Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП „Юнімед про стягнення боргу, у якому вказує наступне. 01.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики згідно з яким [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 398\~560 грн., що за курсом НБУ на момент укладення договору складало 50\~000 доларів США, а він зобовязався повернути їй вказану суму у строк до 01.09.2013 року. Передача грошей була оформлена розпискою від 01.09.2011 року. Грошові кошти передавилися в присутності свідків [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] в строк до 01.09.2013 року не повернув [PERSON] позику в розмірі і порядку, встановленим договором позики. Інфляційні витрати [PERSON] у звязку з неповерненням [PERSON] позики складають 326\~420,64 грн., 3% річних складають 30\~629,06 грн.. Відповідно до п.3 договору позики від 01.09.2011 року в разі несвоєчасного повернення грошових коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день від суми прострочення. Пеня за період з 02.09.2013 року по 25.03.2016 року складає 338\~098,99 грн.. Дані факти і наявність заборгованості [PERSON] встановлені заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2015 року у справі №335/2151/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яке набрало законної сили 09.03.2015 року. Для забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором позик від 01.09.2011 року між [PERSON] (кредитор), ПП „Юнімед (поручитель) і [PERSON] (боржник) був укладений договір поруки №25П/03/2011 від 01.09.2011 року, згідно якого ПП „Юнімед зобовязалося солідарно відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань по договору позики від 01.09.2011 року по поверненню позики в розмірі 398\~560 грн., що за курсом НБУ на момент укладення договору складало 50\~000 доларів США, пені, інших штрафних санкцій, із якими поручитель ознайомлений, повністю згоден і отримав один примірник цього Договору від боржника. Відповідно до пунктів 1.2 і 4.1 договору поруки №25П/03/2011 від 01.09.2011 року в разі невиконання [PERSON] зобовязань за договором позики від 01.09.2011 року [PERSON] має право предявити вимоги до ПП „Юнімед у розмірі невиконаних [PERSON] зобовязань за договором позики. [PERSON] предявила вимогу про виконання грошового зобов'язання до ПП „Юнімед, однак відповідач не виконав своїх зобовязань. [PERSON] і ПП „Юнімед на підставі договору позики від 01.09.2011 року і договору поруки №25П/03/2011 від 01.09.2011 року мали солідарні зобов'язання перед [PERSON] щодо сплати позики, пені, інфляційних витрат і 3% річних. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2015 року у справі №335/2151/14-ц задоволено позов [PERSON] і стягнуто з [PERSON] на її користь 435\~014,60 грн. заборгованості за договором позики від 01.09.2011 року, з яких 398\~560 грн. заборгованість за позикою, 25\~409,57 пеня, 5\~181,28 грн. інфляційні витрати, 5\~836,75 грн. 3 % річних. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 року у справі №335/2151/14-ц провадження за позовом [PERSON] до ПП „Юнімед про стягнення боргу закрито в звязку з порушенням господарським судом Запорізької області 23.04.2013 року справи №908/1214/13 про банкрутство ПП „Юнімед. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.04.2015 року у справі №908/1214/13 була затверджена мирова угода та припинено провадження у справі. Станом на сьогодні ПП „Юнімед не перебуває в процесі припинення, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ від 25.03.2016 року. 02.03.2016 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] передала [PERSON] право солідарної вимоги з [PERSON] і ПП „Юнімед за договором позики, укладеним 01.09.2011 року між [PERSON] як позикодавцем і [PERSON] як позичальником і за договором поруки №25П/03/2011 від 01.09.2011 року. Про укладення даного договору [PERSON] і [PERSON] письмово повідомили ПП „Юнімед і [PERSON] Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.512,514,524,526,530,543,549,550,551,553,554,555,625,1046 1050 ЦК України, позивач просить: - стягнути з ПП „Юнімед на користь [PERSON] 1\~093\~708,69 грн., з яких 398\~560 грн. заборгованість за позикою, 338,098,99 грн. пеня, 326\~420,64 грн. інфляційні витрати, 30\~629,06 грн. 3% річних. - стягнути з ПП „Юнімед судові витрати. 23.11.2016 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить: - стягнути з ПП „Юнімед на користь [PERSON] 1\~265\~340,65 грн., з яких 398\~560 грн. заборгованість за позикою, 437\~968,31 пеня, 390\~190,24 грн. інфляційні витрати, 38\~622,10 грн. 3% річних. Також в судовому засіданні 24.03.2016 року позивачем подано клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності та її поновлення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який також є представником третьої особи [PERSON], позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просить поновити строк позовної давності пропущений з поважних причин та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], позов не визнала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими і недоведеними. Також просить застосувати строки позовної давності і залишити позовні вимоги [PERSON] без задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявлявся. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, але направлені судові повістки повернуті до суду з відміткою „за закінченням терміну зберігання. У відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики згідно з яким [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 398\~560 грн., що за курсом НБУ на момент укладення договору складало 50\~000 доларів США, а він зобовязався повернути їй вказану суму у строк до 01.09.2013 року. Передача грошей була оформлена розпискою від 01.09.2011 року. Грошові кошти передавилися в присутності свідків [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] в строк до 01.09.2013 року не повернув [PERSON] позику в розмірі і порядку, встановленим договором позики. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні витрати [PERSON] у звязку з неповерненням [PERSON] позики за період з 02.09.2013 року по 23.11.2016 року складають 390\~190,24 грн., 3% річних складають 38\~622,10 грн.. Відповідно до п.3 договору позики від 01.09.2011 року в разі несвоєчасного повернення грошових коштів позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день від суми прострочення. Пеня за період з 02.09.2013 року по 23.11.2016 року складає 437\~968,31 грн.. Для забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором позик від 01.09.2011 року між [PERSON] (кредитор), ПП „Юнімед (поручитель) і [PERSON] (боржник) був укладений договір поруки №25П/03/2011 від 01.09.2011 року, згідно якого ПП „Юнімед зобовязалося солідарно відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань по договору позики від 01.09.2011 року по поверненню позики в розмірі 398\~560 грн., що за курсом НБУ на момент укладення договору складало 50\~000 доларів США, пені, інших штрафних санкцій, із якими поручитель ознайомлений, повністю згоден і отримав один примірник цього Договору від боржника. Відповідно до пунктів 1.2 і 4.1 договору поруки №25П/03/2011 від 01.09.2011 року в разі невиконання [PERSON] зобовязань за договором позики від 01.09.2011 року [PERSON] має право предявити вимоги до ПП „Юнімед у розмірі невиконаних [PERSON] зобовязань за договором позики. [PERSON] предявила вимогу про виконання грошового зобов'язання до ПП „Юнімед, однак відповідач не виконав своїх зобовязань. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. [PERSON] і ПП „Юнімед на підставі договору позики від 01.09.2011 року і договору поруки №25П/03/2011 від 01.09.2011 року мали солідарні зобов'язання перед [PERSON] щодо сплати позики, пені, інфляційних витрат і 3% річних. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2015 року у справі №335/2151/14-ц задоволено позов [PERSON] і стягнуто з [PERSON] на її користь 435\~014,60 грн. заборгованості за договором позики від 01.09.2011 року, з яких 398\~560 грн. заборгованість за позикою, 25\~409,57 пеня, 5\~181,28 грн. інфляційні витрати, 5\~836,75 грн. 3 % річних. Відповідно до листа №49/9 від 20.02.2017 року начальника Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, виконавчий лист про стягнення з боржника [PERSON] суми боргу в розмірі 438\~668,60 грн. виданий на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2015 року по справі №335/2151/14-ц на виконання станом на 20.02.2017 року не перебуває. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2014 року у справі №335/2151/14-ц провадження за позовом [PERSON] до ПП „Юнімед про стягнення боргу закрито в звязку з порушенням господарським судом Запорізької області 23.04.2013 року справи №908/1214/13 про банкрутство ПП „Юнімед. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.04.2015 року у справі №908/1214/13 була затверджена мирова угода та припинено провадження у справі. Станом на сьогодні ПП „Юнімед не перебуває в процесі припинення, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ від 25.03.2016 року. 02.03.2016 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] передала [PERSON] право солідарної вимоги з [PERSON] і ПП „Юнімед за договором позики, укладеним 01.09.2011 року між [PERSON] як позикодавцем і [PERSON] як позичальником і за договором поруки №25П/03/2011 від 01.09.2011 року. Про укладення даного договору [PERSON] і [PERSON] письмово повідомили ПП „Юнімед і [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Укладеним між [PERSON] та [PERSON] договором позики від 01.09.2011 року строк виконання основного зобов'язання з повернення позики встановлений до 01.09.2013 року, з цього часу та протягом наступних шести місяців у [PERSON] виникло право пред'явити позов до поручителя - ПП «Юнімед», тобто цей строк сплив 01.03.2014 року. Крім того, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.04.2013 року було порушене провадження у справі №908/1214/13, про банкрутство ПП «Юнімед». Згідно ст.ст.1, 12 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.6, 10, 14, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст.15, 16, п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, у вказаний строк (до 01.03.2014 року) відповідний позов мав бути пред'явлений саме до Господарського суду Запорізької області, де на той час розглядалась справа про банкрутство ПП «Юнімед». Вищевказана обставина не тільки ґрунтується на вищевказаних нормах правах, але і була встановлена трьома рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №335/2151/14-ц, а саме: ухвалою від 03.09.2014 року про закриття провадження в частині вимог [PERSON] до ПП «Юнімед»; ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05.11.2014 року, якою вказана ухвала суду залишена без змін та безпосередньо Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2015 року, яким з боржника [PERSON] було стягнуто суму боргу за відповідним Договором позики від 01.09.2011 року. Крім того, слід зазначити, що процедура банкрутства та відповідна дія мораторію на задоволення вимог кредиторів тривала з 23.04.2013 року (часу порушення провадження про банкрутство) до 14.04.2015 року (часу укладення мирової угоди у відповідній справі про і банкрутство). Зокрема ч.ч. 1,3,4,7 ст.19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів І (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, серед іншого, заборові виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції, час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від прострочення тощо. Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів відшкодування збитків, що виникли через відмову боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Законом. Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Таким чином, окрім пропуску встановленого Законом шестимісячного звернення до суду, позивач безпідставно нараховує інфляційні збитки, проценти, за період дії мораторію - 02.09.2013 року - 14.04.2015 року. Щодо вимог про стягнення пені в розмірі 437 968,31 грн. слід зазначити наступне. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік серед іншого, застосовується і до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, з урахуванням неповернення суми боргу у строк до 01.09.2013 року приймаючи до уваги вищевикладені обставини, строк позовної давності щодо стягнення суми пені з ПП «Юнімед» в даному випадку сплив ще 01.09.2014 року. У відповідності до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особі звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі строку виконання. Відповідно до ст.262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, і судом не встановлено поважних причин пропущення позовної давності позивачем, в задоволенні позову слід відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed