Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що19 травня 2014 року в с.Плоска Ружинського району Житомирської області померла дружина позивача [PERSON], яка за життя була власником земельної ділянки площею 1,0000 га яка розташована за адресою: Житомирська область, Ружинський район, Плосківська сільська рада та надана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказане право власності посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 558906 який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010822100011. Позивач, як спадкоємець за заповітом в частині спадкування вказаної вище земельної ділянки, успадкував її майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки у вказаному державному акті невірно зазначено кадастровий номер земельної ділянки. Так як виправлення в державні акти на даний час внести неможливо, то в зв'язку з викладеним позивач просить суд визнати недійсним зазначений державний акт в частині вказаного в ньому кадастрового номера земельної ділянки, а також визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, належну спадкодавцю. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач - Плосківська сільська рада Ружинського району - позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 19.05.2014 р. в с.Плоска Ружинського району Житомирської області, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ТП, 232997 (а.с.6). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Зі спадкової справи №525/2015, заведеної 21.11.2015 р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої 19.05.2015 р. [PERSON], вбачається, що спадкодавець залишила заповіт від 13.07.2006 р., відповідно до якого заповіла дочкам [PERSON] і [PERSON] все належне їй на день смерті майно, однак останні відмовились від належної їм частини спадщини за заповітом та за законом. Позивач по даній справі, спадщину [PERSON].Я. прийняв (а.с.24-48). На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 558906, виданого 28.08.2008 р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 02.02.2007 р. № 53, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка, розташована на території Плосківської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,000 га (а.с.7). Таким чином право на спадкування вказаної земельної ділянки спадкоємцем [PERSON] реалізоване. Проте, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.11.2015 р., за № 2642/02-14 державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав розбіжності в написанні кадастрового номера земельної ділянки, який зазначений у вищевказаному державном акті на право власності на земельну ділянку та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданому відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області (а.с.11). Як вбачається з вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 558906, який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010822100011 зазначений кадастровий номер земельної ділянки - 1825285301:01:000:0359., водночас земельна ділянка яка визначена цим державним актом має кадастровий номер-1825285300:01:000:0359, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1802071662015 від 21.11.2015 року в блоці відомостей про право власності якого зазначена моя дружина як власник земельної ділянки ( а.с.8-10). З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 558906, виданому на ім'я спадкодавця [PERSON] 28.08.2008 р., допущено помилку, а саме: невірно вказаний кадастровий номер належної їй земельної ділянки. Внести зміни щодо виправлення цієї помилки в оригінал правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначену у вказаному державному акті земельну ділянку ніким не оспорюється, а тому усунення порушень прав позивача [PERSON] можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсним виданого спадкодавцю вказаного державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування права на вказане спадкове майно. З рахуванням викладеного, позовні вимоги позивачки підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved