Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором поставки. Вимоги мотивовано тим, що 22.05.2013 року між ПП «Віжес» та ФОП [PERSON] укладено договір поставки № 192/13. Протягом 2014 року ПП «Віжес» поставлялись товари (продукти харчування) на адресу відповідача. Загальна сума поставленого товару становить 2 074,12 грн. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим позивачем були нараховані штрафні санкції у сумі 2 074,12 грн. 10.12.2014 року між ПП «Віжес» та позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення від прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги виконання боржником зобов'язань передбачених договором поставки № 192/13 від 22.05.2013 року. Оскільки відповідач вказані зобов'язання за договором поставки не виконав, позивач був вимушений звернутися до суду. Просить вказані вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі за обставинами, викладеними в позові, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до вимог ст.ст. 60,61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. В судовому засіданні з'ясовано, що 22.05.2013 року між ПП «Віжес» та ФОП [PERSON] укладено договір поставки № 192/13, відповідно до якого позивач зобов'язався проводити поставку товару, а відповідач прийняти та оплатити його відповідно до умов договору (а.с. 5). Протягом 2014 року ПП «Віжес» поставлялись товари (продукти харчування) на адресу відповідача. Загальна сума поставленого товару становить 2 074,12 грн., про що свідчать видаткові накладні, наявні у матеріалах справи (а.с. 6-9). Згідно п. 5.3 Договору поставки, крім нарахування пені в разі затримки оплати, постачальник має право нарахувати, а покупець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 100 % від суми заборгованості, у разі прострочення оплати товару понад 30 днів. В зв'язку із цим ПП «Віжес» 27.10.2014 року та 10.12.2014 року були нараховані штрафні санкції у розмірі 2 074,12 грн. 27.10.2014 року ПП «Віжес» направлено на адресу відповідача претензію, в якій підприємство повідомило підприємця про наявність заборгованості та необхідності її погашення в строк до 07.11.2014 року (а.с. 10). В строк, зазначений в претензії заборгованість відповідачем не погашена. 10.12.2014 року між позивачем та ПП «Віжес» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого позивач набуває право вимоги, належне ПП «Віжес» у відповідності до договору поставки № 192/13, одночасно підприємством повідомлено відповідача про відступлення вимоги (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ч.1 п.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст. 514 ЦК України. З урахуванням викладеного суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач є належною особою, якому надано права та обов'язки кредитора ПП «Віжес», перед яким відповідач має невиконане зобов'язання. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved