Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади села Лісові в особі Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 1,5614 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,5614 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0.5153 га, кадастровий номер [NUMBER], які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області і які належали спадкодавцю - [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 02.04.2004 року Золочівською РДА на підставі розпорядження голови Золочівської РДА № 50 від 16.02.2004 року і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 01:04:452:02921. Позовні вимоги підтверджує тим, що [INFO] року помер [PERSON], батько позивача. Позивач вказує, що він фактично прийняв спадщину вступивши у володіння та управління спадковим майном після смерті [PERSON] та маючи намір оформити свої права на спадкове майно звернувся до Золочівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус не може вчинити нотаріальні дії, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме державного акту про право приватної власності на землю, відтак державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії та рекомендував звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з'явилася, подала лист, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника, вимоги позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року у віці 69 років. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 липня 1963 року. Відповідно до довідки виданої виконкомом Гологірської сільської ради Золочівського району № 866 від 30.08.2017 року про те, що заповіт від імені [PERSON] у Гологірській сільській раді Золочівського району Львівської області не посвідчувався. Заборон та арештів земельної ділянки площею 1.1767 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області, з якої земельна ділянка [NUMBER] площею 0,5614 га, кадастровий номер [NUMBER], земельна ділянка [NUMBER] площею 0.5153 га, кадастровий номер [NUMBER], власником яких є [PERSON], немає. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв його син - [PERSON], який проживав однією сім'єю із спадкодавцем - своїм батьком за адресою: [ADDRESS]. Згідно із копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданої [PERSON] на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16 лютого 2004 року № 50, є власником земельної ділянки площею 1.1767 га на території Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається з земельної ділянки [NUMBER] площею 0,5614 га, кадастровий номер [NUMBER], земельна ділянка [NUMBER] площею 0.5153 га, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно із інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 53583523, інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 17.12.2001 року, відсутня, що свідчить про те, що ніхто із спадкоємців у встановлений законом строк не звертався із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася 17.12.2001 року, на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідач позов визнав, заявивши про це у своїй заяві, поданій на адресу суду до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що позивач має право на спадкування майна померлого батька - [PERSON] за законом, спадщину фактично прийняв, за відсутності у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації нею свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є доведеними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved