Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що [PERSON] народився 31 грудня 1999 року в смт. Чаплинка, Чаплинського району Херсонської області від батьків - матері [PERSON] та батька - [PERSON], про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження Чаплинським відділом актів громадянського стану Херсонської області вчинено відповідний актовий запис № 13 від 18 лютого 2000 року. Рішенням місцевого суду Чаплинського району Херсонської області від 21 квітня 2003 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів на дитину, починаючи від 7 квітня 2003 року і до повноліття дитини, тобто до 31 грудня 2017 року. Наразі позивач [PERSON] навчається у ДНЗ «Херсонське вище професійне комерційне училище» на денному відділенні, термін навчання складає 1 рік 5 місяців з 1 вересня 2017 року по 30 січня 2019 року, у звязку із чим потребує матеріальної допомога. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, завчасно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Згідно зі\~ст. 198 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відтак, за змістом ст.\~199\~СК України обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про народження, серії I-КГ №070367, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії виконавчого листа від 21.04.2003 року з [PERSON], [INFO] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів на дитину, починаючи з 07.04.2003 року і до повноліття дитини. Згідно довідки від 24.01.2018 року №33 [PERSON] дійсно навчається в ДНЗ «Херсонське вище професійне комерційне училище» форма навчання «безоплатна».Термін навчання з 01.09.2017 року по 30 січня 2019 року. У зв'язку з навчанням, позивач потребує додаткових витрат, які складаються з витрат на проживання, витрат на проїзд до місця навчання, витрат на навчання. У зв'язку з чим суд вважає доведеним факт потребування додаткових коштів на навчанням. Відповідно до заочного рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04.05.2016 року [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні достовірно встановлено такі юридичні факти, як досягнення позивачем віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Згідно зі\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, дослідивши матеріали справи, виходячи з матеріального становища відповідача, який не має інших утриманців, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для фізичних працездатних осіб щомісячно, починаючи від дня звернення до суду з позовом та до закінчення терміну навчання 30 січня 2019 року. При зверненні до суду з даним позовом, [PERSON] зазначив, що він потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням та у відповідача [PERSON] є можливість надавати таку допомогу, але він в добровільному порядку відмовляється її надавати. З матеріалів справи достовірно встановлено, що повнолітньому [PERSON] не виповнилося 23 років, він продовжує навчання у ДНЗ «Херсонське вище професійне комерційне училище» та потребує матеріальної допомоги, так як його стипендія не забезпечує йому належного матеріального забезпечення для навчання, проживання та харчування. Також суд звертає увагу на те, що обов'язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися, після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання покладається на обох батьків, та враховує можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки відповідач фактично переклав обов'язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, що навчається винятково на мати [PERSON], що є порушенням норм закону. При визначенні розміру аліментів, суд враховує реальну можливість відповідача сплачувати аліменти тому приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти в розмірі не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved