Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді Ѕ частини земельної ділянки площею 0,2789га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] . Іншим співвласником даної земельної ділянки є позивач. За життя [PERSON] заповіту не залишила. В установлений законом строк позивач звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно має випраправлення та закреслення, а тому не може бути прийнятий для вчинення нотаріальної дії. Враховуючи неможливість реалізувати свої спадкові права, позивач звернувся до суду з відповідним позовом в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2789га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Враховуючи вище вказані обставини позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, проте на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, проте від сільського голови Шкарбути Б.В. 02.08.2019 року через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі представника сільської ради та про підтримання позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 01.11.2018 року, [INFO] померла [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 08.05.2019 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 18.10.2010 року та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7110583552019 від 04.06.2019 року, [PERSON] належить Ѕ частина земельної ділянки площею 0,2789га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] . Іншим співвласником даної земельної ділянки є [PERSON] . Згідно висновку із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 01.06.2019 року, складеного ПП «Това» на замовлення позивача, вбачається, що вартість земельної ділянки площею 2789 кв.м., кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 42820грн. Згідно з листом-роз`ясненням Черкаської районної державної нотаріальної контори від 05.06.2019 року за №1369/02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно містить виправлення. Згідно з відомостями, які надійшли на запит суду з Черкаської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернувся [PERSON] та [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері, заведено спадкову справу № 261/2019 від 26.04.2019 року. Інші особи із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї, до нотаріальної контори не зверталися. Спір щодо спадкового майна відсутній. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованою Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги на спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме Ѕ частина земельної ділянки площею 0,2789га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні дані, про наявність спору щодо спадкового майна померлої [INFO] [PERSON] . Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2789га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають до задоволення. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи той факт, що позивачем не ставиться вимога про стягнення із відповідача на його користь судових витрат, суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved