Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся; до суду з позовом до ТОВ «Парк Сервіс 7» в якому просив зобов'язати ТОВ «Парк Сервіс 7» надати йому всі необхідні документи, які передбачені договором про інвестування та Законом України «Про інвестиційну діяльність», стягнути з ТОВ «Парк Сервіс 7» в рахунок сплати пені 42 647 грн. 40 коп. стягнути 15 000 грн. в рахунок сплати моральної шкоди. Також просив стягнути вартість виготовлення технічного паспорта в розмірі 500 грн. 00 коп. та оцінки ринкової вартості нсжитлового приміщення в розмірі 300 грн. 00 коп. та визнати право власності на нежитлове приміщення №34, групи приміщень №5, п'ятого поверху будівлі, літ. «А», за адресою: [ADDRESS]. судові витрати покласти на Відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13 серпня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір № 34/13/08/2007 р. про будівництво нсжитлового приміщення № 34, площею 12.9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] офісний поверх, в м. Києві. Згідно до умов договору Позивач надає Підприємству грошові кошти в порядку своєї дольової участі в будівництві нежитлового (офісного) приміщення. В свою чергу Підприємство, використовуючи ці кошти, будує нежитлове приміщення № 34, та по закінченню будівництва передає Позивачу його, по акут прийому-передачі. Строк введення в експлуатацію 30 червня 2008 року. Проте. Підприємство взяті на себе зобов'язання, виконало не в повному обсязі. Після закінчення будівельних робіт Підприємство, нежитлове приміщення № 34, передало Позивачеві по акту прийому-передачі від 30 квітня 2008 р. Також Позивачеві було надано довідку від 14 квітня 2008р. про 100% фінансування загальної площі нежитлового приміщення № 34. Проте Позивачеві не було передано, згідно п. 3.1.5 договору, технічний паспорт на нежитлове приміщення № 34, та згідно п.3.1.7 договору правовстановлюючі документи на дане приміщення. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явились, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, визнання відповідачем позовних вимог, які суперечать закону, не може бути принято судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенню із наступних підстав. 13 серпня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір № 34/13/08/2007 р. про будівництво нежитлового приміщення № 34, площею 12,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] офісний поверх, в м. Києві. Згідно до умов договору Позивач надає Підприємству грошові кошти в порядку своєї дольової участі в будівництві нежитлового (офісного) приміщення. В свою чергу Підприємство, використовуючи ці кошти, будує нежитлове приміщення № 34, та по закінченню будівництва передає Позивачу його, по акту прийому-передачі. Строк введення в експлуатацію 30 червня 2008 року. Проте. Підприємство взяті на себе зобов'язання, виконало не в повному обсязі. Після закінчення будівельних робіт Підприємство, нежитлове приміщення № 34, передало Позивачеві по акту прийому-передачі від 30 квітня 2008 р. Також Позивачеві було надано довідку від 14 квітня 2008р. про 100% фінансування загальної площі нежитлового приміщення № 34. Проте Позивачеві не було передано, згідно п. 3.1.5 договору, технічний паспорт на нежитлове приміщення № 34, та згідно п. 3.1.7 договору правовстановлюючі документи на дане приміщення. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» від 07 лютого 2002 року № 7/5, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на об'єкти. Таким чином в даному випадку мають місце правовідносини, що виникають зі створенням нового нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації. Як встановлено в судовому засіданні об'єкт будівництва - є об'єктом новоствореного нерухомого майна, що не прийнятий до експлуатації. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Разом з тим, позивач до реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з питань оформлення права власності на збудоване нежитлове приміщення (гаражний бокс) не звертався. Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації. З урахуванням наведеного, не використання позивачем наданих державою можливостей щодо реєстрації права власності на збудоване нежитлове приміщення у визначений законодавцем спосіб, надає суду дійти висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність порушень його прав з оформлення права власності на новостворений об'єкт нерухомості зі сторони відповідача. Приймаючи до уваги, що новостворене майно - об'єкт будівництва (нежитлове приміщення) не прийнято до експлуатації, що є визначальним елементом для відмови у задоволенні вимог про визнання права власності об'єктів нерухомого майна, й те, що умовами угоди передбачений перехід саме майнових прав на об'єкт будівництва від власника до інвестора, а не права власності, у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір, понесений позивачем, йому не відшкодовується. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed