Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON], звернувся з позовом до суду про припинення права спільної часткової власності [PERSON] на її ? частку в квартирі [ADDRESS], загальною площею 54, 7 кв.м., виплативши на користь [PERSON] компенсацію вартості належної їй частки з депозитного рахунку Луцького міськрайонного суду Волинської області; визнання за ним [PERSON] права власності на ? частку в квартирі [ADDRESS], загальною площею 54, 7 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] на праві власності належало ? частки квартири [ADDRESS]. 21.05.2015 року [PERSON] помер. Після його смерті вказане майно, як спадкоємець за заповітом, успадкував [PERSON], який в подальшому подарував зазначене майно позивачу на підставі договору дарування від 21.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 961. Інша ? частка квартири [ADDRESS] належить [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], але не отримала свідоцтва про право власності на спадкове майно. Посилаючись на вимоги ст. 365 ЦК України, а також на те, що частка відповідачки є незначною і не може бути виділена в натурі, сторони не являються родичами, а тому користуватись спільним майном неможливо, річ є неподільною, відповідач та члени її сімї не проживають в спірній квартирі, не беруть участь в її утриманні, позивач згоден відшкодувати відповідачці вартість належної їй ? частки спірного майна, а тому вважає про наявність законних підстав для припинення права власності [PERSON] на належну їй частку у спільному майні та визнання за ним право власності на цю частку. За клопотанням представника позивача судом було призначено по справі судову оціночну експертизу за результатами проведення якої визначено ринкову вартість ? частки в квартирі [ADDRESS], загальною площею 54, 7 кв.м., станом на час проведення експертизи. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю із наведених в заяві підстав, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибула, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. При цьому виходить з наступного. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Судом встановлено, що ? частки квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного 21.02.2017 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 961, належить на праві приватної власності [PERSON] Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] ? частка квартири на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно з розпорядженням від 14.06.1996 року № 202-р, належить [PERSON] 18 грудня 2004 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть І-ЕГ № 155383. З матеріалів спадкової справи, заведеної Першою Луцькою державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] Лукінічни вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за законом, зверталась з заявами про прийняття належної їй після смерті матері спадщини (? частки квартири [ADDRESS]) і видачі свідоцтва про право на спадщину. Дані заяви були отримані нотаріальною конторою 08.08.2005 року та 20.11.2015 року, зареєстровані в Журналі реєстрації вхідних документів та приєднані до спадкової справи. Одночасно заявника повідомлено, що їй необхідно звернутися в Першу Луцьку державну нотаріальну контору для написання заяви про прийняття спадщини, справжність підпису на якій буде засвідчена нотаріусом. Для дачі консультацій та видачі свідоцтва про право на спадщину рекомендовано звертатись в нотаріальну контору. Слід зазначити, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача - співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За приписами пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: dismissed