Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати спільним майном подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] та поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності визнавши за [PERSON] та за [PERSON] право власності по Ѕ частині квартири [ADDRESS] за кожним. Посилаючись на ст.60,69,71 СК України, позовні вимоги вмотивовані тим, що квартира була придбана під час шлюбу. На погодившись з зазначеними вим огами [PERSON] , через свого представника адвоката Семененко Н.С., подала зустрічний позов, у якому просила суд визнати на нею право власності на зазначену квартиру у розмірі 2\\3 її частин, а за [PERSON] відповідно - 1/3 частину квартири. Позов вмотивовано тим, що дитини від їхнього шлюбу - [PERSON] мешкає з нею, батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає, витрати на дитину несуть її батьки. Представник [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Представник [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечувала, просила задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.5). Під час перебування сторін у шлюбі (а.с.4) була придбана квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 12.09.2012р., яка була зареєстрована за [PERSON] (а.с.15). За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Таким чином, вказана квартира на підставі ст.60 та 63 СК України є об`єктом спільної часткової власності позивача та відповідача у рівних частках, і позивач має право на поділ майна подружжя. Доводи позивача за первісним позовом суд знаходить обґрунтованими, оскільки його право, передбачене ст.70 ч.1 СК України, презюмується, і вважає за необхідне захистити це право позивача за первісним позовом, визнавши спільним майном подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності - квартиру [ADDRESS] і визнавши за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. Щодо зустрічного позову суд зазначає, що за час шлюбу шлюбний договір (контракт) сторони не укладали, передбачені законом підстави для відступлення від засад рівності часток відсутні, а проживання дитини з позивачем за зустрічним позовом [PERSON] , з огляду на встановлені обставини та положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Спір між сторонами щодо аліментів розглядається у суді у іншому складі суду. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, позивачем за зустрічним позовом не доведено, тому суд вважає у задоволенні цих вимог слід відмовити. Відповідно дост.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5763 грн. Однак, приймаючи до уваги, що відповідач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати у сумі 5763 грн., понесені позивачем, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved