Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Будівельна група Вудстоун» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. 21.04.2020 р. позивач [PERSON] надав суду заяву, згідно якої просив залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 29.12.2019 р. по 24.02.2020 р. в розмірі 12101,70 грн. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.10.2020р. позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Будівельна група Вудстоун» в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, залишено без розгляду. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він на підставі наказу від 24.09.2019 року був прийнятий та працював підсобним робітником у ТОВ «Будівельна група Вудстоун», з окладом у розмірі не менше мінімальної заробітної плати, встановленої в Україні, а саме у розмірі 4173 грн., щомісячно, однак фактично був допущений до роботи і виконував свої обов`язки з 22.09.2020 року, але ці два дні відповідачем не були йому зараховані. 28.12.2019 року він був звільнений відповідачем, згідно наказу від 28.12.2019 року за власним бажанням, згідно положень ст. 38 КЗпП України. В день звільнення з ним відповідачем не був проведений повний розрахунок по заробітній платі. Згідно розрахунку мінімальної заробітної плати та розміру ставки у робочий день при п`ятиденному робочому тижні/40 годинному тижні, де вартість одного робочого дня складає 4173 грн./20днів=208,65 грн. Таким чином,розрахунок його заробітної сплати повинен складатися: вересень 2019р (4 дні*208,65 грн.) =834,60 грн.,жовтень 2019р. (23 дні*208,65 грн.) = 4798,95 грн., листопад 2019р. (21 день*208,65 грн.) = 4381,65 грн., грудень 2019р. (21 день/з урахуванням дня звільнення 28.12.2019 року/*208,65 грн.) = 4381,65 грн. Згідно розрахунку, відповідач повинен був йому сплатити за весь цей час загальну грошову суму у вигляді заробітної плати у розмірі: 834,60 грн. + 4798,95 грн. + 4381,65 грн. + 4381,65 грн. = 14 396,85 грн., але він отримав лише 11441,20грн., недоотримана заробітна плата становить 2955,65грн. У зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі - 2955,65грн. 28.02.2020 р. позов ухвалою суду залишено без руху, у з зв`язку із тим, що позивачем не надано документ, що підтверджує сплату суми судового збору, що становить 840,80 грн. за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та надання доказів підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі, або зазначення підстав звільнення від доказування. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31.08.2020р. за позовом [PERSON] до ТОВ «Будівельна група Вудстоун» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31.08.2020р. зобов`язано відповідача надати суду довідку про заборгованість [PERSON] по заробітній платі за період з 24.09.2019 р. по день звільнення 28.12.2019 р. 22.09.2020р. представник відповідача, в особі директора Ващук О.Ю., надав до суду відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнав, оскільки позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 25 вересня 2019 року по 28 грудня 2019 року, на посаді підсобного робітника з посадовим окладом згідно штатного розпису. Посилання позивача на те, що він працював з 22.09.2020 року, є надуманими і спростовуються його ж заявою про прийом на роботу. При зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі за період роботи в ТОВ «Будівельна група Вудстон», позивачем не враховано ті обов`язкові відрахування із заробітної плати, які були проведені відповідно до чинного законодавства, а саме податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) за ставкою 18%, та військовий збір за ставкою 1,5%, з цих підстав у задоволенні позову просив відмовити. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першої ст. 47 КЗпП України, визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем з 25.09.2019 року, згідно з наказом директора ТОВ «Будівельна група Вудстоун» № 10-К від 24.09.2019р., на підставі заяви [PERSON] від 23.09.2019р., на посаді підсобного робітника з посадовим окладом згідно штатного розпису, по 28.12.2019р., звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 15-К від 28.12.2019р., що також підтверджується записом у трудовій книжці [PERSON] (а.с. 3, 34, 36, 38-39). Згідно зі штатним розписом, затвердженим директором ТОВ «Будівельна група Вудстоун» станом на 20.09.2019р., затверджено 3 одиниці посади: підсобний робітник з окладом 4200,00грн. (а.с. 42). Відповідно до довідки відповідача від 16.09.2020р. № 16/1, позивач дійсно працював на ТОВ «Будівельна група Вудстоун» з 25.09.2019р. по 28.12.2019р., загальна суму нарахованого доходу склала 138400,00грн., утримано податків та інших обов`язкових платежів у розмірі 2968,80грн., сума отриманих коштів склала 11141,20грн. (а.с. 42). Як вбачається з позовної заяви та наданої позивачем інформації з його банківської карти АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] отримав заробітну плату у розмірі 11141,20грн. (а.с. 4). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розрахунок позивача щодо заборгованості по заробітній платі є помилковим, необґрунтованим та спростовується дослідженими судом доказами, оскільки з мінімальної заробітної плати, встановленої штатним розписом, відповідачем було сплачено обов`язкові платежі та належну до сплати суму заробітної плати [PERSON] він сплатив в повному обсязі, в передбачені законом строки, що в загальній сумі склала 11141,20грн., отримання якої визнано позивачем. Також посилання позивача на те, що він працював у ТОВ «Будівельна група Вудстоун», з 22.09.2019р. не підтверджено жодними доказами та спростовується наказом відповідача по прийняття на роботу та трудової книжкою, записи у яких узгоджуються між собою, тому суд з урахуванням того, що позивач доказів заборгованості перед ним по заробітній платі не надав, відмовляє у задоволенні позову. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача при подачі позову звільнено від сплати судових витрат, суд відносить судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн. за позовні вимоги майнового характеру, на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed