Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Кам'янець-Подільського національного університету імені І.Огієнко про поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 09.09.2003 р. по 22.03.2010 р. працював в Кам'янець-Подільському національному університеті імені І.Огієнко на посаді асистента, а з 22.03.2010 р. на посаді старшого викладача. 30.05.2014 р. був звільнений з роботи за п.2 ст.36 КЗпП України згідно наказу № 166-к. 02.06.2014 п. і 10.06.2014 р. йому були надані відомості обліку успішності і була наказано прийняти семестрові екзамени з дисциплін «Рисунок» і «Нарисна геометрія і перспектива» у студентів першого курсу по завершенні яких ці відомості здав. В зв'язку з цим вважав, що інцидент із звільненням вичерпаний і тому працює вже на постійній основі однак випадково 11.06.2014 р. побачив на столі у завідуючої кафедри відомості за 10.06.2014 р. дисципліни «Рисунок» яку нібито приймала вона. З приводу неправомірних дій завідуючої кафедри звернувся з доповідною до декана факультету. В той же день на робочому столі виявив копії наказів по університету від 04.06.2014 р. № 105 та від 05.06.2014 р. № 176. Адміністрацією був ознайомлений тільки з наказом № 166-к від 30.05.2014 р. Позивач вважає своє звільнення незаконним, вказує, що незаконним звільненням йому заподіяно моральну шкоду яку він оцінює в 100000 грн. Позивач просить суд винести рішення яким: поновити його на роботі на постійній основі; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 4394,86 грн. в місяць; стягнути з відповідача 100000 грн. заподіяної моральної шкоди(а.с.69). В суді представник позивача позовні вимоги з врахуванням доповнень і уточнень підтримав, просить їх задоволити. Суду представник позивача пояснив, що позивач неодноразово припиняв та поновлював трудові відносини з відповідачем, а тому наказ № 80-к від 28.03.2012 р. про прийняття на роботу до проведення конкурсу та наказ № 166-к від 30.05.2014 р. «Про звільнення» є неправомірними оскільки позивач працював вже на постійній основі в навчальному закладі, просить суд врахувати, що і після звільнення позивач був допущений адміністрацією до роботи оскільки приймав семестрові екзамени 02.06.2014 р. та 10.06.2014 р.; неправомірними діями відповідач завдав значної моральної шкоди оскільки позивач фактично залишився без засобів існування, не має можливості закінчити працю для здобуття наукового ступеню, на його утриманні знаходиться донька студентка. Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду представник відповідача пояснив, що позивач був попереджений адміністрацією навчального закладу про проведення 30 травня 2014 р. конкурсу на заміщення його посади однак документи на конкурс не подавав, за результатами конкурсу було прийнято іншого працівника який мав науковий ступень кандидата наук, позивач неправомірно отримав відомості на прийняття семестрового екзамену 02.06.2014 р., результати аналізу були скасовані наказом ректора. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює старшим диспетчером педагогічного факультету в університеті, відомості перед екзаменами видавала декану факультету, позивач за відомість не підписувався. Свідок [PERSON] суду пояснила, що до жовтня 2014 р. працювала деканом педагогічного факультету, професор кафедри мовознавчих дисциплін; знала, що позивач не подавав документи на конкурс, на її звернення позивач відповів що в нього все нормально, документи подавати не буде; видала позивачу в суботу 31.05.2014 р. екзаменаційні відомості оскільки він завірив її що з відділом кадрів всі питання вирішено; не мала можливості перевірити його слова оскільки в той день відділ кадрів не працював; після того як було виявлено що позивач неправомірно приймав екзамен 02.06.2014 р. писала пояснення і службову, на той час їй вже дали копію наказу про його звільнення; адміністрацією було наказом анульовано результати екзамену яку він прийняв, 10.06.2014 р. згідно наказу передала екзаменаційну відомість [PERSON], але позивач чомусь знову прийшов на екзамен, екзаменаційну відомість оформляла [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює начальником відділу кадрів в університеті, дійсно 30.05.2014 р. нею було ознайомлено позивача з наказом про його звільнення, в той день він не забрав в неї трудову книжку, а отримав її тільки 03.06.2014 р., в подальшому він адміністрацією до роботи не допускався, 01.06.2015 . в суботу відділ кадрів не працював. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач був прийнятий на роботу в Кам'янець-Подільський державний університет правонаступником якого є відповідач згідно наказу № 45-к від 15.09.2003 р.(а.с.47) на посаду асистента кафедри педагогіки і методики початкового навчання з 19.09.2003 р. на 0,25 ставки за сумісництвом(а.с.47), згідно запису в трудовій книжці № 13(а.с.53) до проведення конкурсу. Наказом № 51-к від 23.06.2004 р. позивач був звільнений з 01.07.2004 р. з роботи як викладач-сумісник в зв'язку із закінченням 2003-2004 навчального року і терміну роботи, ст..36 п.2 КЗпП України(а.с.82) .Наказом № 140-к від 29.12.2004 р. позивач був обраний за конкурсом на посаду асистента кафедри образотворчого та декоративно-прикладного мистецтва. 01.09.2008 р. кафедру було перейменовано на кафедру образотворчого, декоративно-прикладного мистецтва та реставрації творів мистецтва. 29.12.2009 р. позивач був звільнений з посади асистента кафедри згідно п.8 ст.36 КЗпП України. Наказом № 199-к від 30.12.2009 р. № 199-к позивач був прийнятий на посаду асистента кафедри до проведення конкурсу. Наказом № 59-к від 26.03.2010 р. позивач був обраний на посаду старшого викладача кафедри образотворчого і декоративно-прикладного мистецтва та реставрації творів мистецтва терміном на два роки до 22.03.2012 р. згідно з укладеним контрактом(а.с.46). 22.03.2010р. між позивачем та актором університету було укладено контракт з науково-педагогічним працівником(а.с.85-86) строком з 22.03.2010 р. по 22.03.2012 р. в якому зазначено, що позивач зобов'язується завершити написання і захистити дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата мистецтвознавства до 2013 року(п..3.4). 22.03.2012 р. наказом № 78 від 22.03.2012 р. позивач був звільнений з посади відповідно до п. 8 ст.36 КЗпП України в зв'язку із закінченням терміну контракту. Наказом № 80-к від 28.03.2012 р. позивач був прийнятий на роботу на посаду старшого викладача кафедри образотворчого і декоративно-прикладного мистецтва та реставрації творів мистецтва до проведення конкурсу згідно заяви від 23.03.2012 р.(а.с.104). Наказом № 94-к від 06.04.2012 р. кафедру було перейменовано на кафедру мистецьких дисциплін. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача яка приєднана до матеріалів справи(а.с.52-54). 01.05.2014 р. в газеті «Край Кам'янецький» № 18 було опубліковано оголошення про заміщення вакантної посади старшого викладача кафедри мистецьких дисциплін відповідно до наказу ректора від 25.04.2014 р. № 126-к «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад». Позивачем документи на проведення конкурсу не надавались. За результатами конкурсу 30.04.2014 р. вченою радою педагогічного факультету було обрано на посаду старшого викладача кафедри мистецьких дисциплін терміном на три роки [PERSON].(а.с.108) Наказом № 166-к від 30.05.2014 р. «Про звільнення» ректором Кам'янець-Подільського національного університету імені І.Огієнко позивач був звільнений 30.05.2014 р. з посади старшого викладача кафедри мистецьких дисциплін відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України( а..с.29). Пунктом 2 ст. 36 КЗпП України встановлено, що підставою для припинення трудового договору є закінчення строку його дії, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до змісту ч.2 ст. 23 та ч.2 ст.39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, тобто щодо строкових трудових договорів укладених у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Ст.48 закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 р.(із змінами і доповненнями), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на посади науково-педагогічних працівників обираються за конкурсом, як правило, особи, які мають наукові ступені або вчені звання, а також випускники магістратури, аспірантури та докторантури. Статутом вищого навчального закладу може бути встановлено додаткові вимоги до осіб, які приймаються на посади науково-педагогічних працівників. Після звільнення, а саме 02.06.2014 р. позивачем було прийнято екзамен з навчальної дисципліни «Нарисна геометрія і перспектива» в групі 14-РТМ у курсу педагогічного університету, що підтверджується копією відомості обліку успішності студентів № 14.1086, яку він здав в деканат 04.06.2014 р.(а.с.50). 03.06.2014 р. позивачу бухгалтерією університету було виплачено 4203,00 грн. відпускних та видано трудову книжку, що підтверджується копією платіжної відомості № 1158 за червень 2014 р. та прибуткового касового ордеру № 502 від 03.06.2014 р.(а.с.94, а.с.94 на звороті) та копіє книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них(а.с.95-97). 04.06.2014 р. наказом ректора № 105 від 04.06.2014 р. «Про визнання недійсним результатів складання семестрового екзамену» було вирішено анулювати результати складання семестрового екзамену з навчальної дисципліни «Нарисна геометрія і перспектива» студентами 1 курсу напрямку підготовки 6.020206 «Реставрація творів мистецтва 02.06.2014 р. [PERSON] та доручено приймання зазначеного екзамену 12.06.2014 р. завідувачу кафедри мистецьких дисциплін(а.с.84). 05.06.2014 р. наказом ректора № 176-к від 05.06.2014 р. «Про часткову зміну наказу «Про планування навчальної роботи штатних науково-педагогічних працівників на 2013 -2014 навчальний пік» від 30.08.2013 р. за № 285-к(а.с.48) в зв'язку із звільненням позивача було доручено проведення семестрових екзаменів з навчальних дисциплін «Рисунок» - 10.06.2014 р., «Нарисна геометрія та перспектива» - 12.06.2014 р. завідувачу кафедри мистецьких дисциплін [PERSON] 10.06.2014 р. семестровий екзамен з навчальної дисципліни «Рисунок» було проведено завідувачем кафедри мистецьких дисциплін [PERSON] 11.06.2014 р. позивач звертався з доповідною до декана педагогічного факультету Кам'янець-Подільського національного університету імені І.Огієнко в якій вказував на виявлення ним сфальсифікованих відомостей підсумкових екзаменів з курсів «Нарисна геометрія і перспектива» та «Рисунок»(а.с.45). На думку суду, відповідачем правомірно звільнено позивача з роботи наказом № 166-к від 30.05.2014 р. в зв'язку із закінченням строку дії трудового договору оскільки позивач документів на проходження конкурсу 30.05.2014 р. не надав, згідно наказу № 80-к від 28.03.2012 р. був прийнятий на роботу на посаду старшого викладача кафедри образотворчого і декоративно-прикладного мистецтва та реставрації творів мистецтва(перейменована в кафедру мистецьких дисциплін) до проведення конкурсу згідно заяви від 23.03.2012 р.(а.с.104). Суд критично оцінює твердження представника позивача, що його довіритель працював на посаді старшого викладача на постійній основі оскільки декілька разів з ним переукладався трудовий договір, в т.ч. і в формі контракту. При цьому суд враховує, що востаннє між сторонами був укладений саме строковий трудовий договір який обумовлений характером роботи особливості якої встановлено законом «Про вищу освіту». Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. Враховуючи обставини справи, пояснення свідків [PERSON], [PERSON] , суд критично оцінює твердження представника позивача що його довіритель після звільнення був допущений до роботи, а саме до приймання семестрових екзаменів, оскільки згідно свідчень вказаних свідків вбачається, що до здачі екзамену 02.06.2014 р. він не допускався, відомості отримав ввівши в оману декана факультету [PERSON], в подальшому результати екзамену було анульовано наказом ректора № 105 від 04.06.2014 р. «Про визнання недійсними результатів складання семестрового екзамену» (а.с.84), 10.06.2014 р. екзамен з навчальної дисципліни «Рисунок» був правомірно прийнятий завідувачем кафедри мистецьких дисциплін [PERSON]. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача поновити його на роботі на постійній основі задоволенню не підлягають. При цьому суд також враховує, що позивачем не заявлялись вимоги, про скасування наказу про звільнення від № 166-к від 30.05.2014 р., його первинні позовні вимоги «скасувати усі накази про неодноразове прийняття та звільнення з роботи» не конкретизовані та залишені під час розгляду справи представником без розгляду. Ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Оскільки звільнення позивача проведено правомірно, а тому його позовні вимоги стягнути100000 грн. заподіяної моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Ч.2 ст.235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи, що позовні вимоги позивача про поновлення його на постійній роботі задоволенню не підлягають, а тому не підлягають задоволенню і його вимоги про стягнення з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. З врахуванням викладеного, керуючь ст..ст. 21, 23, 24, 36, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, законом України «Про вищу освіту», ст..ст. 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

Outcome: dismissed