Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], вказавши, що сторони є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] у м. Запоріжжя, а також рішенням суду визначений порядок користування земельною ділянкою, відповідачеві виділено земельну ділянку площею 451,3 кв.м. На підставі рішення суду [PERSON] отримала державний акт про право власності на земельну ділянку від 07.06.2010 року. У лютому 2014 року позивач звернувся для оформлення права власності на свою частку земельної ділянки, однак, йому було відмовлено, оскільки уся земельна ділянка по [ADDRESS] у м. Запоріжжя має єдиний кадастровий номер, за яким державний акт вже видано, тож підстави для задоволення заяви позивача відсутні. Просить визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 07.06.2010 року, виданий чабан Л.В. на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2006 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягала, додатково вказавши, що доказів звернення позивача до відповідних органів та відмови в оформленні державного акту про право власності на земельну ділянку немає. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти позову, вказавши, що порушень при отриманні державного акту на право власності на земельну ділянку зі свого боку не вбачає, однак, у разі допущенні помилки не заперечує проти скасування державного акту. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову порушує права та інтереси інших осіб, зокрема, органів, які видали державний акт та здійснили державну реєстрацію земельної ділянки, які не залученні в якості відповідачів по справі, судом відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька міська рада представника в судове засідання не направила, про місце та час розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держземагентства у Запорізькій області, представника в судове засідання не направили, надали письмові пояснення по суті спору. При дослідженні матеріалів справи судом встановлено наступне. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 23.08.2002 року [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 204/143 від 27.06.2002 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0906 га, розташовану по [ADDRESS] у м. Запоріжжя. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2006 року, яке не оскаржувалось сторонами та набрало законної сили, частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на 52/100 частин житлового будинку [ADDRESS] у м. Запоріжжя, також сторонам виділені в користування земельні ділянки площею 451,3 кв.м. кожному. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.06.2010 року [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.120.2006 року є власником земельної ділянки площею 0,0451 га, розташованої у м. Запоріжжя, [ADDRESS] При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК України захисту в судовому порядку підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси громадян. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статті 10, 60 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем в якості підстави звернення з позовом вказано неможливість отримання державного акту на право власності на земельну ділянку у зв'язку з порушенням його прав з боку відповідача. Однак, позивачем не надано жодних доказів належного звернення до уповноважених органів з метою отримання державного акту чи державної реєстрації земельної ділянки та, відповідно, відмови у вчиненні відповідних дій. Державний акт на право власності на земельну ділянку отриманий [PERSON] у 2010 році, площа земельної ділянки, яка передана відповідачеві у власність відповідає площі земельної ділянки, виділеної їй у користування за рішенням суду. Закон України «Про Державний земельний кадастр» № 3613 від 07.07.2011 року набрав чинності 01.01.2013 року. Відповідно до ст. 1 Закону України № 3613 кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Таким чином, відповідно до зазначення в державному акті кадастровий номер присвоєний саме земельній ділянці площею 0,0451 га, належній [PERSON] Земельній ділянці, виділеній [PERSON] за рішенням суду, як вбачається з пояснень представника позивача кадастровий номер не просвоювався, держана реєстрації її не здійснювалась. Як зазначає ст. 16 ч. 6 Закону України № 3613 кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ст. 24 ч. 6 Закону України № 3613 підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Земельні ділянки, виділені в користування [PERSON] та [PERSON] за рішенням суду є окремими та не знаходяться в межах одна одної. Підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачені ч. 10 ст. 24 Закону № 3613, яка вказує, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором. Особливості державної реєстрації земельних ділянок та присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, право власності на які чи право користування якими виникли до набрання чинності Законом України № 3613 визначені розділом 7 «Прикінцеві та перехідні положення». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed