Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] її матері [PERSON] на спадкове майно, що складається з 2/8 часток житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 71,2 кв.м., житловою площею 48,1 кв.м., які вона успадкувала за законом після своїх батьків: [PERSON] , померлої, [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] , однак не встигла оформити своїх спадкових прав, оскільки правовстановлюючі документи на дане майно видані після їх смерті, у зв`язку чим нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тому просить суд, встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] була бабусею [PERSON] по лінії матері [PERSON] , померлої [INFO] та визнати право власності за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на вищезазначене спадкове майно. Ухвалою суду від 05.11.2019 р. відкрито провадження у даній справі та призначене підготовче судове засідання у даній справі на 28.11.2019 р. Ухвалою суду від 28.11.2019 р. витребувано із Тернопільської районної державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача Великогаївської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про смерть, яке видано повторно 25.12.2000 року серія [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області. [PERSON] помер [INFO] у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] 25.04.1995 року. [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.03.1954 року серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , 1939 р.н. та [PERSON] , 1937 р.н. одружились 14.10.1961 року, після реєстрації одруження присвоєно прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] , яка народилась [INFO] - дочка [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.05.1962 року. [PERSON] , померла [INFO] у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] 17.08.2011 року склала заповіт, за яким заповіла [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення сільського господарства площею 1,80 га.Після її смерті відкрилася спадщина н вищезазначене майно. Позивач у шестимісячний строк звернулась до Тернопільської районного нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа за №51/2015 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №5281/02-14 від 16.12.2019 року вбачається, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Даною постановою відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка не оформила спадщину після смерті своїх батьків [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Інформаційної довідки № 704 про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 21.10.2016 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується по 1\\8 частці за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , раніше будинковолодіння рахувалось по [ADDRESS] . Право власності на 1/8 частини зареєстровано [PERSON] . Згідно довідки виданої Великогаївською сільською радою, [PERSON] та [PERSON] постійно проживали та перебували на реєстраційному обліку до смерті за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою на день їх смерті були зареєстровані і проживали: [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка, [PERSON] - зять, [PERSON] - правнучка. Як вбачається зі свідоцтв на право особистої власності на житловий будинок від 13.02.2001 року, які видані на підставі рішення виконкому сільської ради № 53 від 24.09.2000 року, 1/8 частка житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] та 1/8 частка даного житлового будинку - [PERSON] . Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , правовідносини щодо спадкування після їх смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] заповіту щодо належного їм майна не складали, спадщину після їх смерті прийняла дочка - [PERSON] , оскільки була спадкоємцем першої черги за законом, а тому успадкувала належну померлим 2/8 частки житлового будинку, однак прав на належне їй майно не зареєструвала, після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкові справи не заводились. Встановлено, що [PERSON] помела [INFO], тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON] , за життя склала заповіт, яким заповіла [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення сільського господарства площею 1,80 га, остання спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщинипротягом шестимісячного строку. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із досліджених письмових доказів вбачається, що розбіжності в написанні імені бабусі та матері позивача « [PERSON] » та « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] » носять лише формальний характер, оскільки це є різне написання одних і тих же імен та при збігові інших даних, що стосуються їх осіб. Також, розбіжності в написанні по-батькові бабусі позивача «[PERSON] » у свідоцтві про народження матері [PERSON] та «[PERSON] » у свідоцтві про смерть [PERSON] , носять лише формальний характер, враховуючи збіг інших даних, що стосуються даних особи. Тому, з метою недопущення порушення спадкових прав позивача, реалізація яких залежить від доведеності факту родинних відносин між позивачем, її матір`ю та бабусею, суд приходить до переконання про необхідність встановлення факту судом. А тому, суд, вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення та слід вважати встановленим юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] була бабусею [PERSON] по лінії матері, померлої [INFO] . Крім того, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на 2/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved