Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Белхаус-Україна» про стягнення грошових коштів за невиконаним договором, штрафних санкцій, інфляційних збитків та трьох процентів річних від суми боргу. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 25 вересня 2013 року між ним та ТОВ «Белхаус-Україна» було укладено письмовий договір №25/092013. Відповідно до п.п.1.1. вказаного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання продати та поставити з передачею у його власність комплект конструкцій каркасного будинку, розміром 49 кв.м., з відповідними розрахунками конструкцій та специфікацією, а також розмірами фундаменту та послугою шеф монтажу кваліфікованим інженером, а він, позивач, зі свого боку зобов'язався прийняти та оплатити цей товар. Ним було виконано договірні зобов'язання та сплачено на адресу відповідача загальну суму грошових коштів в розмірі 78 400 грн. 00 коп., а саме: 4 000 грн. 00 коп. готівкою згідно розписки директора від 06.08.2013 року, 37 000 грн. 00 коп. готівкою згідно розписки директора від 30.09.2013 року, 29 560 грн. 00 коп. згідно квитанції №6625.237.1 від 12.11.2013 року та 7 840 грн. 00 коп. згідно квитанції №6625.60.1 від 04.12.2013 року. В п.9.2 вищевказаного договору визначено, що ризик загибелі товару до момету його передачі покупцю несе продавець. Моментом передачі товару вважається розвантаження товару з транспортного засобу продавця та підписання відповідних документів, що свідчать про прийняття товару від продавця до покупця. Пунктом 3.3. договору визначено, що продавець повідомляє покупця про готовність комплекту каркасного дерев'яного будинку за 2 дні, коди покупець може їх отримати, але не пізніше ніж за 3 календарних дні з моменту останньої проплати. Остання проплата на адресу відповідача за каркасний будинок була проведена 04 грудня 2013 року, тобто до 08 грудня 2013 року відповідач повинен був повідомити та передати йому, позивачу, вищевказаний товар. Також, у п.3.5. вказаного договору визначено, що датою передачі товару вважається дата вручення товару покупцю, що підтверджується актом приймання-передачі. На сьогоднішній день йому не було передано жодних документів, зазначених у п.6.2 договору, які б свідчили про поставку товару. Акту приймання-передачі товару він також не підписував, що свідчить про те, що відповідач порушує договірні зобов'язання, визначені у договорі. Також, згідно додаткової угоди №1 від 15.04.2014 року до договору №25/092013 від 25.09.2013 року, ТОВ «Белхаус-Україна» зобов'язалось встановити комплект каркасного будинку в с. Щербанівка (кооп. Межигір'я) Обухівського району Київської області протягом 30 робочих днів, тобто до 02.06.2014 року. Послуги з встановлення також були оплачені ним, позивачем, у розмірі 5 000 грн. 00 коп. готівкою згідно розписки директора. Отже, відповідач порушив договірні зобов'язання і стосовно монтажу каркасного будинку. Згідно п.п.11.2 договору визначено, що у випадку порушення (прострочення) відповідачем строків поставки, він зобов'язаний сплатити на користь позивача штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленого товару, за кожень день прострочення. Таким чином, у зв'язку з порушеннями відповідачем договірних зобов'язань, з урахуванням вимог діючого законодаства України щодо відповідальності за порушення договірних зобов'язань, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за невиконаним договором та невиконаною додатковою угодою в сумі 83 400 грн. 00 коп., штрафні санкції за невиконаним договором та додатковою угодою в сумі 9 856 грн. 44 коп., інфляційні збитки в сумі 10 053 грн. 56 коп., 3% річних від суми боргу в сумі 1 757 грн. 49 коп. та судовий збір в сумі 1 051 грн. 43 коп. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать чисельні конверти з повідомленнями, які поветрались на адресу суду за закінченням встановленого строку їх зберігання та містяться в матеріалах даної справи, причини неявки та ігнорування отримання судових викликів не відомі, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача та ухвалити заочне рішення. Позивач та його представник не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини даної справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході судового розгляду встановлено, що 25 вересня 2013 року між ТОВ «Белхаус-Україна» в особі генерального директора Фещука В.В. та [PERSON] було укладено договір №25/092013, у відповідності до п.п.1.1. якого відповідач взяв на себе зобов'язання продати та поставити з передачею у власність позивача комплект конструкцій каркасного будинку, розміром 49 кв.м., з відповідними розрахунками конструкцій та специфікацією, а також розмірами фундаменту та послугою шеф монтажу ткваліфікованим інженером, позивач зі свого боку зобов'язався прийняти та оплатити цей товар (а.с.10-12 - копія договору). Як встановлено в ході судового розгляду, позивачем його зобов'язання за вказаним договором були виконані та сплачено на адресу відповідача загальну суму грошових коштів в розмірі 78 400 грн. 00 коп., а саме: 4 000 грн. 00 коп. готівкою згідно розписки генерального директора від 06.08.2013 року, 37 000 грн. 00 коп. готівкою згідно розписки генерального директора від 30.09.2013 року, 29560 грн. 00 коп. згідно квитанції №6625.237.1 від 12.11.2013 року та 7 840 грн. 00 коп. згідно квитанції №6625.60.1 від 04.12.2013 року (а.с.14 - копія розписок; а.с.15 - копія квитанцій). В п.9.2 вищевказаного договору визначено, що ризик загибелі товару до момету його передачі покупцю несе продавець. Моментом передачі товару вважається розвантаження товару з транспортного засобу продавця та підписання відповідних документів, що свідчать про прийняття товару від продавця до покупця. Пунктом 3.3. договору визначено, що продавець повідомляє покупця про готовність комплекту каркасного дерев'яного будинку за 2 дні, коди покупець може їх отримати, але не пізніше ніж за 3 календарних дні з моменту останньої проплати. Як встановлено в ході судового розгляду, остання проплата на адресу відповідача за каркасний будинок була проведена 04 грудня 2013 року, тобто до 08 грудня 2013 року відповідач повинен був повідомити та передати позивачу, вищевказаний товар. Також, пунктом 3.5. вказаного договору визначено, що датою передачі товару вважається дата вручення товару покупцю, що підтверджується актом приймання-передачі. Як пояснив позивач в судовому засіданні, на сьогоднішній день йому не було передано жодних документів, зазначених у п.6.2 договору, які б свідчили про поставку товару. Акту приймання-передачі товару він також не підписував, що свідчить про те, що відповідач порушив свої зобов'язання, визначені у договорі. Крім того, згідно додаткової угоди №1 від 15.04.2014 року до договору №25/092013 від 25.09.2013 року, ТОВ «Белхаус-Україна» зобов'язалось встановити комплект каркасного будинку в с. Щербанівка (кооп. Межигір'я) Обухівського району Київської області протягом 30 робочих днів, тобто до 02.06.2014 року. Послуги з встановлення також були оплачені позивачем, у розмірі 5 000 грн. 00 кп. готівкою згідно розписки генерального директора (а.с.13 - копія додаткової угоди; а.с.16 - копія розписки). Отже, відповідач порушив договірні зобов'язання і стосовно монтажу каркасного будинку. Як визначено в п.п.11.2 вищевказаного договору, у випадку порушення (прострочення) відповідачем строків поставки, він зобов'язаний сплатити на користь позивача штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленого товару, за кожень день прострочення. В матеріалах справи міститься копія претензії позивача від 01.08.2014 року, в якій останній повідомляв відповідача про його порушення зобов'язань за договором та додатковою угодою, а також про те, що дана претензія є останнім намаганням врегулювати спір у позасудовому порядку (а.с.20-21 - копія претензії). Отже, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд виходив з наступного. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Виходячи зі змісту ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи зі змісту ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідо ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи зі змісту ст.662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодаства. Крім того, згідно ст.663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк,- відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, як достовірно встановлено в ході судового розгляду, позивач свої зобов'язання за вищевказаним договором та додатковою угодою виконав в повному обсязі, здійснив всі необхідні проплати, що підтверджується відповідними розписками відповідача та квитанціями, а відповідач в свою чергу не виконав свої зобов'язання за договором та додатковою угодою, не виявив бажання врегулювати спір у позасудовому порядку, а тому суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки вони грунтуються на вимогах закону. Позивачем у позовній заяві відображені наступні розрахунки сум, що підлягають стягненню з відповідача на його користь. Відтак, штраф, передбачений п.п.11.2 договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару становить 9 856 грн. 44 коп., а саме: · в період з 08.12.2013 по 14.04.2014 року облікова ставка НБУ становила 6,5%; · в період з 15.04.2014 по 16.07.2014 облакова ставка НБУ становила 9,5%; · в період з 17.07.2014 по 30.08.2014 року облікова ставка НБУ становила 12,5%; · сума боргу - 78 400 грн. 00 коп.; · період прострочення з 08.12.2013 по 30.08.2014 року; · подвійна облікова ставка НБУ на день: 13%/365=0,036% або 19%/365=0,052% або 25%/365=0,068%. Тобто, штраф за період з 08.12.2013 по 14.04.2014 року становить: 78 400 грн. 00 коп. х 0,036% х 128 днів = 3 612 грн. 67 коп. Штраф за період з 15.04.2014 по 16.07.2014 року становить: 78 400 грн. 00 коп. х 0,052% х 93 дні = 3 791 грн. 42 коп Штраф за період з 17.07.2014 по 30.08.2014 року становить: 78 400 грн. 00 коп. х 0,068% х 46 днів = 2 452 грн. 35 коп. Таким чином, загальна сума штрафу становить: 3 612 грн. 67 коп. + 3 791 грн. 42 коп. + 2 452 грн. 35 коп. = 9 856 грн. 44 коп. Згідно розрахунку боргу, інфляційні збитки становлять 10 053 грн. 56 коп., а три проценти річних від суми боргу становлять 1 757 грн. 49 коп., що також відображено у розрахунку позивача, який викладено в позовній заяві. Крім того, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 051 грн. 43 коп.

Outcome: approved