Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Боратинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького районного суду Волинської області від 07 травня 2001 року оголошено померлою громадянку [PERSON] , [INFO] , уродженку Польщі, що проживала в с. Боратин Луцького району Волинської області. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2020 року у справі № 161/3273/20 встановлено, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] . Після оголошення [PERSON] померлою відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно: ј житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю інших спадкоємців спадкового майна [PERSON] , він звернувся в нотаріальну контору для оформлення спадкових прав, так як спадщину прийняв шляхом вступу в управління спадковим майном. Нотаріусом відмовлено в оформленні спадкових прав позивачу через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та пропуском строку на прийняття спадщини. З врахуванням зазначених обставин, просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, ј частку житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] . Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, письмових клопотань та заперечень на адресу суду не подавав. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області № 3, за 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] значилась ј частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням Луцького районного суду Волинської області від 07 травня 2001 року оголошено померлою громадянку [PERSON] , [INFO] , уродженку Польщі, що проживала в с. Боратин Луцького району Волинської області (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого на підставі зазначеного рішення суду, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: ј частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому в даному випадку спадкування здійснюється за законом. Відповідно до статтей 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом. Спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2020 року у справі № 161/3273/20 встановлено, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] (а.с.8). З відповіді Луцької районної державної нотаріальної контори № 272/1-16 від 26.03.2021 року вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно даних Спадкового реєстру не заводилась. Отже, позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем спадкового майна [PERSON] , спадщину прийняв шляхом вступу в управління спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та пропуском строку на прийняття спадщини, що об`єктивно позбавило позивача можливості оформити в установленому законом порядку свої спадкові права. Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Суд враховує, що пропуск позивачем строку на прийняття спадщини зумовлений довготривалістю процедури підтвердження його родинних відносин з спадкодавцем. На підставі викладеного, з урахуванням відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку про те, що звернення позивача по справі, як спадкоємця за законом, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця, до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, здійснено у спосіб, передбачений законом, а тому порушене право позивача на реалізацію своїх спадкових прав підлягає судовому захисту.

Outcome: approved