Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до прокуратури Запорізької області, Головного управління національної поліції у Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю працівників органу досудового розслідування та працівників прокуратури Запорізької області, в обгрутнування позовних вимог зазначивши наступне. 19.11.15 року до Хортицького відділення поліції Дніпровського, на той час - Ленінського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшла заява позивача, в якій він просив притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які 04.07.2015 року на території Хортицького району м. Запоріжжя вчинили відносно нього неправомірні дії. Вказане повідомлення про кримінальне правопорушення, 19.11.2015 було зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015080070003369 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України та розпочате досудове розслідування. 04.02.2016 за результатами проведеного досудового розслідування, старшим слідчим Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Дмитренко Л.І. , яка проводила досудове розслідування, було винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження, у зв`язку з тим, що встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Вказана постанова була скасована 22.02.2016 року слідчим суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя як незаконна та необґрунтована. Аналогічну постанову про закриття кримінального провадження було винесено старшим слідчим Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Дмитренко Л.І. і 10.08.2016 року. Вищезазначена постанова також була скасована 30.08.2016 року слідчим суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя. У вересні 2018 року, представником потерпілого - адвокатом Патяк А.С. були вивченні матеріали кримінального провадження та встановлено наступне. Після останнього скасування постанови про закриття кримінального провадження, досудове розслідування у справі продовжується до сьогоднішнього дня. Проте, фактично жодні слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні не проводяться на протязі 2-х років, а саме з кінця 2016 року. При цьому жодного процесуального рішення у справі, або про закриття кримінального провадження, або про вручення повідомлення про підозру особам, які є фігурантами у справі і чиї особи встановлені, ні слідчим, ні прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у справі, не прийнято. Внаслідок бездіяльності, допущеної з боку працівників ГУНП в Запорізькій області та працівників прокуратури Запорізької області позивач зазначає, що йому було завдано моральних страждань. Зокрема його страждання виразились у тому, що у нього триває пригніченість викликана усвідомленням того, що особи які вчинили відносно позивача кримінальне правопорушення не понесуть кримінального покарання і можуть продовжити свою злочинну діяльність, не виключено що і проти нього. Крім того, він втратив нормальний сон, періодично мене турбують спогади про злочин, вчинений відносно мене. Періодично його турбують нічні жахи у яких йому на спогад приходять незаконні дії вчинені відносно нього. Також позивач посилається на те, що його пригнічує усвідомлення того, що держава в якій він проживає, зокрема державні (правоохоронні) органи не можуть належним чином захистити права своїх громадян, в даному випадку і його права. Через цю ситуацію позивач розмірковує над тим, щоб покинути Україну де народився та виріс та переїхати до іншої країни, де держава спроможна захистити права своїх громадян. Також його пригнічує та обставина, що він поніс майнові втрати через розслідування, зокрема, витрачав кошти на неодноразовий приїзд до Запоріжжя із міста Покров Дніпропетровської області, де він мешкає, для участі у слідчих діях, оплачував роботу адвокатів, які надавали правову допомогу у вказаній справі, однак всі ці витрати виявились марними через бездіяльність органу розслідування та процесуальних керівників. Він відчуває себе приниженим, морально подавленим та безпорадним, у зв`язку з чим був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з Державного бюджету України на його користь 80000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої бездіяльністю посадових осіб ГУНП в Запорізькій області та прокуратурою Запорізької області. 08.01.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного м. Запоріжжя суду позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 30.01.2019 року позивачем було усунуто недоліки, а саме сплачено судовий збір за подання позову. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 04.02.2019 року провадження по справі відкрито, розгляд призначено проводити у порядку спрощеного провадження. 25.02.2019 року від представника відповідача ГУНП в Запорізькій області Завгороднього В.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки жодних рішень щодо незаконності дій ГУНП в Запорізькій області по відношенню до позивача не виносилось, посилання позивача на незаконні дії нічим не підтверджуються, тому відсутні підстави для відшкодування шкоди. 28.02.2019 року від представника відповідача прокуратури Запорізької області Стешенко В.Є. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки посилання позивача на скасування слідчими суддями постанов про закриття кримінального провадження є необґрунтованими, також жодною ухвалою слідчого судді не визнано бездіяльність досудового органу, а тому твердження позивача про заподіяну йому моральну шкоду не обґрунтоване. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та наполягав на його задоволенні в повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві. Представник відповідача ГУНП в Запорізькій області Завгороднього В.І. в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що позивачем не надано доказів спричинення йому шкоди бездіяльність посадових осіб ГУНП в Запорізькій області. Представник відповідача прокуратури Запорізької області Стешенко В.Є в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що позивачем не надано доказів спричинення йому шкоди бездіяльність посадових осіб прокуратури Запорізької області. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи, відзиву на позовну заяву суду не надав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із наступним. Судом встановлено, що 19.11.2015 за заявою [PERSON] до ЄРДР за №12015080070003369 була внесена інформація за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України. 04.02.2016 року старшим слідчим Хортицького ВП Ленінського ВП ГУ НПУ в Запорізькій області Дмитренко Л.І. винесена постанова про закриття вищевказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. 22.02.2016 року ухвалою слідчого суду Хортицького районного суду м. Запоріжжя, постанова слідчого про закриття кримінального провадження була скасована. 10.08.2016 року старшим слідчим Хортицького ВП Ленінського ВП ГУ НПУ в Запорізькій області Дмитренко Л.І. винесена постанова про закриття вищевказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. 30.08.2016 року ухвалою слідчого суду Хортицького районного суду м. Запоріжжя, постанова слідчого про закриття кримінального провадження була скасована. Оскільки неодноразово скасовувалися постанови слідчого про закриття кримінального провадження позивач як потерпіла особа вважає своє право порушеним шляхом бездіяльності органу досудового розслідування при встановленні складу злочину та причетних до його вчинення осіб, а також всіх обставин вчинення щодо [PERSON] кримінального правопорушення. Позивач просить поновити його порушене право шляхом стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 80000 грн. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 12 ЦПК України. Частина 2 даної статті встановлює, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Крім цього, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Позивач не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку він посилається. Сам факт закриття кримінального провадження в справі за відсутністю в діях осіб складу кримінального правопорушення, подальше його скасування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади. Таким чином, встановивши, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з його недоведеністю. У відповідності до положення статті 141 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed