Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТДВ «Адамс» про поновлення на роботі на посаді охоронця в ТДВ «Адамс» та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 16468 гривень , стягнення моральної шкоди в сумі 5000 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач позов підтримали і пояснили, що позивач працював на ТДВ «Адамс» охоронцем і виконував свої посадові обовязки по охороні підсобного господарства в селі Баговиця Кам'янець - Подільського району. З 2013 року на підсобному господарству залишився лише один охоронець позивач, бо інші охоронці звільнились. В липні 2014 року підсобне господарство було передано в оренду [PERSON] і директор ТДВ «Адамс» повідомила позивача, що заробітну плату йому буде виплачувати орендар. Однак [PERSON] відмовився виплачувати позивачу заробітну плату в звязку з тим, що позивач перебував в трудових відносинах з ТДВ «Адамс». Позивач весь час чергував на підсобному господарстві , однак заробітну плату не отримував. 30 листопада 2015 року позивач ходив в центр надання безкоштовної первинної допомоги правової допомоги. Однак його звільнили з роботи за прогул. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що позивач працював на посаді охоронця по охороні підсобного господарства в селі Баговиця Кам'янець - Подільського району. З 01 січня 2014 року позивачу було встановлено заробітну плату в розмірі 615 гривень на місяцьі з того часу розмір заробітної плати позивача не змінювався. Під час роботи позивача охоронцем з території підсобного господарства було викрадено і вивезено водонапірну башту та плуг. З 01 серпня 2014 року підсобне господарство було передано в оренду [PERSON]. Заробітну плату позивачу не виплачували в звязку з тим, що він не оформляв табелі обліку робочого часу. 30 листопада 2015 року комісія з підприємства виїхала на територію підсобного господарства для проведення інвентаризації майна підприємства, однак позивача на роботі не було. Його прочекали більше трьох годин. Йому телефонували на мобільний телефон і повідомили про необхідність явки на підсобне господарство, однак він так і не зявився. В звязку з цим було складено акт про відсутність позивача на робочому місці. Після цього позивача просили дати пояснення про причини відсутності на роботі, однак він так і не зявився на підприємство. Після чого позивача 09 грудня 2015 року позивача було звільнено з роботи за прогул. Заборгованість по заробітній платі становить 9668 гривень 16 коп. Свідки [PERSON] в судовому засіданні дав показання, що позивач на велосипеді їздив на роботу повз домоволодіння свідка. Свідок [PERSON] в своїх показаннях вказав, що територія підсобного господарства знаходиться на відстані біля 100 метрів від дороги і коли свідок їздив в місто, то бачив позивача, який чергував на території підсобного господарства. Свідки [PERSON] економіст ТДВ «Адамс» та [PERSON] системний адміністратор ТДВ «Адамс» дали показання в яких вказали, що 30 листопада 2015 року приймали участь в роботі комісії по інвентаризації майна підсобного господарства в селі Баговиця, однак позивач на протязі трьох годин на роботі не зявився. Позивачу неодноразово телефонували на мобільний телефон і просили зявитись на роботу. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 01 жовтня 2007 року прийнятий в ТДВ «Адамс» на роботу на посаду охоронця підсобного господарства в селі Баговиця Кам'янець - Подільського району згідно наказу № 305 від 03 жовтня 2007 року з повною відповідальністю з почасовою оплатою праці. З довідки про заборгованість по заробітній платі [PERSON] вбачається, що заборгованість по заробітній платі становить 9668 гривень 16 коп. Відповідно до ст.. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивач в судовому засіданні пояснив, що він дійсно був відсутній 30 листопада 2015 року на роботі. Свідки [PERSON] економіст ТДВ «Адамс» та [PERSON] системний адміністратор ТДВ «Адамс» дали показання в яких вказали, що 30 листопада 2015 року приймали участь в роботі комісії по інвентаризації майна підсобного господарства в селі Баговиця, однак позивач на протязі трьох годин на роботі не зявився. Позивачу неодноразово телефонували на мобільний телефон і просили зявитись на роботу. З акту від 30 листопада 2015 року вбачається, що позивач був відсутній на роботі 30 листопада 2015 року з 13 год. до 16 год. 30 хв. і письмові пояснення про причини відсутності на робочому місці не надав. Позивач не зявлявся на роботі після 30 листопада 2015 року і пояснення з приводу відсутності на роботі 30 листопада 2015 року адміністрації підприємства не надав. Наказом № 47-к від 09 грудня 2015 року [PERSON] було звільнено з роботи з посади охоронця згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України з 30 листопада 2015 року. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. В звязку з тим, що відповідачем порушень чинного законодавства при звільненні позивача з роботи допущено не було, то позов про скасування наказу № 47-к від 09 грудня 2015 року «Про звільнення [PERSON] з посади охоронця згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України з 30 листопада 2015 року, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 09 грудня 2015 року по день ухвалення судового рішення , стягнення моральної шкоди в сумі 5000 гривень не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial