Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому прохає зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.03.2016 на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Також прохає звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на її особисте утримання до досягнення дитиною трьох років, що стягуються на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.03.2016. Мотивуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , 2015 року народження. Наразі, шлюб між сторонами розірвано, рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.03.2016, з позивача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно та утримання дружини в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно до досягнення донькою трьох років. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 30.06.2012 за позовом [PERSON] внесено зміни до актового запису, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області № 28 від 26.01.2016, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , виключивши з нього відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини. Ухвалою суду від 03.09.2018 (а.с.35) позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.10.2018 (а.с.58) підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У зв`язку із закінченням повноважень судді Солохи О.В., було здійснено повторний розподіл даної справи, та за ухвалою суду від 23.11.2019 справа була прийнята до провадження судді Комсомольського міського суду Полтавської області Крикливого В.В. (а.с.78). Ухвалою суду від 11.03.2019 (а.с.107) підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У зв`язку із закінченням повноважень судді Крикливого В.В., було здійснено повторний розподіл даної справи, та за ухвалою суду від 05.06.2019 справа була прийнята до провадження судді Комсомольського міського суду Полтавської області Куц Т.О. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від представника позивача [PERSON] надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, заявлені вимоги ним підтримані повністю. В поданій до суду заяві від 18.11.2019 представник відповідача [PERSON] розгляд справи прохала провести за її відсутності та за відсутності відповідача. Представник відповідача заперечила проти задоволення позову, посилаючись на невірно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.03.2016, частково задоволено вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2015 року народження, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, починаючи з 01.02.2016 і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 01.02.2016 і до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] (а.с.27). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.07.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований міським відділом ДРАЦС Горлівського МУЮ у Донецькій області розірвано (а.с.25). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 30.06.2016, внесено зміни в актовий запис, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області № 28 від 26.01.2016, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , виключивши з нього відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька дитини (а.с.26). Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 та положення Сімейного Кодексу України щодо часу, з якого присуджуються аліменти, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням чинності. Частина 2 статті 188 СК України зазначає, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, враховуючи, що відомості про відповідача як про батька дитини виключені з актового запису про народження дитини [PERSON] , 2015 року народження, вимоги позивача про припинення стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.03.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , 2015 року народження та на особисте утримання [PERSON] , до досягнення дитино трьох років, підлягають до задоволення. Враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, платника аліментів, суд вважає за необхідне зміни визначений рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.06.2016 розмір аліментів, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на дитину. На підставі викладеного та

Outcome: approved