Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01 жовтня 2013 року він надав відповідачу у позику кошти в сумі 11800,00 гривень. На підтвердження позики було укладено розписку, згідно якої [PERSON] зобов'язалась повернути частину коштів в сумі 5000,00 гривень до 01 листопада 2013 року, а решту коштів в сумі 6800,00 гривень до 29 грудня 2013 року. 08 жовтня 2013 року [PERSON] повернула йому 1000,00 гривень. 20 листопада 2013 року він знов надав [PERSON] позику в сумі 1500 гривень зі строком повернення 29 грудня 2013 року. Факт надання цієї позики також підтверджується розпискою від 20.11.2013 року. В обох розписках [PERSON] зобов'язалась сплатити штраф у розмірі 0,3% за кожен день прострочення повернення коштів. У визначений термін [PERSON] кошти не повернула. Оскільки у визначений строк відповідач кошти не повернула, то сума позики за розпискою від 01.10.2013 року в сумі 10800 гривень, за розпискою від 20.11.2013 року в сумі 1500 гривень а всього за обома розписками 12 300 гривень вважається боргом, а [PERSON] - боржником за грошовим зобов'язанням. З урахуванням умов позики за розписками в разі несвоєчасного повернення коштів, позичальник повинен сплатити штраф з розрахунку 0,3% за кожен день прострочення. Станом на 10.02.2014 р. 20.12.2014 р. прострочення складає 43 та 23 дні, а сума штрафу - 1586,7 гривень (12 300 гривень х 0,3 % : 100% х 43 дн.:365). Станом на 20 січня 2014 року індекс інфляції за січень 2013 року ще невідомий. 3% річних від усієї суми боргу складає 48,30 гривень (12 300,00 х 3% річних : 100% х 23 дн :365). Позивач просить стягнути з відповідача суми боргу в розмірі 13 935,00 гривень, а також судові витрати в розмірі 487,20 гривень. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив про задоволення позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином та своєчасно, у зв'язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних письмових матеріалів, та за відсутності відповідача, постановляє заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. З урахуванням позиції позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З розписки від 01 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS] паспорт [NUMBER], виданий Орджонікідзевським РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області 04.08.2009 року, взяла в борг у [PERSON] 11 800 гривень до 29 грудня 2013 року, з яких 5000 гривень зобов'язалася погасити до 01 листопада 2013 року, а решту до 29 грудня 2013 року. У випадку неповернення в строк до 29.12.2013 року зобов'язалась сплатити штраф 0,3 % на день від суми боргу (а.с.8). Відповідно до розписки від 20.11.2013 року [PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS] паспорт [NUMBER], виданий Орджонікідзевським РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області 04.08.2009 року, взяла в борг у [PERSON] 1500 гривень до 29 грудня 2013 року. У випадку неповернення в строк до 29.12.2013 року зобов'язалась сплатити штраф 0,3 % на день від суми боргу (а.с. 9). Таким чином, між сторонами був укладений договір позики, на який розповсюджуються вимоги Розділу ІІІ (параграфу 1 Глави 71) ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ч.2 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання за умовами договорів позики, оскільки не повернула у встановлений строк позивачу [PERSON] суму боргу, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 12 300 гривень за договорами позики від 01 жовтня 2013 р. та 20 листопада 2013 р., сума штрафних санкцій 1586,7 гривень, а також три проценти річних від простроченої суми, що дорівнює 48,30 гривень, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судові витрати в розмірі 487,20 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved