Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до СТОВ « Лукім`я « про визнання протиправною несплату грошових коштів за користування земельною ділянкою та зобов`язання сплатити грошові кошти. Позов обгрунтував тим, що [INFO] помер його дядько по материнській лінії [PERSON] після якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3, 40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Лукімської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, яку спадкодавець надав в оренду СТОВ « Лукім`я « з 2002 року. Зазначена обставина підтверджується рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 13.02.2018 року. За період з 2007 року по 2017 рік орендну плату за користування земельною ділянкою СТОВ « Лукім`я « йому не сплачувало, що підтверджується відсутністю документів, які б свідчили про сплату йому коштів за оренду. Він 13.02.2018 року як спадкоємець за законом юридично оформив зазначену земельну ділянку у свою власність та 13.04.2018 року зареєстрував право приватної власності на земельну ділянку площею 3, 40 га у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Зазначена обставина підтверджується рішенням Оржицького районного суду від 13.02.2018 року по справі № 543/1001/17 та витягом із реєстру права власності. Він 08.05.2018 року уклав з СТОВ « Лукім`я « договір оренди землі де зазначено його право отримати орендну плату в будь-який час, що підтверджується копією витягу з пункту 26 Договору оренди землі. Він 28.08.2018 року звернувся до СТОВ « Лукім`я « з вимогою надіслати йому обґрунтовані дані про розмір оцінки одного гектара земельної ділянки в СТОВ « Лукім`я « з розшифровкою за кожний рік користування його земельною ділянкою за період з 2007 року по 2017 рік. Однак відповіді на звернення не отримав, що підтверджується витягом із сайту « Укрпошта «. Прохав визнати протиправною несплату СТОВ « Лукім`я « коштів за користування земельною ділянкою за період з 2007 року по 2017 рік та зобов`язати СТОВ « Лукім`я « сплатити належні йому грошові кошти за користування земельною ділянкою за період з 2007 по 2017 роки. Позивач в судове засідання з`явився, надав пояснення згідно мотивів викладених в позові, в судових дебатах прохав стягнути з СТОВ « Лукім`я « грошові кошти за користування земельною ділянкою. Представник відповідача в судове засідання з`явився, визнав обставини справи щодо спадкування позивачем земельної ділянки. Однак пояснив, що орендну плату СТОВ « Лукім`я « перерахувало на рахунок Лукімської сілської ради згідно укладеного договору, тому позивачу необхідно звернутися до Лукімської сільської ради з приводу виплати грошових коштів за оренду його земельної ділянки. На підставі досліджених доказів, які суд бере до уваги, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер дядько [PERSON] по материнській лінії - [PERSON] після якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3, 40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Лукімської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області. Зазначена земельна ділянка Лукімською сільською радою була включена до списків невитребуваних паїв, яку Оржицька райдержадміністрація Полтавської області надала в оренду СТОВ « Лукім`я « з 2002 року. Зазначена обставина підтверджується рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 13.02.2018 року, розпорядженням Оржицької районної державної адміністрації від 27.02.2012 року № 121. За період з 2007 року по 2017 рік орендну плату за користування земельною ділянкою СТОВ « Лукім`я « сплачувало Лукімській сільській раді, Оржицького району, Полтавської області, що підтверджується платіжними дорученнями. [PERSON] 13.02.2018 року як спадкоємець за законом юридично оформив зазначену земельну ділянку у свою власність та 13.04.2018 року зареєстрував право приватної власності на земельну ділянку площею 3, 40 га у Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Зазначена обставина підтверджується рішенням Оржицького районного суду від 13.02.2018 року по справі № 543/1001/17 та витягом із реєстру права власності. [PERSON] 08.05.2018 року уклав з СТОВ « Лукім`я « договір оренди землі та отримує з того часу орендну плату. Зазначена обставина підтверджується поясненнями позивача та представника відповідача. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Статті 1216 та 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, успадковується не тільки майно спадкодавця, а й права на нього. Права власника земельного паю також входять до складу спадщини, зокрема, право на отримання плати за використання земельного паю, оскільки за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі ст. 396 ЦК України речове право захищається як і право власності. Майно, тобто земельна ділянка, позивачу повернута, що визнається сторонами. Згідно статті 1214 ЦК України: 1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. За змістом зазначеної норми закону випливає, що відповідач не повинен відшкодовувати позивачу всі доходи від наданого в оренду майна ( земельної ділянки ). Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1214 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. За таких умов в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed