Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» про стягнення депозитного вкладу - 20 000 доларів США, нарахованих процентів за договором - 407.45 доларів США за період з 09.09.2014 р. по 03.11.2014р., пеню - 31200 доларів США за період з 09.09.2014 р. по 03.11.2014р., 3% річних - 85.5 доларів США, витрати на правову допомогу - 10000 грн. та стягнення моральної шкоди - 10 000 грн. Заявою від 25.09.2014 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути донараховані проценти за період з 04.11.2014р. по 20.01.2015 р. - 611.12 доларів США та пеню - 46 800 доларів США за період з 04.11.2014р. по 20.01.2015 р.. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві зі збільшеними вимогами. Позивачем подано заяву про постановлення додаткового рішення по справі, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 31 692,95 доларів США та 20000 грн. Представник заявника та заявник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, при цьому уточнили, що з врахуванням відмови за рішенням суду від 11.02.2015 року щодо пені - 31200 доларів США, то вважати суму по заяві на додаткове рішення - 492,95 доларів США та 20000 грн.. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2015 року позов [PERSON] задоволено частково: стягнуто з ВАТ «ВіЕйБі Банк», м. Київ, вул. Зоологічна, 5, код ЄДРПОУ 19017842, на користь [PERSON], [ADDRESS], ідентифікаційний номер - [NUMBER], грошові кошти в сумі 20611 доларів 12 центів США (двадцять тисяч шістсот одинадцять доларів 12 центів США), з яких 20000 доларів США сума банківського вкладу (депозиту), та 611,12 доларів США відсотки за користування вкладом та судовий збір. Частина 1 ст.220 ЦПК України передбачає вичерпний перелік випадків, коли суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Що стосується вимог в частині стягнення відсотків, то дані вимоги є обґрунтованими, оскільки ст. 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Такі відсотки позивач самостійно провів нарахування що складає в сумі 407,45 доларів США за період з 09.09.2014 року по 03.11.2014 р., що не спростовано стороною відповідача. За невиконання даних зобов'язань банку щодо повернення вкладу клієнту слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, що передбачено ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми наслідки прострочення, боржником грошового зобов'язання у вигляді нарахування на суму боргу й встановлені договором проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються по день виконання боржником рішення суду та сплати коштів на примусове виконання такого рішення, а тому вимога, щодо стягнення 3 % річних в сумі 85,5 доларів США за період з 09.09.2014 по 03.11.2014 року підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача на відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн., то суд вважає що така вимога підлягає задоволенню частково в розмірі 1948,8 грн., виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представник позивача жодного разу не знайомився з матеріалами справи в суді, подавав один раз доповнення до позову, загальна тривалість у судових засіданнях, в яких брав участь представник становить 1,5 години, тобто загальна кількість годин, яких представник позивача міг витрати на справу, на думку суду, становить не більше 4-х годин, з врахуванням досвіду роботи представника позивача в галузі права. Жодних переконливих аргументів та доказів на витрату часу, згідно Акту виконаних робіт (а.с.44) на дану цивільну справу представник позивача не надав. Отже, розмір витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. є значно завищеним і необґрунтованим і підлягає стягненню сума - 1948,80 грн. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, вона є частково обґрунтована в розмірі 1000 грн., а не 10 000 грн., з врахуванням переживань позивача, пов'язаних з добровільних не поверненням відповідачем депозитного вкладу, в звязку з чим він змушений був звернутися до суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід задовольнити частково заяву про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи наведене, відповідно до ст.. 23 ЦК України, ст.. Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та

Outcome: partial