Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт батька та його приналежності до національності «німець». Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник народився [INFO] в м. Миколаєві. Його бабуся [PERSON], яка була рідною матір'ю [PERSON], була уродженою німкою, сповідувала лютеранську віру, дотримувалася традицій німецької культури. [INFO] народився батько заявника - [PERSON], де в графі батько вказано «[PERSON]», а в графі мати - «[PERSON]» та відсутні відомості щодо національності батьків та дитини. Запис у свідоцтві про народження його батька - [PERSON] встановлено заново, оскільки раніше під час війни дані про народження батька заявника були знищені.При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції з заявою щодо внесення змін до актового запису про народження №3036 від 04.08.1970 року з метою відновлення етнічного походження, заявнику було відмовлено, у зв'язку з тим, що документально національність не підтверджується, внести зміни до вказаного актового запису відділом ДРАЦС РС ММУЮ не має можливості. За такого, заявник вимушений звернутись до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, оскільки на даний час прагне відновити та зберегти своє та батькове етнічне походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини». Заявник та його представник надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та просили суд вимоги заяви задовольнити в повному обсязі. Представник міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень про справі не має. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту приналежності до німецької національності суд враховує наступне. Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Встановлення факту приналежності до німецької національності заявникові необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам німецького походження . Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Як вбачається із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], у графі батька вказано «[PERSON]», а у графі мати вказано «[PERSON]». Відповідно до копії посвідки про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], у графі батько вказано «[PERSON]», а у графі мати вказано «[PERSON]» та відсутні графи національності дитини та батьків. [INFO], батько заявника - [PERSON] помер. [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] та бабусею заявника, [INFO], у відповідності до архівної копії листка прибування (наданої державним архівом Миколаївської області), за національністю була німкою. Відповідно до архівної довідки №01.-20/П-1026 від 20.09.2011 року, державний архів Миколаївської області повідомляє, що [PERSON], 1915 р.н., німкеня, уродженка м.Покровське Саратовської області, під час тимчасової нацистської окупації (серпень 1941-березень 1944) мешкала за адресою:[ADDRESS], домогосподарка, знаходилась на утриманні чоловіка. Даний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 14.06.2011 року, в якому зазначено, що бабуся заявника - [PERSON] за своєю національністю була «німка». Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України від 08.06.2014 року, про народження [PERSON], [INFO] у відомостях про батьків вказано: батько-[PERSON], за національністю «українець», та мати -[PERSON], за національністю «німка». Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні». У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що батько заявника був німцем, але не встиг за час свого життя визначити дійсної національної приналежності, а також те, що бабуся заявника була німкенею, заявник також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «німець», як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Враховуючи вищенаведене, встановлення юридичного факту належності заявника до німецької національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує задовольнити заяву [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved