Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб, такими, що втратили право користування житлом, та просив згідно позовних вимог визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідачів. Оскільки, наявність реєстрації у будинку відповідачів порушує його права вільно, на свій розсуд, розпоряджатися своєю власністю. Оформлювати субсидії тощо. В судовому засідання позивач [PERSON] , повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, оскільки на їх думку позивач [PERSON] , набув право власності на домоволодіння всупереч чинного законодавства. Окрім того, підтвердили, що дійсно тривалий час не проживають в [ADDRESS] . Визнання їх такими, що втратили право користування житлом порушить їх права. Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] є власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] за договором дарування житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Кудрявцевою Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №2110 (бланк ННК№806407) від 30.09.2002 року, та в порядку ст. 227 ЦК України зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області на праві приватної власності за [PERSON] №347-2 від 09 жовтня 2002р. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності: 1645735312214. В зазначеному будинку зареєстровані 5 осіб, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та проживання. (довідка від 01.07.2020р. №2862). Зареєстровані особи - [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають в зазначеному будинку. Позивач [PERSON] є власником зазначеного будинку з 2002 року. [PERSON] та [PERSON] є братами, за вказаною адресою реєстрації не проживають з 1996 року та відповідно останній рік також. [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за вказаною адресою тимчасово і повинні були знятись з реєстрації за вказаною адресою в зв`язку з зміною фактичного місця проживання. Судом також встановлено, що відповідачі не проживають у вказаному домоволодінні з 1996 року і по теперішній час, що підтверджується: Актом про не проживання від 30.06.2020 року, що засвідчено Сільським головою Візир О.О. та Адміністратором ЦНАП Тирса A.A., а також громадянами [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] [ADDRESS] , [PERSON] , [ADDRESS] . Суд критично ставиться до пояснень відповідачів, що позивач є неналежним власником, оскільки вони не надали суду доказів на підтвердження цього. Окрім того, підтвердили, що не мешкають тривалий час у спірному домоволодінні. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що особа втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Як встановлено в судовому засіданні, що відповідачі [PERSON] . та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають, не сплачують будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не ведуть з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачами права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Таким чином, відповідачі втратили право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідачів такими, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 420,40 (840,80 ? 2) грн з кожного.

Outcome: approved