Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся у Сколівський районний суд Львівської області із позовом до [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області та до [PERSON], про скасування рішення № 907 19 сесії 6 демократичного скликання [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області від 22.03.2012 року, про скасування державного акта серії ЯМ № 037584 від 22.08.2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0500 га кадастровий номер 4624555700:01:008:0283, розташовану по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області, цільове призначення будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий [PERSON], визнання права приватної власності на ? частини земельної ділянки площею 0,06 га, розташовану по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області, цільове призначення будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та про визнання права власності на ? частини житлового будинку та відповідну частину господарських будівель та споруд, розташованого по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 30.08.1994 року. Представник Позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та заявах про збільшення розміру позовних вимог від 04.12.2015 року та від 04.02.2016 року, просила суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача [PERSON] селищної ради позовні вимоги заперечила, пояснила, що за житловим будинком по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області закріплена земельна ділянка площею 0,17 га, з яких 0,05 га було передано у приватну власність [PERSON], а решта земельної ділянки передано у користування позивача, на якій останнім самочинно побудовано житловий будинок. З огляду на викладене, вважає позовні вимоги безпідставними, обставини, на які посилається позивач, такими, що не відповідають дійсності, відтак у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Представник Відповідача [PERSON] позовні вимоги заперечив посилаючись на те, що [PERSON] оформив спадщину на спадкове майно ? житлового будинку по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області, для обслуговування якої йому було виділено у приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га. При цьому зазначив, що загальна площа земельної ділянки, яка перебувала у власності спадкодавця батька позивача становить 0,17 га, а тому вважає, що права позивача оскаржуваним рішенням жодним чином не порушуються. Одночасно вказав на те, що позивачу у власність передано земельну ділянку площею 0,10 га. За таких обставин вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача [PERSON] селищної ради, відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як встановлено судом, 30.08.1994 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме на будинок з належними йому господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області. Згідно матеріалів спадкової справи, які було оглянуто в судовому засіданні, спадкоємцями за законом по смерті [PERSON] є його сини - [PERSON] та [PERSON], які на момент смерті спадкодавця спільно проживали разом з останнім, а тому, в розумінні статті 549 ЦК УРСР (діяв на момент відкриття спадщини) визнаються такими, що спадщину прийняли шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на момент смерті, однак юридично не оформили. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з положеннями статей 549, 554 ЦК УРСР визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В статті 553 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини. У даному випадку [PERSON] фактично прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті останнього та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. 14.06.2011 року [PERSON] оформив спадкові права та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частини житлового будинку з належними йому господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області. Крім цього, у вищезгаданому свідоцтві було вказано, що спадщина на ? частини житлового будинку та відповідну частину господарських будівель та споруд залишається відкритою для [PERSON]. 28.04.2014 року Позивач звернувся у Сколівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом по смерті батька [PERSON]. Однак, відповідно до листа Сколівської ДНК № 24/01-16 від 22.01.2016 року [PERSON] було повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частини житлового будинку по вул. Устияновича, 49 в смт. Славське не може бути видано, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок, та рекомендовано звернутись в суд для вирішення даного питання. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 22 березня 2012 року рішенням № 907 [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області було вирішено передати у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Устияновича, 49 в селищі Славське. На підставі даного рішення [PERSON] було виготовлено Державний акт на право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку від 27.11.2012 року, кадастровий номер 46245557000:01:008:0283. Цільовим призначенням виділеної земельної ділянки є будівництво та обслуговування житлового будинку по вул. Устияновича, 49 в селищі Славське. Згідно довідки № 1054 від 07.05.2014 року, наданої [PERSON] селищною радою Сколівського району Львівської області [PERSON], згідно геодезичних обмірів земельної ділянки по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області для обслуговування житлового будинку встановлено площу 0,06 га. У відповідності до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже, [PERSON], будучи власником ? житлового будинку по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області, має право на земельну ділянку, надану для обслуговування даного житлового будинку, пропорційно до своєї частки у праві власності вказаного жилого будинку. Таким чином, Позивач фактично був позбавлений можливості на звернення до органу місцевого самоврядування [PERSON] селищної ради, на звернення із заявою про передачу йому у приватну власність земельної ділянки, пропорційної до його частки у будинку по вул. Устияновича у смт. Славське, оскільки із 0,06 га, відведених для обслуговування зазначеного житлового будинку, 0,05 га належали на той час на праві приватної власності [PERSON] Крім того, в якості підтвердження неможливості використання позивачем спірної земельної ділянки представником позивача було долучено копію рішення Сколівського районного суду Львівської області від 10.07.2014 року у справі № 453/680/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,05 га, яка знаходиться за адресою: Львівська обл., Сколівський р-н, смт. Славське, вул. Устияновича, 49. З довідки № 2569 від 29.10.2014 року, наданої [PERSON] селищною радою Сколівського району Львівської області у судових засіданнях, вбачається, що для обслуговування житлового будинку по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області, який належав батькові позивача [PERSON], згідно земельно-кадастрових документів та списків землекористувачів платників податку числиться земельна ділянка площею 0,175га. Судом встановлено, що на частину вказаної земельної ділянки площею 0,10 га позивачу [PERSON] було надано дозвіл на складання проекту забудови та проекту відведення такої під будівництво житлового будинку із земель громадської та житлової забудови по вул. Л. Українки у смт. Славське Сколівського району Львівської області, про що свідчить копія рішення сесії [PERSON] селищної ради Сколівського району Львівської області від 28.10.2009 року № 3435. Суд не бере до уваги довідку, надану представником відповідача-1 [PERSON] селищної ради про те, що для обслуговування житлового будинку по вул. Устияновича, 49 у смт. Славське Сколівського району Львівської області за батьком позивача числилась земельна ділянка площею 0,175 га, оскільки така суперечить поясненням у судовому засіданні самого представника відповідача, яка зазначила, що саме для обслуговування житлового будинку № 49 по вул. Устияновича у смт. Славське на даний час в результаті проведених геодезичних обмірів земельної ділянки встановлено площу 0,06 га, решта земельної ділянки, яка була виділена позивачу [PERSON], відноситься до земель громадської та житлової забудови по вул. Л. Українки у смт. Славське Сколівського району Львівської області. Суд також не бере до уваги твердження представника Відповідача-2 [PERSON] про те, що батько позивача та відповідача-2 був власником земельної ділянки площею 0,17 га по вул. Устияновича у смт. Славське, оскільки фактичне землекористування без наявності у особи правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може бути визнано тотожним правовому статусу належного землекористувача. Відповідно до частини 3 статті 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Враховуючи наведене, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, доведені у судовому засіданні і підлягають до задоволення.

Outcome: approved