Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Івано-Франківський локомотиворемонтний завод про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітньої плати за період з 01.06.2017 року по 07.08.2017 року, компенсації за невикористані дні відпусток в сумі 28 530 грн. 38 коп., середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі 47 104 грн. 74 коп., посилаючись на те, що з 27.07.1990 року по 07.08.2017 року він працював у Приватному акціонерному товаристві Івано-Франківський локомотиворемонтний завод на посаді водія. 07.08.2017 року звільнився з посади водія автомобіля 1 класу комерційного відділу товариства за власним бажанням на підставі ст.38 КзпП України. В день звільнення з роботи йому не було виплачено заробітну плату за червень-серпень 2017 року та компенсацію за невикористані відпустки на загальну суму 28 530,38 грн. у звязку із відсутністю грошових коштів. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Належно оформлена трудова книжка була видана йому в день звільнення, однак до цього часу відповідач не виплатив йому належні до сплати грошові суми не зважаючи на те, що після звільнення він неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо виплати всіх заборгованих сум. Свою відмову відповідач мотивує тим, що в даний час товариством проводиться виплата поточної заробітної плати працюючим працівникам, а заборгованість по заробітній платі, яка виникла до 01.09.2017 року заморожена та не виплачується із-за відсутності коштів. Його заробітна плата повинна вираховуватися за два попередні місяці, що передували дню його звільнення, тобто за червень-липень 2017 року. Згідно довідки ПрАТ Івано-Франківський локомотиворемонтний завод від 17.01.2018 року,в червні 2017 року йому було нараховано заробітну плату в сумі 10 634,01 грн., в липні 1287,86 грн. У червні-липні 2017 року був 41 робочий день. Його середньоденна заробітна плата становить 290,77 грн. З врахуванням вищенаведеного, його середній заробіток за час затримки розрахунку по день звернення до суду складає 43 906,27 грн. На підставі вищенаведеного, просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітню плату за період з 01.06.2017 року по 07.08.2017 року, компенсацію за невикористані дні відпусток в сумі 28 530 грн. 38 коп., середній заробіток за період затримки розрахунку в розмірі 47 104 грн. 74 коп. 24.05.2018 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з Приватного акціонерного товариства Івано-Франківський локомотиворемонтний завод на його користь нараховану, але не виплачену заробітню плату за період з 01.06.2017 року по 07.08.2017 року, компенсацію за невикористані дні відпусток в сумі 28 530 грн. 38 коп., середній заробіток за період затримки розрахунку в розмірі 58 154 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, викладних в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просив позов задоволити в повному обсязі відповідно до заяви про збільшення позовних вимог за мінусом нарахованої але не виплачної заробітньої плати в сумі 4 303,11 грн., виплаченої йому відповідачем. Крім цього, просив стягнути середній заробіток за весь час затримки по день винесення судом рішення. Не заперечив щодо винесення заочного рішення (а.с.40). Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 38). З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3\~ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] працював у Приватному акціонерному товаристві Івано-Франківський локомотиворемонтний завод на посаді водія автомобіля І класу, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-І №8164948 від 17.03.1978 року (а.с. 9-13). Наказом Генерального директора ПрАТ Івано-Франківський локомотиворемонтний завод №45 від 07.08.2017 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON], [PERSON], водія автомобіля І класу комерційного відділу, звільнено 07 серпня 2017 року за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України на підставі заяви [PERSON] (а.с. 14) Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок (ст. 47 КЗпП України). Згідно\~ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2\~ст. 117 КЗпП України\~передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як вбачається з Довідки ПрАТ Івано-Франківський локомотиворемонтний завод №34/01 від 17.01.2018 року, [PERSON], станом на 01.01.2018 року, нарахована заробітна плата в сумі 35 877,21 грн., утримано 7 346,83 грн., невиплаченої заробітної плати 28 530,38 грн. А саме, за червень-серпень 2017 року: нарахування: заробітна плата 12 360,73 грн., компенсація за невикористані відпустки 23 516,48 грн.; утримання: ПДФО 6 457,90 грн., військовий збір 538,16 грн., інші відрахування 350,77 грн.; сума до виплати 28 530,38 грн. (а.с. 15). Згідно поданої позивачем роздруківки ПУМБ від 03.08.2018 року, виплачено заробітну плату [PERSON] в сумі 4 303,11 грн. (а.с. 39). Крім того, позивач [PERSON] у своїй заяві про розгляд даної справи без його участі просив позов задоволити в повному обсязі відповідно до заяви про збільшення позовних вимог за мінусом нарахованої але не виплачної заробітньої плати в сумі 4 303,11 грн., виплаченої йому відповідачем (а.с. 40). А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути нараховану, але не виплачену заробітню плату за період з 01.06.2017 року по 07.08.2017 року в розмірі 24 227,27 грн. (28 530,38 грн. (нарахована але не виплачена заробітня плата згідно довідки №34/01 від 17.01.2018 року) 4 303,11 грн. (виплачена заробітня плата згідно роздруківки ПУМБ від 03.08.2018 року) = 24 227,27 грн.). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітньої плати за період з 01.06.2017 року по 07.08.2017 року, є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Що стосується позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку по день винесення судом рішення, то суд виходить з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100. Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата. Суд визначає розмір середньоденної заробітної плати за підставі Довідки ПрАТ Івано-Франківський локомотиворемонтний завод №34/01 від 17.01.2018 року (а.с.15). Середній заробіток за період з 08.08.2017 року (з дня наступного за днем звільнення позивача) по день винесення судом рішення по справі 30.10.2018 року (включно) (308 робочих днів) слід виплатити виходячи з середньомісячної заробітної плати обчисленої з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують звільненню. З період червень 2017 року - липень 2017 року нарахована заробітна плата позивача склала 11 921 грн. 87 коп. Цей період містив 41 робочий день, а тому середньоденна заробітна плата складає 290 грн. 77 коп. (11 921,87 грн. : 41 робочих дні). За 308 робочих днів заробітна плата складає 89 557 грн. 16 коп., виходячи з наступного розрахунку (290,77 грн. х 308 робочих днів). Таким чином, стягненню підлягає середній заробіток за період затримки розрахунку в розмірі 89 557 грн. 16 коп. за мінусом загальнообовязкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку в розмірі 89 557 грн. 16 коп. є обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Згідно положень\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітньої плати в межах суми за один місяць за мінусом загальнообовязкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати підлягає негайному виконанню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.\~47, 115-117 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100,

Outcome: approved