Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 02 червня 2014 року між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до п.1 якого позичальник отримала від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 500 000 грн. 00 коп. (п'ятсот тисяч гривень 00 коп.), що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 59 388 доларів 00 центів (п'ятдесят дев'ять тисяч триста вісімдесят вісім доларів 00 центів) США за курсом Національного банку України на день укладення цього договору (1187,76 грн. за 100 доларів США), що підтверджується витягом з офіційного сайту Національного банка України - http://www.bank/gov/ua/ Відповідно до умов договору передача грошей позикодавцем позичальнику була здійснена відразу після підписання договору. На підтвердження отримання суми позики відповідач надала позивачу власноруч, у присутності позикодавця написану розписку, що унормовано п.6 договору. Укладаючи договір, сторони домовились про те, що: - договір позики є безпроцентним; - остаточний рахунок щодо поверненя суми позики має бути здійснено не пізніше 01 жовтня 2014 року; - повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові 59 388 доларів 00 центів (п'ятдесят дев'ять тисяч триста вісімдесят вісім доларів 00 центів) США за курсом Національного банку України на день укладення цього договору (1187,76 грн. за 100 доларів США) на день передачі грошей; - виконання зобов'язання за договором має бути здійснено готівкою у межах міста Дніпропетровська за місцем проживання позикодавця або за іншою адресою, вказаною позикодавцем (п.2 договору). Як вбачається з розписки, позивач у повному обсязі виконав умови договору позики: у встановлений договором строк передав відповідачу 500 000,00 грн. 26 вересня 2014 року позивач повідомив відповідача, що сума позики в повному обсязі має бути нею повернута 01 жовтня 2014 року о 17 год. 00 хв. за місцем реєстрації позивача: [ADDRESS]. Однак відповідач свої обов'язання за договором не виконала: у назначений день та час суму позики не повернула, від зустрічі ухиляється, за місцем реєстрації відсутня, про місце свого перебування позивача не повідомила. Тому він просить суд стягнути із фізичної особи-підприємця [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 531 486,79 грн., з яких: 500 000,00 грн. - сума неповернутої позики; 17 432,00 грн. - сума пені за договором позики; 2 054,79 грн. - сума 3% річних від суми позики; 12 000,00 грн. - сума інфляційного збільшення суми позики та понесені ним судові витрати. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити та розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судового рішення по суті позовних вимог, просить розглянути справу в його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги [PERSON] з наступних мотивів. Відповідно до приписів ст.ст.509, 526, 530, 610, 625, 629, 1046, 1047 і 1049 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений строк (термін); порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання; у разі прострочення зобовязання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; договір є обовязковим для виконання сторонами; за підтвердженим розпискою позичальника договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, які останній має повернути в такій самій сумі, у строк та в порядку, встановлених договором; Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визнаені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цьго кодексу. Судом на підставі досліджених доказів у справі встановлено, що дійсно 02 червня 2014 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір позики (а.с.6-7), відповідно до п.1 якого позичальник отримала від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 500 000 грн. 00 коп. (п'ятсот тисяч гривень 00 коп.), про що [PERSON] склала відповідну власноручну розписку із зазначенням зобов'язання повернути позикодавцю борг повністю у строк до 01 жовтня 2014 року (а.с.8). Однак в строк до 01 жовтня 2014 року фізична особа-підприємець [PERSON]позичених у [PERSON] 500 000 грн. не повернула. З огляду викладеного суд вважає, що із відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь позивача слід стягнути суму 531 486,79 грн. неповернутого боргу за договором позики, укладеного 02 червня 2014 року, з урахуванням суми пені за договором позики, 3% річних за весь час прострочення зобов'язання, суми інфляційного збільшення суми боргу та понесені позивачем судові витрати у справі в розмірі сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 3 654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved