Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. У позовній заяві зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Рогатинської міської ради народних депутатів від 26.07.1994 року. Відповідач по справі - [PERSON] - його зять, який в квартирі не проживає з 12 серпня 2011 року, проте залишається бути зареєстрованим. [PERSON] не приїжджає в м.Рогатин, не підтримує з ними жодних стосунків, не веде з ними спільного господарства. Добровільно знятися з реєстрації [PERSON] не бажає. Його реєстрація в житловому будинку носить формальний характер та спричиняє для позивача зайві витрати при оплаті за комунальні послуги, є перешкодою для оформлення субсидії. Просить позов задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснив, що коштів на утримання і обслуговування квартири [PERSON] не надає. Фактично припинив проживання з серпня 2011 року. Шлюб між [PERSON] та його дочкою, який був зареєстрований в 2006 році, розірвано у встановленому законом порядку в листопаді 2013 року. На даний час [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Просив позовні вимоги задовольнити, дав згоду на винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення йому судової повістки за адресою фактичного проживання в [ADDRESS]. Небажання відповідача надавати докази для обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог, встановлених ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 серпня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Рогатинської міської ради народних депутатів. Квартира [ADDRESS] зареєстрована в обласному бюро технічної інвентаризації (а.с.21). Як вбачається з акта обстеження проживання від 04.02.2014 року, [PERSON],[INFO], в квартирі [ADDRESS] не проживає два з половиною роки, хоча значиться зареєстрованим, не користується комунальними послугами з цього часу (а.с.10). Рішенням Рогатинського районного суду від 11 листопада 2013 року шлюб, який був зареєстрований 10.05.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №31 було розірвано. Рішення набуло законної сили 21.11.2013 року (а.с.22-23). [PERSON], [INFO], уродженець м.Рогатина Рогатинського району зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою №20/88/14, виданою 12.02.2014 року Рогатинським районним сектором УДМС України в Івано-Франківській області (а.с.12). Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Відповідно до ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. За ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Суду не представлено доказів, що підтверджують право відповідача на збереження права на житло при його відсутності за місцем проживання понад рік. Факт відсутності по місцю реєстрації [PERSON], [INFO] понад рік, тобто понад строк, встановлений ст.405 ЦК України, без поважних причин в судовому засіданні підтвердився, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, нак ористь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.156,163 Житлового кодексу України, ст.ст.319, 321, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved