Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся суду з позовною заявою до Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В своєму позові позивач зазначив, що [INFO] в с. Михайло-Жукове Братського району Миколаївської області помер його батько [PERSON] . Після смерті останнього відкрилася спадщина, яка крім іншого складається з земельної ділянки. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Однак, йому роз`яснили, що заяву немає можливості зареєструвати як заяву про прийняття спадщини, так як відповідно до ст.1270 ЦК України, ним був пропущений строк у шість місяців для прийняття спадщини і рекомендовано звернутися до суду для його поновлення. Строк позивачем пропущено з поважних причин. По-перше, він не мав наміру оформляти спадщину, оскільки була жива мама і він уступив це право їй. Після смерті мами з`ясувалось, що вона відмовилась від спадщини. На сьогодні виникла проблема щодо обробітку земельної ділянки, яка належала батьку, і позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Вважає, що зазначені причини пропуску строку подачі заяви до нотаріальної контори є поважними. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 18.01.2021 року було замінено неналежного відповідача - Григорівську сільську раду Братського району Миколаївської області належним відповідачем - Новомар`ївською сільською радою Братського району Миколаївської області. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. В судове засідання представник Новомар`ївської сільської ради Братського району Миколаївської області не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. [INFO] в с. Михайло-Жукове Братського району Миколаївської області помер [PERSON] (а.с. 4). Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка, крім іншого, складається з земельної ділянки в межах території Григорівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , була заведена спадкова справа № 141/2012 Братською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Спадкоємцем після смерті останнього є жінка померлого [PERSON] , яка від спадщини відмовилася за заявою від 19.04.2012 року (а.с. 37), інших спадкоємців після смерті останнього немає. [PERSON] є сином померлого та спадкоємцем 1 черги спадкування за законом, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України (а.с. 7). За змістом ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що визначено ст. 1217 ЦК України, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). За ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У свою чергу, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ( ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її ( ч.1 ст. 1272 ЦК України). Та як установлено судом, позивач не звернувся із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом. Як наслідок, є дійсними підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1272 ЦК України, тобто для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Зокрема, вказана правова норма визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тож, виходячи із аналізу правової норми, слід дійти висновку, що установлені нею правила мають змогу бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. А як указав Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. А тому у світлі вищевикладеного, ураховуючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування норми ч.3 ст. 1272 ЦК України, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, позаяк, є доведеним шляхом дослідження й аналізу письмових доказів факт, того що позивач залишив право спадкування за своєю матір`ю, отже від спадщини після смерті батька не відмовлявся. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved