Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25.07.2012 року, який 27.03.2015 року розірвано. Від шлюбу у них з відповідачем народився син [PERSON]. Позивач та відповідач проживають окремо, син проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Фактично шлюбні відносини було припинені в листопаді 2012 року з цього часу відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні, тому позивачка просить про позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала з мотивів наведених в ньому, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами які повернулись у зв'язку з закінченням терміну зберігання, причини неявки суд не повідомив. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позовні вимоги підтримав з підстав викладених у висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON]. З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 березня 2003 року (а.с.7), [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Сторони розірвали шлюб 27 березня 2015 року, що підтверджується копією рішення суду від 27 березня 2015 року (а.с.9). На підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 червня 2013 року з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1 500 грн. щомісячно (а.с.10). Однак, як вбачається із довідки начальника ВДВС Івано-Франківського МУЮ (а.с.11), аліментів позивачка не отримує згідно виконавчого листа. Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON], батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Також у висновку зазначено, що з 21.10.2015 року [PERSON] відвідує ДНЗ №11 «Пізнайко». Згідно з інформацією закладу від 02.02.2016 року вихованням та розвитком дитини займається мати та бабуся. Дитина в садок приходить чиста, охайна та доглянута. Мати завжди цікавиться успіхами та поведінкою дитини, систематично відвідує всі заходи, які відбуваються у дошкільному закладі дитини. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно сина [PERSON] [INFO] є обґрунтованими, такими, що відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню. За змістом ч. 5 ст. 148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Вирішуючи вимогу позову стосовно зміни прізвища дитини суд враховує обставину неналежного виконання відповідачем обов'язків відносно сина, а тому зміна прізвища сприятиме інтересам дитини, зокрема її нормальному самоусвідомленню. За наведених обставин, суд приходить до переконання про обґрунтованість вимог позову в частині зміни прізвища дитини, а тому дану позовну вимогу слід задовольнити шляхом зобов'язання відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, як уповноважений орган, внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 148, 164, 165 Сімейного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60 ЦПК України,

Outcome: approved