Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа [PERSON], про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування на земельну ділянку. В обгрунтування своїх вимог вказав, що 24 січня 2007 року померла [PERSON] - рідна тітка його матері - [PERSON]. Тітка разом з його матірю проживали однією сімєю у належному матері будинку за адресою: смт Царичанка, вул. Гагаріна, 3 Царичанського району Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2,940 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225681101-01-009-0230, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 014906, виданого 25.10.2004 року. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України його матір [PERSON], будучи єдиною спадкоємицею, прийняла спадщину після смерті тітки, але через тяжку хворобу не змогла оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину. 15 вересня 2014 року його матір - [PERSON] померла. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк він спадщину після смерті матері прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є він та його рідна сестра - [PERSON] (третя особа в справі), яка відмовилася від прийняття спадщини в порядку ст. 1273 ЦК України. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має, а також не має осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині. 01.03.2016 року він звернувся до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва з причин відсутності необхідних документів, підтверджуючих родинні відносини між померлими [PERSON] та [PERSON] Прохає встановити факт родинних стосунків між померлою 15 вересня 2014 року [PERSON] та померлою 24 січня 2007 року [PERSON], тобто, що остання є тіткою [PERSON], та визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на земельну ділянку, площею 2,940 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225681101-01-009-0230, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 014906, виданого 25.10.2004 року. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявилися, надіслали заяви з проханням розглядати дану справу без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача - Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу за його відсутності, позовні вимоги визнають. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала заяву з проханням розглядати дану справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що проживали по сусідству з померлою [PERSON] (матірю позивача та третьої особи). Підтвердили, що дійсно [PERSON] є тіткою [PERSON], [PERSON] проживала разом з [PERSON], остання доглядала за нею. Заслухавши свідків [PERSON] та [PERSON], перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2007 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ № 132189, видане 24.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області)(а.с.6), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області № 6128 від 02.11.2015 року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина: земельна ділянка, площею 2,940 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225681101-01-009-0230, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 014906, виданого 25.10.2004 року (а.с.14). Встановлено, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем є [PERSON](мати позивача) - племінниця померлої, яка спадщину прийняла спільним проживанням разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Через тяжку та тривалу хворобу оформити своїх спадкових прав не встигла. 15 вересня 2014 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії І-КИ № 132189, видане 24.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області)(а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина: земельна ділянка, площею 2,940 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225681101-01-009-0230, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 014906, виданого 25.10.2004 року, після померлої [PERSON] Встановлено, що спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є позивач (син) та [PERSON] (донька), яка відмовилася від прийняття спадщини в порядку ст. 1273 ЦК України. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті [PERSON] не має, а також не має осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині. Позивач, як єдиний спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій в звязку з відсутністю необхідних документів, що підтверджують родинні відносини між померлими [PERSON] та [PERSON] Факт родинних відносин між померлою 15 вересня 2014 року [PERSON] та померлою 24 січня 2007 року [PERSON], тобто, що [PERSON] є тіткою [PERSON] підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили даний факт; довідкою Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області № 6128 від 02.11.2015 року. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. За викладених обставин, на думку суду, маються всі законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач в позовній заяві та в заяві про розгляд справи у його відсутність не зазначав вимоги щодо стягнення сплаченого ним при подачі судового збору з відповідача, тому суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved