Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просив: визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 0,2545 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області та житлового будинку по [ADDRESS] . Зазначив, що своєчасно він не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, так як не знав про існування відповідних правовстановлюючих документів. Про вказані документи дізнався у лютому 2020 року під час прибирання у будинку. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, надав суду письмову заяву за вхід.№2038 від 23.03.2020, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився. подав до суду письмову заяву за вхід.№2058 від 23.03.2020 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника сільської ради, проти задоволення вимог не заперечують. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність та заява відповідача про визнання позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 25 березня 2020 року на 10 годину 00 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3) судом встановлено, що позивач народився [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, де і зареєстрований. Із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 10.09.1987 (а.с.4) судом встановлено, що власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] є « [PERSON] » (рос.мова). Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №001296 виданого 20.11.2000 на ім`я [PERSON] (а.с.5) судом встановлено, що останній передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2545 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,2500 га., для ведення особистого підсобного господарства - 0,0045 га. Із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.12.1973 (а.с.6) та копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 05.04.2012 (а.с.7) судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. Із копії довідки, виданої виконкомом Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих.№159 від 12.02.2020 (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті, що наступила [INFO] була постійною жителькою села Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області та проживала по [ADDRESS] . Інших зареєстрований та проживаючих разом з померлою немає. Із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 11.03.2020 судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб 19.09.1981 та змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №21. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] у порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна своєї померлої матері [PERSON] . Із доводів позивача, які не заперечуються відповідачем, встановлено, що позивач [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку йому не було відомо про те, що за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,2545 га. на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області та житловий будинок по [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки він втратить право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для нього занадто надмірним тягарем нерозмірним з його діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Оцінюючи усі докази, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу поважності причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті матері [PERSON] . Суд вважає встановленим, і ця обставина підтверджена доводами позивача, на які він посилається у позові, та не заперечується відповідачем, що дійсно позивач протягом шестимісячного строку після смерті матері [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки про існування вказаної земельної ділянки він дізнався тільки у лютому 2020 року, а тому суд визнає цю обставину поважною причиною, з якої позивач пропустив строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України. Вказані обставини визнані учасниками справи і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, а тому суд визнає причину пропуску позивачем строку, передбаченого ст.1270 ЦК України, поважною. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, суд має підстави відповідно до ст.1272 ЦК України для визначення позивачеві додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved