Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивований тим, що 08.07.2020 відповідач звернувся до позивача з проханням позичити йому 150000 грн., на що позивач погодився за умови повернення вказаних коштів до 22.07.2020. На підтвердження отримання грошей відповідач надав розписку, однак свої зобов`язання не виконав, за таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 150 000 грн. та 602, 46 грн. процентів за прострочення виконання зобов`язання. Ухвалою суду від 05.10.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження та відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовчому судовомузасіданні позивач позовні вимоги підтримав. Ухвалою суду від 29.10.2020 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання, яке призначено на 25.11.2020 не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується інформацією наданою на запит суду відповідно ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Також за клопотанням позивача відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву не подано. Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 08.07.2020 (копія на а.с. 8), оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні 16.11.2020, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн., які зобов`язався повернути до 22.07.2020. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, зокрема, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, за змістом даної розписки [PERSON] взяв в борг в [PERSON] 150000 грн., в обумовлений у розписці строк відповідач не виконав свого зобов`язання, не повернув отримані у позику грошові кошти. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1506,02 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved