Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути [PERSON] та [PERSON] грошову компенсацію за його частку у майні, що перебуває у спільній власності в розмірі по 51859,41 грн. з кожного. На обґрунтування позову вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.12.2000 року він та його брат - [PERSON] - співвласники 1/3 частки житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS]. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ним зареєстровано право власності на 1/6 частину даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Між ним та відповідачами не має згоди щодо порядку користування спільними частками даного домоволодіння, відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні його часткою, технічної можливості виділити її в натурі немає, а добровільно сплатити йому вартість даної частки відповідачі не бажають. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просять його задоволити з підстав, викладених у заяві. [PERSON] також пояснив, що [PERSON] проживає в іншій квартирі з сім'єю, так як відповідачі повністю зайняли даний будинок і він не має змоги там проживати. [PERSON] пояснила, що позивач хворіє, вони проживають в квартирі, яка дісталась їй в спадщину. Позивач не проживає в даному будинку з 1985 року. Вони з чоловіком [PERSON] приймали участь в ремонтних роботах будинку. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, зазначив, що його мати, дружина та малолітня дитина, проживають в спільному будинку, позначеному на плані «А» з 2000 року. В період з 2010 року по 2014 рік він в будинку провів опалення, поставив пластикові вікна, переобладнав веранду на коридор та туалет з ванною, обклав фасад будинку пінопластом, викопав криницю, в зв'язку з чим, ним витрачено 25000 грн., а тому вартість частки домоволодіння [PERSON] є меншою. Крім того, вважає невірним визначення вартості частки позивача в спільному домоволодінні з врахуванням частки [PERSON] Батько [PERSON] - [PERSON] відбудував сарай, з нього зробив будинок, добудував веранду і гараж. Там проживає [PERSON] Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, оскільки розмір грошової компенсації, на яку претендує позивач, розрахований з урахуванням частки домоволодіння, що виділена в натурі [PERSON], до якої вони ніякого відношення не мають. Крім того, у розмір грошової компенсації враховано вартість господарських будівель, які не ввійшли до складу спадщини, успадкованої позивачем після смерті батька, так як на час видання свідоцтва про право на спадщину дані будівлі були самовільними. Крім того, у позивачки важке майнове становище і вона не взмозі сплатити дані кошти. Вона та чоловік не працюють. До складу сім'ї входить двоє неповнолітніх дітей, одна з яких хворіє. Вони проживають за рахунок випадкових заробітків чоловіка відповідачки. Присудження такої грошової компенсації може зумовити звернення стягнення на частку в домоволодіння відповідачки, а дана нерухомість її єдине житло. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку, подала заяву, в якій просить позов задоволити. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Рішенням народного суду Тиврівського району від 11.11.1969 року домоволодіння в [ADDRESS] було розділено між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] присуджено коридор 1-2; кухню 1-3; кімнату 1-6; веранду «а»; ганок «К»; вбиральню «в»; погріб «П»; 1/2 огорожі №1. [PERSON] виділено: кімнату 1-4; кімнату 1-5 та сарай «Б», ? огорожі.[PERSON] відновлено дошлюбне прізвище «[PERSON]» ( аркуші інвентаризаційної справи 33, 37-38 ). 15.09.1970 року [PERSON] продала свою частку вказаного домоволодіння [PERSON] Договір посвідчено нотаріусом Жмеринської державної нотаріальної контори 15.09.1970 року. Зареєстровано в БТІ 30.04.1971 року. (а.ін.с. 41-42). [PERSON] свою частку домоволодіння продав [PERSON] 18.06.1971 року. Договір купівлі-продажу посвідчено нотаріусом Жмеринської державної нотаріальної контори 18.06.1971 року. Зареєстровано БТІ 05.08.1971 року (а.ін.с.43-44). Рішенням народного суду Тиврівського районного суду від 17.12.1976 року розірвано шлюбі між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] виділено у власність в даному будинку приміщення 1-2; 1-3; 1-4; веранду «А»; погріб та вбиральню. [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище «[PERSON]». [INFO] помер [PERSON] Після його смерті право власності по 1/6 частці житлового будинку набули його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину від 12.09.2000 року. виданого [PERSON] (а.ін.с.77) та свідоцтвом про право на спадщину від 12.12.2000 року, виданого [PERSON] та [PERSON] На час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] від 12.12.2000 р. на земельній ділянці по [ADDRESS] був розташований жилий будинок «А» з добудовою, житлова площа якого 42,9 кв.м., 1962 року забудови, будинок з добудовою «Б», житлова площа якого 22,7 кв.м., гаражі «В», «БІ», льох, «п/БІ», хлів «Г», хлів «вІ», вбиральня «У, Д», огорожа №№ 1-4, криниця «К». Будинок «Б», веранда»б», гараж «БІ», льох «п/БІ», гараж «В», хлів «в», хлів «Г», веранда «аІ», вбиральня «Д» як побудовані самовільно в склад спадкового майна не ввійшли (а.ін.с.77,79, а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] Її 1/6 частку в домоволодіння успадкувала [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.10.2010року (а.ін.с. 135). [INFO] помер [PERSON] - батько [PERSON] Рішенням Тиврівського районного суду від 05.06.2013 року за нею визнано право власності на 1/6 частку даного домоволодіння, а саме житлового будинку, 1962 р.з. позначеного літерою «А» з верандою «а», з прибудовою «аІ»; ганку; ганку з козирком; житлового будинку «Б» з прибудовою «б», житловою площею 23 кв.м.; гаража «БІ», погребу «п/Б1», гаража «В», убиральні «В», убиральні «Д», погреба з шиєю «П», убиральні «У», воріт №2, огорожі №3, воріт №4, воріт №5, хвіртки №6, криниці №7, огорожі №8, огорожі №9 (а.ін.с.195). Право власності на підставі даного рішення суду від 05.06.2013 року та ухвали суду від 07.11.2013 року (якою рішення суду було роз'яснено) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.11.2013 року. (а.ін.с.197). Таким чином, співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS], є [PERSON] - ? частка; [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частці домоволодіння. Слід також вказати, що [PERSON] рішенням народного суду Тиврівського районного суду від 17.12.1976 року виділено у власність в даному будинку конкретні приміщення: 1-2; 1-3; 1-4; веранду «А», а також погріб та вбиральню. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 11.12.2014року № 1014-1017/14-21 визначити варіанти поділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] на ? , 1/6, 1/6 та 1/6 частки з переобладнанням приміщень в ізольовані квартири неможливо. Позивач проживає в [ADDRESS], з 2.12.1986 року, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 13.01.2016 року (справа №6-2925цс15) з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що ним на спільне домоволодіння витрачено 2500грн. переконливим доказами не обгрунтовані. Копії товарних чеків, накладних, договору від 08.11.2010року (а.с. 162-182) самі по собі даних обставин не стверджують. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення грошової компенсацію за його частку у майні, що перебуває у спільній власності в розмірі по 51859,41 грн. з кожного з відповідачів не доведений належними доказами, оскільки, висновком судової будівельно-технічної експертизи від 11.12.2014року № 1014-1017/14-21, на який посилається позивач, визначена ринкова вартість всього домоволодіння за даною адресою. Тобто, вказаний розмір частки позивачем обчислено з врахуванням частки в домоволодінні [PERSON], власником якої позивач не є, а відтак не може претендувати на компенсацією вартості її 1/6 частини. Відповідно до ч .1 ст. 51 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Проте, доказів про вартість його частки в спільному домоволодінні позивач не надав. Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. На виконання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України судом представникам позивача роз'яснено право заявити клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості частки позивача в спільному домоволодіння без врахування частки [PERSON] Проте, представник позивача [PERSON] зазначив, що не вважав за потрібне заявляти клопотання про призначення такої експертизи, оскільки, на його думку, стороною позивача надано всі необхідні належні і допустимі на обґрунтування позову, а тому заявляти таке клопотання необхідності не вбачає. Представник позивача [PERSON] думку представника позивача [PERSON] підтримала. Враховуючи викладене, суд вважає позов не доведений належними доказами, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed