Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], де третя особа орган опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації про позбавлення батьківський прав. В позовній заяві зазначила, що вона проживала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] і від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та спору стосовно її місця проживання не виникало. Позивачка вказує, що відповідач не цікавиться життям доньки, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та не приймає участі в її вихованні. Сам працює на заробітках в Київській області , має мінливий нерегулярний дохід. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі по 2000 гривень щомісячно і до її повноліття. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом поміщення оголошення в пресі, а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст.ст. 150 , 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття , піклуватися про стан здоров'я дитини , її фізичний , духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти , готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено , що сторони [PERSON] і [PERSON] проживали в фактичних шлюбних відносинах і від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні і вихованні у позивачки [PERSON].(а.с. 7,8, 10,11,13). Згідно до висновку органу опіки і піклування від 03.10 2016 року за № 299 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо неповнолітньої доньки. Цим же рішенням дано згоду на позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] ( а.с.14). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач вже тринадцять років як виїхав з місця проживання позивачки і з того часу не надає ніякої допомоги на утримання доньки та не бере участі у її вихованні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала аналогічні показання. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати , батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вона , він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні матеріалами справи доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню неповнолітньої доньки, а тому , для захисту прав та інтересів неповнолітньої, суд вважає , що позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стверджується письмовою заявою позивачки. Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання діитини повинно проводитися у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, де позивачка здійснює догляд за неповнолітньою дитиною, а відповідач має працездатний вік. А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання дитини, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, оскільки позивачка пред'явила позов 06.03.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial