Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з позовом до Хустського РВ ДВС ГТУ юстиції у Закарпатській області, третя особа: [PERSON] , в якому просить скасувати арешт на земельну ділянку, площею 0,0512 га., кадастровий номер 2110800000:01:059:0318, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [INFO] , мешканцю [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2000 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2110800000:01:059:0318. В силу своєї необізнаності у законодавстві, він після укладення вказаного договору не виготовив державного акту про право приватної власності на земельну ділянку на своє ім`я. У 2019 році він вирішив подарувати вказану земельну ділянку своєму синові і звернувся до приватного нотаріуса Чіжмарь С.І. Однак, нотаріус йому повідомив, що спочатку він має зареєструвати вказану земельну ділянку на себе. Після подачі документів для реєстрації, йому було відмовлено в реєстрації, так як в Єдиному реєстрі заборон на нерухоме майно міститься запис про накладання арешту на підставі виконавчого провадження №58445888 на все нерухоме майно попереднього власника даної земельної ділянки - [PERSON] . Крім цього, слід зауважити, що згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна термін дії обтяження (арешт рухомого майна), будь-які обтяження відсутні. У зв`язку з вищенаведеним існує порушення його права власності, для захисту якого він звернувся до суду, оскільки не може належним чином розпоряджатися належним йому майном.\~ Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його особистої участі, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився. До суду від начальника відділу Візічканич Т. надійшла заява, у якій він просить проводити розгляд справи без участі уповноваженого представника відділу та у зв`язку з тим, що на виконанні в Хустському РВ ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно [PERSON] прийняти відповідне рішення на розсуд суду. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. В порядку, передбаченому ст. ст. 211, 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності її учасників, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось. Всебічно з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, дослідивши надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2110800000:01:059:0318, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.10.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Шкробинець Й.Й. та зареєстрованого за реєстровим номером 1599.\~ Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Чижмарь С.І. за № 50523083 від 27 грудня 2019 року, відмовлено у державні реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2110800000:01:059:0318 за суб`єктом [PERSON] . Відмова обґрунтована наявністю зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, а саме: арешт всього нерухомого майна, належного продавцю [PERSON] за договором купівлі-продажу, який [PERSON] подав для проведення державної реєстрації права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, а саме: щодо [PERSON] Хустським РВ ДВС ГУТЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження № 58445888 про стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення. Дана обставина також підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників. Крім того судом з`ясовано, що на виконанні в Хустському РВ ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно [PERSON] . Дана обставина стверджується заявою начальника Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 24.02.2020 року за № 9450. Згідно з приписами Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника припиняється на підставі винесеної державним, приватним виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7. 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1,3, І частини першої статті 37 Закону; зняття арешту з майна боржника з підстав, передбачених статтею 59 Закону. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки арешт всього нерухомого майна належного [PERSON] включає в себе також і земельну ділянку власником, якої на сьогоднішній день є позивач [PERSON] , що в свою чергу обмежує право власності позивача на цю земельну ділянку, а також враховуючи принцип непорушності права власності, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, знайшли в судовому засіданні своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved