Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернігівського міського управління юстиції Новозаводського ВДВС про звільнення майна з-під арешту (а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги наступним. В ході виконання виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 11.02.2003 р., постановою державного виконавця ВДВС Новозаводського РУЮ від 30.08.2003 р. накладено арешт на його майно, а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS]. 03.11.2004 р. державним виконавцем того ж відділу винесена постанова про зняття арешту з його майна. У листопаді 2014 р. він дізнався про факт того, що арешт з його майна знято не було. На його звернення до відповідача про зняття арешту, отримав відмову, оскільки журнали обліку виконавчих документів за період з 01.01.1999 р. по 31.12.2009 р. - знищені. Посилаючись на ст.ст. 321,391 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», просив звільнити з-під арешту майно, яке належить йому на праві приватної власності, а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В ході розгляду справи було уточнено, що відповідачем є не Чернігівське міське управління юстиції Новозаводського ВДВС, а Новозаводський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції. Сторони, представник третьої особи в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує; судові витрати з відповідача просить не стягувати. Причини неявки представника відповідача, третьої особи не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнає причини неявки відповідача неповажними, вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Новозаводського районного управління юстиції від 30.08.2003 р., при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого місцевим судом Новозаовдського району 11.02.2003 р., накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с.5). 03.11.2004 р. державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з вказаного вище майна (а.с.6). Відповідно до листа Новозаводського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції від 19.11.2014 р. у зв'язку з неможливістю встановити наслідки виконання виконавчого провадження (закінчення терміну зберігання), в ході якого було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], відсутні підстави для зняття арешту (а.с.7). Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено зняття арешту з майна, на яке накладено арешт. Враховуючи вищенаведене, необхідно звільнити з-під арешту майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON], а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Судові витрати не стягуються, оскільки позивач просить цього не робити. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглянув позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: approved