Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 5 508 000,77 грн. за договором позики, посилаючись на те, що за договором позики від 01.09.2011 р., укладеним між [PERSON] (Первісний кредитор) та Відповідачем [PERSON], відповідно до умов якого, Первісний кредитор зобов'язувався надати та надав грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) Євро для здійснення Позичальником підприємницької діяльності, а позичальник зобов'язувався повернути позичену суму грошей готівкою. 14 жовтня 2015 року було укладено договір про відступлення права вимоги між [PERSON] та [PERSON], згідно умов якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання грошового зобов'язання за договором позики від 01.09.2011 р. та одержує право вимагати від позичальника належного виконання всіх зобов'язань за договором позики. Новому кредитору передано право вимоги заборгованості, розмір якої складає 100 000 (сто тисяч) Євро та заборгованості відповідно до вимог ст.ст. 536, 549, 625, 1048 ЦК України у повному обсязі. В порушення умов договору позики від 01.09.2011 p., позичальником до теперішнього часу, ні суму позики, ні жодної частини від суми позики повернуто не було, тобто Відповідачем не вчинено жодних дій щодо повернення заборгованості. Позивач в судове засідання не прибув, проте від нього надано заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, хоча в силу ч.5 ст. 74 ЦПК України належним чином був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання. Судові повістки надсилаються фізичним особам за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судова повістка вручена їм належним чином. Тому, суд, отримавши згоду позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: 01.09.2011 р., укладено договір позики між [PERSON] та Відповідачем [PERSON], відповідно до умов якого, [PERSON] зобов'язувався надати та надав грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) Євро для здійснення позичальником підприємницької діяльності, а позичальник зобов'язувався повернути позичену суму грошей готівкою. 14 жовтня 2015 року було укладено договір про відступлення права вимоги між [PERSON] та [PERSON], згідно умов якого [PERSON] передає, а [PERSON] приймає на себе право вимоги виконання грошового зобов'язання за договором позики від 01.09.2011 р. та одержує право вимагати від позичальника належного виконання всіх зобов'язань за договором позики. [PERSON] передано право вимоги заборгованості, розмір якої складає 100 000 (сто тисяч) Євро та заборгованості відповідно до вимог ст.ст. 536, 549, 625, 1048 ЦК України у повному обсязі. В порушення умов Договору позики від 01.09.2011 p., позичальником до теперішнього часу, ні суму позики, ні жодної частини від суми позики повернуто не було, тобто Відповідачем не вчинено жодних дій щодо повернення заборгованості. У відповідності до ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Ст. 1 Закону «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що за прострочення платежу платники сплачують на користь одержувачів коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Але, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. З Закону «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Станом на час ухвалення рішення в наявності існує заборгованість в сумі 5 508 000,77 гривень (п'ять мільйонів п'ятсот вісім тисяч гривень 77 коп.), в тому числі суму позики - 2 961 095,40 (два мільйони дев'ятсот шістдесят одна тисяча дев'яносто п'ять гривень 40 коп.), пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 723 074,62 (сімсот двадцять три тисячі сімдесят чотири гривні 62 коп.), З % річних - 78 124,06 (сімдесят вісім тисяч сто двадцять чотири гривні 06 коп.), % на рівні облікової ставки НБУ - 1 745 706,69 (один мільйон сімсот сорок п'ять тисяч сімсот шість гривень 69 коп.). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь Держави суму судового збору в розмірі 8 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved