Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з під арешту та з урахуванням уточнень просить звільнити (зняти) з під арешту нерухоме майно, що належить [PERSON], а саме квартиру № 59, по вул. Гефта, будинок 2-а в м. Одесі, арешт який було накладено постановою АА № 288688 від 13.08.2002 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції, скасувати заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON], скасувати державну реєстрацію обтяження, зареєстрованого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 31.12.2008 року, номер запису про обтяження 17685555, реєстраційний номер обтяження 8349891, тип обтяження невизначене майно, все майно, де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося, заборона, скасувати державну реєстрацію обтяження, зареєстрованого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 31.12.2008 року, номер запису про обтяження 17685555, реєстраційний номер обтяження 8349899, тип обтяження арешт нерухомого майна. Позивач мотивує вимоги тим, що він є власником зазначеної квартири, йому стало відомо, що на все належне йому майно в тому числі на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 288688 від 13.08.2002 року, винесеною державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції [PERSON] Листом від 02.12.2016 № 24715п Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, повідомлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1130 від 06.08.2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми. Виконавче провадження було закінчено та відповідно до вимог п.9.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби знищено, тому йому відмовлено у скасуванні арешту. В звязку з тим, що зазначений арешт порушує майнові права позивача, останній звернувся до суду з зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи наявними доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири №59 по вулиці Чорноморська (Гефта), 2-а в м. Одесі, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Проте, 31 грудня 2008 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови, АА № 288688 від 13.08.2002 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції [PERSON], було зареєстровано арешт на зазначену квартиру, що підтверджується витягом з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, номер запису про обтяження 17685555, реєстраційний номер обтяження 8349891 тип обтяження невизначене майно, все майно, де б воно не знаходилося та в чому б не виражалося, заборона, а також реєстраційний номер обтяження 8349899, тип обтяження арешт нерухомого майна. Позивач звернувся з заявою про скасування арешту накладеного вказаною Постановою. Листом від 02.12.2016 № 24715п Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, повідомлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1130 від 06.08.2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми. Виконавче провадження було закінчено та відповідно до вимог п.9.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби знищено (а.с.13). Окрім цього, судом вставлено, що згідно довідки наданої Приморським районним судом м. Одеси від 02.12.2016 року, що перевіркою відомостей обліково статистичних карток на цивільні справи, що реєструвалися Приморським районним судом м. Одеси за реєстраційним № 2-1130, що реєструвалися у 2002 році встановлено, що за вказаним обліково статистичним номером судом зареєстровано цивільні справи за позовами між іншими особами та іншим предметом позову. Позивач не може реалізувати свої права щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності, у зв'язку з тим, що був накладений арешт. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ст. 391 ЦК України, вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, підлягають захисту цивільні права та інтереси власника майна, тому необхідно звільнити майно з-під арешту, зняти арешт та заборону на відчуження квартири розташованої за адресою: м. Одеса, по вул. Чорноморська (Гефта)[ADDRESS], яка належить на праві приватної власності позивачу. На підставі викладеного

Outcome: approved