Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, вимогами якого просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду в розмірі 55200 грн., з яких: 45 200 грн. матеріальні збитки, 10 000 - моральні збитки. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що 09.02.2013 року між ним та ПП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є автомобіль марки МАЗ-8347 № [NUMBER]. Ціна товару становила 24 000 грн. В день підписання договору він передав покупцеві автомобіль, техпаспорт, ключі від автомобіля. Відповідач до цього часу не заплатила повну вартість автомобіля, хоча з часу укладення договору користувалася ним на свій розсуд. Ним вчинялися певні дії для повернення своїх коштів впродовж 3 років. Зважаючи на всі рішення судів і досліджені ними обставини, а також результати виконавчого провадження по справі про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння, на сьогоднішній день у нього є підстави вважати, що даний автомобіль відсутній в натурі. 25.06.2015 року він звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.01.2016 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.11.2015 року та відмовлено у задоволенні його позову про стягнення коштів. У вищезазначеному рішенні зазначено, що «Судом встановлено, що 09 лютого 2013 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого був автомобіль марки МАЗ 8347, державний номерний знак [NUMBER]. Позивач виконав умови за договором зі своєї сторони. Передавши транспортний засіб покупцю, а відповідач сплатила йому перший внесок у розмірі 7 000 гривень». Також, даним рішенням зазначено, що «суд першої інстанції, розглядаючи спір, не врахував зазначене, конкретні обставини справи, положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» Постанови Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року й прийшов до поспішного, необґрунтованого висновку про наявність підстав до стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу транспортного засобу з відповідача». Іншими словами, суд вказав на те, що оскільки сторонами не дотриманий порядок купівлі-продажу автомобіля і не знято автомобіль ним з реєстрації, то не можна зробити висновок про законний продаж автомобіля. Тому суд не вправі стягнути борг [PERSON] за проданий ним автомобіль згідно договору. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року задоволено позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Судом вирішено витребувати автомобіль МАЗ, 1979 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], із незаконного володіння фізично особи-підприємця [PERSON] та передати його [PERSON]. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року у даній справі залишено без змін. 20.07.2016 року він звернувся з заявою до ДВС Івано-Франківської області про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Івано-Франківським міським судом на виконання рішення суду від 18.04.2016 року. ДВС було вжиті всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо виконання судового рішення, однак за місцем проживання боржника автомобіль МАЗ, 1979 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] не було виявлено. Внаслідок проведених виконавчих дій державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Оскільки виконати рішення суду було неможливо з причини відсутності майна в натурі, він звернувся до Івано-Франківського міського суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду від 18.04.2016 року. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14.11.2017 року в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду на стягнення коштів відмовлено. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.12.2017 року ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14.11.2017 року залишено без змін. У постанові Апеляційного суду Івано-Франківської області зазначено, що «зазначене рішення не виконане у зв'язку із відсутністю присудженого майна». Таким чином, апеляційним судом встановлено факт відсутності належного йому майна. Оскільки відповідач не повернула йому автомобіль та не сплатила за нього кошти, він змушений звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди за автомобіль, якого вже немає в натурі. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та не заперечила щодо заочного розгляду справи, долучивши до заяви оригінал розписки на підтвердження підставності заявлених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не прибула, про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку. Від неї не надійшов відзив на позовну заяву. З урахуванням положення частини 1 статті 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З долученої до матеріалів справи з довідки № 31/9/ф-488-з-оп від 15.07.2017 року слідує, що за гр. [PERSON], [INFO], зареєстрований автомобіль МАЗ, 1979 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 7). Також, як слідує з матеріалів справи, 09 лютого 2013 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу (а.с. 5-6), предметом якого був автомобіль марки МАЗ 8347, державний номерний знак [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Згідно п. 4.1 Договору ціна за одиницю товару становила 24 000 грн. Пунктом 4.2 Договору визначено, що перший внесок становить 7000 грн. Як визначено п. 3.2 Договору, покупець зобов'язаний прийняти товар та оплатити протягом 3 місяців з моменту підписсання Договору. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.11.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення 17 000,00 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу від 09.02.2013 року, 1 081,48 грн. - 3% річних та 12 867,88 грн. інфляційних витрат за період з 10.05.2013 року по 22.06.2015 року, стягнення судового збору в розмірі 309,50 грн. - задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованої в [ADDRESS] в користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] - 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. заборгованості за договором купівлі-продажу від 09.02.2013 року, 1 081,48 грн. - 3% річних та 12 867,88 грн. інфляційних витрат за період з 10.05.2013 року по 22.06.2015 року. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованої в [ADDRESS] в користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] - 309 грн. 50 коп. витрат по оплаті судового збору (а.с. 20-21). Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.01.2016 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.11.2015 року та відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення 17 000 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу від 09.02.2013 року, 1 081, 48 грн. - 3% річних та 12 867, 88 грн. інфляційних витрат за період з 10.05.2013 року по 22.06.2015 року (а.с. 22-24). Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року задоволено позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Вирішено витребувати автомобіль МАЗ, 1979 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], із незаконного володіння фізично особи-підприємця [PERSON] та передати його [PERSON]. Стягнути із [PERSON] ( ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (а.с. 8-9). Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року у даній справі залишено без змін (а.с. 10-12). Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області 26 травня 2016 року та виконавчий лист перебував на виконанні Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. Як вбачається з копій актів державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 14.09.2016 року та від 27.01.2017 року за місцем проживання боржника [PERSON] автомобіль МАЗ, 1979 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] відсутній (а.с. 14, 15). З листа старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакіна П.П. № 7183 від 08.05.2017 року, вбачається, що державним виконавцем проведено ряд виконавчих дій для виконання виконавчого листа у справі № 344/159/2016, виданого 11.07.2016 року Івано-Франківським міським судом та 29.03.2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 13). Також, позивач звертався до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про зміну способу виконання рішення суду від 18 квітня 2016 року. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14.11.2017 року в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду на стягнення коштів відмовлено (а.с. 26-27). Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.12.2017 року ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14.11.2017 року залишено без змін (а.с. 16-17). Як зазначається у постанові Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.12.2017 року: «Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу виконання судового рішення, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, оскільки зміна способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення - п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди - п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) фактично змінюється рішення суду по суті тобто, змінюється спосіб захисту порушеного права, передбачений статтею 16 ЦК України, який вирішується шляхом пред'явлення позову». Згідно частини 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України вказано, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України (ч.ч.1, 2) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зважаючи, що автомобіль не повернутий позивачу та відповідачем не сплачено за нього кошти, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] завдану йому шкоду. Згідно довідки № 304 СПД-ФО [PERSON], середньо-ринкова ціна автомобіля» МАЗ 8347», 1979 року виготовлення, без врахування технічного стану станом на 10.08.2017 року складає 52 220 грн. (а.с. 18). Зважаючи, що відповідач сплатила внесок за автомобіль у розмірі 7000 грн., з відповідача слід стягнути на користь позивача 45 200 грн. Відносно вимоги позову про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн. судом встановлено наступне. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» крім інших вимог, передбачених ст. 137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як вбачається з матеріалів справи, дії відповідача призвели до моральних страждань позивача, які виразились у тому, що позивач протягом тривалого періоду часу був позбавлений можливості користуватися автомобілем, а відтак втратив звичний ритм життя, перебуваючи у постійній емоційній напрузі. Крім того, позивач понад три роки змушений захищати свої права у судових інстанціях. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховано глибину душевних страждань, наслідки, вимушені зміни у житті, та приходить до висновку про необхідність стягнення на користь [PERSON] в рахунок відшкодуванням моральної шкоди 3 000 грн. А відтак, позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 3 000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. Відповідно до частини п'ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 22, 23, 386, 1166, 1167 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial