Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, і на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 040519 право на земельну частку (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] . Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові житловий будинок та право на земельну частку (пай) у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 040519 втрачений. [PERSON] просив суд визнати за ним у порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] : - право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами; - право на земельну частку (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 040519. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Горького, на її ім`я було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 040519, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 183 від 11 листопада 1996 року, що підтверджується копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 4 листопада 2019 року (а.с. 15). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, відносини спадкування після смерті [PERSON] регулюються правилами ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після її смерті прийняв чоловік [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10; 13; 33; 37-42). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну їй 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , та належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 040519 право на земельну частку (пай) розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що 2 листопада 2006 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] , який спадщину прийняв, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 88/2014 до майна померлого [PERSON] (а.с. 44-48). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 040519, виданий на ім`я [PERSON] був втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 24). Позивач позбавлений можливості отримати дублікат втраченого сертифікату. У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1113/02-31 від 31 грудня 2020 року (а.с. 25). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 16-21). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved