Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням Чорнухинського районного суду від 09.12.2008 з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання їх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.12.2008 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до рішення Чорнухинського районного суду від 20.02.2017 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.02.2017 до досягнення дітьми повноліття. Посилаючись на те, що всупереч ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір аліментів, які стягуються з нього, перевищує 50% і становить 58%, він прикладає багато зусиль для забезпечення спілкування його дітей між собою, рівності відносин, тому враховуючи викладене та з метою запобігання в майбутньому будь-яких матеріальних конфліктів між ними, просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача, з 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця до 1/4 частини. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позові. Крім того пояснив, що він працює начальником сектору Чорнухинського відділення поліції. Станом на даний час його матеріальний стан покращився, він став отримувати грошове забезпечення у більшому розмірі. З його заробітку бухгалтерією в рахунок сплати аліментів відраховуються тільки 50%, оскільки стягнення у більшому розмірі заборонена Законом. 8% складає заборгованість по аліментам. В разі зменшення розміру аліментів, їх мінімальний розмір аліментів на одну дитину не буде меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вважає, що аліменти відповідач витрачає не за призначенням. Відповідач проти позову заперечувала, вважає, що підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. Пояснила, що позивач та його дружина [PERSON], на користь якої з [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох дітей останніх в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, проживають разом у зареєстрованому шлюбі та ведуть спільне господарство. Вона працює і отримує заробітну плату близько 4 000 гривень, проживає з двома дітьми, яких виховує і забезпечує всім необхідним. Зменшення розміру аліментів призведе до погіршення їх з дітьми становища порівняно з позивачем та його сім'єю. Зазначила, що чинним законодавством передбачено стягнення за виконавчими документами з заробітної плати в розмірі до 70%. Витрати аліментів не за призначенням заперечила. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 09 грудня 2008 року з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.25). На підставі рішення Чорнухинського районного суду від 20.02.2017 з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.02.2017 до досягнення дітьми повноліття (а.с.26-28). Позивач працює в Чорнухинському ВП ГУНП в Полтавській області на посаді начальника сектору патрульної поліції. Сукупний дохід починаючи з липня 2016 року по червень 2017 року включно становить 116 189,43 гривень, з них 45 210,31 гривень сплачено аліментів (а.с.10). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181, ст.ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, при вирішенні питання щодо збільшення чи зменшення розміру аліментів суд має з'ясувати наявність обставин, передбачених ч.1 ст.192 СК України та ст. 182 СК України. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Щодо максимального розміру усіх відрахувань, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно з ст.26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам Обмеження, встановлені частиною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, максимальний розмір стягнення аліментів не повинен перевищувати 70% кожної виплати заробітної плати та інших доходів платника аліментів. Вищевказаними судовими рішеннями з [PERSON] стягуються аліменти у загальному розмірі 58,33% всіх видів заробітку (доходу), виходячи із наступного розрахунку: 25% (1/4) + 33,33% (1/3). Таким чином розмір відрахувань із нарахованого грошового забезпечення позивача становить 58,33%, що не перевищує 70%, відповідає вимогам ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та узгоджується з роз'ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Що стосується заперечень відповідача проти сплати аліментів на користь позивача, то суд зазначає наступне. Згідно з ст.186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. Посилання позивача на те, що аліменти відповідач витрачає не за призначенням, а на інші потреби, є припущенням, оскільки належних та допустимих доказів щодо цих обставин суду не надано. З огляду на викладене, виходячи з обставин справи, наявних доказів, положень норм закону та принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed