Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є сином квартиронаймача - [PERSON] та відповідно до ордера № 2983 від 19.11.1991, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 232 від 05.11.1991 він разом з іншими членами сім`ї вселилися у квартиру [ADDRESS] . Позивач разом з відповідачем зареєстровані у цій квартирі. Між сторонами виникають постійні непорозуміння з приводу користування квартирою, оплати комунальних послуг. Так, відповідач постійно змінює замки від вхідних дверей, не надає копії ключів, чим створює перешкоди у користуванні та заперечує право позивача проживати у цій квартирі. Іншого місця проживання позивач немає. Враховуючи викладене, позивач просить зобов`язати відповідача не чинити перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та передати позивачеві ключі від квартири, а також стягнути на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 22.03.2021 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 20.05.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 20.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні 12.11.2021 підтримав позов у повному обсязі та пояснив, що з березня по квітень 2021 він проживав у вказаній квартирі, залишав там свої речі. Потім відповідач почав його виганяти, виникали конфлікти, батько змінив замки вхідних дверей, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Батько заперечує право позивача користуватися цією квартирою, приховує розрахункові книжки на сплату комунальних послуг. З приводу перешкод у користуванні цією квартирою позивач звертався до правоохоронних органів. Іншого житла у якому міг би проживати немає, будинок, власником якого він зареєстрований, знаходиться у нежитловому стані і був придбаний лише заради земельної ділянки на якій він розташований. Проживає у сестри і матері. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов, з наведених у ньому підстав. Відповідач, представник відповідача у судове засідання 17.11.2021 не з`явилися. представник відповідача подав заяву про проведення розгляду за його відсутності, заперечив проти задоволення позову, як безпідставного та не доведеного доказами. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі ордера № 2983 від 19.11.1991, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 232 від 05.11.1991 [PERSON] (квартиронаймач), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (члени сім`ї квартиронаймача) вселилися у квартиру [ADDRESS] (копія на а.с. 7-8, копія технічного паспорта а.с. 9-11). Відповідно до відмітки у паспорті позивача (а.с. 4-5), довідки Хмільницької міської ради від 16.03.2021 (а.с. 25) сторони зареєстровані за вказаною адресою. Листами Хмільницького РВП Вінницької області від 25.03.2021 (а.с. 41), листом від 23.06.2021 повідомлено про звернення позивача до поліції з приводу заміни його батьком серцевини в замку вхідних дверей до квартири [ADDRESS] та роз`яснено право звернення до суду. Дані повідомлення були зареєстровані 15.03.2021, 06.06.2021, 07.06.2021 в журналі єдиного обліку Хмільницького РВП (а.с. 77). Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.12.2020, яке набуло законної сили 02.03.2021, у справі № 149/1638/20 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задоволено частково. Визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення - квартирою [ADDRESS] . В задоволенні іншої частини позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - відмовлено. При цьому рішенням суду від 15.12.2020 у справі № 149/1638/20 встановлені обставини та факти, які відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, практики Верховного Суду (постанова КЦС ВС від 19.12.2019 у справі № 520/11429/17), є преюдиційними для справи, що розглядається, зокрема те, що [PERSON] є сином [PERSON] , правомірно вселився у вищевказану квартиру та будучи зареєстрованим у спірній квартирі, не проживав у спірному житлі з поважних причин, оскільки перебував на військовій службі в зоні АТО, будь-якого іншого житла не має, інтерес до користування вказаним жилим приміщенням не втратив, оскільки погашав заборгованість по комунальним платежам, у спірному помешканні знаходяться його речі. Також було встановлено, що [PERSON] перебував в зоні АТО, в травні 2019 завершився контракт і він повернувся до вищевказаної квартири, оскільки іншого житла немає. Так як [PERSON] не дав йому ключ, він змінив замок, заніс до квартири свої речі та близько 1,5-2 місяці там проживав. Копія ключа була надана [PERSON] . В цій квартирі знаходяться речі [PERSON] . Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. За змістом ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Згідно зі статтею 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. «Житло» має самостійне поняття, яке не залежить від класифікації за національним законодавством. Питання про те, чи є конкретне приміщення «житлом», яке захищається пунктом 1 статті 8 Конвенції, залежатиме від фактичних обставин, а саме - існування достатнього та тривалого зв`язку з певним місцем. Суд також повторює, що стаття 8 Конвенції лише захищає право особи на повагу до її існуючого житла (GLOBA v. UKRAINE, № 15729/07, § 37, ЄСПЛ, від 05 липня 2012 року). Європейський суд з прав людини вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine, № 30856/03, § 41, від 02 грудня 2010 року). Як під час розгляду справи № 149/1638/20, так і у даній справі встановлено, що між сторонами тривалий час існує конфлікт з приводу користуванні спірною квартирою. При цьому мало місце заміна замків вхідних дверей, як позивачем, так і відповідачем. Після чергової заміни замка вхідних дверей відповідачем, позивач не має можливості користуватися квартирою та з приводу цього 15.03.2021, 06.06.2021, 07.06.2021 звертався до Хмільницького РВП. Позивач пояснив, що іншого житла він немає, а житловий будинок, що зареєстрований за ним знаходиться в нежитловому стані. Враховуючи встановлені обставини, поважність причин відсутності позивача в квартирі, в яку він правомірно вселився та зареєструвався, що в силу ст. 64 ЖК УРСР дає йому право нарівні з наймачем користуватися усіма правами і нести усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. За таких обставин право позивача на користування спірною квартирою підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача передати позивачеві ключі від даної квартири. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений розмір сплаченого судового збору - 908 грн. Понесення інших витрат позивачем не доведено. На підставі викладеного,

Outcome: approved