Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ташлицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , якому на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,37 га в межах Ташлицької сільської ради. Позивач стверджує, що він є спадкоємцем за заповітом. Спадщину він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з цим, постановою нотаріуса від 18 жовтня 2018 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою суду від 5 грудня 2018 року до участі в справі як співвідповідача було залучено [PERSON] В судове засідання сторони не з`явились, в направлених до суду заявах представник позивача та сільський голова просили розглядати справу у їх відсутності. Представник позивача підтримав позов, сільський голова позов визнав. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м. Сміла Черкаської області. Як встановлено з державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23 вересня 2004 року [PERSON] належала земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,37 га в межах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер [NUMBER] . 28 вересня 2017 року секретарем Ташлицької сільської ради було посвідчено заповіт [PERSON] , яким наведену земельну ділянку заповів [PERSON] За перевіреними даними виконкому Ташлицької сільської ради цей заповіт на день смерті заповідача не змінений і не скасований. Згідно з довідкою виконкому Ташлицької сільської ради від 30 травня 2018 року [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований в с. Ташлик. Разом з ним на день відкриття спадщини проживала та була зареєстрована співмешканка [PERSON] З повідомлення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 7 листопада 2018 року встановлено, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] . На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 70/2018 р. У відповідності із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] є рідною дочкою померлого. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статей 1233 - 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як встановлено ч. 1, 2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Підсумовуючи наведене суд зазначає наступне. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги як дочка померлого. Інші спадкоємці першої черги відсутні. Враховуючи, що заповітом охоплено лише конкретно визначене майно, спадкування на це майно здійснюється особою, зазначеною у заповіті. Інше майно спадкодавця, за його наявності, підлягає спадкуванню за законом. При цьому, судом не встановлено підстав, які б надавали іншим спадкоємцям право на обов`язкову частку у спадщині. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови державного нотаріуса від 18 жовтня 2018 року [PERSON] як довіреному [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Вимог про стягнення з відповідачів судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок. На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1233, 1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved