Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, який потім уточнив, зазначивши, що 16 серпня 1999 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, які розташовані в м. Носівка Чернігівської області по вул. Кірова, 4. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка (дружина позивача) [PERSON], 8 червня 2000 року на її імя було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно. 6 березня 2012 року [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок та земельну ділянку площею 0,3329 га, які розташовані в м. Носівка Чернігівської області по вул. Володимирська (колишня назва Кірова), 4. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті дружини, 16 грудня 2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку у звязку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку за [PERSON] У ході підготовки позовної заяви йому (позивачу) стало відомо, що фактична площа спадкової земельної ділянки становить 0,3050 га. [PERSON] просив суд визнати за ним у порядку спадкування після смерті [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,3050 га, кадастровий номер 7423810100:01:042:0237, яка призначена для ведення підсобного сільського господарства і розташована в м. Носівка Чернігівської області по вул. Володимирська, 4, та отримання на своє імя документів, що підтверджують право власності на цю земельну ділянку. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], просив розгляд справи проводити без їх участі за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. 16 серпня 1999 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON], 8 червня 2000 року на її імя було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку № 4 по вул. Кірова в м. Носівка Чернігівської області та присадибну земельну ділянку розміром 0,3329 га, яка розташована за цією ж адресою, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с. 11; 12). 6 березня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], 16 грудня 2016 року на його імя було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок № 4 по вул. Кірова в м. Носівка Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 13). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,3329 га, яка розташована в м. Носівка Чернігівської області по вул. Володимирська (колишня назва Кірова), 4, в звязку із тим, що згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області на імя [PERSON] державний акт на право власності на цю земельну ділянку після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 8 червня 2000 року державним нотаріусом Носівської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1238, після смерті [PERSON], на території Носівської міської ради Чернігівської області не зареєстрований, що підтверджується постановою № 1159/02-31 від 16 грудня 2016 року (а.с. 19). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельної ділянки у власність, яке належало померлій [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. З копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 лютого 2017 року (а.с. 16) та кадастрового плану земельної ділянки (а.с. 17) вбачається, що площа земельної ділянки, яка розташована в м. Носівка Чернігівської області по вул. Володимирська, 4, становить 0,3050 га, цільове призначення для ведення підсобного сільського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7423810100:01:042:0237. Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved