Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Васильківський МР ВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції в якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються згідно судового наказу Васильківського міськрайонного суду № 362/6211/19 від 30.10.2019 року шляхом зміни способу їх присудження з ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 2200,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказуючи на те, що відповідно судового наказу Васильківського міськрайонного суду № 362/621 1/19 від 30.10.2019 року з заробітку позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з січня 2020 року позивач втратив роботу та стабільну заробітну плату, його матеріальне становище значно погіршилось виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором, що згідно довідки від 19.07.2021 складає 39 772,37 грн., заборгованість перед АТ «Універсал Банк» за кредитним договором складає 10 970,75 грн. У зв`язку з погіршенням матеріального становища з січня 2020 року по липень 2021 року виникла заборгованість по аліментам, що згідно довідки-розрахунок по аліментам від 23.07.2021 складає 20 075.93 грн. 30 січня 2021 року [PERSON] одружився на [PERSON] про що складено відповідний актовий запис № 27. В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] від 27.05.2021 року. Наразі дружина знаходиться у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 50 743,12 грн. та заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 20 075,93 грн.. поточні комунальні платежі і витрати на харчування та у зв`язку з народженням другої дитини та перебуванням дружини в декретній відпустці, позивач не в змозі сплачувати поточні аліментні платежі у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісячно відповідно до судового наказу Васильківського міськрайонного суду № 362/6211/19 від 30.10.2019 року. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 23). Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. [PERSON] направила до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що позивач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої дитини. Він несе витрати на утримання квартири в якій проживає ( [ADDRESS] , до розірвання шлюбу в 2018-2019 рр., вони проживали разом в цій квартирі), теперішньої дружини та їх спільної дитини. Крім того, позивач в позові зазначає, що в нього суттєво погіршився майновий стан так як він втратив роботу та з січня 2020 року не працював, але жодних доказів в підтвердження цьому твердженню не надав. Просила закрити провадження 2/362/2660/21 в цивільній справі № 362/4968/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Васильківський МР ВДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина шляхом зміни способу їх присудження, як таке що не відповідає вимогам ч. 32 ст. 183 СК України та ст. 255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору (а.с. 27-28). Позивач, направив до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Таким чином, зменшення боргу по сплаті аліментів, як стверджує відповідач, згідно довідки- розрахунок № 60745527 від 12.11.2021 року, що видана відповідачу (в додатках до відзиву довідка-розрахунок відсутня) не свідчить про покращення матеріального стану боржника, а є результатом примусового стягнення заборгованості виконавчою службою, що підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у розмірі 50% (постанову додано до позовної заяви). Крім того 05.11.2021 року він звільнений за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України та наразі не має постійного, стабільного доходу. Також відповідач стверджує, що на сьогодні борг позивача перед АТ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк» виплачено в повному обсязі. Для спростування даної позиції надаю копії довідок про залишок заборгованості станом на 24.11.2021 рік. Таким чином вважає доцільним стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2200 грн. у зв`язку з відсутністю постійного місця роботи, наявності декількох боргів, в тому числі і по аліментах, народженням другої дитини, перебуванням дружини на його утриманні у зв`язку з декретом, а отже суттєвого погіршення майнового стану та зміни сімейного стану (а.с. 39-40). Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Згідно зі ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що 30.10.2019 року Васильківським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Яким стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованого та мешканця за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , тел.: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , зареєстрованої та мешканки за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , тел.: [NUMBER] ) аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про шлюб 30.01.2021 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 16). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). Відповідно до копії з трудової книжки [PERSON] був звільнений 05.11.2021 року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 41). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] має заборгованість перед банком станом на 24.11.2021 року у сумі 39772,37 грн. та 2102,00 грн. (а.с. 42). Згідно до довідки наданої АТ «Універсал Банк» заборгованість [PERSON] станом на 24.11.2021 року становить 11317,33 грн. (а.с. 43). Звертаючись до Васильківського міськрайонного суду Київської області, позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються згідно судового наказу Васильківського міськрайонного суду № 362/6211/19 від 30.10.2019 року шляхом зміни способу їх присудження з ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 2200,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Через втрату роботи, народження другої дитини, так як існує заборгованість перед банками за кредитними договорами. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, за змістом ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма закону вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися. З огляду на відсутність заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за змістом ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що з часу видачі судового наказу про стягнення аліментів його матеріальний стан погіршився. В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі її матеріального забезпечення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на дітей, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. З огляду на викладені обставини в їх сукупності, дотримуючись принципу дії закону у часі, суд вважає що підстави які б давали суду змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з 1/4 частки в тверду грошову суму у розмірі 2200 грн. відсутні, оскільки позивачем не доведено належними доказами погіршення його стану здоров`я, що місце роботи у позивача на даний час відсутнє інших обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, погіршення матеріального стану у порівнянні з його матеріальним станом, який був врахований Васильківським міськрайонним судом Київської області, а тому підстави для зміни розміру аліментів відсутні. Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів з боку позивача в обґрунтування пред`явленого позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed