Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач та відповідач уклали шлюб 22 вересня 2016 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося, сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, має обєктивні можливості для отримання доходів на утримання себе, своєї дитини та дружини. За таких обставин, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судове засідання не зявилася до матеріалів справи додала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач у визначений в ухвалі суду від 19.09.2018 року строк, відзив на позовну заяву не подавав, в судові засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить оголошення про виклик до суду, наявне в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Згідно довідки відділу обліку та моніторингу ГУ ДМС України в Одеській області від 17 вересня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрованим/знятим з реєстрації по м. Одесі та області не значиться. Подальший виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22 вересня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І ЖД № 263608, виданим Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 552074, виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Подружнє життя між сторонами не склалося, сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Довідками Росіянівської сільської ради Захарівського району Одеської області від 06 серпня 2018 року № 570, 571 встановлено, що син [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Позивач не має змоги забезпечити собі достатній рівень на життя тому, що на даний момент ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та не має можливості одержати будь-які додаткові джерела доходу. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, має обєктивні можливості для отримання доходів на утримання себе, своєї дитини та дружини. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія , доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно\~статті 84 СК України\~«Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4\~статті 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини не надає, інших аліментних зобов'язань не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання заяви до суду. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно. Оскільки позивач подала позов 13.09.2018 року, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з дати звернення до суду. Згідно\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved