Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Христинівської міської ради, [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Просив визнати недійсним договір оренди частини земельної ділянки по [ADDRESS] між Христинівською міською радою та [PERSON] від 01.09.2008 р., як такий, що не відповідає вимогам ч.ч. 1,2,4 ст. 203 ЦК України, а також стягнути з відповідачів на його користь усі судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилався на такі обставини. Згідно з договором купівлі - продажу від 09.02.2006 р. він придбав у [PERSON] 1/2 частини комплексу (продовольча база) по [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці загальною площею 1,0367 га, що згідно з державним актом від 28.09.1999 р. серії II - ЧР № 002433 до 14.07.2011 р. перебувала у безстроковому користуванні Христинівського РайСТ, тобто не була під юрисдикцією Христинівської міської ради. Вказаний договір купівлі - продажу 23.02.2006 р. був зареєстрований у Христинівському відділку БТІ в Черкаській області під № 2475524, що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно з договором купівлі - продажу у приватну власність йому перейшли: -1/2 частина прохідної «А», площею 10,7 кв. м.; -1/2 частина соляного складу «В», площею 200 кв. м; -1/2 частина приміщення продбази «Г», площею 1183,5 кв. м., (в тому числі підвал 601 кв. м.); -1/2 частина вбиральні «Д», площею 3,3 кв. м. Вся площа придбаних ним приміщень продовольчої бази складала 1397,5 кв. м. Договором міни від 05.03.2008 р. нежитлової будівлі, магазин № 79 «Промтовари» та магазин № 85 «Продтовари» на 1/2 частину соляного складу «В» ним передано у власність [PERSON] його частину соляного складу «В» продовольчої бази. Вказаний договір міни набув чинності 21.04.2008 р. після його державної реєстрації в Христинівському відділку БТІ Черкаської області. Згідно з п. 9 договору купівлі - продажу від 09.02.2006 р. сторонам договору було роз'яснено ст. 377 ЦК України та ст. 120 Земельного Кодексу України. При укладенні договору купівлі - продажу від 09.02.2009 р. та договору міни від 05.03.2008 р. будь - яких інших обмежень щодо розподілу між співвласниками земельної ділянки, на якій розташований комплекс будівель продовольчої бази, крім того, який передбачений ст. 377 ЦК України та ст. 120 Земельного кодексу України, не передбачалося. Після укладення вказаних договорів купівлі - продажу та договору міни майно між співвласниками відповідно до умов договору не було розподілено. 01.09.2008 р. Христинівська міська рада, перевищуючи свої повноваження, визначені Законом України «Про місцеве самоврядування», ст. 116 Земельного кодексу України, діючи не публічно, уклала з [PERSON] договір оренди частини земельної ділянки, на якій розташований комплекс будівель та споруд продовольчої бази, співвласником якого він є, в той час коли вказана земельна ділянка згідно з державним актом серії II - ЧР № 002433 від 28.09.1999 р. по 14.07.2011 р. перебувала у безстроковому користуванні Христинівського РайСТ. Вказаний договір оренди всупереч вимогам ст. 210 ЦК України не пройшов державної реєстрації у відділі Держкомзему України в Христинівському районі. Оскільки він є співвласником будівель та споруд майнового комплексу продовольчої бази, який розташований на земельній ділянці загальною площею 1,0367 га по [ADDRESS], і його частка у вартості вказаного майнового комплексу складає 42,84%, тому укладання Христинівською міською радою з [PERSON] без його відома вказаного договору оренди земельної ділянки порушує його законне право, передбачене ст. 377 ЦК України та ст. 120 Земельного кодексу України. Договір оренди земельної ділянки від 01.09.2008 р. не відповідає вимогам ч.ч.1, 2, 4 ст. 203 ЦК України, а тому на підставі ст.215 ЦК України повинен бути визнаний недійсним. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак його інтереси в судовому засіданні представляв за довіреністю [PERSON], який позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Крім того, додатково пояснив, що рішення Христинівської міської ради № 10-2/17-5 від 20.02.2007 р. про надання земельної ділянки в оренду для обслуговування існуючих складів, яке передувало укладенню спірного договору оренди, рішеннями судів скасоване, що тягне за собою визнання недійсним спірного договору оренди. Представник відповідача Христинівської міської ради Швець О.В. у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що спірний договір оренди підлягав державній реєстрації і є укладеним з моменту такої реєстрації. У зв'язку з відсутністю державної реєстрації спірний договір оренди не є укладеним, в той же час недійсним може бути визнано лише укладений договір. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що земельною ділянкою, вказаною у спірному договорі, він не користувався і не користується на даний час, договір оренди фактично не є укладеним. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що позивачем не наведені докази на підтвердження порушення його прав укладенням спірного договору. Скасування рішення Христинівської міської ради № 10-2/17-5 від 20.02.2007 р. не має своїм наслідком визнання недійсним договору оренди від 01.09.2008 р. Не може бути визнаний недійсним договір, який не є укладеним. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази: копію договору оренди земельної ділянки від 01.09.2008 р. між Христинівською міською радою та [PERSON], довідку відділу Держземагенства у Христинівському районі від 31.10.2014 р. за № 01-06/3892 про те, що спірний договір оренди земельної ділянки у відділі не зареєстрований, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що 01.09.2008 р. представником відповідача Христинівської міської ради, як орендодавця, та відповідачем [PERSON], як орендарем, був підписаний договір оренди земельної ділянки. Відповідно до п.1.1. вказаного договору орендодавець на підставі рішення Христинівської міської ради № 10-2/17-5 від 20.02.2007 р. «Про надання земельної ділянки в оренду для обслуговування існуючих складів» та рішення сесії міської ради № 22-3/7-5 від 24.01.2008 р. «Про встановлення ставок земельного податку і орендної плати за використання земельних ділянок в 2008 р.» надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS], загальною площею 7857 кв. м, для обслуговування території існуючих складів. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі», яка була чинна на час підписання спірного договору, договір оренди землі підлягав державній реєстрації. У позовній заяві позивач [PERSON] зазначив, що спірний договір оренди земельної ділянки не пройшов державної реєстрації. Вказана обставина стверджується і довідкою відділу Держземагенства у Христинівському районі від 31.10.2014 р. за № 01-06/3892, в якій зазначено, що спірний договір оренди земельної ділянки у відділі не зареєстрований. Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі», яка була чинна на час підписання спірного договору, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. На підставі ч. 3 ст. 640 ЦК України у редакції, чинній на час підписання спірного договору, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час підписання спірного договору, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Згідно зі статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Оскільки спірний договір оренди земельної ділянки не може вважатися вчиненим у зв'язку з нездійсненням його державної реєстрації, тому у задоволенні позову про визнання його недійсним необхідно відмовити повністю. У позовній заяві підставою визнання договору оренди земельної ділянки недійсним вказана невідповідність його вимогам ч.ч. 1, 2, 4 ст. 203 ЦК України. Однак, вказана обставина не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи. Не може також бути визнаний недійсним договір оренди земельної ділянки у зв'язку із скасуванням судом рішення Христинівської міської ради № 10-2/17-5 від 20.02.2007 р. «Про надання земельної ділянки в оренду для обслуговування існуючих складів», на можливість чого вказував у судовому засіданні представник позивача [PERSON] Скасування рішення міської ради не тягне за собою визнання недійсним договору оренди, оскільки таке не передбачене чинним законодавством.

Outcome: dismissed