Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 грудня 2016 року приблизно о 23 годині 40 хвилин відповідач, керуючи технічно справним автомобілем «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER] , який належав позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР ДАІ 6310 ГУМВСУ в Харківській області від 17.05.2012 року, на 435+0,8013 км. автодороги М 2 «Крим», знаходячись на території Троснянського району Орловської області Російської Федерації, порушив правила дорожнього руху Російської Федерації, виїхав на полосу зустрічного руху і допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21074», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , в результаті чого останній помер. Вироком Кромського районного суду Орловської області від 20.04.2017 року по справі № 1-2-10/2017 відповідача було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 264 КК РФ та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, з відбуванням покарання в колонії-поселенні. Речовий доказ - належний позивачу автомобіль «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER] , після набрання вироком суду законної сили був йому повернутий із значними пошкодженнями, які унеможливили подальшу експлуатацію транспортного засобу. Зазначив, що згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 96/011-17 від 17.11.2017, ринкова вартість автомобіля складає 215005,08 грн., вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 454246,36 грн.; вартість матеріального збитку складає 215005,08 грн. Вказану заборгованість в сумі 215005,08 грн., а також витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст.386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.4, 5 ст.82 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Абзацом четвертим вищевказаного пункту постанови роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК (редакція Закону 2004 року) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що вироком Кромського районного суду Орловської області від 20.04.2017 року по справі № 1-2-10/2017 [PERSON] було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 264 КК РФ, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки, з відбуванням покарання в колонії-поселенні, що підтверджено копією вироку суду, вірність перекладу якого на українську мову засвідчено державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області Щербиною В.В. ( а.с. 81-86). З мотивувальної частини вироку вбачається, що [PERSON] в період приблизно з 16.30 год. 17.12.2016 до 23.40 год. 17.12.2016 керував технічно справним автомобілем «Opel Vivaro» з державним реєстраційним знаком України [NUMBER] та здійснював рух по ділянці автодороги М.2 «Крим» з боку м. Орла у напрямку м. Курськ по вологому без дефектів асфальтованому дорожньому покриттю горизонтального профілю, яке має одну полосу руху у даному напрямку, з узбіччям праворуч по ходу руху, з видимістю 40 метрів при ближньому світлі фар, з п`ятьма пасажирами. Привівши в робочий стан двигун вказаного транспортного засобу [PERSON] , став при цьому учасником дорожнього руху-водієм. Під час керування транспортним засобом «Opel Vivaro» з державним реєстраційним знаком України [NUMBER] порушив правила ПДР РФ, перевищивши швидкість, та керуючи автомобілем в стомленому стані. В результаті таких дій водієм [PERSON] та порушення Правил дорожнього руху РФ, на полосі руху в бік м. Орла на відстані 2,15 м від краю проїжджої частини та відставні 801,3 м від знака «435 км» [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21074» з державним реєстраційним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який від отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Власником транспортного засобу «Opel Vivaro», 2008 р.в. номерний знак [NUMBER] , кузов (шасі) № [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , видане ВРЕР ДАІ 6310 ГУМВСУ в Харківській області від 17.05.2012 року є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповіді ТСЦ №6348 РСЦ МВС в Харківській області від 30.06.2017 року №31/20/8-187( а.с.36). Згідно копії висновку СОД TOB «Клевер Експерт» від 17 листопада 2017 року щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 96/011-17: ринкова вартість легкового автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер [NUMBER] , до моменту ДТП, становить 215 005,80 грн.; вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і детелей, на момент проведення дослідження, становить 454 246,36 грн.; вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер [NUMBER] становить 215 005,08 грн. ( а.с.12-35). Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню завданий власнику автомобіля [PERSON] матеріальний збиток в сумі, яка визначена у висновку СОД TOB «Клевер Експерт» щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 96/011-17, а саме- 215 005,08 грн. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, позивачем до позовної заяви додано ордер, копії: договір про надання правової допомоги, з додатком-протоколом погодження договірної ціни на виконання послуг на суму 6000 грн., акту наданих послуг та квитанцію про сплату про [PERSON] адвокату Павлюченко О.В. -6000 грн.; призначення платежу: за надання правової допомоги (а.с. 37-41). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідно до вимогт ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved