Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії [NUMBER] право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Чапаєва. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, в силу ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай). [PERSON] просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] належало [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та його представник адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги [PERSON] та не заперечує проти розгляду справи без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Чапаєва, на її ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 516 від 12 грудня 1997 року, що підтверджується повідомленням відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 19 квітня 2018 року (а.с. 7). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2000 року [PERSON] склала заповіт, яким належне їй на підставі сертифіката серії [NUMBER] право на земельну частку (пай) заповіла [PERSON] , що підтверджується його копією (а.с. 5). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 1 серпня 2018 року (а.с. 20), а тому спадкоємство права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] , здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 800/02-31 від 1 червня 2018 року (а.с. 9), та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 4716/01-17 від 1 серпня 2018 року (а.с. 18). Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, після смерті [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед її смертю проживав та був зареєстрований разом із нею в [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки виконкому Мринської сільської ради № 301 від 12 травня 2017 року (а.с. 6). Таким чином, [PERSON] визнається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , успадкував після її смерті належне їй право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 8). Позивач позбавлений можливості отримати дублікат втраченого сертифікату. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) в зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] втрачений, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 800/02-31 від 1 червня 2018 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved