Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами, якими просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вказана квартира належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського округу Єфімовою Т.І. 30.12.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за №7168. Зазначає, що відповідачі були зареєстровані в належній йому квартирі, оскільки його син почав проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою [PERSON] . З метою підтвердження тимчасового характеру проживання у квартирі 22.02.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення строком дії з 22.02.2013 року по 22.02.2016 рік. Зазначає, що у зв`язку з припиненням спільного проживання сина позивача з [PERSON] , відповідачі не проживають з початку травня 2016 року у квартирі [ADDRESS] . Таким чином, через реєстрацію відповідачів обмежується його право у користуванні та розпорядженні майном, а також у сплаті комунальних платежів. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, розгляд справи залишив на розсуд суду. Вислухавши позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 317, ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року зняттяз реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського округу Єфімовою Т.І. 30.12.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за №7168. 22.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення строком дії з 22.02.2013 року по 22.02.2016 року. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 2013 року, що підтверджено довідками від 27.03.2019 року, наданої відділом адресно-довідковї роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved