Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення, в якій зазначив, що 01 жовтня 2019 року з [PERSON] зареєстрував шлюб. 28 жовтня 2019 року отримав посвідку на тимчасове проживання на території України, терміном дії на один рік та тимчасово зареєструвався за адресою: [ADDRESS] . Після отримання посвідки на тимчасове проживання, він одразу звернувся до сектору оформлення документів відділу з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Управління Держаної міграційної служби України в Херсонській області з метою отримання громадянства України. Оскільки його рідна бабуся була народжена у 1926 році в Криму і після цього постійно там проживала то для отримання громадянства України заявнику необхідно підтвердити факт народження його бабусі саме в Криму, що дасть йому право на отримання громадянства України за територіальним походженням. З цією метою йому було запропоновано надати свідоцтва про народження його, його батька та самої бабусі, але її свідоцтво не збереглося, а лише зберігся біометричний паспорт та актовий запис про смерть де зазначено місце народження. Отримати копію свідоцтва про народження його бабусі на даний час не можливо, оскільки під час окупації документи до Державного архіву України передані не були. З наведених підстав заявник просив суд встановити факт, що місцем народження громадянки Узбекистану [PERSON] , [INFO] , татарки, яка померла [INFO] , є Республіка Україна, Кримська область Кіровський район. Представник заявника - адвокат Литвиненко Є. О. подав заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі заявника. Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) явку представника в судове засідання не забезпечено. В установлений судом строк відзив на заяву не подано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 липня 1990 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-12). З копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 10 липня 1987 року вбачається, що дошлюбне прізвище [PERSON] , було - [PERSON] (а.с. 13-14). З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04 березня 2014 року вбачається, що в графі мати зазначено [PERSON] (а.с. 15-16). З копії біометричного паспорту виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її місцем народження зазначено - Україна, Кіровський район, Кримська область (а.с. 17-18). З копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 09 лютого 1959 року вбачається, що [PERSON] , місце народження - Україна, Кіровський район, Кримська область, одружилась з [PERSON] та отримала прізвище після одруження - [PERSON] (а.с. 19-20). З копії актового запису про смерть № 9 від 25 лютого 2003 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , її місцем народження зазначено - Україна, Кіровський район, Кримська область (а.с. 22-23). З наданої копії відповіді Державної архівної служби України від 13 січня 2020 року № 156/03.2/423/25 вбачається, що документи, які знаходились на зберіганні в державному архіві Крим залишились в м. Сімферополь та до інших архівних установ України з березня 2014 року по січень 2020 рік не передавались (а.с. 24). Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України набувається за територіальним походженням. Стаття 8 Закону України «Про громадянство України» зазначає, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту народження бабусі для заявника має юридичне значення, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved