Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП [PERSON], в якому просив визнати недійсним договір оренди №2 від 08.12.2016 року земельної ділянки площею 17,0943 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, укладений між [PERSON] та ПП [PERSON] та зобов'язати ПП [PERSON] повернути земельну ділянку власнику. В обґрунтування позову він зазначив, що відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданим Красноградською районною державною адміністрацією 30 серпня 2002 року за №445, він є власником земельної ділянки загальною площею 17,0943 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 19 грудня 2011 року ним було видано довіреність [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., відповідно до якої він доручив право посвідчити договори оренди вищевказаної земельної ділянки чи його розірвання в приватному, державному чи іншому підприємстві чи фізичній особі, оскільки перебував в тяжкому матеріальному становищі. На підставі усної домовленості передача земельної ділянки фактично мала забезпечити виконання укладеного між ними Договору позики від 19 грудня 2011 року. Восени 2016 року він звернувся до [PERSON] з проханням дострокового розірвання договору позики, шляхом повернення коштів та просив повернути видану ним довіреність і правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку, але отримав відмову. 03 лютого 2017 року в п'ятому випуску місцевої газети «Вісті Красноградщини» ним було опубліковано оголошення про втрату Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Красноградською районною державною адміністрацією, 30 серпня 2002 року за №445, натомість, в цій же газеті (випуск №9, за 03.03.2017 року), [PERSON] було опубліковано спростування і вказано, що вищезгаданий Державний акт не втрачено, а земельна ділянка знаходиться в довгостроковій оренді. На неодноразові прохання надати належний йому примірник договору оренди, [PERSON] відмовлявся його надати, тому він звернувся до Реєстраційної служби Красноградського районного управління юстиції з заявою про надання інформації щодо наявності зареєстрованих на його ім'я договорів оренди земельної ділянки. В результаті чого йому було видано копію договору оренди землі №2 від грудня 2016 року, з якого вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди належної йому земельної ділянки на строк 15 років, а відповідач сплачує до 31 грудня поточного року орендну плату в розмірі 31697 грн. 67 коп. 24.03.2017 року приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І. дію довіреності від 19.12.2011 року було припинено. Отже, на думку позивача, [PERSON] від його імені, але без його відома, уклав договір оренди землі з відповідачем [PERSON] в своїх інтересах, а не в інтересах довірителя та разом з відповідачем усунули його від участі у визначені суттєвих умов договору оренди, розміру орендної плати та строку дії договору, що і викликало необхідність звернення до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник-адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити, пославшись на доводи та факти, викладені в позові. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що договір оренди земельної ділянки укладений на законних підставах уповноваженою особою і передбачених законом підстав для визнання договору недійсним позивач не навів. Також від останнього надійшли заперечення на позов, в яких він зазначив, що позивачем не зазначено жодних підстав, передбачених законом, для визнання договору оренди недійсним, договір укладався в період дії довіреності, яку позивач надав [PERSON], усвідомлюючи при цьому, що повіреним може бути укладений такий договір. Твердження позивача, що договір оренди земельної ділянки був укладений не в його інтересах не відповідає дійсності, так як земельна ділянка, що є предметом договору оренди, належить [PERSON] і його представник діяв на підставі довіреності та в межах своїх повноважень. Третя особа [PERSON] зазначив, що укладаючи 8.12.2016 року договір оренди земельної ділянки з [PERSON], він діяв на підставі чинної довіреності [PERSON] від 19.12.2011 року і межах наданих йому повноважень, а саме відповідно до вказаної довіреності [PERSON] уповноважив його: бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях незалежно від їх підпорядкування чи форм власності, а саме орендувати земельну ділянку в розмірі 17.0943 га, що належить на підставі Державного акту [NUMBER] виданого Красноградською районною державною адміністрацією 30 серпня 2002 року за №445 та кадастровий номер [NUMBER] та одержувати сільськогосподарську продукцію чи гроші згідно цього Державного акту на право власності на земельну ділянку з правом посвідчити договори оренди земельної ділянки чи його розірвання в приватному державному чи іншому підприємстві чи фізичній особі. Для чого надав йому право здійснювати нагляд на вказану землею, мати вільний доступ до ділянки, при настанні сезону - вживати заходів до обробки землі, змінювати цільове призначення землі, вносити необхідні платежі за земельну ділянку, посвідчити договір оренди чи його розірвання, одержувати необхідні документи, подавати заяви, підписувати їх, одержувати продукцію чи гроші згідно договору оренди земельної ділянки, ставити питання перед компетентними органами про припинення права власності на землю, при необхідності одержати новий Державний акт в проектному інституті, представляти його інтереси в судових органах щодо зазначеної землі, оскарження рішення суду розписуватися за його та виконати всі інші дії пов'язані з даною довіреністю. У вказаній довіреності було тільки одне обмеження, що вона видана без права відчуження. Довіреність йому була видана строком на 20 років, тобто до 19.12.2031 року. Третя особа - відділ державної реєстрації Красноградської РДА Харківської області подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без їх присутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ст.203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим Красноградською районною державною адміністрацією 30 серпня 2002 року за №445, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 17,0943 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.23-24). 19 грудня 2011 року ним було видано довіреність [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., відповідно до якої він уповноважив останнього бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях незалежно від їх підпорядкування чи форм власності, а саме орендувати земельну ділянку в розмірі 17,0943 га, що належить на підставі Державного акту [NUMBER], виданого Красноградською районною державною адміністрацією 30 серпня 2002 року за №445, та кадастровий номер [NUMBER], і одержувати сільськогосподарську продукцію чи гроші згідно цього Державного акту на право власності на земельну ділянку, з правом посвідчити договори оренди земельної ділянки чи його розірвання в приватному, державному чи іншому підприємстві чи фізичній особі, а також одержувати необхідні документи, подавати заяви, підписувати їх, одержувати продукцію чи гроші згідно договору оренди земельної ділянки, розписуватись за нього та виконувати інші дії, пов'язані з даною довіреністю. Довіреність видана строком на 20 років і дійсна до 19.12.2031 року (а.с. 11-12). В судовому засіданні позивач підтвердив дійсність та справжність даної довіреності та пояснив, що вона укладалася добровільно. 08.12.2016 року, [PERSON] уклав Договір оренди землі № 2 з [PERSON], а 10.12.2016 року була укладена додаткова угода до цього договору. Відповідно до умов вказаного договору та додаткової угоди [PERSON], діючий на підставі довіреності, посвідченої 19.12.2011 року приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., від імені та в інтересах [PERSON], уклав договір оренди земельної ділянки з [PERSON], яка належить [PERSON], строком на п'ятнадцять років(а.с.14-16, 45, 63-72). В день укладання та підписання даного договору, а саме 08.12.2016 року, вказана земельна ділянка була фактично і передана [PERSON] [PERSON], що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки(а.с.17, 68). Після укладання даного договору, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, а саме 28.02.2017 року даний договір було зареєстровано приватним нотаріусом Мошковою Н.О. - індексний номер витягу №81408874, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER](а.с.72). Відповідно до заяви [PERSON] від 24.03.2017 року довіреність на ім'я [PERSON] була скасована в цей же день, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с. 18). Таким чином, на момент укладання даного договору оренди, тобто станом на 8.12.2016 року [PERSON] діяв межах наданих йому повноважень на його укладання і в межах строків дії даної довіреності, державна реєстрація даного договору оренди 28.02.2017 року також відбулася в межах цих строків та повноважень, оскільки відкликання довіреності відбулося тільки 24.03.2017 року, тобто через кілька місяців після укладання договору оренди та його державної реєстрації. Вказані обставини ніхто з учасників процесу, в тому числі і сам позивач [PERSON], як в самому позові, так і в судовому засіданні, не оспорював та не заперечував. При цьому згідно зі статтею 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до статті 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їх третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність (частина 1 статті 249 ЦК України). Статтями 3, 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір оренди землі від 08.12.2016 року укладено в період дії довіреності та в межах наданих нею повноважень, в зв'язку з чим посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не мав повноважень на укладання договору оренди з ПП [PERSON] є безпідставними, так як повноваження [PERSON] підтверджені довіреністю у відповідності до положень статті 244 ЦК України. Твердження позивача на необізнаність щодо укладеного договору оренди належної йому земельної ділянки, а саме усунення його від участі у визначенні умов договору, розміру орендної плати та строку його дії, що не відповідає його інтересам і порушує його права, не ґрунтуються на законі, оскільки довіреністю від 19.12.2011 року він уповноважив [PERSON] укладати всі дозволені законом угоди по управлінню та розпорядженню цією земельною ділянкою, в тому числі і укладати договір оренди належної йому земельної ділянки, окрім права відчуження, в зв'язку з чим підстав, передбачених ст.203 ЦК України, які тягнуть за собою недійсність оскаржуваного договору оренди землі, позивач суду не навів, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] Будь яких достовірних належних та допустимих доказів в підтвердження перебування в тяжкому матеріальному становищі позивача та те, що між сторонами відбулася якась усна домовленість і передача даної земельної ділянки фактично мала забезпечити виконання укладеного між ними договору позики від 19 грудня 2011 року, про що є посилання у позові, в матеріалах справи не мається. Не надано таких доказів позивачем та його представником і в судовому засіданні. Посилання в позові про непогодження при укладанні договору оренди з [PERSON] розмір орендної плати, також є безпідставними, оскільки відповідно до наданої довіреності, [PERSON] має право визначати розмір самостійно. За таких обставин підстав для задоволення позову, суд не вбачає і підстави для визнання договору оренди та повернення земельної ділянки до кінця дії договору оренди, на даний час відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed