Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва» про стягнення невиплаченої компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працював з 23.07.1996р. по 02.08.2016р. на Приватному акціонерному товаристві «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва». Відповідно до наказу № 59-к від 04.08.2016р. позивача було звільнено з посади машиніста автомобільного крану та нараховано останньому компенсацію за невикористані відпустки з 23.07.1996р. по 02.08.2016р. за 443 календарних дні, що становить 47507,32 грн. Однак, станом на 31.10.2016р. компенсацію за невикористані дні відпустки [PERSON] виплачено не було, в силу чого позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просив стягнути з відповідача на його користь 47507,32 грн. компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити позов посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надіславши на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги викладені у позовній заяві підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте 12.01.2017 року звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд розгляд справи провести у його відсутність. Відповідно до ст.174 ЦПК України, судом досліджено докази: -паспорт [PERSON] ( на а.с. 2 ), із якого вбачається, що позивач зареєстрований за адресою с. Сальник, Калинівського р-н, Вінницької обл.; -трудова книжка [PERSON] від 18.07.1994р. серії [NUMBER] ( на а.с. 3,4 ), відповідно до якої, [PERSON].з 23.07.1996 року по 02.08.2016 року працював на Публічному акціонерному товаристві «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва», на посаді машиніста автомобільного крану; -наказ № 49-к від 22.07.1996 року ( на а.с. 6 ), відповідно до якого позивач був прийнятий на посаду машиніста автомобільного крану Орендного товариства «Управління механізації і автотранспорту будівництва»; -наказ № 59-к від 04.08.2016 року ( на а.с. 7 ), відповідно до якого [PERSON] було звільнено з посади машиніста автокрану Публічного акціонерного товариства «Вінницького управління механізації і автотранспорту будівництва»; -довідка видана Публічним акціонерним товариством «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва» про середню заробітню плату від 30.09.2016 року № 6 ( на а.с. 5 ); відповідно до якої середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 107,24 грн. -заява представника відповідача Пинтара І.В. від 12.01.2017 року ( на а.с. 20 ), відповідно до якої відповідач визнає позов [PERSON] до ПАТ «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва» про стягнення невиплаченої компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Вказані докази суд вважає належними та допустимими та приймає їх. Із досліджених судом доказів судом встановлено, що [PERSON] з 23.07.1996 року по 02.08.2016 року працював на Орендному акціонерному товаристві «Управління механізації і автотранспорту будівництва», правонаступником якого є ПАТ «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва», на посаді машиніста автомобільного крану. Судом встановлено, що позивач має 443 календарних невикористаних днів щорічної відпустки. С ередньоденний заробіток позивача складає 107 гр-н 24 коп. 443х107.24=47507.32 Судом встановлено, що у день звільнення з роботи відповідач, не виплатив належну позивачу компенсацію за 443 календарних дні невикористаної відпустки, яка становить 47 507,32 грн. Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (далі КзпП України) власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже визнання позову відовідачем не суперечить нормам права, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже відповідно до ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved