Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання дійсним та основним попередній усний договір купівлі-продажу квартири і витребування з чужого незаконного володіння та передачу її у власність. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.02.2016 року між нею та [PERSON] був укладений усний попередній договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Стрілецька, 27/19, однак, на той час на дану квартиру не було відповідних документів, так як квартира була отримана [PERSON] як спадщина від [PERSON] Вказує, що у звязку із виготовленням документів, вона не могла відразу оформити договір купівлі-продажу квартири, однак в подальшому мала намір її придбати. В підтвердження майбутньої покупки між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона передала останньому кошти в сумі 288\~360 грн., що за домовленістю між ними становило 10\~680 доларів США. Крім цього, з метою забезпечення виконання даного договору [PERSON] 29.02.2016 року було складено заповіт на її імя та видана довіреність щодо розпорядження квартирою №19 в будинку 27 по вул. Стрілецькій в м. Луцьку. Проте, 23.09.2016 року [PERSON] було продано вказану квартиру [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] У зв'язку із даною ситуацією, 30.11.2016 року була подана заява до Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області та було внесено відомості до ЄРДР №12016030010005548 та відкрито кримінальне провадження щодо шахрайських дій [PERSON] та [PERSON] Покликаючись на викладені обставини та із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд визнати дійсним та основним усний договір купівлі-продажу квартири від 29.12.2016 року, яка розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Стрілецька, 27/19, укладений між нею та [PERSON]; витребувати вказану квартиру із чужого незаконного володіння, а саме: від [PERSON] та передати у її власність із зобовязанням стягнення грошової суми на користь [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] та його представник [PERSON] в задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.02.2016 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу посвідчено заповіт [PERSON], за яким він квартиру [ADDRESS] заповів [PERSON] (а.с. 9), а також цього дня посвідчено довіреність, згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти його інтереси з питань оформлення права на його імя спадщини, що залишилась після смерті баби [PERSON], яка померла 07.01.2016 року; експлуатації та розпорядження квартирою №19, що будинку №27 по вул. Стрілецька в м. Луцьку (а.с. 8). Проте, як зясовано судом, 23 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с. ). Згідно п.1 вказаного договору продавець [PERSON] передав, а покупець [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. ) Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2 ст. 79 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як слідує з рішення Луцького міськрайонного суду від 22.06.2017 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири від 23.09.2016 року недійсним відмовлено, оскільки не виявлено порушень при його укладенні, а тому вказані обставини доказуванню не підлягають (а.с. ). Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2016 року стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON] 288360 грн. боргу за договором позики (а.с. ). А тому, за таких обставин посилання позивача, що укладений між нею та [PERSON] договір позики укладений з метою забезпечення договору купівлі-продажу квартири, суперечить правовій суті договору позики, оскільки, згідно п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 288\~360, 00 грн., за домовленістю сторін еквівалент в доларах США 10\~680, 00 доларів США. Таку ж суму грошових коштів позичальник зобовязується повернути до двадцять девятого серпня дві тисячі шістнадцятого. Таким чином, суд вважає, що укладений правочин стосовно позики не може однозначно слугувати як договір забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомості, а являється самостійним правочином. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, і з врахуванням встановлених згаданими вище рішеннями суду обставин справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed