Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 жовтня 1990 року Бабинською сільською радою Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, що шлюб виявився невдалим. Протягом десяти років вони проживають окремо, і лише формально перебувають у шлюбі. Від шлюбу в них народилося троє дітей, двоє з яких повнолітні та дочка [PERSON], 08.03.2002р.н., котра на даний час неповнолітня та проживає із позивачем; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин протягом десяти років, збереження сімї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав, просив її задовольнити, наполягаючи на питанні розірвання шлюбу, оскільки дружина років десять перебуває за межами України через що він не може у тому числі оформити субсидію; обидва сини одружені та проживають окремо, дочка [PERSON] віку 17 років проживає із ним. Відповідач до суду не зявилася, подала клопотання в якому позов визнала не заперечивши проти його задоволення, справу просила розглядати в її відсутності. Встановивши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 1990, від якого в них є троє дітей, двоє з яких повнолітні та дочка [PERSON], 08.03.2002р.н., котра на даний час неповнолітня та проживає із позивачем; протягом десяти років сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, як вбачається із позицій сторін їх сімя розпалася остаточно, а шлюб тривалий час існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також їх неповнолітньої дочки; питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved