Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по розписці. В обґрунтування вимог вказує, що 20 квітня 2010 року [PERSON] було надана [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 35 000,00 доларів США, що станом на 26.07.2014 року в еквіваленті в національну валюту України становить 467950,00 грн. На підтвердження отримання коштів відповідач надав складену власноруч розписку від 20.04.2010 року . Враховуючи, що в розписці не було погоджено строк повернення позики, 19.06.2014 року надіслав відповідачу вимогу про повернення коштів, яка залишена ним без уваги. Просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 575 434,77 грн, яка складається із суми боргу в розмірі 35 000,00 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 478 079,00 грн, проценти за користування позикою в розмірі 95 682,50 грн, 3% річних в розмірі 129,45 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1673,27 грн. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять задовольнити, просять заперечення відповідача оцінити критично , оскільки між [PERSON] та [PERSON] виникли зобов»язання як по купівлі-продажу нежитлових приміщень по [ADDRESS] Дунаєвецького району, на підтвердження яких був укладений попередній договір, так і боргові зобов»язання згідно розписки, на що вказують різний час виникнення таких зобов»язань. В суді відповідач та його представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення, зазначають, що [PERSON] звернувся на початку 2010 року з проханням продати нежитлові приміщення по [ADDRESS] Дунаєвецького району. На підтвердження домовленості 15.03.2010 року між ними був укладений попередній договір, відповідно умов якого домовились про вартість нежитлових приміщень. На підтвердження зобов»язань покупця та забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] передав йому 35 000 доларів США, про що було обумовлено в попередньому договорі. Гроші [PERSON] передав 20.04.2010 року, а не 15.03.2010 року, як було зазначено в попередньому договорі, про що була написана розписка. В подальшому [PERSON] пояснив, що коштів в нього немає, але домовленість залишається в силі, тому [PERSON] користувався зазначеними нежитловими приміщеннями на правах оренди згідно укладеного між ними договору. Враховуючи, що кошти у позивача не позичав, 35 000 доларів США були сплачені [PERSON] з метою придбання спірних приміщень, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторони, свідка, вивчивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його Судом встановлено, що 20.04.2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] 35 000 доларів США, що підтверджується розпискою. 15.03.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір за умовами якого [PERSON] зобов»язався продати, а [PERSON] зобов»язався придбати належні [PERSON] на праві власності нежитлові будівлі по [ADDRESS], а саме ковбасний цех, металевий склад та туалет, які належать йому на підставі рішення Дунаєвецького районного суду від 21 грудня 2007 року та обладнання згідно акту прийому-передачі. Ціна договору становить 792 000 грн, що еквівалентно 100 000 доларів США. Із змісту договору вбачається, що сторони договору домовились, що на підтвердження зобов»язань покупця та забезпечення виконання зобов»язань продавця покупець передав, а продавець прийняв завдаток у рахунок належних з нього за договором платежів в сумі 277200 грн, що еквівалентно 35 000 доларів США. Якщо порушення зобов»язання станеться з вини покупця завдаток залишається у продавця, якщо порушення зобов»язання станеться з вини продавця, то він буде нести відповідальність у відповідності до ч.1 ст. 571 ЦК України. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] дійсно мав намір придбати у них нежитлові приміщення ковбасного цеху що в с. Слобідка Балинська Дунаєвецького району. [PERSON] та [PERSON] домовились про ціну, уклали попередній договір. [PERSON] ообіцяв розрахуватися за декілька місяців. 35 000 доларів віддавав частинами протягом місяця , передача коштів була у її присутності, тому вона власноруч написала розписку про отримання цієї суми. Але це були кошти за придбання ковбасного цеху, будь-яких коштів чоловік не позичав у [PERSON]. Відповідно до частин 1, 2 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлені, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Як передбачено статтею 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Попередній договір між сторонами був укладений в простій письмовій формі і нотаріально не посвідчений. Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І якщо продавець отримала як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки попередній договір про наміри укласти договір купівлі-продажу укладений в простій письмовій формі і нотаріально не посвідчений, то передані кошти не є завдатком в розумінні статей 546,548,570ЦК України, а є авансом. Враховуючи пояснення відповідача [PERSON], свідка [PERSON], які узгоджуються з письмовими доказами у справі, суд вважає, що позивачем не доведено, що між ним та [PERSON] виникли зобов»язання саме з договору позики. Відповідно ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст.. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] в задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до п.6 ст.154 ЦПК України суд скасовує заходи забезпечення позову. На підставі ст.. 635, 657, 570, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: dismissed