Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу в сумі 261547грн.грн. 20коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, що 28 лютого 2013 року відповідач [PERSON] отримав в борг від позивача 14700 доларів США. Гроші відповідач зобовязався повернути до 1 квітня 2015 року, що підтверджено розпискою. Але умови договору відповідач не виконав, борг повернув лише частково в сумі 6000 доларів США, тому позивач просить стягнути суму боргу за курсом долара США, з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотка річних на загальну суму 261547грн. Також просить стягнути судові витрати на оплату судового збору та правової допомоги в сумі 2000грн. Відповідачі у судове засідання викликалися належним чином, але не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивачки, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що форма договору позики, передбачена ст.1047 ЦК України, сторонами дотримана. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому відповідно до ст.ст.541,543 ЦК України у такому випадку, у разі отримання кимось з подружжя грошей в борг у них виникає солідарний обовязок щодо його повернення. У судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2013 року відповідач [PERSON] отримав в борг від позивача 14700 доларів США, які зобовязався повернути частками до 1 квітня 2015 року, що підтверджується розпискою відповідача (а.с.5) Форма та зміст договорів - розписок між сторонами відповідає вимогам ст.ст.1046,1047 ЦК України. Тому відповідачі відповідно до вимог ст.1049 ЦК України та з урахуванням положень ст.61 СК України та ст.ст.541,543 ЦК України повинні повернути позивачу суму боргу, яка відповідно до вимог складає 8700 (14700 6000) доларів США за офіційним курсом Національного банку України, встановленому на день прийняття рішення. Відповідно до курсу НБУ на день розгляду справи курс долару США до гривні складає 2762,9792грн. за 100 доларів США, тобто 8700 доларів США дорівнює 240379грн. 19коп.(8700х27,629792). Тому саме у цьому розмірі позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу. Крім того,\~ст.625 ЦК України\~встановлено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних по боргу складають 7211грн. 38коп. (240379,19х3 процента). Таким чином загальна сума, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів складає 247590грн. 57коп. Щодо вимог про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, то вони не підлягають задоволенню. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується зростанням цін на товари і послуги. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Застосування до простроченої суми грошового зобов'язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за своєю правовою природою є відшкодуванням збитків, завданих кредитору внаслідок знецінювання його грошових коштів у зв'язку зі зростанням загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу. Предметом договору позики, укладеного між сторонами даного спору, були грошові кошти в іноземній валюті, отже стягнення боргу в іноземній валюті з урахуванням індексу інфляції національної грошової одиниці - гривні - не відповідає вимогам закону. Таку ж позицію викладено в ухвалі судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України і відносить до них витрати на сплату судового збору в межах задоволених вимог 2475грн. 90коп. (1 відсоток від суми 247590,57), які підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах по 1237грн. 95коп. Витрати на оплату правової допомоги не підтверджені жодним документом, а тому відшкодуванню не підлягають. \~\~

Outcome: partial