overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Василівської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки в розмірі 5,44 га, розташованої на території Василівської сільської ради. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом, після смерті батька. Так як [PERSON] не претендує на свою частку у спадщині, він звернувся із заявою про прийняття спадщини, але оформити своє право на майно в нотаріальному порядку не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно спадкодавця [PERSON] Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на вищевказане майно. Від відповідачів [PERSON] та Василівської сільської ради надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть (а.с.4), [INFO] помер [PERSON], який мав на праві власності земельну ділянку розміром 5,44 га на території Василівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 6), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 8). Позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини за умовою чи з застереженням. Враховуючи, що позивач фактично прийняв спадщину, але оформити своє право на майно в нотаріальному порядку не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно спадкодавця [PERSON], суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, розміром 5,44 га., розташовану на території Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області , яка належала померлому [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.07.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 849. Позовна заява мотивована тим, що внаслідок специфіки служби сторони впродовж тривалого часу не бачились, а тому з 2017 р. взагалі припинили подружні відносини і стали проживати окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати, не надаючи терміну на примирення. Відповідач позов визнала повністю, просила строк на примирення не надавати. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 25.07.2013 р. сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 849,що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 25.07.2013 р. До реєстрації шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується паспортом [NUMBER] від 05.05.2016 р.. Сторони визнали, що припинили подружні відносини з 2017 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення вважають неможливим. Шлюб існує формально. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, від яких позивач звільнений, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON]. звернувся із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з 14.02.2004 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, посвідченого в відділ РАГС по м. Слов»янську Слов»янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 39. Шлюб для обох перший . Фактичні шлюбні стосунки подружжя припинені. Вважає, що збереження родини неможливе, не бажає у подальшому підтримувати з відповідачем шлюбні відносини, наполягає на розірванні шлюбу. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO].. Просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] Сторони надали суду заяви в яких просили задовольнити позов розірвати шлюб. Відповідач просила після розірвання прізвище залишити «Чиж». Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого .2004 року, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , 02.-07.2004 року народження. Фактичні шлюбні стосунки подружжя припинені влітку 2012 року. Вважають, що збереження родини неможливе, не бажають у подальшому підтримувати шлюбні відносини, наполягають на розірванні шлюбу. Спору про місце проживання дитини між сторонами не мається Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження сімї стали неможливими. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в звязку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Таким чином, у суду є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Вільхуватської сільської ради про визнання права власності, посилаючись на те, що [INFO] померла спадкодавець за заповітом [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) в розмірі 5,0511 га, розташованої на території Вільхуватської сільської ради. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі [PERSON], але оформити своє право на майно в нотаріальному порядку не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно спадкодавця [PERSON] Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на вищевказане майно. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть (а.с.4), [INFO] померла [PERSON], яка мала на праві власності земельну ділянку розміром 5,0511 га на території Вільхуватської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 7), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 8). Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі [PERSON] Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини за умовою чи з застереженням. Враховуючи, що позивач фактично прийняв спадщину, але оформити своє право на майно в нотаріальному порядку не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно спадкодавця [PERSON], суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, розміром 5,0511 га., розташовану на території Вільхуватської сільської ради Чутівського району Полтавської області , яка належала померлій [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Грімненської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання за ним в порядку спадкування за законом, права власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Грімненської сільської ради, площею 1,2312 га, що згідно Державного акту серія ЯГ № 057167 від 18.07.2011р. належала [PERSON] та площею 2,0999 га, що згідно державного акту серія ЯГ № 057163 від 18.07.2011р. належала [PERSON], мотивуючи тим, що 15.11.2013р. померла його мати [PERSON], а 25.04.2016р. - брат [PERSON], після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається в т.ч. з вищеозначених земельних ділянок. Що його брат [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] Що він прийняв спадщину після смерті брата згідно вимог ст. 1268 ЦК України, просить про задоволення позову. В суд позивач не зявився, 06.06.2018р. подав заяву, у якій висловився на підтримку позову, просив про розгляд справи у його відсутності (а.с.31). Представник Грімненської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не зявився, 31.05.2018р. сільський голова подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с.30). Суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 1265 ЦК України у п»яту чергу на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Так, за вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Згідно ст.ст.373 ЦК України, право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Із змісту позову, із долучених до справи копій Державного акту серія ЯГ № 057167 і серія ЯГ № 057163 від 18.07.2011р. (а.с.14, 15) убачається, що [PERSON] мав у власності земельну ділянку площею 1,2312 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Грімненської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., а [PERSON] - площею 2,0999 га. [PERSON] померла 15.11.2013р. (а.с.9). Рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 16.08.2017р. встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON], а після смерті останнього 25.04.2016р., спадщину прийняв його брат [PERSON] (а.с.19). З огляду на те, що обставин, які б вказували на неправомірне набуття або володіння [PERSON] вищеозначеними земельними ділянками немає, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, тому суд задоволює позов [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» (далі: ДП ІМТП) про стягнення одноразової матеріальної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення, що позивач з 3 серпня 1983 року по 25 грудня 2012 року працював у ДП ІМТП на посаді докера-механізатора, але під час звільнення, йому не нарахували та не сплатили одноразову матеріальну допомогу, що передбачено колективним договором. Тому просить стягнути36315грн. допомоги, 34219грн. 36коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 10000грн. моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, дала пояснення, що одноразова матеріальна допомога не була сплачена позивачу у зв'язки з тим, що він раніше мав порушення трудової дисципліни, а також підприємство не мало прибутку, а тому не мало можливості сплатити допомогу. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не має бути задоволеним. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 3 серпня 1983 року по 25 грудня 2012 року працював у ДП ІМТП на посаді докера-механізатора, що підтверджено трудовою книжкою позивача. Позивач звільнений 25 грудня 2012 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Колективним договором на 2012-2014 роки між адміністрацією та профспілковим комітетом ДП ІМТП та змінами до вказаного договору передбачена виплата одноразової матеріальної допомоги при звільненні з виходом на пенсію, яка сплачується з чистого прибутку підприємства, не сплачується у разі наявності систематичного (два та більше разів) грубого порушення трудової дисципліни. Наданими доказами встановлено, що позивач [PERSON] в жовтні 1988р. був затриманий за розкрадання майна ДП ІМТП, за що йому було винесено громадський осуд, а 18 квітня 1996 року вироком Ізмаїльського міського суду визнаний винним у скоєнні розкрадання державного майна у ДП ІМТП. Крім того встановлено, що згідно до звіту про фінансові результати ДП ІМТП у 2012 році прибутку не отримало. Тобто ніяких підстав, передбачених колективним договором для сплати позивачу матеріальної допомоги у відповідача немає. З огляду до викладене вище, суд доходить висновку, що відповідач не мав обов'язку сплачувати позивачу матеріальну допомогу, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України. Руководствуясь ст.ст.94,115,116 КЗпП України, ст.ст.10,11,57-60,88,209,212,213,215 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарна комісії адвокатури Івано-Франківської області про стягнення 5000,00 грн., які за його словами сплачені помилково на рахунок Кваліфікаційно-дисциплінарна комісії адвокатури Івано-Франківської області. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду. Зясувавши думку позивача суд ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Заслухавши позивача, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про безпідставність вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Суд встановив, що відповідно до Порядку допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядок складення кваліфікаційного іспиту та методика оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю (нова редакція) Затверджена рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2013 року за №270 із наступними змінами Рішенням КДК Івано-Франківської області [PERSON] було допущено до складення кваліфікаційних іспитів на право зайняття адвокатською діяльністю. На виконання даного порядку [PERSON] здійснив оплату коштів за складення кваліфікаційного іспиту в сумі 5000,00 грн.. згідно квитанції від 05.03.2013 року . Рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Івано-Франківської області за результатами успішного складення кваліфікаційних іспитів вирішена видати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON] З огляду на вищенаведене, суд переконаний, що підстав для задоволення позовної заяви немає, оскільки сплата коштів позивачем відбулася виключно на право здачу іспитів, що була КДК Івано-Франківської області реалізованою та видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Окрім цього, [PERSON] фактично отримав послугу кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Івано-Франківської області, за яку сплатив кошти. а тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки відсутні правові підстави для застосування положень ст.ст. 1212-1215 ЦК України . На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Пасічнянської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] .. Посилається на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: як до, так і після смерті матері він перебував за кордоном на заробітках, а після повернення тяжко хворів. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Пасічнянської сільської радив судове засідання не з`явився, подав заяву в якій позов визнав та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом, про народження серії [NUMBER] від 16.12.1960 р. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] \~від 20.01.2017\~р.. Із\~заявою про\~прийняття спадщини\~позивач звернувся\~18.07.2019\~р..\~Оскільки позивач вчасно не звернувся із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу щодо оформлення спадкових прав від 18.07.2019 р. №244/02-31, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №56904121 від 18.07.2019 р. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що строк на подання заяви про прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин. Так, позивач був відсутній на території України впродовж тривалого часу після відкриття спадщини, перебуваючи на заробітках, що підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] Повернення на територію України було обумовлено тяжким захворюванням та подальшим лікуванням на території України. [PERSON] є інвалідом ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується посвідченням [NUMBER] , пенсійним посвідченням. Крім того, поважність причин пропуску строку визнана відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі\~ч.\~3\~ст.\~1272\~ЦК України,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

[PERSON] \~звернувся із\~позовом до\~Розсошанської сільської\~ради Хмельницької\~області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .. Посилається на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Представник Розсошанської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов визнав та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 28.04.2021 р.. [PERSON] є її сином та спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 12.02.1960 р., паспортом [NUMBER] виданим 09.03.2001 р. Драбівським РВ УМВС України в Черкаській області. У межах\~встановленого законом\~строку ніхто\~із спадкоємців\~не звернувся\~із заявою\~про прийняття\~спадщини,\~що підтверджується\~інформаційною довідкою\~зі Спадкового\~реєстру від\~14.05.2021\~р..\~У відповідності до довідки Розсошанської сільської ради №198 від 05.04.2021 р., [PERSON] на дату смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] . Звернувшись із\~заявою про\~прийняття спадщини\~лише 14.05.2021\~р. позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса щодо оформлення спадкових прав від 14.05.2021 р. №81/02-31. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, що полягає у територіальній віддаленості та відсутності відомостей про спадкове майно. Поважність причин пропуску строку визнана відповідачем, що підтверджується довідкою №143 від 29.06.2021 р.. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі\~ст.\~ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 263 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved