Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] сільської ради Горохівського району Волинської області, в якому просить визнати його право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,35 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №104006, на земельну ділянку площею 2.42 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №110547, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] вказані вище земельні ділянки посвідчили йому заповітом. [PERSON] померла 25 вересня 2007 року, [PERSON] 20 грудня 2010 року. Після їх смерті позивач прийняв спадщину, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача в заяві до суду просить справу розглядати у відсутності представника [PERSON] сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного [PERSON] 4 грудня 2000 року, який було посвідчено секретарем Холонівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №42 видно, що він належну йому земельну ділянку заповів своєму онуку [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано (а.с.7). З заповіту, складеного [PERSON] 4 грудня 2000 року, який було посвідчено секретарем Холонівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №43 видно, що вона належну їй земельну ділянку заповіла своєму онуку [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано (а.с.9). Згідно з свідоцтвами про смерть, [PERSON] помер 20 грудня 2010 року, [PERSON] 25 вересня 2007 року (а.с.10,11). Довідкою [PERSON] сільської ради від 26.12.2016 року №968 стверджується, спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] є онук [PERSON], за законом дочка [PERSON] (а.с.12). З заяв [PERSON] видно, що вона від обовязкової частки у спадщині після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] відмовилася (а.с.13.14). З Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №104006 та Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №110547 видно, що [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів (а.с.6,8). З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 09.03.2017 року вбачається, що спадкової справи після померлої [PERSON] не заводилось. Відповідно до спадкової справи після померлого [PERSON], [PERSON] після його смерті прийняв спадщину, є його спадкоємцем за заповітом. [PERSON] від обовязкової частки у спадщині після смерті спадкодавця [PERSON] відмовилася в користь [PERSON] Отже, судом встановлено, що [PERSON] після померлих [PERSON] та [PERSON] прийняв спадщину, є їх спадкоємцем за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,35 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №104006, на земельну ділянку площею 2.42 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №110547. Позивач в заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської ради відмовився. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved