Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.04.2015 року помер його дід [PERSON], який проживав в [INFO] в будинку, який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого була [PERSON], членом двору [PERSON], що стверджено витягом з погосподарської книги Волицької сільської ради. На ім»я голови двору було оформлено і право власності, що стверджено довідкою Червоноградського МБТІ від 07.12.2015 року. Відповідно до діючого на той час законодавства майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже [PERSON], як член двору [PERSON] мав право на частку в майні двору, однак належну йому частку в майні двору при житті не оформив. 17.05.1997 року голова двору [PERSON] померла, що стверджено свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] на належну їй ? частку в майні двору відкрилася спадщина, право на яку мали спадкоємці першої та другої черги. Оскільки на час смерті [PERSON] відсутні спадкоємці першої черги, право на її майно відповідно право на спадкування мала її сестра [PERSON], яка проживала з [PERSON] без реєстрації і фактично прийняла спадщину та також померла 6.12.1998 року, що стверджено свідоцтвом про смерть, однак спадщину не оформила. Після її смерті фактично спадщину прийняв її син [PERSON] вступивши реально у володіння та управління спадковим майном, проживав в будинку, мав право на частку в майні двору. Про те, що [PERSON] та [PERSON] є сестрами встановлено рішенням Жовківського райсуду від 30.11.2015 року. Про те, що померлий [PERSON] є сином [PERSON] стверджено витягом з Державного реєстру про народження виданим Жовківським відділом РАЦС. Після смерті [PERSON], [PERSON] спадщину прийняв, оскільки проживав з ним на день смерті. З приводу спадкування після смерті [PERSON], [PERSON]Я, звернувся до Жовківської державної нотаріальної контори де відкрито спадкову справу № 428/2015, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки на його ім»я не зареєстровано було право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не прибув, однак як сам особисто, так і його представник звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, просять такий задовольнити. Представник Волицької сільської ради, та третьої особи в судове засідання не з»явилися хоч про час та місце розгляду справи належно повідомлені, однак суду надіслано листи про відсутність заперечень проти позовних вимог та розгляд справи в їх відсутності, а тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника відповідача та третьої особи. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється. Судом досліджено наявні в матеріалах письмові докази на підставі яких суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити з наступних підстав. З свідоцтва про смерть 1-СГ № 388855 виданого Волицькою сільською радою вбачається, що [PERSON] помер 01.04.2015 року. Із заповіту посвідченого Волицькою сільською радою 27.03.2015 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів онуку [PERSON], позивачу по справі. Такий не змінено і не скасовано. З витягу із погосподарської книги Волицької сільської ради, вбачається, що господарство в с. Волиця по вул. Ак. Возняка (бувша вул. Калініна) станом на 30.06.1990 року відносилося до колгоспного типу двору, головою якого була [PERSON], членом двору [PERSON] На ім»я голови двору зареєстровано майно двору, що стверджено довідкою Червоноградського МБТІ від 07.12.2015 року. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК (в редакції 1963 року), чинного на вказаний час, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже, [PERSON], як член двору [PERSON] мав право на частку в майні двору, однак належну йому частку в майні двору не оформив. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно ПВС України № 13 від 25.12.1992 року № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього члена двору і поширюється на випадки припинення двору з 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав, а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. 17.05.1997 року голова двору [PERSON] померла, що стверджено свідоцтвом про смерть 1-СГ № 052932 виданим Волицькою сільською радою Жовківського району Львівської області. З рішення Жовківського райсуду від 30.11.2015 року вбачається, що таким встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є сестрою [PERSON]. З витягу із Державного реєстру про народження [PERSON] померлого 01.04.2015р. вбачається, що його матір»ю є [PERSON], яка проживала з ним та померлою [PERSON] та вели спільне господарство, що стверджено довідкою Волицької сільської ради № 1384 від 16.11.2015 року. Після смерті [PERSON] на належну їй ? частку в майні двору відкрилася спадщина, право на яку мали спадкоємці першої та другої черги. Оскільки на час смерті [PERSON] відсутні спадкоємці першої черги, право на її майно відповідно до ст. 530 ЦК України (в ред. 1963р) мала її сестра [PERSON], яка проживала з нею без реєстрації і відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р) фактично прийняла спадщину та також померла 6.12.1998 року, що стверджено свідоцтвом про смерть 1- СГ № 112889 виданим Волицькою сільською радою, однак спадщину після її смерті на належну їй ? частку майна двору не оформила. Після смерті [PERSON] фактично спадщину на належну [PERSON] частку, прийняв її син [PERSON] вступивши реально у володіння та управління спадковим майном, проживав в будинку, мав право на частку в майні двору. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, позивач по справі є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки проживав з ним на день смерті, що стверджено довідкою Волицької сільської ради № 695 від 18.05.2015 року. З витягу із спадкового реєстру вбачається, що за заявою [PERSON] після смерті [PERSON] Жовківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №428/2015, однак відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на ім»я померлого [PERSON] на спадкове майно, оскільки на його ім»я не зареєстровано було право власності на спадкове майно. З технічного паспорта виготовленого Червоноградським МБТІ вбачається, що в с. Волиця по вул. Ак. Возняка (бувша вул. Калініна) № 132 знаходиться житловий будинок загальною площею 77.6 кв.м., житловою площею 39.2 кв.м, інвентарною вартістю 131431 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності. Згідно ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Таким чином суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved