Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Посилався, що 08.08.2014р. відповідач [PERSON] позичив в нього у борг грошову суму 200\~000 грн., яку зобовязувався повернути в строк до 30.04.2015р. На підтвердження вказаних умов договору з боку [PERSON] було складено письмову розписку. До теперішнього часу відповідач жодним чином умови договору позики не виконав. На підставі наведеного [PERSON] просив суд стягнути на його користь з [PERSON] грошову суму за договором позики від 08.08.2014р. у розмірі 200\~000 грн. та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги в судовому засіданні підтримала в повному обсязі, долучивши до матеріалів справи оригінал боргової розписки [PERSON] від 08.08.2014р., як доказ невиконання відповідачем грошового зобовязання. З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області встановлено, що відповідач [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання, а тому у відповідність до положень ч.9 ст.74 ЦПК України його виклик у судове засідання було здійснено через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечував в судовому засіданні позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд виходив з таких підстав. Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення , та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно письмової розписки, наданої представником позивача адвокатом [PERSON] на обґрунтування позову встановлено, що 08.08.2014р. відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 200\~000 грн. строком до 30.04.2015р. Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обовязок довести зазначений факт покладений на позичальника. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виникає спір. Будь-яких належних та допустимих доказів про належне виконання ним грошового зобовязання відповідач [PERSON] суду не надав. За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача [PERSON], що до теперяшнього часу відповідач не повернув визначену у розписці суму позики. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з наведеного сума боргу [PERSON] за договором позики становить 200 000 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним під час подання позовної заяви судовий збір 2000 грн. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову від 09.11.2015р., яка була задоволена ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.11.2015р. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved