Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строку їх виплати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.03.2016 року задоволено його позов про стягнення з [PERSON] ВУВКГ в його користь 47527 грн. 65 коп. недоплаченої заробітної плати. Зобовязано Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства провести йому перерахунок заробітної плати по відпускних, листках непрацездатності за період з квітня 2010 року по 24 грудня 2012 року протягом одного місяця з часу набрання судовим рішенням законної сили. Для примусового виконання рішення суду видано виконавчий лист №452/2203/15-ц від 01.09.2016 року. Заробітна плата у цьому розмірі виплачена відповідачем, в порядку примусового виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівськолї області від 10 березня 2016 року [PERSON] МРВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області лише 22.06.2017 року, тобто із порушенням строків виплати. У звязку з вищенаведеним, просить стягнути із відповідача компенсацію втрати частини доходів у звязку із несвоєчасною виплатою заробітної плати в розмірі 39877,54 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві просили, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини неявки суд не повідомив, а тому суд розглядає справу без його представника. Заслухавши пояснення позивача та його представника, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення невиплаченої заробітної плати задоволено; стягнуто із [PERSON] ВУВКГ на користь [PERSON] недоплачену зарплату 47527,65грн. Зобовязано Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства провести йому перерахунок заробітної плати по відпускних, листках непрацездатності за період з квітня 2010 року по 24 грудня 2012 року протягом одного місяця з часу набрання судовим рішенням законної сили, судове рішення набрало законної сили. Відповідно до встановлених даних про виконавче провадження ВП №53570567, заборгована заробітна палата [PERSON] ВУВКГ [PERSON] у вказаному розмірі виплачена в порядку примусового виконання відділом ДВС [PERSON] МУЮ ГУЮ у Львівській області 22.06.2017 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2017 року. Статтями 2 і 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» регламентовано, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення) та інші; сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Однаково вказує ст. 34 Закону України «Про оплату праці», що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 положенню ст. 233 КЗпП України надане додаткове офіційне тлумачення, відповідно до якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427 (із наступними змінами), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Аналогічно було викладено законну позицію у прийнятому судовому рішенню №6-43цс14 від 21.05.2014р Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, що: «Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427(зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року №692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Беручи до уваги наведені норми законів та вимогу позивача у відповідності до них, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з невчасною виплатою заробітної плати, однак позов підлягає частковому задоволенню виходячи з того, що у представленому позивачем власному розрахунку, не містяться зазначені суми податків та інших обовязкових платежів, що мали підлягати стягненню при їх виплаті. Тому суд прийшов до переконання, що бухгалтерією відповідача повинно це бути взято до уваги, оскільки наділена в тому спеціальними знаннями, і суми податків та інші обовязкові платежі мали б бути відрахованими при виконанні цього судового рішення у випадку набрання ним законної сили, або зазначене може бути предметом окремого цивільного спору вже за позовом [PERSON] ВУВКГ. Як вбачається з представленої позивачем таблиці розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, розмір такої компенсації становить 39877,54 грн. Порядок оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового кодексу України, саме роботодавець виступає як податковий агент при нарахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу чи виплаті недоплаченої заробітної плати за відповідним рішенням суду; що під час оподаткування потрібно застосовувати ставки ПДФО, обєктом оподаткування військовим збором є також доходи, - нарахування, утримання та сплату чого до бюджету повинен здійснювати у даному випадку відповідач, оскільки є особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету ПДФО та військового збору з доходів у вигляді заробітної плати, - для [PERSON] відповідач був роботодавцем, який виплачує такі доходи згідно п. 171.1 ст. 171 ПКУ. Аналізуючи все раніше наведене, суд прийшов до такого вирішення спору виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, подані суду матеріали; а тому переконаний, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~провадиться відшкодування моральної шкоди працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем у судовому засіданні не доведений факт спричинення йому невиплатою компенсацію втрати частини доходів у звязку із порушенням строку їх виплати, втрату від цього нормальних життєвих зв'язків, необхідність для нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому і не встановлені підстави для стягнення з відповідача 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволені вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial