Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання незаконною приватизації підвального приміщення комори, площею 12,7 кв.м., що розташована у підвалі будинку № 11 по вул. Незалежності, в м. Івано-Франківськ, та визнання недійсним свідоцтва серії ЯЯЯ № 645592 від 18.11.2005 року про право власності відповідачів на квартиру № 33 у вказаному будинку. У якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, в справі взяла участь Івано-Франківська міська рада. Позов обґрунтовано тим, що приватизація комори відповідачами проведена без зазначення цієї комори у розпорядженні міського голови від 07.09.2005 року, яке було підставою для приватизації. Приватизація квартири відповідачів не передбачала приватизацію комори в будинку, право власності на приміщення в якому має і позивач. Змушений звернутися до суду, оскільки порушене право підлягає захисту. У судове засідання відповідачі не зявилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Подали суду письмові заперечення, в яких позов не визнали. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та суду пояснила, що приватизація комори відбулась незаконно без розпорядження на це міського голови, а тому позов є підставним. Просила позов задовольнити. Представник третьої особи подала суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Вказала, що в діях міської ради немає нічого неправомірного, оскільки розпорядження видавав міський голова, а інвентаризацію приміщень здійснював не він. Проти задоволення позову заперечила. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши письмові пояснення та докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, зясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у звязку із застосуванням наслідків пропущення позивачем строку позовної давності на звернення до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право власності видане відповідачам 18 листопада 2005 року (а.с. 4). Оскільки позивач був стороною у судових спорах щодо вищевказаного приміщення комори, які розглядалися у 2008 та 2009 роках, суд вважає, що він знав про наявність свідоцтва у 2008 та 2009 роках, а тому пропустив строк позовної давності. За таких обставин,

Outcome: dismissed