Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області за актовим записом № 1923, мотивуючи це тим, що спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки у них протилежні погляди на життя. Не зважаючи на те, що вони із відповідачем проживають разом, шлюбних відносин не підтримують. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її повному утриманні. Позивач твердо переконана, що шлюб зберегти неможливо і рахує за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. Крім цього, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочок в розмірі 1/3 частини від його доходів, але не менше ніж 50% для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом в суд і до досягнення дітьми повноліття, а також понесені нею судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте через канцелярію суду від її представника - адвоката Панчини П.Є. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій зазначено, що [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду від його представника - адвоката Лейковського А.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, в якій зазначено, що [PERSON] проти стягнення з нього аліментів у вказаному позивачем розмірі не заперечує, проте позовні вимоги щодо розірвання шлюбу не визнає. Дослідивши письмові заяви представників сторін, а також матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступних висновків. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 10). Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 28.11.2019 року за заявою відповідача подружжю [PERSON] було надано строк для примирення - три місяці. Судом встановлено, що впродовж наданого судом строку примирення подружжя не відбулось, оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу з підстав зазначених у позовній заяві. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки шлюбних відносин, як подружжя, сторони не підтримують і їх шлюб фактично розпався. А тому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який існує лише юридично, необхідно розірвати. Судом також встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Враховуючи вище наведене у сукупності, а також ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів у розмірі вказаному позивачем, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/3 частини від його доходів, але не менше ніж 50% для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом в суд і до досягнення дітьми повноліття. За приписом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява пред`явлена до суду 26.09.2019 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Судові витрати позивача на оплату гонорару адвоката за надання правничої допомоги в сумі 1000 гривень (а.с. 6-9) та 768, 40 гривень, сплаченого нею судового збору за подання позову про розірвання шлюбу (а.с. 1), підлягають стягненню з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved