Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що йому на праві власності належить будинок за адресою вул. Петровського буд. 25 у м. Бровари Київської області, в якому зареєстрована його колишня невістка [PERSON]. У 2014 році [PERSON] залишила його будинок і з того часу не проживає за вказаною адресою. 26 лютого 2016 року Броварським міськрайонним судом Київської області шлюб між його сином та [PERSON] розірвано. Також зазначив, що реєстрація відповідача в його будинку не дозволяє розпоряджатися своїм будинком та обмежує його законні інтереси як власника. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з викладених в позовній заяві підстав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засіданні не заперечувала щодо визнання її такою що втратила право користування житловим приміщенням. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. Відповідно до договору дарування від 24.06.1989 року. позивачу на праві власності належить будинок за адресою вул. Петровського буд. 25 у м. Бровари Київської області. Згідно довідки форми № 3 від 23.03.2016 року, в будинку зареєстровані [PERSON] власник, [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] невістка. Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області 25.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов № 9/16 від 11.02.2016 року, № 13/16 від 18.02.2016 року [PERSON] в будинку № 25 по вул.Петровського у м. Бровари Київської області зареєстрована, але з 2014 року не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Ч.2 ст. 405 ЦК України закріплює, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що на час розгляду справи відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку більше року та будь - яких доказів про те, що в спірному будинку не проживає з поважних причин суду не надала. Разом з тим, суд не виявив обставин, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України\~та будь-яких інших поважних причин, за наявності яких житлове приміщення могло б бути збережене за відповідачем більше одного року. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування будинком № 25 вул. Петровського у м. Бровари Київської області. При цьому, суд не вбачає підстав для зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: вул. Петровського буд. 25 у м. Бровари Київської області та приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині з огляду на наступне. Згідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За таких обставин, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням саме по собі є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: partial