Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся із вище вказаним позовом, який в судовому засіданні підтримала його представник [PERSON] У позовній заяві [PERSON] зазначив, що 29.11.2013 р. [PERSON] склав заповіт, яким заповідав йому все майно, яке належало йому на день смерті. [INFO] р. [PERSON] помер. Після його смерті за заповітом йому належить домоволодіння, яке складається з будинку та господарчих будівель і споруд за [ADDRESS]. Недавно стало відомо, що колишня дружина відповідача [PERSON] (шлюб розірвано Голопристанським районним судом 04.10.2013 р.) ще за життя заповідача оформила на себе Державний акт про право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Вважає Державний акт про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], який було видано [PERSON], недійсним з наступних підстав. 25.09.2001 р. було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння між [PERSON] та [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 05.12.2001 р. ВРАЦС Голопристанського районного управління юстиції, актовий запис № 116 від 05.12.2001 р., тобто після придбання [PERSON] вище зазначеного домоволодіння. Відповідно до п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ відповідно до положень ст.ст. 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації - є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги і просила в порядку ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 155 ЗК України скасувати рішення Великокардашинської сільської ради від 20.05.2009 р. № 470 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки» в частині затвердження технічної документації із землеустрою про видачу Державного акут про право власності на земельну ділянку [PERSON] Визнати недійсним Державний акт про право власності на землю, серія [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], на право власності на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 1АА014213-011072100016. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що домоволодіння, яке прийняв у спадщину [PERSON], знаходиться на іншій земельній ділянці, на іншій стороні [ADDRESS], а у державному акті зазначено неправильна адреса. Належна [PERSON] земельна ділянка розташована в [ADDRESS]. Тому вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що задоволенню не підлягають. Представник відповідача Великокардашинської сільської ради - Чухрай В.М. позовні вимоги визнав та пояснив, що вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а державний акт [PERSON] - скасуванню. Представник відділу Держземагенства у Голопристанському районі Запорожець М.В. при вирішенні даного спору поклалася на розсуд суду. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини. Так, позивач [PERSON] за заповітом від 29.11.2013 року успадкував після смерті [PERSON], померлого [INFO] р., все належне йому на день смерті майно, а саме: житловий будинок в [ADDRESS], який належав на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7178680 від 06.05.2005 р. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Негра Л.А. від 05.06.2014 р. № 121/0214 по іншій цивільній справі № 654/2080/14-ц, яка знаходиться в провадженні Голопристанського районного суду, після смерті [PERSON], була відкрита спадкова справа № 2/2014 р. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.08.2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.11.2014 р., визнано факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.1995 р. по 05.12.2001 р. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку із господарчими будівлями і спорудами за [ADDRESS]. Рішенням двадцять другої сесії сільської ради У скликання від 20.05.2009 р. № 470 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки громадян згідно списку, серед яких зазначена [PERSON], площа ділянки 0, 25 га, яка розташована в [ADDRESS]. Із оглянутих судом оригіналів спірного державного акту про право власності на землю та технічної документації слідує, що Державний акт [PERSON] стосується саме права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Як свідчить із технічної документації, а саме: заяв [PERSON] про розробку технічної документації та її затвердження, рішення 16 сесії ІУ скликання від 26.08.2005 р. № 59 «Про надання згоди на виготовлення технічної документації на безкоштовну передачу у власність земельних ділянок», кадастровому плану земельної ділянки - у всіх документах зазначено адреса земельної ділянки - [ADDRESS]. Таким чином, вказані вище докази спростовують доводи представника відповідача [PERSON] щодо існування іншої земельної ділянки та іншої адреси по [ADDRESS]. Факт існування в [ADDRESS] - не був також підтверджений як самим представником відповідача [PERSON], так і сільською радою та її представником в судовому засіданні. Крім того, хоча в Акті встановлення меж земельної ділянки від 08.11.2006 р. та у верхній частині Акту винесення земельної ділянки в натуру і зазначено [ADDRESS] (в той же час, в нижній частині того ж Акту зазначена [ADDRESS]), суд вважає, що дійсною адресою розташування спірної земельної ділянки є [ADDRESS], як саме зазначено і в самому Державному акті про право власності на землю, а зазначені представником відповідача невідповідності саме ставлять під сумнів дійсність спірного Державного акту. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду на вище наведене, враховуючи той факт, що позивач прийняв спадщину за заповітом, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Херсонської області, він має право на земельну ділянку, на якій розташована вказана домобудівля. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, рішення двадцять другої сесії У скликання Великокарадашинської сільської ради від 20.05.2009 р. № 470 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, виділену [PERSON], площею 0, 25 га., розташовану в [ADDRESS]. - скасуванню, а Державний акт про право власності [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS], площею 0, 25 га - визнанню недійсним.

Outcome: approved