Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на частину майна. Свій позов мотивує тим, що 04.10.2003 року ним та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування в шлюбі подружжям було набуто ряд рухомого та нерухомого майна, в тому числі квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS]. Зараз позивач та відповідач проживають разом та не мають наміру розривати шлюб, однак, оскільки фактично набута квартира, у якій вони мешкають є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, то вважає, що має право юридично оформити своє право власності на ? її частину. Однак, відповідач заперечує проти такого оформлення в досудовому порядку. Беручи до уваги ті непорозуміння, які виникли у подружжя через придбану квартиру, позивач має намір убезпечити себе від майнових проблем у майбутньому та змушений звертатись з даним позовом до суду. Просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартири, яка знаходиться в [ADDRESS], загальною площею 78,2 кв.м. В судове засідання позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подала клопотання, в якому просить справу слухати без її участі. Проти задоволення позову не заперечує. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 04.10.2003 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області (а.с. 5). 30.05.2005, відповідачем було набуто квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Спірна квартира подружжя не належить до переліку майна, яке виключене з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки, вказане нерухоме майно було набуто відповідачем за час перебування у шлюбі з позивачем, суд приходить до висновку про можливість надання йому режиму спільної сумісної власності подружжя. Отже, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] загальною площею 78,2 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved