Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про витребування майна, який уточнив протягом судового розгляду, в остаточній редакції позовні вимоги заявлено щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 54 від 09 вересня 2009 р. В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,500 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташована на території Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. В 2013 р. він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000 грн., про що власноруч склав розписку. На вимогу [PERSON] , який є посадовою особою СФГ Карпенко М.І. , позивач передав останньому оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки погодився на пропозицію відповідача укласти в подальшому договір оренди належної йому земельної ділянки на строк 5 років. Зважаючи на те, що протягом тривалого часу договір оренди землі укладено не було, в лютому 2016 р. [PERSON] направив на адресу відповідача вимогу про повернення земельної ділянки, яку відповідач залишив без відповіді, після чого позивач звернувся до суду. В процесі судового розгляду представником відповідача до матеріалів справи було долучено копію договору оренди землі № 54 від 09 вересня 2009 р., з тексту якого позивач дізнався, що 09 вересня 2009 р. між [PERSON] і СФГ Карпенко М.І. було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] терміном на 10 років, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області 28 травня 2012 р. за №232150004000875. Зазначений договір позивач не підписував, підписи в договорі оренди, акті визначення меж в натурі і акті приймання-передачі земельної ділянки виконані не позивачем, тому просить визнати договір оренди земельної ділянки № 54 від 09 вересня 2009 р. недійсним. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідач позов не визнав, надав до матеріалів справи копію договору оренди земельної ділянки № 54 від 09 вересня 2009 р. та вважає, що між сторонами існують орендні правовідносини, що підтверджуються як договором оренди, так і розпискою позивача про отримання ним грошових коштів в якості орендної плати, отриманої наперед. Крім того, вважає, що підписи [PERSON] в книгах обліку СФК Карпенко М.І. , копії яких долучені до матеріалів справи, свідчать про те, що позивач, отримуючи орендну плату, тим самим підтвердив укладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,500 га, розташована на території Привільненської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер [NUMBER] . Право власності на зазначену земельну ділянку набуто відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2007 р. та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданим відділом земельних ресурсів у Вільнянському районі 06.08.2008 р. 11 грудня 2013 р. [PERSON] отримав від [PERSON] , який є посадовою особою СФГ Карпенко М.І. , грошові кошти в сумі 20 000 грн., про що склав власноруч розписку, та в свою чергу передав [PERSON] оригінал державного акту про право власності на належну йому земельну ділянку з метою подальшого укладення договору оренди зазначеної земельної ділянки терміном на 5 років. Оскільки протягом тривалого часу пропозицій про укладення договору оренди земельної ділянки від [PERSON] не надходило, зважаючи на відсутність реєстрації за відповідачем речового права (права оренди земельної ділянки), про що позивач дізнався з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01.02.2016 р., позивач 27.02.2016 р. направив на адресу відповідача вимогу про повернення належної йому земельної ділянки. Не отримавши відповіді, в березні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про витребування майна. Під час судового розгляду справи представник відповідача надав до суду копію договору оренди землі № 54 від 09 вересня 2009 р., з якої позивач дізнався, що нібито ще в у вересні 2009 р. між ним та СФГ Карпенко М.І. було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у відділі Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області 28 травня 2012 р., терміном на 10 років. Зважаючи на те, що договір оренди з СФГ Карпенко М.І. позивач не укладав і не підписував, за клопотанням позивача по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру НП України. Відповідно до висновку експерта № 4-345 від 29.09.2017 р. було встановлено, що підписи в графах договору оренди землі № 54 від 09.09.2009 р., акту прийому-передачі об`єкта оренди від 09.09.2009 р., акту визначення меж земельної ділянки в натурі від 09.09.2009 р. виконані, ймовірно, не [PERSON] , а іншою особою. Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста експерт Запорізького НДЕКЦ НП України [PERSON] пояснив, що сукупність ознак підпису позивача не має змоги надати категоричну відповідь на питання належності підпису [PERSON] , оскільки підпис [PERSON] має малий графічний матеріал, легкий до підробки, але є достатнім для ймовірного висновку, про що зазначено у висновку експерта. За клопотанням представника відповідача по справі було призначено повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Харьківського науково-дослідного інституту ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса. Відповідно до висновку експерта № 24512 від 26.03.2019 року було встановлено, що підписи від імені [PERSON] в обох примірниках договору оренди землі № 54 від 09.09.2009 р., обох примірниках акту приймання-передачі від 09.09.2009 р. об`єкта оренди, обох примірниках акту визначення меж земельної ділянки в натурі від 09.09.2009 р. в графі «Орендодавець», в рядку « [PERSON] » виконані не [PERSON] . Підписи від імені [PERSON] в розписці від 11.12.2013 р., на сторінці 52 в графі «Остаток» в рядку «4.09», на сторінці № 91 в графі «Расход», на сторінці № 86 в графі «Контрольні описи і дата» у книзі обліку за 2004-2015 р., у відомості за 2011 рік в графі «розписка» в рядку 58, у відомості за 2013 рік в графі «розписка» в рядку 26 виконані [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зважаючи на те, що до суду заявлено позов про визнання договору недійсним, інших вимог, в тому числі зустрічних, по справі не заявлено, суд не приймає до уваги висновки експерта щодо належності позивачу підписів в розписці від 11.12.2013 р., книзі обліку за 2004-2015 р.р. та відомостях за 2011, 2013 р.р., оскільки вони не є предметом позову. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного Кодексу України. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Оскільки позивач не підписував договір оренди земельної ділянки № 54 від 09.09.2009 р., що встановлено висновком почеркознавчої експертизи, правочин є укладеним поза межами його волі, внаслідок чого підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved