Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором. Вимоги мотивовано тим, що відповідачем отримано кредит від ПАТ КБ «Приват Банк» в розмірі 70 000 грн. [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON] за кредитним договором. Відповідач грошові зобов'язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим виникла заборгованість. 15 березня 2011 року на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на користь Банку стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 103 034,81 грн. В порядку примусового виконання рішення суду відділом ДВС Каховського МРУЮ, позивачем сплачено заборгованість за кредитним договором та нараховані штрафи. Вважаючи, що відповідно до умов договору поруки до позивача перейшли права кредитора, тому просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 114 647,67 грн. 22 вересня 2014 року позивачем подано до канцелярії суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути окрім боргу суму встановленого індексу інфляції за весь час прострочення боргу в сумі 12 394,62 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. та судові витрати, що складаються також і з оплати юридичних послуг в розмірі 4 000 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився - надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав, з підстав викладених в позові та заяві про збільшення позовних вимог. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до змісту якої про позовних вимог не заперечувала. Відповідач до суду повторно не з'явився, оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що Банком та відповідачем була укладений кредитний договір № 04543 від 17 лютого 2006 року, за умовами якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит розміром 50 000 грн. зі сплатою 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 лютого 2009 року (а.с. 6 - 8). 31 січня 2007 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір поруки № 04543ДП/2 (а.с. 9), за умовами якого останній зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] своїх обов'язків за кредитним договором № 04543 від 17 лютого 2006 року, в тому ж розмірі, що і відповідач, включаючи сплату кредиту процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій. 15 березня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення (а.с. 10 - 14) про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення кредитного договору № 04543 від 17 лютого 2006 року - 103 034,81 грн. Відповідно до копій банківських квитанцій, позивач під час примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2011 року сплатив борг в розмірі 113 438,29 грн., 1 129,38 грн. - комісії (а.с. 20 - 28). Як слідує з постанови про закінчення виконавчого провадження старшого державного виконавця Танчик В.П. від 23 червня 2014 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-6201 виданого 17 квітня 2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно [PERSON] борг по кредитному договору 103 034,81 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», закінчено. Припинено чинність арешту боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 29). Згідно до постанови головного державного виконавця Малишенко С.М. від 16 жовтня 2012 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] (а.с. 60). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходить усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно зі п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Як слідує з п. 7 договору поруки від 31 січня 2007 року № 04543ДП/2, до поручителя який виконав обов'язки боржника за кредитною угодою переходять всі права кредитора за кредитною угодою і договору застави (іпотеки), укладеним в забезпечення виконання зобов'язання боржника перед кредитором за кредитною угодою. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. А також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Суд, дослідивши письмові докази, вбачає, що до позивача у зв'язку з виконанням ним обов'язку відповідача за кредитним договором перейшли права кредитора, тому [PERSON] має право вимагати від відповідача сплати на свою користь обсягу задоволених позивачем вимог кредитора за основним зобов'язанням, а також прав, які забезпечують його виконання. За вказаних обставин суд вважає, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача боргу, сума якого встановлена рішення суду та стягнена з [PERSON] Виходячи з того що між сторонами виник спір, який має договірний характер, суд зазначає, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення сплачених позивачем під час примусового виконання рішення суду штрафів, комісії та про відшкодування моральної шкоди та врахування при стягненні суми боргу індексу інфляції не слідують з укладених між сторонами договорів, а тому задоволенню в цій частині не підлягають. Відповідно до ст. 87 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590, в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу понесені, згідно зі змістом договору та квитанції (а.с. 64, 65), на юридичну консультацію (350 грн.), складання позовної заяви (600 грн.), участь представника позивача у справі (3 050 грн.). Відповідно до журналів судового засідання загальний час участі представника позивача в розгляді справи становив 5 хв. (а.с 71). Виходячи з наведеного та з вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України щодо пропорційного, залежно від розміру задоволених позовних вимог, поділу між сторонами судових витрат, сума витрат на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору, які мають бути присуджена до стягнення з відповідача, становить 974,36 грн. (350 грн.+ 600 грн. + 24,36 грн.) та 1 030,35 грн. відповідно.

Outcome: partial