Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» про стягнення заробітної плати мотивуючи свої вимоги тим, що 03.03.2014 року він був прийнятий на посаду слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування на Черкаську філію ТОВ «АТЛ» наказом №9 від 03.03.2014 р. 18.03.2014 року він був звільнений з ЧФ ТОВ «АТЛ» за власним бажанням по ст.. 38 КЗпП України. В день звільнення з позивачем не було здійснено розрахунок по заробітній платі. На неодноразові звернення до відповідача йому було повідомлено, що при звільненні 18.03.2014 року він здав недоукомплектований набір інструментів. 19.04.2014 року позивач отримав лист-повідомлення, про те, що наказом від 19.03.2014 року з нього стягнуто кошти в сумі 789,00 грн., так як він завдав пряму шкоду за зданий недоукомплектований набір.12.05.2014 року [PERSON] звернувся до Державної інспекції України з питань праці у Черкаській області за захистом своїх прав, на що отримав відповідь про необхідність звернутись до суду. 24.06.2014 року позивач отримав розрахункову відомість по заробітній платі за березень 2014 року. Позивач не отримав розрахунок по заробітній платі, а також не погоджується за стягненням з нього коштів за набір інструментів, в зв»язку з чим просить стягнути на його користь з ЧФ ТОВ «АТЛ» заробітну плату за період з 03.03.2014 року по 18.03.2014 рік в розмірі 806 грн. 79 коп. та допустити рішення до негайного виконання, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Плаз О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що позивачу було передано на зберігання інструмент та інвентар при влаштуванні на роботу, а при звільненні 18.03.2014 року ним було здано недоукомплектований набір інструменту, в результаті чого наказом від 19.03.2014 року суму завданої шкоди було відраховано з його заробітної плати. Також вважає, що позивач порушив тримісячний строк звернення до суду. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного: Судом встановлено, що 03.03.2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу до Черкаської філії ТОВ «АТЛ» на посаду слюсар-електрик з ремонту електроустаткування, про що свідчить Наказ №9-0000000031 від 03.03.2014 р. Відповідно до Наказу №3-0000000031 від 18.03.2014 року [PERSON] був звільнений за власним бажанням, з наказом ознайомлений 18.03.2014 року. Згідно акту недостачі №1 від 18.03.2014 року комісією було виявлено, що при передачі інструменту та робочого інвентарю [PERSON], було виявлено недоукомплектований набір інструментів, в результаті чого 19.03.2014 року, після звільнення позивача з посади, видано Наказ №1 про покладення на [PERSON] відповідальності за завдану пряму дійсну шкоду в сумі 789,00 грн. за рахунок заробітної плати, але не більше середньомісячного заробітку. Відповідно до листа від 19.03.2014 року вих.. №19/03-1 ТОВ «АТЛ» заробітна плата [PERSON] нарахована в сумі 699,75 грн., стягнуто 789,00 грн. і до виплати підлягає 0,00 грн. Не погоджуючись з даним розрахунком позивач звернувся до Державної інспекції України з питань праці територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області, на що отримав лист №23-Н324/01-34 від 15.05.2014 року про те, що матеріальна відповідальність покладена на нього з порушенням норм ст.. 130 КЗпП. Відповідно до листа №24/06 від 24.06.2014 року ТОВ «АТЛ» [PERSON] за період з 03.03.2014 р. по 18.03.2014 р. нараховано 806,79 грн., з них : 742,50 грн. - заробітна плата та 64,29 грн.- за один день невикористаної відпустки. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.07.2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно керівника філії Вороновського О.О. в частині відрахування з [PERSON] завданої прямої дійсної шкоди рекомендовано звернутись в цивільному провадженні, а в частині порушення вимог ч.ч. 1,2,3 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» вина доведена, але враховуючи ст. 38 КпАП України провадження по справі закрито. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 115 КЗпП України -заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення на його користь заробітної плати підлягають до задоволення. Суд вважає стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі з вирахуванням податку в сумі 764,04 грн. (742,50 грн- заробітна плата та 64,29 грн за 1 день невикористаної відпустки, за вирахуванням податку до виплати підлягає 764,04 грн). Посилання представника відповідача на завдану працівником шкоду, яка і вирахувана з його заробітної плати, суд вважає безпідставними. Заробітна плата та сума, яка підлягає виплаті працівнику при звільнені повинна бути виплачена відповідно до норм ст. 116 КЗпП України. Що стосується стягнення збитків за завдану матеріальну шкоду, відповідач не позбавлений можливості звернення до суду з позовом згідно з чинним законодавством. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Рішення в частині виплати заробітної плати підлягає до негайного виконання в розмірі середнього заробітку, відповідно до ст.367 ЦПК України.. На підставі викладеного,

Outcome: approved