Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТзОВ НВП «ЕНЕРГІЯ-НОВОЯВОРІВСЬК», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість із виплати заробітної плати за період з 01 вересня 2019 року до 21 липня 2020 року в розмірі 88621 грн 11 коп. Позов обґрунтовує тим, що з 20 травня 2009 року працював у ТзОВ НВП «ЕНЕРГІЯ-НОВОЯВОРІВСЬК» на посаді електромонтера в електроцеху з ремонту та обслуговування електроустаткування, а з 01 червня 2018 року - на посаді електромонтера в оперативно-диспетчерську службу з оперативних перемикань у розподільних мережах. 21 липня 2020 року він був звільнений з ТзОВ НВП «ЕНЕРГІЯ-НОВОЯВОРІВСЬК», однак на момент звільнення з ним не було проведено всіх виплат, що йому належали, оскільки з 01 вересня 2019 року до часу звільнення йому не виплачувалась заробітна плата. Згідно відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування сума його фактично заробітку становить 88621 грн 11 коп. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку строщеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, у поданій заяві відповідач вказав, що визнає позовні вимоги [PERSON] . Зазначає, що не заперечує факт невиплати позивачу заробітної плати у вказаний період, однак стверджує, що така не була виплачена з об`єктивних і незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з тим, що державним виконавцем був накладений арешт на всі рахунки підприємства. Також відповідач надав довідку про заробітну плату [PERSON] за період з вересня 2019 року до липня 2020 року, згідно з якою невиплачена позивачу сума заробітної плати становить 92687 грн 82 коп. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) у зв`язку з неявкою у підготовче судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на таке. Із записів у трудовій книжці позивача серії [NUMBER] , копія витягу з якої додана до позовної заяви, суд встановив: згідно з наказом № 12-к від 20 травня 2009 року [PERSON] було прийнято з 20 травня 2020 року на роботу в ТзОВ НВП «ЕНЕРГІЯ-НОВОЯВОРІВСЬК» на посаду електромонтера в електроцех з ремонту та обслуговування електроустаткування; згідно з наказом № 15-к від 01 червня 2018 року [PERSON] було переведено з 01 червня 2018 року на посаду електромонтера з оперативних перемикань у розподільних мережах оперативно-диспетчерської служби; згідно з наказом № 6-к від 21 липня 2020 року [PERSON] було звільнено з роботи у ТзОВ НВП «ЕНЕРГІЯ-НОВОЯВОРІВСЬК» з 21 липня 2020 року на підставі ст. 38 КЗпП (за власним бажанням). Згідно з відомостями із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування сума фактично заробітку [PERSON] становить 88621 грн 11 коп, з них: у вересні 2019 року - 8856 грн. 11 коп.; у жовтні 2019 року - 9203 грн. 73 коп.; у листопаді 2019 року - 9189 грн. 25 коп.; у грудні 2019 року - 8131 грн. 26 коп.; у січні 2020 року - 8923 грн. 26 коп.; у лютому 2020 року - 11922 грн. 36 коп.; у березні 2020 року - 9652 грн. 10 коп.; у квітні 2020 року - 8494 грн. 80 коп.; у травні 2020 року - 6229 грн. 52 коп.; у червні 2020 року - 8018 грн. 71 коп.; у липні 2020 року 00 грн. 00 коп. Факт невиплати заробітної плати [PERSON] за вказаний період ТзОВ «ЕНЕРГІЯ-НОВОЯВОРІВСЬК» не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Аналогічне визначення поняття заробітна плата є у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці». Згідно із ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. При цьому, як вбачається із наданої відповідачем довідки про доходи, загальна сума доходу [PERSON] за період з вересня 2019 року до липня 2020 року становить 92687 грн. 82 коп. Однак позивач не змінював (не уточняв) позовних вимог щодо суми заборгованості із виплати заробітної плати, яку слід стягнути на його корись, а підтримав позовні вимоги в межах заявленої ним суми, а саме 88621 грн 11 коп. А відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Також, як зазначено вище, ТзОВ «ЕНЕРГІЯ-НОВОЯВОРІВСЬК» визнало позовні вимоги [PERSON] , про що подало відповідну заяву. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТзОВ «ЕНЕРГІЯ-НОВОЯВОРІВСЬК», однак йому не було виплачено заробітну плату за період з вересня 2019 року до липня 2020 року, а також, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 88621 грн 11 коп заборгованості із виплати заробітної плати. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи імперативну вимогу наведеної норми, суд дійшов висновку, що рішення в частині стягнення на користь позивача заробітної плати у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Також суд враховує, що відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову і його позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання цього позову. Таким чином, зважаючи, що суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог, враховуючи ставки судового збору, встановлені ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі ст. ст. 47, 94, 116 КЗпП,

Outcome: approved