Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 17 лютого 2001 року Новоандріївською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 01, залишити позивачці прізвище «Чобанян». Визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2018 року до досягнення меншою дитиною [PERSON], повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони з травня 2000 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. 17 лютого 2001 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Новоандріївською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сімейне життя не склалося, причинами розпаду сімї стало не бажання відповідача працевлаштуватися, відповідач почав зловживати спиртними напоями, у стані алкогольного спяніння намагався спричинити тілесні ушкодження позивачу у присутності дітей та влаштовував сварки. З 2008 року сторони припинили шлюбні відносини, але проживають в одному будинку, спільне господарство не ведуть. Оскільки з відповідачем не досягнуто згоди щодо його участі в утриманні дітей, відповідач добровільно не приймає участі в утриманні дітей, витрачає кошти на власні потреби, інтересами дітей не цікавиться, тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Позивач у судове засідання не зявилася до матеріалів справи додала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання втричі не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу ГУ ДМС України в Одеській області від 14 жовтня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з травня 2000 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. 17 лютого 2001 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Новоандріївською сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 302038 від 19 березня 2001 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД № 329756 виданого Новоандріївською сільською радою Ширяївського району Одеської області 08 червня 2001 року та [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД № 011207 виданого Новоандріївською сільською радою Ширяївського району Одеської області 15 вересня 2005 року. Згідно довідки Новоандріївської сільської ради Ширяївського району Одеської області від 11.07.2018 року № 254, діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сімейне життя не склалося, причинами розпаду сімї стало не бажання відповідача працевлаштуватися, відповідач почав зловживати спиртними напоями, у стані алкогольного спяніння намагався спричинити тілесні ушкодження позивачу у присутності дітей та влаштовував сварки. З 2008 року сторони припинили шлюбні відносини, але проживають в одному будинку, спільне господарство не ведуть. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюб розпався та існує формально. Спору про поділ майна немає. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки з відповідачем не досягнуто згоди щодо його участі в утриманні дітей, відповідач добровільно не приймає участі в утриманні дітей, витрачає кошти на власні потреби, інтересами дітей не цікавиться, тому позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей. В позовній заяві позивач зазначає, що працює бухгалтером на СТОВ «Агрофірма Новоандріївська» та отримує заробітну плату 4000 грн., однак її заробітна плата не вистачає, щоб самостійно утримувати двох дітей, соціальних допомог (виплат) не отримує, що підтверджується довідкою Управління охорони здоровя, материнства та соціального захисту населення Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області від 12.07.2018 року № 881. Відповідач офіційно ніде не працює, однак працює по вільному найму, тому позивач вважає, що аліменти на утримання дітей повинні стягуватися у твердій грошовій сумі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2018 року до досягнення саме меншою дитиною [PERSON], повноліття. В даній частині позов підлягає частковому, оскільки частинною 2 статті 183 СК України встановлено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, однак є фізично здоровим і працездатним, працює та отримує певний дохід. Доказів на підтвердження наявності у відповідача інших доходів суду позивачем не надано. Інших неповнолітніх дітей та утриманців у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач заявила вимогу про стягнення аліментів з батька дітей у твердій грошовій сумі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому даний шлюб слід розірвати, визначити місце проживання дітей з матірю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.

Outcome: partial