Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у ніч на 06.06.2009 р. з приміщення магазину «[INFO]» відповідач самовільно виніс автозапчастини та металеву шафу із документами. За цим фактом було порушено кримінальну справу. В рамках іншої кримінальної справи, порушеної стосовно [PERSON], Новозаводським районним судом м. Чернігова було винесено ухвалу від 02 липня 2013 р., якою було накладено арешт на належне [PERSON] майно, а саме: 1/5 частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 21239274101; 1/2 частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 21274174101; нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів, що розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 50400174101. В той же день 02 липня 2013 року, після спливу декількох годин [PERSON] здійснив оформлення трьох договорів дарування стосовно вище зазначених об'єктів нерухомості на користь [PERSON] Стверджує, що відповідач намагається уникнути відповідальності, в частині компенсації завданої позивачці матеріальної шкоди, шляхом укладення правочинів, що позбавляли його належних йому об'єктів нерухомості. Просила визнати недійсними: договір дарування частки будинку (1/5 частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 21239274101) від 2 липня 2013 р., номер запису про право власності 1487150, час державної реєстрації 15 год. 33 хв. 02 сек.; договір дарування частки будинку (1/2 частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 21274174101) від 2 липня 2013 р., номер запису про право власності 1487968, час державної реєстрації 15 год. 59 хв. 31 сек.; договір дарування нежилого приміщення (нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів, що розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 50400174101) від 2 липня 2013 року, номер запису про право власності 1485856, час державної реєстрації 14 год. 52 хв. 24 сек. та стягнути судові витрати. В ході розгляду справи за клопотанням представника позивача було залучено до участі в справі в якості співвідповідача - [PERSON], в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що відповідач не мав права укладати договори дарування нерухомого майна, оскільки ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова на зазначене майно накладено арешт. На даний час відносно [PERSON] відкриті кримінальні провадження, де вона визнана потерпілою і нею заявлені позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Подарувавши об'єкти нерухомості відповідач позбавив її права на компенсацію завданої шкоди. Представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Додатково суду пояснив, що договори дарування були укладені всупереч закону, а саме існуючим заборонам та діючої ухвали суду про заборону, яка не скасована. Відповідачем не було виконано приписів ухвали апеляційної інстанції та суду першої інстанції. Спірні правочини суперечать актам цивільного законодавства, а саме обов'язкового виконання рішень судів в частині виконання ухвали суду. На час укладення правочинів право власника володіти та розпоряджатись майном було обмежено. На даний час тривають кримінальні провадження відносно відповідача, розглядаються питання щодо спричинення матеріальної шкоди. Якщо відповідні рішення будуть прийняті, в подальшому буде ставитись питання щодо відшкодування спричиненої шкоди позивачу. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити повністю, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях (а.с.97). Додатково суду пояснив, що позивачка не є стороною оспорюваних право чинів та її права не порушені. На даний час ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова про накладення арешту не скасована, арешт не знято. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, з участю його представника. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву, де просить справу розглядати у її відсутність та відмовити в задоволенні позову (а.с.96). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутність співвідповідача [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса [PERSON], за наявними матеріалами в справі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.07.2013 року накладено арешт на майно [PERSON], що належить йому на праві власності та заборонено йому ним розпоряджатись та відчужувати, а саме 1/5 частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 21239274101; 1/2 частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 21274174101; нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів, що розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 50400174101 (а.с. 45). Дана ухвала набула законної сили і на час розгляду справи є чинною. Відповідно до договору дарування частки будинку від 02.07.2013 року [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] 1/5 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48-49). Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 921. Відповідно до договору дарування частки будинку від 02.07.2013 року [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50-51). Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 924. Відповідно до договору дарування нежилого приміщення від 02.07.2013 року [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] нежитлове приміщення, магазин непродовольчих товарів, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52-53). Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 918. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 22.08.2013 року, кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 185 та ч.1 ст. 194 КК України за фактами погроз із застосування ножа фізичною розправою [PERSON], пошкодження 04.07.2009 р. майна [PERSON], викрадення автозапчастин, які належать [PERSON] з приміщення магазину «[INFO]», розташованого в [ADDRESS], закрито у зв'язку відсутністю складу кримінальних правопорушень (а.с.42-44). Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України. Виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, звертаючись до суду, позивачка повинна довести, що при укладені оспорюваних договорів дарування дійсно порушені її права та зазначити у чому саме полягає порушення її законних прав. Вказаний висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-94цс13). Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно правових актів прийнятих відповідно до Конституції. Звертаючись до суду позивачка просила визнати договори дарування недійсними з підстав, визначених ч. 1 ст. 203 ЦК України, а саме посилається, що спірні договора суперечать актам цивільного законодавства, договори дарування укладені всупереч існуючим заборонам та чинної ухвали суду, відповідач не мав права укладати спірні правочини, оскільки його право володіти та розпоряджатись майном було обмежено. Жодного положення закону, галузевого законодавчого акту та нормативно-правового акту, прийнятого відповідно до Конституції, який було порушено при укладені оспорюваних договорів дарування позивачка та її представник суду не навели. Позивачкою не надано належних і допустимих доказів того, що на час розгляду справи в суді у [PERSON] перед позивачкою існує матеріальна заборгованість та що укладенням договорів дарування, відповідачами порушені, оспорювані її права, свободи чи інтереси (ст. 3 ЦПК України). При вирішені данного спору, суд враховує, що на час розгляду справи в суді ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.07.2013 року є чинною, данних, щодо її виконання або неможливості виконання з будь яких підстав, у тому числі, і в зв'язку з відчуженням майна, суду не надано. Проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази, в їх сукупності з наведеними вище нормативно правовими актами, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволеню не підлягають. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп. та 114 грн. 70 коп. стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed