Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт належності [PERSON], який помер 10.01.2015 року, земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] селищної ради Конотопського району, площею 5,78 га на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №647825 та площею 0,58 га на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Р2 №662930. А також визнати за ним, [PERSON], право власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за законом. На обгрунтування вимог зазначив, що після смерті його батька [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема й на вказані земельні ділянки. Проте, виправлення, які маються в Державних актах про право власності на землю, перешкоджають нотаріальному оформленню спадщини. При цьому нотаріус відмовився брати до уваги судове рішення про встановлення факту належності цих Державних актів спадкодавцю і порадив звертатися до суду з позовом про визнання права власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування, що він і зробив. Відповідач [PERSON] селищна рада, Конотопського району Сумської області просить розглядати справу без їх представника, позовні вимоги визнають. Треті особи: Конотопська міська державна нотаріальна контора, Управління Держгеокадастру у Конотопському районі також не заперечують вимогам, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду, справу просять розглядати за відсутності їх представників. Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до ст.256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За рішенням Ковпаківського райсуду м.Суми від 20.03.2016 року встановлений факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер 10.01.2015 року, є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням того ж суду від 03.06.2016 року встановлений факт належності правовстановлюючих документів державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] селищної ради, Конотопського району Сумської області серії Р2 №662930, виданого 29.08.2002 і серії Р2 №647825, виданого 29.08.2002 на імя Дриглова Василія Олексійовича - [PERSON] (а.с.6). Рішення набрали законної сили. Таким чином наведеними судовими рішеннями підтверджені право позивача на спадщину, що відкрилася після смерті його батька [PERSON], померлого 10.01.2015 року, а також належність спадкодавцю правовстановлюючих документів - Державних актів на право власності на землю, які посвідчують право власності останнього. За приписом ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Отже, на переконання суду, у позивача відсутні будь-які правові перешкоди для нотаріального оформлення спадщини, а відмова нотаріуса - є підставою для оскарження таких дій у судовому порядку. Згідно з правозастосовними орієнтирами Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування п.23 - за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. За таких обставин у задоволенні вимог слід відмовити розяснивши позивачу право на оскарження дій нотаріуса.

Outcome: dismissed