Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку він прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], але юридично за життя не оформив. Він прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем. Однак оригінал вище згаданого сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено. 16.06.2016 року Буринською РДА було видано дублікат вказаного сертифікату, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки текст у ньому не було відтворено у первинному варіанті. Просив визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Представники відповідачів Михайлівської сільської ради та Буринської райдержадміністрації в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листами. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], який мешкав в с. Михайлівка, Буринського району, Сумської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) у землі, розташованої на території Михайлівської сільської ради, Буринського району Сумської області, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «ім. Воровського» розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку він прийняв фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері (бабусі позивача) [PERSON], яка померла [INFO], але за життя юридично не оформив. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син - позивач по справі [PERSON] відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців за законом першої черги, що підтверджується поясненнями представника позивача, свідоцтвами про смерть спадкодавців, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про встановлення батьківства, дублікатом сертифікату,паспортом позивача, довідками Михайлівської сільської ради, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю) (а.с.4,6-10,15-17). Оригінал сертифікату був втрачений спадкодавцем, у зв'язку з чим позивачу 16.06.2016 року Буринською районною державною адміністрацією було видано його дублікат серії [NUMBER] (а.с.4) Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в органах нотаріату, оскільки текст в цьому дублікаті не був відтворений в первинному вигляді, що підтверджується поясненнями представника позивача, листом приватного нотаріуса Анохіна О.В. за №539/01-16 (а.с.5). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП - пенсіонером, була включена до відповідного списку громадян - членів САПТЗТ «ім. Воровського», який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий відповідно до розпорядженням голови Буринської районної державної адміністрації від 22.03.1996 №106, що підтверджується Державним акту на право колективної власності на землю, доданим до нього списком громадян - членів САПТЗ, копією дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с.12-14). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його прав шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (пай).

Outcome: approved