Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 27 серпня 2008 року розірвала. Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON], який на даний час проживає з матір'ю. Відповідач не проявляє турботи до дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, потребами, не надає матеріальної допомоги. Вважає, що він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього [PERSON], а тому його слід позбавити батьківських прав. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала з мотивів наведених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Оскільки згідно адресної довідки було неможливо встановити його зареєстроване місце проживання (перебування), в газеті «Галичина» опубліковано оголошення про виклик [PERSON] до суду в якості відповідача. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позовні вимоги підтримав з підстав викладених у висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина [PERSON]. Прокурор в судовому засіданні вимоги позову підтримала, вказала, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини за доцільно буде позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивачки, 06.02.2014 року в судовому засіданні надала показання, в яких вказала що з позивачкою перебуває в дружніх відносинах, їхні діти ходять разом до школи. Відповідача не бачила вже понад сім років. Малолітній [PERSON] проживає з матір'ю та бабусею, які його належним чином забезпечують. Про батька дитина не згадує. Свідок [PERSON], яка є сестрою позивачки, 06.02.2014 року надала суду показання та зазначила що відповідача не бачила сім років. Від дитини ніколи не чула про батька. З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування, висновок прокурора, покази свідків, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 лютого 2002 року (а.с.4) [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO]. Сторони розірвали шлюб 27 серпня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27 серпня 2008 року (а.с.5). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2009 року (а.с.6) присуджено стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердому грошовому розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, на даний час має заборгованість по їх сплаті. Станом на 31 жовтня 2013 року її розмір склав 26 500 грн., що найшло своє підтвердження у довідці-розрахунку від 31.10.2013 року, виданої відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с.9). За змістом довідки Івано-Франківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 за № 386 від 14 листопада 2013 року, [PERSON] є батьком учня 6-А класу - [PERSON]. Зі слів класного керівника, батько у школі не з'являється. [PERSON] стверджує, що батька він давно не бачив та не спілкувався. Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON], батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно малолітнього сина [PERSON] є обгрунтованими, такими, що відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved