Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві посилається на те, що 17 вересня 1994 року померла його тітка - рідна сестра його матері [PERSON], мешканка с. Велятино Хустського району Закарпатської області. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла своє майно заявнику [PERSON] Заповіт був посвідчений у Велятинській сільській Раді народних депутатів 19 травня 1994 року і зареєстрований у реєстрі за № 29. 15 серпня 1995 року державний нотаріус Хустської державної нотаріальної контори [PERSON] видала заявнику свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] - житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Велятино, №1180. 15 серпня 1995 року жилий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом був зареєстрований ним у Хустському ДБТІ на праві власності. Після перейменування вулиць у с. Велятино будинок одержав поштову адресу с. Велятино, вулиця Калинича, 14. Зараз заявник має намір подарувати будинок своєму синові [PERSON]. Під час перевірки документів у нотаріуса, до якого він звернувся для оформлення правочину дарування зясувалося, що державний нотаріус [PERSON] у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, р.н. 1-4133, щодо права власності на житловий будинок неправильно вказала його прізвище: замість правильного «Таркані» (як у паспорті та у свідоцтві про народження) помилково зазначено «Тарканій». На теперішній час заявник не може здійснити щодо свого житлового будинку жодної юридично значимої дії через те, що його прізвище у правовстановлюючому документі на будинок не збігається з прізвищем, зазначеним у його паспорті громадянина України. Причиною вказаної розбіжності є помилка, яка була допущена державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданому 15 серпня 1995 року. Той факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 15 серпня 1995 року державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 4133, було видано і дійсно належить [PERSON], заявник в поданій до суду заяві стверджує наступними обставинами. Вказаний будинок переданий заявнику у спадщину його тіткою - рідною сестрою його матері [PERSON]. Те, що [PERSON], є рідною тіткою заявника, стверджується тим, що у свідоцтві про її народження, яке після смерті тітки зберігається в його матері, та у свідоцтві про народження\~ матері заявника [PERSON] вказані батьки - [PERSON] та [PERSON]. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер 27.06.1965 року, дітей у неї не було. Згідно із свідоцтвом про народження заявника його батьками є [PERSON] та [PERSON] . У всіх\~ особистих документах прізвище заявника записано як «Таркані» - у його свідоцтві про народження, в атестаті про середню освіту, у свідоцтві про укладення шлюбу, у трудовій книжці, в медичній картці, в паспорті громадянина України, в картці платника податків. Доказом належності заявнику свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яким посвідчено його право власності на житловий будинок за адресою с. Велятино, 1180 (на теперішній час с. Велятино, вул. Калинича, 14), є також той факт, що органом місцевого самоврядування - Велятинською сільською радою рішенням від 21 липня 1997 року передано йому у приватну власність земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку, що стверджується копією архівного витягу від 28.09.2017 р. № 175 з рішення виконкому Велятинської сільської ради. Встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом заявнику потрібно для вчинення правочину щодо відчуження житлового будинку його синові [PERSON] Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заяву підтримує. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного. За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 1994 року померла тітка заявника - рідна сестра його матері [PERSON], мешканка с. Велятино Хустського району Закарпатської області (а.с.10). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла своє майно заявнику. Заповіт був посвідчений у Велятинській сільській Раді народних депутатів 19 травня 1994 року і зареєстрований у реєстрі за № 29. 15 серпня 1995 року державний нотаріус Хустської державної нотаріальної контори [PERSON] видала заявнику свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] - житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Велятино, №1180. 15 серпня 1995 року жилий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом був зареєстрований ним у Хустському ДБТІ на праві власності. (а.с.6). Після перейменування вулиць у с. Велятино будинок одержав поштову адресу с. Велятино, вулиця Калинича, 14 (а.с.21). Зараз заявник має намір подарувати будинок своєму синові [PERSON]. Під час перевірки документів у нотаріуса, до якого він звернувся для оформлення правочину дарування зясувалося, що державний нотаріус [PERSON] у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, р.н. 1-4133, щодо права власності на житловий будинок неправильно вказала його прізвище: замість «Таркані» помилково зазначено «Тарканій». Вказані розбіжності створюють заявнику перешкоди в укладенні договору відчуження належного йому будинку. В судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження заявника його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Прізвище, ім»я, по-батькові\~ заявника за документами, що посвідчують його особу правильно пишеться «Таркані Іван Дмитрович». Наведені обставини стверджені в судовому засіданні оглянутою копією паспорта громадянина України серії ВР 461876 виданого Хустським МВ УМВС України в Закарпатській області від 19.10.2011 року (а.с.7), копією свідоцтва про народження І-ЯК №1292250 від 31.10.1966 року (а.с.12), копією атестату про середню освіту (а.с.13-14), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.18), копією трудової книжки (а.с.15), копією картки платника податків (а.с.19). З огляду на встановлене суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту належності йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом і на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 315 ЦПК України дані вимоги слід задовольнити.\~

Outcome: approved