Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду і просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], тобто, що остання є його матірю, факт прийняття ним спадщини після смерті останньої, а також визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1823780800:03:003:0004, площею 4,06 га, розташовану на території Болотницької сільської ради Народицького району Житомирської області, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] померла 20 серпня 2007 року й протягом шестимісячного строку він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, але із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся. В послідуючому, при зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку йому було відмовлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між ним та померлою, а також недоведеністю факту прийняття ним спадщини. Сторони про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним, але в судове засідання не зявились, позивач просить справу розглядати без його участі, представник відповідача про причину неявки не повідомив. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 20 серпня 2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ТП №276681 від 12 січня 2016 року (а.с.4). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серії УР №173468 від 17 лютого 1947 року (а.с.7) в графі «мати» зазначено «Дьохтярчук Ганна Дмитрівна». Відповідно до копії паспорта громадянина України серії ВМ №173431 (а.с. 8) прізвище, імя та по батькові позивача вказано, як [PERSON], а дата народження 16 лютого 1947 року. З копії виписки з погосподарської книги за 1950-1952 роки (а.с.9) вбачається, що у господарстві [PERSON] проживала сімя, до складу якої, зокрема, входили: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Народицької селищної ради №292/6852 від 29 вересня 2016 року [PERSON] являється сином [PERSON]. Відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; крім того, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документам і таких доказів суду не надано. На підставі викладеного, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка у сукупності вказують на наявність підстав для задоволення позовної вимоги позивача в частині встановлення факту його родинних відносин з [PERSON], що передбачено пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо правомірності позовних вимог в частині встановлення факту прийняття позивачем спадщини та визнання за ним права власності на спадкове майно, суд виходить з наступних міркувань. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За правилами частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З довідки Народицької селищної ради №293/6853 від 29 вересня 2016 року вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала в [INFO] одиноко. Отже, позивач, який на час відкриття спадщини не проживав постійно з матірю [PERSON], протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України, мав подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Зі змісту позовної заяви та листа Народицької державної нотаріальної контори №367/01-16 від 12 вересня 2016 року (а.с.27) вбачається, що позивач протягом визначеного законом строку із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не звертався, а 12 січня 2016 року звернувся із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, у чому йому було відмовлено. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що нормами чинного Цивільного кодексу України не передбачено можливість прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, тобто фактичного прийняття спадщини, суд дійшов переконання, що в задоволенні позовних вимог щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання за позивачем права власності на спадкове майно слід відмовити за безпідставністю. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1761,74 грн., який за правилами статей 88, 235 ЦК України відшкодуванню не підлягає.

Outcome: partial