Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та позбавлення права користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка по справі [PERSON] , є його онукою, у квартирі не мешкає з вересня 2013 року, жодних особистих речей, які належать їй, в квартирі немає. На неодноразові прохання позивача щодо зняття з реєстрації у його квартирі відповідачка уникає вирішення даного питання. Відповідачка не виконує обов`язків по утриманню квартири, комунальні платежі не сплачує, поточний та капітальний ремонт квартири не проводить. Зазначив, що наявність прописаної у квартирі відповідачки тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів. Враховуючи викладене, позивач просив усунути перешкоди у здійсненні ним права користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , позбавити відповідачку права користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, неодноразово повідомлялася про час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Згідно до положення ч.3 ст.131\~ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 18.07.2000 року, посвідченого Лозівською міською радою Харківської області, трьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.03.2019 року, довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 28.03.2019 року вбачається, що, крім позивача, за адресою: [ADDRESS] , також зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.7,18). Відповідачка в спірній квартирі не проживає тривалий час, її особистих речей не виявлено, спального місця та інших ознак, що вказували б на фактичне мешкання [PERSON] за вказаною адресою не виявлено, що підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 05.03.2019 року (а.с.5). З листа Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 28.02.2019 року №10аз/119-86/03/25-2019 вбачається, що до Лозівського відділу поліції від гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] будь-які скарги чи заяви щодо вселення у вказану квартиру не надходило (а.с.6). За змістом позовної заяви, відповідачка не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті. Позивач не чинив ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачці, особистих речей та майна, яке належить відповідачці, в зазначеній квартирі немає. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.\~Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Частиною першою статті 383\~ЦК України та\~статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1 ст.319 ЦК України\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16. Враховуючи зазначене, оскільки відповідачка не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує права власника житла, оскільки він зобов`язаний нести додатковий тягар зі сплати нарахованих комунальних платежів, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині позбавлення відповідачки права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про позбавлення відповідачки права користування житловим приміщенням та зняття відповідачки з реєстраційного обліку, то суд вважає, що з урахуванням предмету спору та заявлених позовних вимог, суб`єктного складу учасників судового розгляду та виходячи з норм ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де однією з підстав для зняття з реєстраційного обліку особи є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, - вказана позовна вимога підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та вимога щодо зняття його з реєстрації задоволенню не підлягає, враховуючи, що будь-які дії реєстраційного органу позивачем не оскаржуються.

Outcome: partial