Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що він є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідачка є його колишня дружина, шлюб з якою розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року. [PERSON] зареєстрована у квартирі з жовтня 2013 року, але фактично не проживає за вказаною адресою з грудня 2013 року по теперішній час. Він декілька разів звертався до відповідачки з проханням добровільно виписатися із квартири, однак все це було марно. Остання зустріч з відповідачкою відбулася під час розірвання шлюбу, після чого вони не бачились, місце проживання відповідачки йому не відоме. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, викладені у позові обставини та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником 13/100 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корнієць Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2571 (а.с. 5-5 зв.). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року. Як убачається із довідки по формі № 3, виданої Центром комунального сервісу від 16.11.2016 р. № 2208, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачка [PERSON] (а.с. 12). Шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2014 року (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач суду пояснив, що відповідачка за місцем її реєстрації [ADDRESS] не проживає з грудня 2013 року, виселилася добровільно, забравши свої речі, після розірвання шлюбу вони не зустрічалися, адреси фактичного проживання відповідачка не повідомляла, будь які зв'язки з нею втрачені. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він зі своєю сім'єю проживав у квартирі позивача [ADDRESS] з липня 2015 року до осені 2016 року, на даний час там ніхто не мешкає, відповідачка за вказаною адресою весь цей час не проживала, її речей там не має, вселятись ніколи не намагалась, оплату за житло здійснює позивач. Про непроживання відповідачки у вищевказаній квартирі з грудня 2013 року також свідчать акти від 20.02.2015 року, від 04.03.2016 року та від 01.11.2016 року, що підписані сусідами за засвідчені начальником ЖЕД № 402 (а.с. 9-11). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідачка більше року без поважних причин постійно не проживає у спірній квартирі, її майно там не знаходиться, будь які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, оплату житлово-комунальних послуг [PERSON] не здійснює, у зв'язку з чим позивачу, який є власником квартири [ADDRESS], відповідачка чинить перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням, позивач не може належним чином користуватися та розпоряджатися вказаною квартирою, несе за відповідачку майнові витрати по утриманню житла, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved