Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Воля-Кабель» про стягнення завданих матеріальних збитків. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.04.2016 року близько 10 год. 30 хв. в підїзді № 5 будинку № 169 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі, де розташована квартира № 80, що належить позивачу на праві власності, сталася аварія та була подана напруга, що перевищує допустиму у два рази. Позивач також вказує, що внаслідок аварії в електромережі, що сталась з вини працівників (монтерів) ТОВ «Воля-Кабель» [PERSON] було завдано значних матеріальних збитків. Для оцінки завданих збитків від напруги в електромережі позивачем було проведено експертне оцінювання збитків по договору. Провина працівників ТОВ «Воля-Кабель» встановлена комісією та зафіксована в акті від 10.04.2016 року за участю представника ЖБК-3 та свідків події, що фактично стали очевидцями скоєної аварії з боку працівників відповідача по справі. Загальний розмір матеріальних збитків завданих діями працівників відповідача становить 11356,50 грн., що складається з наступних витрат: збитки псування побутової та іншої техніки встановлені експертним висновком у розмірі 4533,50 грн.; витрати на оплату експертних послуг 1000,00 грн.; втрати на технічний огляд та діагностику пошкоджень від напруги мережі 364,00 грн.; витрати на придбання нового зарядного пристрою в звязку з пошкодженням старого від перенапруги мережі 400,00 грн.; витрати на придбання нового блоку живлення ТР [PERSON] 59,00 грн.; витрати на послуги адвоката та судові витрати 5000,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача ТОВ «Воля-Кабель» матеріальні збитки завдані аварією у розмірі 11356,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник, посилаючись на обставини, викладені у позові, просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 23.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS]. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником квартири з адресою: [ADDRESS] є [PERSON] Відповідно до акту від 10.04.2016 року, складеного комісією у складі: [PERSON] голова ЖБК № 3 «Моторобудівник», члени кооперативу [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] мешканка кв. 80, 10.04.2016 року з 10:00 по 10:30 годин в підїзді будинку № 5 за адресою вул. Гоголя. буд. 169, працівниками інтернет компанії ТОВ «Воля-кабель» проводились роботи з підключення інтернету чи телебачення в кв. 83. В результаті непрофесійних дій працівників сталася аварія коротке замикання, яке призвело до вигорання кабелів фази «0» в стояку мережі живлення квартир підїзду. Внаслідок чого, на деякі квартири підїзду, в залежності від фази, відбувалася подача підвищеної напруги 380 Вольт. Враховуючи обставини заподіяння шкоди, суд приходить до висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини за недоговірними зобовязаннями по відшкодуванню шкоди, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно із ст.ст.316,321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Відповідно до вимог статей 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Системний аналіз зазначених норм цивільного законодавства свідчить про те, що обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що поведінка останнього була неправомірною, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, що повинен довести позивач. Доведення цих обставин із боку позивача можливе на підставі доказів, перелічених у ст.57 ЦПК України. Відповідно до ст. 57, ч. 1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 10.04.2016 року в підїзді будинку № 5 за адресою: вул. Гоголя, буд. 169 сталася аварія - коротке замикання, яке призвело до вигорання кабелів фази «0» в стояку мережі живлення квартир підїзду. Внаслідок чого, на деякі квартири підїзду, в залежності від фази, відбувалася подача підвищеної напруги 380 Вольт. 10.04.2016 року [PERSON] складено заяву, в якій останній вказав, що в будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 169, 10.04.2016 року в результаті непрофесійних дій працівників інтернет компанії «Воля-кабель» сталася аварія електромережі та подача в квартири підвищеної напруги. Внаслідок чого, у нього в квартирі вийшла з ладу наступна побутова техніка та електроприлади: холодильник Samsung, пральна машина Indesit, мікрохвильова піч Sanyo, WiFi роутер TP-Link, блок живлення для ноутбука Power master. Суд критично оцінює посилання позивача, як на доказ спричинення матеріальної шкоди діями відповідача, копії акту технічного огляду ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Електроіндустрія», адже в ньому вказана дата складання від 15.04.2014 року, але за вих. № 12/00851 від 22.04.2016 року, тобто суду не зрозуміло чи стосується взагалі даний акт подій, які сталися 10.04.2016 року. Згідно з висновком спеціалістів № 117/19.04.2016 ТОВ «Науково-дослідний центр незалежних споживчих експертиз «УКРТЕСТ» від 22.04.2016 року, в квартирі [ADDRESS] від впливу підвищеної напруги в електромережі вийшли з ладу електропобутові та електронні прилади в загальній кількості 5-ти штук. За наявності виявлених дефектів вони не можуть бути використані за цільовим призначенням, холодильник, пральна машина, мікрохвильова піч потребують ремонтно-відновлюваних робіт, інші електронні прилади вийшли з ладу, відновленню не підлягають. Вартість матеріального збитку, заподіяного електроприладами внаслідок пошкодження електрострумом з підвищеною напругою, становить 4533,50 грн. Дослідивши усі надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено достатніх доказів, що підтверджують наявність протиправних дій чи бездіяльності відповідача, його вини у перевищенні дозволеної потужності електромережі, що саме внаслідок його дій чи бездіяльності сталося коротке замикання електромережі, що послугувало причиною виходу з ладу електропобутових та електронних приладів. Позивачем не доведено наявність причинного звязку між заподіяною шкодою та діями чи бездіяльністю відповідача. Між тим, матеріали справи не містять жодного доказу перевищення дозволеної потужності в електричних мережах за місцезнаходженням будинку № 169 по вул. Гоголя в м. Запоріжжі. Наявність електроприладів, на які у розрахунках посилається позивач, їх кількість, технічні характеристики (в тому числі спожита потужність) відповідачами не підтверджена та іншими доказами не доведена. Акти технічного огляду та діагностики, а також висновок спеціалістів щодо вартості матеріального збитку, наданих позивачем, безспірно не доводять, що саме це обладнання розташоване в квартирі позивача [PERSON] і знаходилося в його користуванні. Крім того, до складу матеріальних збитків в розмірі 11356,50 грн. позивачем включено витрати на оплату експертних послуг, враховуючи, що за квитанцією № 117 від 19.04.2016 року сплату за експертне дослідження електропобутових приладів в розмірі 1000,00 грн. проводилася [PERSON]; відповідно до акту № 13.04.3 (технічного огляду та діагностики) від 13.04.2016 року фахівцями компанії «Рома-сервіс» були проведені огляд та діагностика пристрою пральна машина WISL85EX (30564) клієнта [PERSON], якою ж за рахунком № 1804.3 від 18.04.2016 року сплачено 160,00 грн.; відповідно до акту № 18.04.2 (технічного огляду та діагностики) від 18.04.2016 року фахівцями компанії «Рома-сервіс» були проведені огляд та діагностика пристрою холодильник Samsung RL25DATS/TW клієнта [PERSON], якою ж за рахунком № 1804.2 від 18.04.2016 року сплачено 190,00 грн. Обладнання відповідача та його вплив на електромережу відповідними спеціалістами не досліджувалось, відповідні профільні експертизи не проводились. Відповідно до акту голови ЖБК № 3 «Моторобудівник» та членів кооперативу, причина аварії -\~\~ коротке замикання електромережі є ймовірною, причини його виникнення не досліджувались. Отже, точна причина аварії, в ході розгляду не встановлені, будь яких електротехнічних експертиз у справі не проводилось. Вирішуючи позовні вимоги, приймаючи до уваги те, що згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено наданими доказами наявність факту спричинення шкоди саме відповідачем. В судовому засіданні не встановлено обставин, які би вказували про виникнення досліджуваної аварії внаслідок протиправних, винних дій (бездіяльності) відповідача. Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо заявлених позовних вимог суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON], у звязку з чим вони не підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не надано достатніх та належних доказів провини відповідача в спричинені матеріальної шкоди, їх неправомірної поведінки та наявності безпосереднього причинного зв'язку між правопорушенням та заподіянням шкоди. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивача не звільнено від сплати судового збору, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, як і відсутні підстави для компенсації позивачу витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed