Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилося право на земельну частку (пай) площею 3,51 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП імені Горького, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката серії [NUMBER]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли її син - [PERSON] та чоловік - [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Він (позивач) є єдиним спадкоємцем [PERSON], спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину права на земельну частку (пай) площею 3,51 в умовних кадастрових гектарах, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 617 від 19 листопада 1996 року, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Горького, на її ім'я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 617 від 19 листопада 1996 року, що підтверджується повідомленням відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 5 квітня 2018 року (а.с. 14). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21 травня 2018 року (а.с. 30), а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленнями Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2552/01-17 від 26 квітня 2018 року (а.с. 24) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 752/01-16 від 21 травня 2018 року (а.с. 28). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на день смерті проживала у [ADDRESS]. Разом із [PERSON] проживали її чоловік - [PERSON] та син - [PERSON], що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Мринської сільської ради № 394/03-04 від 5 квітня 2018 року (а.с. 12). Таким чином, в силу ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, в рівних частинах успадкували право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його рідний брат - [PERSON], на ім'я якого 27 липня 2015 року були видні свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 128/2015 до майна померлого [PERSON] (а.с. 35-38). Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував 1/2 частину права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] та було успадковане після її смерті [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину права на земельну частку (пай), яке було успадковане [PERSON] після смерті [PERSON], через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачено, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 15). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: partial