Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просив визначити місце проживання спільних дітей подружжя: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із ним. Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.03.2018 року цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Наумова О.О. від 16.04.2018 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2018 року закрите підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду. Також судом залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вільнянську районну державну адміністрацію Запорізької області. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2018 року проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Наумова О.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя [PERSON]. від 26.06.2018 року справу прийнято до провадження. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2019 року проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І. від 13.03.2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду з порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 25.07.2019 року підготовче провадження у справі закрите та справу призначено до розгляду, визнано обов?язковою явку представників третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору. Судом розглянуті клопотання сторін та їх представників, а також представників третіх осіб про відкладення розгляду справи, про допит свідків, долучення доказів. 12.06.2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала проти позову повністю. 03.01.2019 року позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник на позові наполягали, вказуючи, що [PERSON] у грудні 2017 року покинула родину, залишивши дітей із батьком, але пізніше без згоди [PERSON] забрала двох молодших дітей до себе. Позивач має будинок, в якому створені умови для проживання усіх дітей, працює, утримує домашнє господарство, натомість як відповідач не має власного житла, в новому шлюбі народила ще одну дитину, не працює, будинок, в якому мешкає [PERSON] зі своєю родиною, не має необхідних умов для проживання дітей. Вказуючи на це, позивач просив визначити місце проживання усіх дітей разом із собою. Водночас 13.03.2020 року позивачем направлено до суду заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 13.03.2020 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON] залишені без розгляду. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечували повністю. Відповідач вказала, що вона дійсно покинула родину у грудні 2017 року, але не могла тоді забрати дітей, оскільки почала проживати разом із новим чоловіком, з яким в подальшому уклала шлюб, в якому народилась ще одна дитина. Наразі [PERSON] створила нову родину, вони мешкають в будинку, який облаштовують для проживання дітей, з нею постійно проживають двоє молодших дітей від шлюбу з [PERSON] , тож вона вважала, що немає підстав для визначеннямісця проживання дітей із позивачем. Водночас після залишення судом без розгляду позовних вимог в частині визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в іншій частині позовні вимоги визнала, подальший розгляд справи просила проводити без її участі. Треті особа без самостійних вимог на предмет спору представників в судове засідання не направили, звернулись зі заявами про слухання справи за відсутності їх предстанвиків. В судовому засіданні судом заслухано думку двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , допитані свідки за клопотанням сторін. [PERSON] вказала, що вона разом із старшим братом [PERSON] мешкає із батьком та бажає залишитись проживати із батьком, оскільки у батька створені умови для проживання, він займається їх вихованням, на них з братом не кричить. Батько не забороняє їм спілкуватись із матір`ю, але з матір`ю вона не бажає проживати, оскільки остання в період коли вони жили разом допізна працювала, вдома вона бувала зрідка та кричить на них. [PERSON] вказав, що мешкає разом із батьком та сестрою [PERSON] та бажає проживати разом із батьком, оскільки у нього склались погані стосунки із новим чоловіком матері, оскільки останній на них із сестрою кричить та вони із матір`ю вживають пиво, натомість як [PERSON] майже не вживає алкоголю. Батько не забороняє їм з сестрою спілкуватись із матір`ю, але [PERSON] не бажає з нею спілкуватись, оскільки коли вони жили разом, то мати гуляла, додому поверталась запізно та не займалась їх вихованням. Також судом допитані свідки за клопотаннями сторін. Свідок [PERSON] пояснила, що мешкає по сусідству з [PERSON] , коли подружжя [PERSON] мешкали разом, [PERSON] кричала на дітей та лаялась нецензурно, часто вночі кудись їхала, а дітьми займались бабуся та дідусь. Зараз двоє старших дітей мешкають із батьком, коли [PERSON] працює, дітей доглядають бабуся та дідусь. Також свідок зазначила, що [PERSON] працює, тримає город та свійських тварин, діти завжди охайні та поводяться ввічливо. Свідок [PERSON] показала, що знайома з родиною Яланських, коли вони мешкали разом, то [PERSON] кричала на дітей та застосовувала нецензурну лайку. Після того, які [PERSON] покинула родину, то спочатку діти їздили до неї, але потім двоє старших дітей відмовились відвідувати матір, казали, що їм у неї не подобається та вони у матері займаються лише наглядом за молодшими. Наразі за старшими [PERSON] та [PERSON] доглядає батько та бабуся, вони доглянуті та завжди охайні. Свідок [PERSON] повідомила, що познайомилась з [PERSON] у 2014 році, а потім на пропозицію [PERSON] доглядала за дітьми родини [PERSON] близько двох років. В той час [PERSON] не доглядала за домом, майже не готувала, поверталась додому пізно, казала, що їздить до чоловіків та вважала, що про це ніхто не дізнається. При вихованні [PERSON] застосовувала фізичні покарання та нецензурну лайку до дітей. Наразі двох старших дітей виховує батько, а також бабуся з дідусем. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з відповідачкою [PERSON] вона дружить приблизно 10 років, протягом цього часу [PERSON] займалась вихованням дітей, відповідально ставилась до роботи, займалась господарством та продавала молочну продукцію. У грудні 2017 року [PERSON] пішла з родини до іншого чоловіка, свідок не пригадує де та коли [PERSON] разом із чоловіком та дітьми проживала з того часу. Наразі [PERSON] разом із дітьми та чоловіком мешкають в будинку, в якому наявні три кімнати, у дітей окремі кімнати, але в будинку немає ванної кімнати та вбиральні. Свідок [PERSON] повідомив, що довгий час був знайомив із родиною [PERSON] . Наразі двоє старших дітей мешкають із батьком, а молодші із матір`ю. При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками чотирьох непонволітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження. Згідно із протоколом засідання опікунської ради Павлівської сільської ради від 27.12.2017 року (а.с. 14) органом опіки за згодою батьків було вирішено, що діти проживатимуть разом із батьком [PERSON] , а [PERSON] може їх забирати у вихідні дні, повертаючи ввечері до батька. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 31.01.2018 року проведено обстеження умов проживання [PERSON] , умови проживання для дітей є задовільними (а.с. 15). Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.02.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 16). 25.04.2019 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище на [PERSON] (а.с. 191). [PERSON] у січні-лютому 2018 року працювала продавцем продовольчих товарів у ФОП [PERSON] (а.с. 40), а у 2017 році вона також отримувала державну соціальну допомогу до досягнення дитиною трьох років (а.с. 41). За місцем проживання та попередньої роботи [PERSON] характеризується позитивно (а.с. 42-45). Згідно з висновком Вільнянської районної державної адміністрації від 06.08.2018 року визначено доцільним проживання усіх дітей разом із матір`ю. Відповідно до довідки ТОВ «Агропроінвест 08» [PERSON] з жовтня 2018 року працює на вказаному підприємстві (а.с. 109). [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 25.02.2013 року (а.с. 116). Судом не оцінюються в якості доказів судовий наказ від 11.01.2018 року, яким зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання двох дітей (а.с. 206) та рішення Вільнянського районного суду Запорізькою області від 13.02.2019 року, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 208), адже ці документи прямого відношення до предмету спору не мають, адже стосуються сімейних стосунків нинішнього чоловіка відповідачки із своєю попередньою дружиною, тож такі документи не є належними доказами у розумінні ЦПК України. Суд не оцінює в якості доказу акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 08.10.2019 року, оскільки таке обстеження особами, повноваження яких на здійснення цього не зрозумілі на не підтверджені в жодний спосіб. При оцінці досліджених судом доказів суд дійшов наступних висновків. Судом оцінюється критично висновок Вільнянської районної державної адміністрації щодо доцільності визначення місця проживання дітей саме разом із [PERSON] , адже такий висновок зроблений комісією на підставі документів щодо місця проживання та роботи [PERSON] , які не були актуальними та не в повній мірі відповідали дійсності, адже на момент висновку [PERSON] вже не працювала, була звільнена у липні 2018 року (а.с. 107), не отримувала державної соціальної допомоги (а.с. 108) та мешкала в іншому місці, ніж зазначено у висновку. При цьому за фактичним місцем проживання [PERSON] умови проживання комісією не досліджувались. Висновки комісії щодо доцільності проживання усіх дітей разом із матір`ю фактично не мають обґрунтування, адже з витягу протоколу засідання комісії вбачається, що єдиним мотивом, з якого виходили члени комісії була відсутність фактів, які б перешкоджали перебуванню дітей із матір`ю, що прямо суперечить принципу рівності батьків у вирішенні питань щодо виховання дітей. Будь-яких інших мотивів для прийняття такого рішення у висновку не викладено. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 160 ч. 2 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.. Як вказує ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вказує ст. 9 ч. 3 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, суд при вирішенні спору насамперед виходить з принципів рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини, інтересів самих дітей, а також враховує і дімку самих [PERSON] та [PERSON] , які досягли віку, коли вони можуть приймати обмірковані рішення щодо своєї долі, а свою думку з приводу місця проживання разом із батьком висловили особисто з наведенням відповідних доводів. Враховуючи досліджені судом докази, пояснення сторін та дімку самих дітей, які виявили бажання проживати разом із батьком, пояснивши причини цього та навівши відповідні доводи, створення [PERSON] належних умов для проживання дітей, позитивні характеристики позивача, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та визначення місця проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] разом із батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved