Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, в обґрунтування якої вказав, що його мати [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із загостренням бойових дії не змогла виїхати з тимчасово непідконтрольної території України, а тому залишилася проживати за адресою: [ADDRESS] . На території вказаного населеного пункту органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 01.05.2021 [PERSON] занедужала на двосторонню пневмонію легенів та з 11.05.2021 знаходилась на стаціонарному лікуванні в міській лікарні м.Антрацита. [INFO] внаслідок погіршення стану здоров`я [PERSON] померла, була похована [INFO] на кладовищі с.Індустрія Антрацитівського району Луганської області. З метою державної реєстрації смерті матері заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , померлої [INFO] у м.Антрацит Луганської області. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у заяві, та пояснив, що [PERSON] мешкала сама, ховав її він з рідною сестрою, яка приїжджала з Києва, та рідною тіткою, яка проживає на непідконтрольній території. Інші близькі приїхати на поховання не змогли. Мати померла в лікарні у віці 55 років. Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. Згідно з ухвалою суду від 28.07.2021 у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. Заслухавши заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , є сином [PERSON] , про встановлення факту смерті якої подана заява, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (в.с.7). Згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до акту Координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирноград від 15.07.2021 [PERSON] мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Вказане житло належить йому на підставі договору дарування від 23.03.2016 (а.с.10, 14). Згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Фащівка Антрацитівського району Луганської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 158 від 17.05.2021, виданого Державною установою «Антрацитівська центральна міська багатопрофільна лікарня», [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] у реанімаційному відділенні вказаної лікарні від двосторонньої полісегментарної пневмонії (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом записів актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , уродженка смт.Фащевка Антрацитівського району Луганської області, померла [INFO] у м.Антрацит Луганської області, про що 19.05.2021 складено запис акту про смерть № 854 (а.с.9). Відповідно до листа Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 28.07.2021 згідно з відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] , відсутній. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник [PERSON] - її чоловік, з яким вони останні шість років мешкають в м.Мирнограді Донецької області. Батьки заявника постійно проживали в с.Індустрія Антрацитівського району Луганської області. Батько чоловіка помер років п`ять тому, а мати [PERSON] померла [INFO] в лікарні від двосторонньої пневмонії у віці 55 років. Про її смерть за телефоном повідомила тітка чоловіка, рідна сестра матері, яка мешкає в Антрацитівському районі в с.Фащівка. Через труднощі в перетинанні лінії розмежування на поховання їздив тільки чоловік і його сестра з Києва. Смерть фізичної особи відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З огляду на п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Смерть фізичної особи відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.17 ч.ч.1, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Указом Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» Кабінету Міністрів доручено ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій, представництв; евакуації працівників; вивезення в разі можливості майна та документації; переведення державних службовців і посадових осіб місцевого самоврядування з окремих територій у районі проведення антитерористичної операції на роботу в іншу місцевість. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085 м.Антрацит є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, у зв`язку з чим їх зобов`язано переміститися в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі. Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на контрольовану територію. Установа, якою було видане свідоцтво про смерть [PERSON] , не була переміщена на територію, яка контролюється органами державної влади України, отже наданий суду документ про смерть матері заявника виданий органом, створеним не відповідно до вимог українського законодавства, і не може бути взятий до уваги органом, що здійснює реєстрацію юридичних фактів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті своєї матері [PERSON] . Надаючи оцінку документам, виданим на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тому суд як виняток бере до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території, та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі. Отже, сукупність досліджених доказів надає суду зробити висновок про доведеність факту смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м.Антраціті Луганської області, у зв`язку з чим вимоги заявника підлягають задоволенню. Встановлення даного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті матері та реалізації її цивільних прав. На підставі законів України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р,

Outcome: approved