Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Територіальної громади Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просить визнати за ним право в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] на земельну частку (пай) під № 264, з кадастровим номером 6321786200:025:000:0194, площею 6,4285 га із земель реформованого сільськогосподарського підприємства «Діброва», розташовану на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало померлому на підставі розпорядження Зміївської районної адміністрації №548 від 18.07.2006 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам із земель бувшого державного сільськогосподарського підприємства «Діброва». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя [PERSON] працював в ДСП «Діброва». При розпаюванні вказаного сільськогосподарського підприємства батько набув право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Державного сільськогосподарського підприємства «Діброва». Згідно розпорядження №548 від 18.07.2006 року Зміївської районної державної адміністрації «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам із земель бувшого державного сільськогосподарського підприємства «Діброва», всім членам ДСП власникам земельних часток (паїв), рівно як [PERSON] було виділено у натурі (на місцевості) земельні ділянки та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на землю на території Тимченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаним розпорядженням був затверджений список громадян, згідно протоколу загальних зборів власників земельних часток (паїв), кому необхідно було виділяти в натурі (на місцевості) земельні ділянки. [PERSON] згідно списку, було виділено земельну частку (пай) площею 6,4285 умовних кадастрових гектарів (рілля). [PERSON] у вищезазначеному списку вказаний під №264, що одночасно є номером ділянки. Оскільки на день смерті позивач проживав разом із своїм батьком в одному будинку, тому позивач вказує на те, що він є таким що прийняв спадщину після смерті батька. Вважає, що цивільне право його батька, яким він був наділений як член колективного сільськогосподарського підприємства на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності ДСП «Діброва» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перейшло після смерті батька до нього. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав наведених у позові. Представник Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволені позову. В обгрунтування відзиву зазначив, що позивач не має правових підстав для успадкування права на земельну частку (пай) із земель державної власності сільськогосподарського призначення, яке не підтверджено жодними правовстановлюючими документами. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьком є [PERSON] . Згідно розпорядження №548 від 18.07.2006 року Зміївської районної державної адміністрації «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам із земель бувшого державного сільськогосподарського підприємства «Діброва», всім членам ДСП власникам земельних часток (паїв), також і [PERSON] було виділено у натурі (на місцевості) земельні ділянки та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на землю на території Тимченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вбачається, що вказаним розпорядженням був затверджений список громадян, згідно протоколу загальних зборів власників земельних часток (паїв), кому необхідно було виділяти в натурі (на місцевості) земельні ділянки. [PERSON] згідно списку, було виділено земельну частку (пай) площею 6,4285 умовних кадастрових гектарів (рілля). [PERSON] у вищезазначеному списку вказаний під №264, що одночасно є номером ділянки. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.12.2019 позивачу відмовлено в у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищенаведену земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю документів , що посвідчують право власності на неї. Згідно ч. 2 ст. 25 ЗК України рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Згідно із ч. 3 ст. 118 ЗК України громадяни працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постій -ному користування цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської або районної ради, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 р. № 290/96 - ВР приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього ще за його життя і є його майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті, та входить до складу спадщини. На підставі викладеного суд відхиляє доводи відзиву Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відсутності правових підстав для успадкування права на земельну частку (пай). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~3\~ст.\~1296\~ЦК України\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину.\~Відсутність свідоцтва\~про право\~на спадщину\~не позбавляє\~спадкоємця права\~на спадщину. З довідки Мереф`янської міської ради від 25.10.2019 № 4055 вбачається, що станом на [INFO] [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою був зареєстрований також [PERSON] , [INFO] . Таким чином, право на земельну частку (пай) в розумінні ст.\~181,\~1218,\~1219 ЦК України\~є майновим правом яке не припинилось внаслідок смерті спадкодавця і у будь - якому випадку повинно бути успадковане. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 9 Конституції України\~чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Перший протокол та протоколи № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами між - народного права.\~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а строків для оформлення спадщини не передбачено, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Outcome: approved