994 року; -прапорщик на підставі наказу № 59 о/с від 04 серпня 1994 року; -молодший лейтенант на підставі наказу № 148л/с від 04 квітня 1996 року; -лейтенант на підставі наказу № 19о/с від 04 квітня 1998 року. У військовому квитку [PERSON] також наявний запис про присвоєння йому військового звання лейтенант на підставі наказу від 04 квітня 1998 року № 19о/с (а.с.13-15). В силу ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення тощо. Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд в постанові від 22.08.2018 у справі\~№ 363/214/17-ц також\~вказав,\~що що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку не є вичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи позицію представника заінтересованої особи [INFO] [PERSON] , яка не заперечувала проти задоволення заяви, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] оскільки в судовому засіданні встановлені достатні дані, які свідчать про присвоєння йому військового звання «лейтенант», що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а встановлення цього факту необхідне для постановки заявника на військовий облік як офіцера запасу.

Outcome: approved