Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь 403 грн. 35 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 596 грн. 65 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй суспільно небезпечним діянням відповідачки, - крадіжкою 18 вересня 2013 року на вул.Орлова, буд.1/3 в м.Рівне мобільного телефону марки Samsung C3322i вартістю 403,35 грн., що було встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 вересня 2013 року [PERSON], перебували у приміщенні кухні по вул.Орлова, буд.1/3 в м.Рівне, таємно викрала належний їй (позивачці) мобільний телефон марки Samsung C3322i, котрий у подальшому здала в ломбард, а виручені від цього кошти витратила на власні потреби. З того часу ні телефон, ні його вартість відповідач їй не повернула, майнову шкоду не відшкодувала, тим самим заподіявши і моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, яких зазнала у звязку з втратою свого майна. Стверджує, що після крадіжки у неї став неспокійний сон, втратила добрі взаємини з малолітньою дочкою, так як телефон був подарований дитині на день народження. До цих пір дочка нагадує їй про телефон, який не має змоги відкупити, оскільки не працює. Через такі обставини не має з дитиною телефонного звязку, переживає за неї та її безпеку, що спричиняє їй велику моральну шкоду. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, згідна відшкодувати потерпілій майнову шкоду в розмірі 403 грн. 35 коп., натомість у стягненні з неї моральної шкоди у задоволенні позову просить відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом безспірно встановлено, що вбачається з вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2014 року, ухваленого у кримінальному провадженні №569/3061/14-к про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України (крадіжка), що 18 вересня 2013 року [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння на вул.Орлова, буд.1/3 в м.Рівне, з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно викрала належний потерпілій [PERSON] мобільний телефон марки Samsung C3322i вартістю 403 грн. 35 коп., внаслідок чого заподіяла потерпілій майнової шкоди в розмірі 403 грн. 35 коп. Наступного дня викрадений нею телефон відповідач здала в Рівненську філію ПТ Чесний ломбард ТОВ МАСТ і Компанія, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Київська, буд.67а, а виручені від цього грошові кошти витратила на власні потреби. Вказану обставину відповідач в судовому засіданні не оспорила, а також пояснила, що дійсно за вказаних в обвинувальному вироку суду обставин викрала належний позивачці мобільний телефон марки Samsung C3322i. Зазначила, що того дня вони разом з потерпілою та іншими особами спільно вживали алкогольні напої. Після цього у неї виник умисел викрасти в [PERSON] мобільний телефон, так як потрібні були гроші на прожиття. За викрадений телефон отримала в ломбарді близько 200 грн. До цього часу не мала змоги відшкодувати потерпілій завдані збитки чи усунути заподіяну шкоди, купивши інший телефон, оскільки ніде не працює, а також має на утриманні дитину-інваліда, що підтвердила суду документально відповідним посвідченням. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з наведених норм цивільного процесуального, цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов у частині відшкодування майнової шкоди підлягає до задоволення повністю, натомість у стягненні з відповідача моральної шкоди слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В обґрунтування своєї вимоги про відшкодування їй моральної шкоди позивач стверджує, що внаслідок злочинних дій відповідачки зазнала глибоких душевних страждань, однак такі твердження позивачки є голослівними і надуманими, оскільки не знайшли в суді свого підтвердження жодним із процесуальних джерел доказів, передбачених ч.2 ст.57 ЦПК України, тому у задоволенні цієї позовної вимоги належить відмовити за її недоведеністю. З цього приводу Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 5 постанови №4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами і доповненнями), розяснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, належить з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави, визначивши розмір цього виду судових витрат за правилами п.1 ч.1 ст.80 ЦПК України та п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір. Тобто, за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, яка (ціна) у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується (403,35 грн. : 100 = 4 грн. 33 коп.), але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial