Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який згодом змінив, та в останній редакції просив застосувати наслідки недійсності договору кредиту № 8612739-187-130 від 19 жовтня 2007 року в редакції про внесення змін № 8611410-045 від 10 грудня 2010 року до Договору кредиту № 8612739-187-130 від 19 жовтня 2007 року; встановити, що сума, яка підлягає поверненню [PERSON] до ПАТ « УкрСоцБанк» складає 21052 швейцарських франків 13 сантимів; застосувати наслідки недійсності договору кредиту №861/27/39-18/7-130 від 19.10.2007 року в редакції договору про внесення змін № 861/14/10-045 від 10.12.2010 року до договору кредиту №861/27/39-18/7-130 від 19.10.2007 року; застосувати наслідки недійсності іпотечного договору № 861/27/39-19/7-176 від 19.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3591 (з наступними редакціями за: Договором про внесення змін № 861/37/39-19/8-163 від 16.07.2008 року до іпотечного договору № 861/27/39-19/7-176, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2707); скасувати державну реєстрацію іпотеки, щодо квартири [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та просила його задовольнити з підстав вказаних в змінній позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, з підстав вказаних в запереченням від 15.04.2014 року, які долучені до матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступними підставами. По справі встановлено, що 19.10.2007 року між [PERSON] та ПАТ « УкрСоцБанк» було укладено Кредитний договір № 8612739-187-130 від 19.10.2007 року, відповідно до якого позивач отримав кредит в розмірі 53746 швейцарський франків. У зв'язку з необхідністю зміни умов кредитування між [PERSON] та ПАТ « УкрсоцБанк» було укладено договір про внесення змін № 8611410-045 від 10.12.2010 року до Договору кредиту № 8612739-187-130 від 19.10.2007 року. У якості забезпечення вимог відповідача за договором кредиту № 8612739-187-130 від 19.10.2007 року між сторонами був укладений іпотечний договір № 8612739-197-176 від 19 жовтня 2007 року ( з наступними редакціями за% договором про внесення змін № 8613739-198-163 від 16 липня 2008 року до іпотечного договору № № 8612739-187-130 від 19.10.2007 року; договором про внесення змін № 8611710-022 від 10 грудня 2010 року до іпотечного договору № 8612739-187-130 від 19.10.2007 року. Договір (застави) іпотеки укладається з метою забезпечення основного договору (кредиту) і є його невід'ємною складовою частиною. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив суд визнати недійсним укладений між сторонами кредитний договір на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, оскільки до укладання кредитного договору, позивач не отримав від відповідача всю інформацію, щодо умов кредитування, передбачену, Постановою Правління НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» № 168 від 10 травня 2007р. Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності з ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. П. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, передбачено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Про роз'яснення позичальникові інформації про можливі валютні ризики перед укладенням договору йдеться і в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до підписаної попередньою інформації про умови кредитування фізичних осіб на придбання нерухомості на первинному ринку ( а.с. 98-101) [PERSON] свідчить про те, що своїм підписом засвідчує факт та згоду з інформацією щодо наявних в установі АКБ « УкрсоцБанк» схем кредитування, їх умов, відмінностей між ними, в тому числі стосовно зобов'язань, їх перевагами та недоліками, а також щодо орієнтованої сукупності вартості кредиту за кожної з них та отримав всі необхідні роз'яснення. З цієї ж інформації вбачається, що валюту та програму кредитування Позичальником обрано заздалегідь, свідомо та самостійно. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що позивачем не було отримано всієї інформацію, щодо умов кредитування, передбачену, Постановою Правління НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» № 168 від 10 травня 2007р., а відповідачем навпаки надано докази того, що позивач був належним чином проінформований про умови кредитування. Тобто в даному конкретному випадку посилання позивача на недійсність спірного договору кредиту є недоцільною, оскільки при укладанні кредитного договору позивач був ознайомлений з умовами кредитування та умовами кредитного договору, та тривалий час погашав заборгованість на умовах спірного кредитного договору, тобто визнавав та приймав його умови. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про встановлення суми, яка підлягає поверненню [PERSON]до ПАТ «УкрсоцБанк», позовні вимоги, щодо застосування наслідків недійсності іпотечного договору № 861/27/39-19/7-176 від 19.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]та зареєстрованого в реєстрі за № 3591 (з наступними редакціями за: Договором про внесення змін № 861/37/39-19/8-163 від 16.07.2008 року до іпотечного договору № 861/27/39-19/7-176, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2707), так як ці вимоги є похідними від первісних позовних вимог, а тому в їх задоволенні також слід відмовити. Безпідставною є також вимога про скасування державної реєстрації іпотеки, щодо квартири [ADDRESS], _ оскільки договір іпотеки є дійсним на даний час. Крім, того відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що з вказаним позовом позивач звернувся до суду 22.10.2013 року, кредитний договір сторонами було укладено 19.10.2007 року. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що стороною позивача пропущено строк позовної давності, не зазначено поважності причин пропуску цього строку і не подано клопотання про поновлення вказаного строку, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову, а також заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону. Таким чином, оцінюючи докази надані сторонами спору, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed