Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документайого померлій матері. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Зазначений будинок належав померлій на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку. За заповітом [PERSON] , заявник є спадкоємцем зазначеного житлового будинку. Після смерті матері в зазначений законом строк заявник звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори в Одеській області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва з тих підстав, що державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори в Одеській області виявив помилку в договорі купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, а саме в договорі купівлі-продажу записано прізвище матері заявниці « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть та паспорті «Нина» та роз`яснив заявнику, що йому необхідно звернутись до суду з питання підтвердження права власності за [PERSON] на вищевказаний житловий будинок, тому позивач звернувся до суду з відповідною заявою. Заявник в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява від нього в якій він просив справу розглядати без його участі, на задоволенні заяви наполягає (а.с. 26). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій просив справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують (а.с. 21). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу 29.08.1986 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2343 [PERSON] - матері заявника, належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] (а.с. 3-4). Однак за паспортом серії [NUMBER] від 18.09.1997 року видано Біляївським РВ УМВС України в Одеській області та у свідоцтві про смерті серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, ім`я матері заявника та власниці вищевказаного будинку вказано як « [PERSON] » [INFO] (а.с. 7, 5). Вищевказані розбіжності у написані імені померлої матері заявника в договорі купівлі-продажу 29.08.1986 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2343 та паспорті серії [NUMBER] від 18.09.1997 року видано Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, та у свідоцтві про смерті серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, стало підставою для звернення заявника до суду з метою становлення факту належності правовстановлюючого документу, що підтверджується листом державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 3231/02-14 від 31.07.2019 року (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що прізвище та ім`я матері заявника зазначено [PERSON] (мовою оригіналу) (а.с. 8). Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що розбіжність в імені померлої матері заявника є формальною помилкою при здійсненні перекладу її імені з російської мови на українську. Факт належності вищевказаних документів [PERSON] стверджується співпаданням зазначення родових прізвищ, які відображені у досліджених документах. Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документа необхідно заявнику для того, щоб він мав змогу отримати у встановленому законом порядку спадщину після смерті своєї матері. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Правова позиція, яка містяться в п. 12 Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, вказує на те, що суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява обґрунтована, встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, так як від нього залежить право заявника на отримання у встановленому законом спадщину, тобто реалізація його майнових прав, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved