Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким в уточнених позовних вимогах просить розподілити квартиру [ADDRESS], що належить йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, визначивши за кожним по 1/2 її частці. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1999 року, Реєстраційний [NUMBER], йому та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Розпорядженням Харківського міського голови № 7 від 02 лютого 2016 року назву вулиці, на якій розташована спірна квартира, змінено з «Корчагінців» на «Амосова». Позивач зазначав, що на теперішній час мешкає з дружиною [PERSON] в іншій квартирі, у зв'язку з чим, бажає припинити право спільної сумісної власності на квартиру, поділивши її, та запропонував своїй доньці - відповідачу по справі викупити його частку. Проте, остання ділити квартиру та викупати частку позивача відмовилася, сховавши правовстановлюючий документ на спірне майно. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON], який діяв на підставі угоди на надання послуг адвоката від 21 липня 2017 року, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просили їх задовольнити. Представник позивача вказав, що раніше у квартирі [ADDRESS] мешкав [PERSON] разом зі своєю дружиною та двома доньками. Однак, дружина та одна з доньок померли, після чого позивач позбавлений можливості проживати у спірній квартирі, оскільки відповідач змінила замки та не пускає останнього до приміщення. Також представник позивача зазначав, що [PERSON] не може володіти та розпоряджатися належним йому майном, так як [PERSON] ухиляється від визначення часток у праві спільної сумісної власності. Позивач в судовому засіданні пояснив, що його донька [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] його та відповідача частки у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки іншої домовленості між ними не встановлено. [PERSON] не заперечував проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення. [PERSON], неодноразово належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в тому числі і телефонограмою, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 21 червня 1999 року, Реєстраційний [NUMBER], виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до ст.ст. 316, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності є одним із видів права спільної власності. Приписами ч. 1 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. З листа Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13 липня 2017 року № 6553 вбачається, що згідно наявних архівних матеріалів [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на праві спільної сумісної власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1999 року, виданого Управлінням комунального майна та приватизації, відділом приватизації державного житлового фонду р. [NUMBER]. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судовим розглядом встановлено, що частки сторін у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 3 ст. 372 ЦК України закріплено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи, що позивач просить поділити з відповідачем квартиру [ADDRESS], припинивши право спільної сумісної власності, та визначити за ним і [PERSON] по 1/2 її частці, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 18011393 від 21 липня 2017 року та квитанції № 18381809 від 03 листопада 2017 року, позивачем під час звернення до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн. та 2 749,00 грн., відповідно, тобто на загальну суму - 3 389,00 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved