Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1449,50 грн, яка складається із вартості проїзду, витрат на поштові пересилання, банківських послуг, послуг нотаріуса, крім того, просив стягнути з відповідача мінімальну заробітну плату за кожен день, який він витратив на проїзди для захисту своїх прав, також просив винести рішення про відсутність заборгованості [PERSON] за надання послуг КП «ЖЕК-13», винести рішення згідно ч. 3 ст. 16 ЦК України про припинення відповідачем дії, які порушують право, та зобовязати відповідача не вимагати та не надсилати рахунків із зазначенням боргу та сплату за ненадані послуги КП «ЖЕК-13», відшкодувати моральну шкоду в розмірі 3583 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він одержав спадщину згідно заповіту. Відповідач неодноразово звертався до відповідача із вимогою оплатити неіснуючі борги, 26.06.2015 року начальник КП «ЖЕК-13» відмовився підписувати довідку про зареєстрованих осіб за адресою: м. Чернігів, просп.. Миру, 197/4 у звязку із наявністю боргу, однак, згідно із актом звірки, однак у позивача немає перед відповідачем, оскільки за період з серпня 2009 року по сепень 2012 року включно, всього нараховано 1873 грн 34 коп., а сплачено 2046 грн 38 коп. У звязку із порушеннями прав позивача, він зазнав душевних страждань, які полягали в усвідомленні приниження честі та гідності, оскільки його принижував начальник КП «ЖЕК-13», вимагаючи від нього оплатити борг, а також цинічного відношення до позивача. Мати позивача померла від радіації (рак шкіри) коли позивачу було 1 рік і вісім місяців, а бабусі, яка заповідала майно позивачу, була інвалідом першої групи, позивач хвилювався, що він втратить квартиру за неіснуючі борги, також моральну шкоду позивач обґрунтовував тим, що не міг готуватися до екзаменів, захисту диплома, ці страждання не давали спокою позивачу, він втрачав останні гроші на поїздки в Чернігів до КП «Деснянське» та до КП «ЖЕК-13».\~\~ Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулося 14.09.2015 року позовні вимоги підтримав. Пояснив, що всі квитанції за надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території оплачені власником квартири, однак відповідач продовжує вимагати сплату неіснуючого боргу, також пояснив, що, коли він відвідував КП «ЖЕК-13», його начальник вимагав від нього сплату неіснуючого боргу, відмовлявся підписувати довідку, яка необхідна була позивачу, також відповідач повинен був предявити вимогу у встановлений термін, відповідач знав про смерть попереднього власника, а також просив відшкодувати на його користь витрати понесені позивачем та представником в звязку з необхідністю вчинення дій для відновлення права мають бути відшкодовані згідно ст. 22 ЦК України. Після оголошеної перерви до суду не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні 14.09.2015 року просила відмовити в задоволенні позовних вимог, але не змогла пояснити за який час виник цей борг. По справі оголошувалась перерва для надання довідки відповідачем із зазначенням періоду, за який виникла заборгованість, яка зазначена в акті прийому та передачі заборгованості станом на 01.02.2013 року, однак після оголошеної перерви, представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений у встановленому порядку. Оскільки по справі оголошувалась перерва, сторони надали пояснення по справі, суд вважає за можливе завершити розгляд справи без їх участі. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.07.2004 року, власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18) [PERSON] помер 18.05.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 20). Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.03.2006 року, [PERSON] стала власником 1/2 частини квартири, що знаходиться в [ADDRESS], що належала [PERSON]М.(а. с. 19) Згідно довідки Левоньківської психіатричної лікарні № 40 від 24.02.2006 року [PERSON] знаходилась на тривалому стаціонарному лікуванні в Левоньківській психіатричній лікарні з 02.08.2000 року по 16.11.2005 року (а.с.26). Відповідно до повідомлення № 73 від 20.02.2006 року диспансерного відділення Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні, [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в ЧПНЛ з 26.03.2000 року по 02.08.2000 року, а з 02.08.2000 року і по час надання довідки знаходилася в Левоньківський психлікарні (а. с. 27). [PERSON] померла 20.02.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.21). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.07.2009 року, спадкоємцем квартири, що знаходиться в [ADDRESS], що належала [PERSON] є [PERSON] (а.с. 36). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно , [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину /1-2636/ від 10.07.2009 року (а. с. 35). Згідно із договором відступлення права вимоги від 01.02.2013 року, КП Деснянське» ЧМР відступило КП «ЖЕК-13» борг, який рахується за квартиронаймачем квартири [ADDRESS] за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 893 грн 88 коп. Відповідно до повідомлення КП «Деснянське» ЧМР від 10.09.2012 року, за період з серпня 2009 року по серпень 2012 року включно, всього нараховано 1873 грн 34 коп, а оплачено 2046 грн 38 коп, однак КП «Деснянське» ЧМР повідомляє про наявність заборгованості станом на 01.09.2012 року в сумі 795 грн 54 коп., отже, на підставі поданого розрахунку, суд приходить до висновку, що позивача повідомляли про заборгованість, яка виникла у попереднього власника (а.с. 15-16). Листом від 21.08.2009 року КП «Деснянське» ЧМР повідомило про те, що станом на 01.03.2007 року, заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд за попереднім власником квартири [PERSON] складала 793,32 грн, також повідомлялось про те, що до складу прав та обовязків спадкоємця перейшли всі права та обовязки спадкодавця [PERSON] (а. с.28). Згідно із повідомленням КП «ЖЕК-13» ЧМР від 08.05.2015 року № К-64, позивача повідомлено про те, що згідно із рішенням виконкому ЧМР від 27.12.2012 року № 364, КП «ЖЕК 13» ЧМР від КП «Деснянське було передано на баланс та для обслуговування обєкти житлового фонду, зокрема і будинок 197 по проспекту Миру в місті Чернігові, на момент передачі перейшла і дебіторська заборгованість за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій в сумі 893,88 грн, а також повідомляють про те, що для них цей борг є новоутвореним, бо вони не могли знати про нього (а. с. 9). Суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що вказаний борг є новоутвореним, оскільки суду не надано доказів на підтвердження цього факту. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.\~\~ Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В судовому засіданні встановлено, що станом на 21.08.2009 року КП «Деснянське» ЧМР знало про те, що [PERSON] померла, однак не звернулось до суду із вимогою до спадкоємця попереднього власника, у звязку із чим право вимоги про стягнення заборгованості, яка утворилась у попереднього власника, а отже воно не могло перейти до КП «ЖЕК-13» ЧМР. За період перебування квартири [ADDRESS] у власності [PERSON] відсутня заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Однак, оскільки відповідачем зазначається і в повідомленні на імя позивача і в рахунку про наявність заборгованості, між сторонами виник спір. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Статтею 16 ЦК України не визначений спосіб захисту прав обраний позивачем, проте враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання відсутності заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 893 грн 88 коп у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на 01 лютого 2013 року перед Комунальним підприємством «ЖЕК 13» Чернігівської міської ради. Позовні вимоги в частині припинення відповідачем дій, які порушуються право щодо зобовязання відповідача не вимагати та не надсилати рахунків із зазначенням боргу та сплату за ненадані послуги КП «ЖЕК-13» є передчасним, оскільки лише після набрання рішенням суду про визнання відсутності заборгованості, відповідач не повинен буде зазначати цю заборгованість у квитанціях, а тому вони задоволенню не підлягають. У звязку із тим, що представником позивача не надано доказів заподіяння моральної шкоди [PERSON] з підстав визначених ч. 2 ст. 23 ЦК України, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а тому відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. Позивач просив стягнути на його користь витрати, відповідно до ст.. 22 ЦК України, які ним понесені у звязку із відправленням листа в сумі 2 грн, на проїзд з Києва до Чернігова і в зворотному напрямку 1151,60 грн, витрати на банківські послуги в сумі 2 грн, 34 грн держмита та 260 грн за нотаріальні послуги,а також мінімальну заробітну плату за кожен день, який позивач витратив на проїзди для захисту його прав в сумі 406 грн. Оскільки, відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд не може вийти за межі позовних вимог, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем не доведено, що саме він приїздив до міста Чернігова в зазначені дні з метою відновлення своїх прав та відвідував відповідача в ці дні, також на а.с. 8 містяться копії квитків, про переїзд до м. Чернігова із м. Києва та в зворотному напрямку за 2012 рік, хоча в цей час не мало місце порушення прав позивача КП «ЖЕК-13» ЧМР, оскільки для обслуговування будинок 197 по просп.. Перемоги в м. Чернігові був переданий до КП»ЖЕК-13» у 2013 році, також позивачем не подано доказів на підтвердження його витрат сумі 2 грн на банківські послуги та 2 грн на підтвердження відправлення листа, 34 грн держмита, 260 грн за нотаріальні послуги, у звязку із чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Що стосується квитків, повязаних з переїздом під час розгляду справи у суді (а.с. 46), то суд відмовляє у задоволені позовних вимог в частині стягнення цих витрат, а також у стягненні мінімальної заробітної плати в сумі 406 грн, відповідно до ст. 22 ЦК України, оскільки згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат відноситься судовий збір та витрати, повязані з розглядом судової справи, в тому числі витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду. Згідно ст. 85 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. А отже, правовідносини щодо стягнення цих витрат не статтею 22 ЦК України. Також з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial