Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта серії [NUMBER] земельні ділянки площами 2,77 га, кадастровий номер [NUMBER], та 0,18 га, кадастровий номер [NUMBER] які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, посвідченим 31 липня 2009 року секретарем виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, за яким остання заповіла йому належне їй право на земельну частку (пай) в КСП імені Щорса, підтверджену державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яку виділено в натурі - земельні ділянки на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, спадщину прийняв. Нотаріус відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки у зв'язку із тим, що майно, яке вказане у заповіті від 31 липня 2009 року не відповідає фактичному майну в наявності. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] втрачений. [PERSON] просив суд: - здійснити тлумачення заповіту, складеного [PERSON] 31 липня 2009 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області Пасічник В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 53, в частині того, що цей заповіт стосується земельної ділянки загальною площею 2,95 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області та належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 22 грудня 2003 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15 грудня 2003 року за № 436, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 315; - визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 2,77 га, кадастровий номер [NUMBER], та 0,18 га, кадастровий номер [NUMBER] які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада позов [PERSON] визнає, просив його задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 2,77 га, кадастровий номер [NUMBER], та 0,18 га, кадастровий номер [NUMBER] які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області. 22 грудня 2003 року на її ім'я було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що підтверджується копією відповідного державного акта (а.с. 16) та копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 5 липня 2018 року (а.с. 17). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи вбачається (а.с. 9-11), що [PERSON]: - 30 січня 2001 року склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON]; - 31 липня 2009 року склала заповіт, яким належний їй житловий будинок та присадибну земельну ділянку, що знаходиться біля будинку за адресою: [ADDRESS], заповіла [PERSON]; - 31 липня 2009 року склала заповіт, яким належне їй право на земельну частку (пай) в КСП ім. Щорса, підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яку виділено в натурі - земельні ділянки на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, заповіла [PERSON]. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] 30 травня 2018 року на ім'я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 30 січня 2001 року, що підтверджується копією спадкової справи № 106/2017 до майна померлої [PERSON] (а.с. 37-67). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площами 2,77 га, кадастровий номер [NUMBER], та 0,18 га, кадастровий номер [NUMBER] які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, у зв'язку із тим, що майно, вказане в заповіті, посвідченому 31 липня 2009 року секретарем виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, не відповідає фактичному майну в наявності, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 517/02-31 від 24 липня 2018 року (а.с. 18). Відповідно до ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Частиною 3 ст. 213 ЦК України передбачено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять. Їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Таким чином, суд приходить до висновку, що за заповітом, посвідченим 31 липня 2009 року секретарем виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області Пасічник В.В., зареєстрованим в реєстрі за № 53, [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,95 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області та належала їй ([PERSON].) на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 22 грудня 2003 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15 грудня 2003 року за № 436, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 315. З матеріалів справи вбачається, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] втрачено, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 19). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за його рахунок.

Outcome: approved