Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Білокамінської сільської ради в особі Білокаміньскої сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову, враховуючи уточнення позовних вимог, зазначає, що у 1992 році помер [PERSON], дядько позивача, а [INFO] померла дружина останнього, [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,5783 га, яка складається із земельних ділянок площею 0.8263 га та площею 0.7520 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач вказує, що він проживав із померлою [PERSON] однією сім'єю протягом п'яти років до відкриття спадщини, був членом колгоспного двору разом із [PERSON], та вступив в управління та володіння майном померлої. Маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавця, позивач звернувся до Білокамінської сільської ради із заявою про оформлення права власності на земельну ділянку (пай) яка належала померлій [PERSON], однак отримав відмову і пропозицію звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позову позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] був членом колгоспного двору, разом із [PERSON], що підтверджується копіями довідок Білокамінської сільської ради № 44 від 15.01.2001 року та № 775 від 16.08.2018 року. Довідкою Білокамінської сільської ради від 22.10.2018 №1129 стверпджується, що позивач проживав однією сім'єю разом із спадкодавицею [PERSON] в одному житловому будинку у [ADDRESS] з 29.07.1986 по день її смерті. З копії державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, вбачається що [PERSON], на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 01.03.2001 року № 78, є власником земельної ділянки площею 1,5783 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області. Довідкою Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області № 775 від 16.08.2018 підтверджується, що останнім місцем проживання [PERSON], яка померла [INFO], була [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] у Білокамінській сільській раді не посвідчувався. Заборон та арештів на земельну ділянку площею 1.5783 га на території Білокамінської сільської ради Золочівського району Львівської області немає. У 1986 році [PERSON] став членом колгоспного двору [PERSON], рішення про ліквідацію цього колгоспного двору не виносилося. Згідно із інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 53883051 від 31.10.2018 року, інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON], померлої [INFO], відсутня, що свідчить про те, що ніхто із спадкоємців, у встановлений законом строк, не звертався із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Цивільним кодексом УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин було визначено дві черги спадкування за законом. Так, статтями 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із позовної заяви, померла [PERSON] не перебувала у родинних відносинах із позивачем, а тому відповідно до приписів ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) [PERSON] не відносився до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON], що в свою чергу повністю виключає можливість позивачу [PERSON] фактично вступити в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина у вигляді права на спадкування земельних ділянок загальною площею 1.5783 га, розташованих на території Білокамінської сільської ради, які належали померлій на праві власності, та не були прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України, який почав діяти з 01.01.2004, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за №53883051. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В силу вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на вищевикладене, позивач [PERSON] відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] та має право на спадкування майна померлої. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлої, наявної інформації, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, відсутність інформації про осіб, які мали б право на обов'язкову частку у спадковому майні та/або фактично прийняли спадщину, неможливість позивачем оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку, через їх невизнання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved