Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з часу відкриття спадщини. Свою заяву мотивує тим, що 11.01.2009 року померла його баба [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. 15.07.1994 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], яким заповіла усе належне їй майно батьку заявника [PERSON]. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем за адресою: м.Львів, вул.Ангарна, 18/22. 07.04.2015 року помер батько заявника [PERSON], однак до часу смерті він не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 09.04.2015 року заявник звернувся в [PERSON] державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом, оскільки він не подав нотаріусу доказів прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] В судове засідання представник заявника не зявився, хоч був повідомлений про час та місце слухання справи, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.28), суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність на підставі наявних матеріалів справи. Заінтересована особа Залізнична районна адміністрація [PERSON] міської ради в судове засідання будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, не направила у судове засідання свого представника, подала суду заяву, у якій просить справу розглядати за відсутності їхнього представника, що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Із свідоцтва про смерть серії І-СГ № 162800 від 12.01.2009 року вбачається, що 11.01.2009 року померла [PERSON] (а.с.4). Згідно заповіту від15.07.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-3688 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] і речі домашньої обстановки та вжитку, які знаходяться у вищевказаній квартирі заповідає своєму синові [PERSON] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-СГ №390162 від 09.07.2015 року [PERSON] помер 07.04.2015 року (а.с.6). Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що батько заявника постійно проживав разом з своєю матірю [PERSON] в квартирі по вул.Ангарній, 18/22 у м.Львові. після смерті матері [PERSON] залишився проживати у вказаній квартирі. Наведене підтверджується окрім іншого, актом ЛКП « Сяйво» від 30.07.2015 року (а.с. 9) та медичною довідкою про виклик дільничого терапевта від 04.04.2015 року (а.с.8), з яких вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [INFO]. Із свідоцтва про народження серія ІІІ-СГ №354669 від 20.05.1983 року батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. З листа №2206/02-14 від 13.10.2015 року завідуючої Другої [PERSON] державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] 09.04.2015 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], однак йому було відмовлено в оформлені його спадкових прав, оскільки у матеріалах спадкової справи відсутні докази прийняття спадщини [PERSON] Васильовчем після смерті матері, рекомендовано звернутись до суду з метою реалізації спадкових прав та встановити факт постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10). Таким чином, встановлення даного факту буде безпосередньо впливати на можливість реалізувати [PERSON] його право на спадкування після смерті [PERSON] Виходячи з наведеного та враховуючи, що заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження обставини постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з часу відкриття спадщини, встановлення даного факту породжує для [PERSON] певні правові наслідки, зокрема, оформлення в нотаріальній конторі свого права на спадщину, тому суд приходить до переконання, що заява є підставною, грунтується на законі, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved