Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] у якому поставив питання про захист його прав як споживача і покладення на відповідачку обовязку безоплатно усунути недоліки у виготовлених та встановлених віконних конструкціях. Заявлені вимоги в судовому засіданні мотивував тим, що відповідно до угоди №110 від 06.06.2007 року замовив у приватного підприємця [PERSON] виготовлення 17 віконних конструкцій. Згідно квитанцій №0706 від 07.06.2007 року та №3108 від 31.08.2017 року сплатив обумовлену у договорі вартість виготовлених вікон, які були встановлені у його будинку по вул. Крута, 9 в с. Монастирчани Богородчанського району Івано-Франківської області. Таким чином між ними виникли правовідносини, які цивільним кодексом визначені як договір підряду. В серпні 2017 року, у звязку з виявленими недоліками у віконних конструкціях, що проявились у вигляді відшарування лакофарбового покриття та руйнування у звязку з цим деревяної основи, він, відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», направив претензію з вимогою безоплатно усунути недоліки у виготовлених та встановлених віконних конструкціях на адресу відповідачки [PERSON], яка є спадкоємцем і прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] Однак відповіді на свою претензію не отримав, виявлені недоліки не усунуто. Зазначив, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право пред'явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. У п.15 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що недоліком є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). В угоді №110 від 06.06.2007 року підприємець [PERSON] не дотримався вимог ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію», якою передбачено, що виробник зобовязаний надавати постачальнику інформацію про обовязкову сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція. В договорі ця інформація не відображена, а технічні умови, на які послався виробник не існують. Виходячи з наведеного, росив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала. Вказала, що її чоловік [PERSON] помер 13.12.2011 року. Вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак спадкове майно фактично було направлено на погашення заборгованостей за кредитними зобовязаннями перед банком. До здійснення чоловіком підприємницької діяльності жодного відношення не мала. Претензії позивача вважає безпідставними, оскільки у представленому ним договорі визначено гарантійний строк на продукцію, який давно минув. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що подані сторонами у розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до угоди №110 від 06.06.2007 року [PERSON] замовив, а ПП [PERSON] прийняв на себе обовязок виготовити віконні конструкції загальною площею 27,22 кв.м. в кількості 17 шт. Позивачем представлено суду квитанції про оплату замовлення. Таким чином між сторонами виникли правовідносини підряду, що регулюються Главою 61 Цивільного Кодексу України. Суду не представлено жодних документів, які би свідчили про приймання роботи замовником, однак, виходячи зі змісту договору (п.2) та з огляду на те, що вказана обставина не заперечується сторонами, суд вважає, що моментом прийняття замовлення є дата 31.08.2007 року. Відповідно до ч.1 ст. 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Згідно п.5 Угоди виконавець надав гарантію на виготовлені вироби терміном на 5 років, з дня їх виготовлення. Вимогу про усунення недоліків, які виникли у процесі експлуатації продукції, позивач направив на адресу відповідача 11.08.2007 року - через 9 років та 11 місяців, тобто поза межами гарантійного строку. Посилання позивача на ч.4 та 5 ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію», якими передбачено обовязок виробника надавати постачальнику інформацію про обовязкову сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція є безпідставним, оскільки вказана норма доповнена такими вимогами на підставі Закону N 124-VIIIвід 15.01.2015. Крім того, суд вважає, що порушень що стосуються стандартизації під час укладення договору та його виконання не було допущено. Відповідно до Державного Стандарту України ДСТУ Б В.2.6-24-2001 «Конструкції будинків і споруд. Блоки віконні дерев'яні зі склопакетами. Технічні умови», який чинний, починаючи з 01.04.2001 року, пунктом 5.4.15 встановлено, що оздоблювальні покриття (віконних конструкцій) повинні бути атмосферостійкими. Довговічність лакофарбових та інших захисно-декоративних покриттів повинна бути не менше: 5 умовних років експлуатації - для не\-прозорих покриттів на деревині; 3 умовні роки експлуатації - для прозорих покриттів на деревині. Термін гарантії, обумовлений у договорі сторонами, визначений тривалістю 5 років. Безпідставним суд вважає також посилання позивача на п. 10 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу для задоволення заявлених вимог. Вказана норма передбачає, що споживач має право пред'явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред'явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Тобто можливість предявлення такої вимоги поза гарантійним строком законом обумовлена лише за умови виявлення у товарі недоліків, допущених з вини виробника. Жодних доказів на підтвердження даної обставини суду не подано. Таким чином, суд вважає, що заявлені вимог є не обґрунтованими і задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed