Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договорів дарування недійсними, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Позивач зазначав, що [INFO] помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями по закону першої черги після його смерті є позивач та його дружина, відповідач по справі [PERSON] За оформленням спадкових прав на майно [PERSON], позивач та відповідач звернулись до Броварської міської державної нотаріальної контори. До маси спадкового майна увійшла ? частина квартири [ADDRESS], інша ? частина спірної квартири належить відповідачу [PERSON], як пережившому подружжю. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.01.2016 р., позивачу належить ? частина квартири [ADDRESS]. Свідоцтво на спадщину на іншу частину спірної квартири видано [PERSON] 13.11.2015 р. Під час оформлення спадкових прав, [PERSON] приховала частину спадкового майна після смерті батька, а саме: об'єкт житлової нерухомості - садовий будинок, загальною площею 149,6 кв.м., житлова площа 39,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», душ-вбиральня - «В», огорожа - «N», колодязь - «К», який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,0577 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Будинок було побудовано в 1990 році, а свідоцтво про право власності було зареєстровано 29.06.2010 р., право власності на земельну ділянку було зареєстровано 16.10.2013 р. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 20.12.1984 р. [PERSON] помер [INFO]. Таким чином, зазначені об'єкти нерухомості є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки набуті подружжям за час шлюбу, хоча право власності було зареєстрована на відповідача, що відповідає вимогам ст. 60-74 СК України. З метою позбавити позивача спадкового майна, відповідач [PERSON] 16.02.2016 р. подарувала садовий будинок, загальною площею 149,6 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», душ-вбиральня - «В», огорожа - «N», колодязь - «К», який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку за зазначеною адресою, площею 0,0577 га, цільове призначення - для ведення садівництва, своєму сину [PERSON]. Про наявність договору дарування позивачу стало відомо 02.08.2016 р. із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач не тільки позбавила позивача частини спадкового майна, але і вчиняє перешкоди в користуванні належної йому ? частини спадкової квартири [ADDRESS], оскільки спочатку здавала квартиру в оренду, а потів вселилася в неї і не допускає його до квартири. Вчинення перешкод відповідачем у користуванні часткою квартири підтверджується проведеною перевіркою та висновком Броварського відділу поліції ГУ НП В Київській області. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати недійсним договір дарування садового будинку загальною площею 149,6 кв.м., житлова площа 39,1 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», душ-вбиральня - «В», огорожа - «N», колодязь - «К», та земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0577 га, розташованих за адресою: [ADDRESS], від 16.02.2016 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на ? частину садового будинку, загальною площею 149,6 кв.м., житлова площа 39,1 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», душ-вбиральня - «В», огорожа - «N», колодязь - «К», та земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0577 га, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Заперечуючи проти позову [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до виконавчого комітету Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] та [PERSON], в якому зазначав, що Садівниче товариство «Дружба» було створено у 1988 році, що посвідчується витягом з протоколу від 05.07.1988 р. №1 загальних зборів Садівничого товариства «Дружба» та витягом із протоколу від 12.10.1988 р. №55 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації Броварського заводу порошкової металургії. З самого початку його створення відповідач [PERSON] була його членом. Як вбачається зі списку членів товариства, у користування їй було надано земельну ділянку за [NUMBER]. У 1994 році товариство було зареєстроване як Садово-городнє товариство «Дружба», з 2012 року - як Садівниче товариство «Дружба». У січні 2007 року [PERSON] звернулася з заявою про виключення її із членів товариства за станом здоров'я та переведення земельної ділянки на її сина - відповідача [PERSON] Відповідно до заяви останнього, рішенням правління Садово-городнього товариства «Дружба» від 10.02.2007 р., протокол №2, [PERSON] було прийнято у члени товариства та переоформлено на нього користування земельною ділянкою [NUMBER], яка раніше перебувала у користуванні [PERSON] 15 лютого 2007 року відповідачу було видано членську книжку члена Садово-городнього товариства «Дружба». Починаючи з 2007 року по теперішній час, як член товариства, він сплачує членські та цільові внески на рахунок товариства, що посвідчується відповідними записами в членській книжці та квитанціями. Рішенням Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 10 грудня 2010 року №20 відповідачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а рішенням сільради від 20 липня 2011 року №57 матеріали технічної документації із землеустрою були затверджені та передано йому в приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку площею 0,0577 га в Садовому товаристві «Дружба» в межах Богданівської сільської ради. Його право власності на вказану земельну ділянку посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.11.2013 р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.11.2013 р. Будівництво садового будинку на цій земельній ділянці проводилося з 1990 року по червень 2007 року, а внутрішні оздоблювальні роботи виконувалися з 2009 по 2012 рік. Станом на лютий 2007 року, коли [PERSON] вийшла з товариства, будівництво будинку не було завершено, він не був прийнятий в експлуатацію, і відповідно права власності на нього не було. Як виявилося, без відома відповідача право власності на вказаний будинок у 2010 році оформила на своє ім'я [PERSON], оскільки право власності було необхідно для газифікації будинку, і вона зовсім не надавала значення тій обставині, що з 2007 року перестала бути членом садового товариства. Виконавчий комітет Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, приймаючи рішення від 03.11.2009 р. №457 про оформлення права власності на садовий будинок на ім'я [PERSON], не пересвідчився, хто є власником або користувачем земельної ділянки, що призвело до прийняття частково незаконного рішення. З метою виправлення своєї помилки вона прийняла рішення подарувати відповідачу садовий будинок. Враховуючи, що право власності на садовий будинок на ім'я [PERSON] було зареєстровано безпідставно, договір дарування садового будинку від 16 лютого 2016 року є таким, що суперечить вимогам закону. На момент пред'явлення [PERSON] садового будинку до здачі в експлуатацію він відповідав вимогам архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних норм і правил, про що свідчить рішення від 03.11.2009 р. №457, але право власності було оформлено на неналежного власника. Посилаючись на викладене, просив суд визнати частково незаконним рішення виконавчого комітету Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 03.11.2009 р. №457 в частині оформлення права власності на садовий будинок [ADDRESS], на ім'я [PERSON], визнати недійсним договір дарування садового будинку від 16.02.2016 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазаревою В.П. і зареєстрований в реєстрі за №176, визнати за ним право власності на садовий будинок загальною площею 149,6 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м. з відповідними господарськими будівлями і спорудами: сарай - «Б», душ-вбиральня - «В», огорожа - «N», колодязь - «К», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення. Зазначали, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] не набув членства у Садовому товаристві «Дружба», оскільки рішення правління Садового товариства «Дружба» від 10.02.2007 р. про прийняття його у члени товариства не затверджено на загальних зборах товариства, а також не припинено членства у товаристві [PERSON], якій належала як користувачу спірна земельна ділянка, що суперечить вимогам ст.15 ЗУ «Про кооперацію», та правовій позиції викладеній у постанові Вищого Господарського суду України від 24.03.2008 р. справа №231/10- 06/20-07. Також просили застосувати до зустрічного позову [PERSON] строки позовної давності. [PERSON] є сином [PERSON], знав про будівництво спірного садового будинку, виготовляв технічну документацію на спірну земельну ділянку на якій знаходився спірний будинок власником якого була його мати, та яка сплачувала та сплачує всі комунальні послуги, оскільки є їх споживачем. В судовому засіданні [PERSON] не заперечив той факт, що будівництво спірного садового будинку здійснювали [PERSON] та її покійний чоловік [PERSON] В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Позовні вимоги зустрічного позову визнали, не заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнали, заперечували проти їх задоволення, просили про задоволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є головою СТ «Дружба», яке було створено в 1988 році. В 1991-1992 роках всі в товаристві будувалися, на ділянці [PERSON] був побудований будинок. В 2007 році остання написала заяву, щоб перевести її ділянку на сина [PERSON], який допомагав їй з будівництвом. Членські внески сплачував відповідач [PERSON], в 2007 році йому була видана садова книжка. Відповідач [PERSON] вибула із членів товариства на підставі її заяви, а про те, що будинок вона передала у власність сину, померлий [PERSON] знав, так як вони разом приходили писати заяву. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00017379611 від 29 листопада 2016 року, та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис 3380 від 05 травня 2015 року (а.с.36). Згідно договору дарування садового будинку від 16.02.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазаревою В.П., зареєстрованого в реєстрі за №176, [PERSON] подарувала [PERSON] садовий будинок загальною площею 149,6 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м. з відповідними господарськими будівлями і спорудами: сарай - «Б», душ-вбиральня - «В», огорожа - «N», колодязь - «К», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав їй відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 червня 2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26553053 від 29 червня 2010 року (а.с.10-14). Згідно інвентаризаційної справи №29, за адресою: [ADDRESS], загальною площею 149,6 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: сарай - «Б», душ-вбиральня - «В», огорожа - «N», колодязь - «К» (а.с.71-77). Рішенням виконавчого комітету Богданівської сільської ради Броварського району Київської області №457 від 03 листопада 2009 року, оформлено право власності на житловий (садовий) будинок, який збудований у 1990 році, з відповідними будівлями та спорудами: сарай, душ-вбиральня, огорожа, за аресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON], житлова площа 39,1 кв.м., загальна площа 149,6 кв.м. (а.с.78). Відповідно до листа архівного сектору Броварської районної державної адміністрації Київської області №143 від 04 серпня 2017 року, надати належним чином завірену копію рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області «Про виділення земельної ділянки в садовому товаристві «Дружба» на ім'я [PERSON] немає можливості, тому що в переглянутих документах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області за період 1990-1997 роки вищевказаного прізвища і садового товариства виявлено не було. Документи Богданівської сільської ради Броварського району Київської області за період 1965-1998 роки було частково викрадено 09 січня 2008 року з приміщення архіву. Акт про нестачу справ від 14 січня 2008 року №1 (а.с.86). Згідно виписки з протоколу №1 загальних зборів Садового товариства «Дружба» від 05 липня 1988 року, та витягу із протоколу від 12 жовтня 1988 року №55 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації Броварського заводу порошкової металургії, СТ «Дружба», де розташовані спірні об'єкти нерухомого майна, було створено в 1988 році (а.с.109,110). В користуванні відповідача члена СТ «Дружба» [PERSON] перебувала земельна ділянка [NUMBER] (а.с.111). 29 січня 2007 року [PERSON] звернулася до голови СТ «Дружба» із заявою про виключення її із членів товариства та переведення земельної ділянки [NUMBER] на її сина відповідача [PERSON] (а.с.114). Відповідач [PERSON] звернувся до голови СТ «Дружба» із заявою прийняти його до членів товариства, у зв'язку із переоформленням земельної ділянки (а.с.115). Відповідно до ст.13 Закону України «Про кооперацію», членство в кооперативі припиняється, зокрема у разі добровільного виходу з нього. Згідно ст.11 цього ж закону, вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви, а рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. З письмових матеріалів справи, а саме: протоколу засідання правління від 10.02.2007 р. за №2, та показів свідка в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] був прийнятий до складу Садового товариства «Дружба» і в його користування було надано ту земельну ділянку, якою користувалася [PERSON] При цьому, померлому чоловіку [PERSON] було відомо про вихід з товариства, цей вихід відбувся з його згоди (а.с.116-117). Як пояснила свідок, надати оригінали протоколів загальних зборів Садового товариства «Дружба» за 2007 та 2008 роки вона не може, тому що очолював товариство у 2007 році інший голова і при зміні керівництва садового товариства частина документів була втрачена. 15 лютого 2007 року [PERSON] було видано членську книжку члена садово-городнього товариства «Дружба». Починаючи з 2007 року по теперішній час, як член товариства, він сплачує членські та цільові внески на рахунок товариства, що посвідчується відповідними записами в членській книжці та квитанціями (а.с.118-121). Як члену Садового товариства «Дружба» [PERSON] рішенням Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 10 грудня 2010 року №20 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а рішенням Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 20 липня 2011 року №57 матеріали технічної документації із землеустрою були затверджені та передано йому у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку площею 0,0577 га в Садовому товаристві «Дружба» в межах Богданівської сільської ради (а.с.200,213). Земельна ділянка [NUMBER], площею 0,0577 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Богданівська сільська рада Броварського району Київської області, Садівниче товариство «Дружба», належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 05 листопада 2013 року, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №12212018 від 05 листопада 2013 року (а.с.17,18). За змістом ст. 35 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо, а використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств. Згідно ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій», право забудови земельної ділянки належить її власнику або землекористувачу, у зв'язку з чим відповідно до Типових регіональних правил забудови, затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10.12.2001 р. №219 вимагається надання документу, що засвідчує право власності або право користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 р. №1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт», підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 05.08.1992 р., є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений БТІ, і документ що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об'єкти будівництва. Виконавчий комітет Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, приймаючи рішення від 03.11.2009 р. №457 про оформлення права власності на садовий будинок на ім'я [PERSON], не пересвідчився, хто є власником або користувачем земельної ділянки, що призвело до прийняття частково незаконного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. З наведених вище підстав, оскаржуване рішення виконкому частково прийнято всупереч вимогам законодавства. Разом з тим, враховуючи, що право власності на садовий будинок на ім'я [PERSON] було зареєстровано безпідставно, договір дарування садового будинку від 16 лютого 2016 року є таким, що суперечить вимогам закону. За нормами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а за ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі. Щодо оголошення в промові представника позивача за первісним позовом [PERSON] в судових дебатах клопотання про застосування до зустрічного позову [PERSON] строків позовної давності, то дане клопотання розглянуто судом в сукупності з доказами по справі, оскільки подано до суду з порушенням норм ст. 242 ЦПК України та належним чином не оформлено. Крім того,

Outcome: approved