Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив, на підставі ст. 150 ЖК України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном шляхом визнання останніх такими, що втратили право користування житловим будинком № 14а по вул. Перемоги в с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області. В обґрунтування позову вказує, він 12 березня 1997 р., згідно договору-купівлі продажу, купив житловий будинок з надвірними будівлями в с. Вербичі по вул. Перемоги, 14а Ріпкинського району Чернігівської області. Відповідачі зареєстровані в його будинку, проте з 2007 року не проживають. З [PERSON], у відповідності до рішення Ріпкинського районного суду від 19.12.2012 року, шлюб було розірвано. [PERSON] є донькою його колишньої дружини. Реєстрація місця проживання відповідачів у його будинку проти його волі є порушенням права на безперешкодне та вільне користування і розпорядження своєю власністю. В судове засідання: - позивач [PERSON] не з'явився, до суду надав заяву, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, підтримуючі позовні вимоги та не заперечуючи проти заочного розгляду; - відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації, поштове повідомлення повернулось не врученим, з відміткою, що за вказаною адресою відповідачі не проживають. Оскільки відповідачі в судове засідання не зявилися, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що: - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому 18.11.1988 року виконавчим комітетом Червонянської селищної ради Глухівського району Сумської області шлюбі; - 12 березня 1997 року між [PERSON], що діє в інтересах [PERSON], як продавцем та [PERSON], як покупцем був укладений договір купівлі-продажу, предметом якого був житловий будинок, який розташований в с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Ленінградська, 14 (на даний час: вул. Перемоги, 14-а) на земельній ділянці Голубицької сільської ради; - шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний в судовому порядку у відповідності до рішення Ріпкинського районного суду від 19.12.2012 р.; - [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за адресою: [INFO] за вказаною адресою фактично не проживають орієнтовно з 2007 року, а [PERSON] дійсно проживає по даний час, що підтверджується відомостями Ріпкинського РС УДМС, довідкою Вербицької сільської ради від 21.12.2015 року № 03-20/198 та актом комісії. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України, згідно яких право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його правё хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Враховуючи, що спірне будинковолодіння було придбано подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, те, що суду не представлено належних доказів того, що зазначене спірне майно придбане не за рахунок коштів подружжя, тому житловий будинок, який розташований в с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Перемоги, 14-а є спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] слід відмовити, з наведених вище підстав. В той же час, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється донькою [PERSON], яка являється співвласником житлового будинку за адресою: с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Перемоги, 14-А. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Прокопович проти Росії», «Гіллоу проти Сполученого Королівства» поняття житла є автономним, і те, чи конкретне місце проживання становить чи ні «житло», що захищається п. 1 ст.. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, залежить від фактичних обставин, а саме наявності достатнього звязку з конкретним місцем. Враховуючи те, що [PERSON] у вказаному будинку за місцем реєстрації з 2007 року, тобто більше року не проживає і не користується ним, добровільно переїхала в інше місце проживання, зважаючи те, що відповідачка [PERSON] втратила з цим місцем достатній та постійний зв'язок, суд знаходить, що слід визнати [PERSON]. такою, що втратила право на житловий будинок, з надвірними будівлями за адресою: с. Вербичі Ріпкинського району Чернігівської області по вул. Перемоги, 14-А. На підставі ст.. 88 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 275 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved