Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до Городоцької міської ради Городоцького району Львівської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про: -Визнання недійсним, розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 12.02.2002 за №68 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,2031 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. -Визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №046916, виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №68 від 12.02.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №596, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1.2031. -Визнання за [PERSON] , [INFO] , проживаючого та зареєстрованого по [ADDRESS] , права на земельну частку (пай), площею 1,45 умовних кадастрових гектари що належало [PERSON] на підставі Сертифікату ЛВ №147938 виданого 28.02.1997 та зареєстрованого в книзі записів державних актів за №530 в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що [INFO] померла його бабця, (матір батька) [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2031 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту ІV-ЛВ 046916 виданого 12.02.2002 року на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 12.02.2002 за №68 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за №596. Оскільки його батько [PERSON] помер раніше своєї матері [INFO] , то у відповідності до положень ст. 529 ЦК України в ред. 1960 року, він є спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON] . Його мати [PERSON] теж проживала за вказаною адресою разом зі [PERSON] , він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, спадщину прийняв, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 03.10.2011 року. Після смерті бабці [PERSON] він фактично вступив в спадщину, так як проживав з нею без реєстрації, що підтверджується довідкою Городоцької міської ради №45 від 09.03.2021 року, успадкував рухоме майно, речі вжитку, а отже і всю решта спадщину. Між тим, коли звернувся до приватного нотаріуса Городоцького нотаріального округу Богаченко О.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на вищеозначену земельну ділянку, листом нотаріуса від 10 березня 2021 року, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що державний акт видано після смерті спадкодавця. Посилаючись на відсутність спору щодо вказаної земельної ділянки, інших спадкоємців, те, що він позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, змушений звертатися до суду із позовом про визнання вказаних державних актів та розпорядження в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки недійсними та про визнання права на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за правом представлення, та просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 19.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивач 16.07.2021 подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач у справі Городоцька міська рада Львівської області, у судове засідання не з`явився, надіслали до суду відзив, у якому зазначили, що не заперечують щодо задоволення позову, та просять справу розглядати без участі представника Городоцької міської ради та покладаються на думку суду. Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Львівській області, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наслідками визнання позову відповідачем, суд ухвалив розглянути справу у підготовчому засіданні з ухваленням рішення відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відтак, з огляду на зазначену правову норму, а також із листа приватного нотаріуса Богаченко О.І.., вбачається, що позивач прийняв спадщину за правом представлення після смерті [PERSON] , однак, не оформив своїх спадкових прав нотаріально, через те, що правовстановлюючі документи на землю видані після смерті спадкодавця. Так, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд встановив, що [INFO] померла бабця позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27.02.1996, серії [NUMBER] актовий запис №7 (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина на майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2031 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту ІV-ЛВ №046916 виданого 12.02.2002 р на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 12.02.2002 за №68 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на землю за №596, що стверджується копією державного акту (а.с.18). Між тим, як вбачається із витягу з книги реєстрації сертифікатів за №530 від 28.02.1997 року, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,45 умовних кадастрових гектари на території Речичанської сільської ради, на підставі Сертифікату ЛВ №147938 виданого 28..02.1997 та зареєстрованого за №530 (а.с. 21). Згідно свідоцтва про смерть від 02.11.1994 серії [NUMBER] , батько позивача [PERSON] помер [INFO] (раніше своєї матері) (а.с. 11). Мати позивача, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджує свідоцтво про смерть від 21.10.2010 серії [NUMBER] (а.с. 12). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.10.2011 №28248611 та свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] (а.с. 19-20) . У довідці від 09.03.2021 №45 виданій старостою сіл Речичани та Лісновичі Городоцької міської ради Львівської області зазначено, що на день смерті бабці позивача [PERSON] , така була зареєстрована з невісткою [PERSON] (матір`ю позивача) за адресою [ADDRESS] , а також, разом з нею проживав без реєстрації її онук [PERSON] (позивач) (а.с. 13). Згідно довідки виданої Городоцькою міською радою Львівської області від 11.01.2021 №95, [PERSON] (батько позивача), який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та проживав з дружиною [PERSON] та мамою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . (а.с.14) У довідці від 11.01.2021 №93 виданої Городоцькою міською радою Львівської області, [PERSON] ,яка померла [INFO] була зареєстрована і проживала одна за адресою [ADDRESS] (а.с. 15). Оскільки [PERSON] проживала разом із [PERSON] , вона фактично спадщину прийняла. Після смерті бабці та матері , позивач фактично вступив у спадщину, так як проживав з ними без реєстрації, що підтверджується вищевказаними довідками. Однак, коли звернувся до приватного нотаріуса Городоцького нотаріального округу Богаченко О.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею1,2031 га, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину листом нотаріуса з тих підстав, що державний акт видано після смерті спадкодавця (а.с.17). Таким чином, розпорядження голови Городоцької РДА №68 від 12.02.2002 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1, 2031 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що видане після її смерті в цій частині слід визнати недійсним. Також, на підставі вищевказаного розпорядження був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку , тому, такий Державний акт теж необхідно визнати недійсеним та скасувати запис про реєстрацію права власності в Поземельній книзі. Зокрема, оскільки як вбачається із витягу з книги реєстрації сертифікатів за №530 від 28.02.1997 року, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,45 умовних кадастрових гектари на території Речичанської сільської ради, на підставі Сертифікату ЛВ №147938 виданого 28.02.1997 та зареєстрованого за №530, такий виданий на підставі рішення Городоцької районної ради №24 від 12 січня 1996 року, що свідчить про те, що [PERSON] , ще за життя була внесена до сиску осіб , які ають право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із Постановою Верховного суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-319 цс-15, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку». З огляду на вище наведене, беручи до уваги підставність позовних вимог та обґрунтованість їх належними допустимими та достатніми доказами у справі, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору, залишає такий за позивачем.

Outcome: approved