Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач зазначає, що 07 березня 2019 року за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 275, 1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація права власності на будинок здійснена на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна № 468 від 07 березня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Селехманом О.А. 07 березня 2019 року. Вказує, що за вказаною адресою наразі зареєстровані колишній власник [PERSON] , а також її повнолітня донька, [PERSON] . Зазначає, що відповідачі ще до 07 березня 2019 року добровільно звільнили будинок, не проживають за адресою: [ADDRESS] , а також, на скільки позивачу відомо, проживають за межами території України. 06 серпня 2019 року позивач звернувся до відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради з відповідними заявами про зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою належного позивачу будинку. Проте, відділом реєстрації було прийнято рішення про відмову в знятті з реєстрації місця проживання вказаних осіб. Пояснює, що протоколом ДП «Сетам» про проведені електронні торги № 383690 позивача визнано їх переможцем, також позивач зареєстрував за собою право власності на будинок на підставі Свідоцтва в передбаченому законом порядку. Таким чином, [PERSON] є одноосібним власником будинку, має непорушне право володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Зауважує, що право власності [PERSON] на будинок було припинено у встановленому порядку. Стосовно [PERSON] , зазначає, що дана особа не вважається такою, що має право на користування будинком надалі, оскільки не є членом родини нового власника. Звертає увагу суду те, що до 07 березня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] виселилися з житлового будинку в добровільному порядку, та не проживають за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного просив суд визнати [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, однак, від його представника адвоката Батрин С.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не подали, причини неявки суду не відомі. Представник тертої особи, в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2019 року відбулися торги, організовані ДП « СЕТАМ» з примусової реалізації предмету іпотеки: житлового будинку, загальною площею 275,1 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,0599 га, що знаходяться за адресою : [ADDRESS] , (переможець торгів [PERSON] ), про що складено протокол проведення електронних торгів №383690 від 21.01.2019 року. 07.03.2019 року на підставі акту про реалізацію предмету іпотеки та у відповідності до\~статті 61 Закону України « Про виконавче провадження», 41 Закону України «Про Іпотеку»\~приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.І. видано свідоцтво, згідно якого [PERSON] належить право власності на майно : житловий будинок, загальною площею 275,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,0599 га, кадастровий номер 2110100000:52:001:0091, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Які придбані останнім за 2741505,00 грн. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №176235568 від 02.08.2019, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З протоколу огляду місця події від 17 квітня 2019 року , проведеного за адресою: [ADDRESS] , слідує, що в момент передачі будинку у фактичне володіння позивача ні [PERSON] , ні [PERSON] не перебували в будинку. Будинок фактично перебував в стані непридатному для проживання. У будинку були відсутні будь-які меблі, демонтовано кухню, по всій площі будинку знаходилося сміття. З рахунків ТОВ «Закарпаттяенергозбут» № 160849 від 30 травня 2019 року, ТОВ «Закарпатгаз збут» № 0500039594 від 28 вересня 2021 року, ТОВ «Закарпатгаз збут» № 0500039594 від 28 вересня 2021 року, КП «Водоканал м. Ужгород» № 3044996 від 30 вересня 2021 року, вбачається, що за особовими рахунками [PERSON] протягом останніх трьох років накопичується борг за комунальні послугами. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачі не є членами сім`ї позивача та співвласниками житлового будинку, а також правових підстав для користування даним житловим будинком не мають, суд вважає, що відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим будинком. Суд бере до уваги той факт, що житловий будинок був придбаний на електронних торгах, за який позивач сплатив грошові кошти. При цьому, позивачем належним чином підтверджено, що відповідачі не беруть участі у здійсненні поточних витрат на утримання житлового будинку, не здійснюють плату за комунальні послуги, не зберігають особистих речей в житловому будинку. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. ст.\~13,\~76,\~80,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved