Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову покликається на те, що 06.08.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Уурсоцбанк» (нині ПАТ ««УКРСОЦБАНК»») в особі заступника керуючого Львівської обласної філії АКБ «УКРСОЦБАНК» Мандзія Т.М. та ним був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-164. Згідно п.1.1 даного договору відповідач, як кредитор, зобов'язався надати йому, як позичальнику, грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на умовах визначених вищезазначеним договором. Пунктом 1.1.1 договору було визначено, що надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами (Траншами) зі сплатою 13 (тринадцяти) процентів річних. В січні 2009р. він виявив, що банк в односторонньому порядку з 20.10.2008р. змінив (збільшив) розмір процентів за надання кредиту з 13% до 14,5%, чим порушив норми закону та умови договору, так як згідно умов договору банк має право ініціювати зміну розміру процентів, визначених в п.1.1.1. договору, але про намір змінити розмір процентів за надання кредиту, Кредитор зобов'язаний повідомити Позичальника не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. Жодних повідомлень зі сторони відповідача про ініціювання збільшення розміру процентів за надання кредиту та додаткових угод про внесення змін в п.1.1.1 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. йому не надходило. Про свою незгоду з діями відповідача щодо збільшення розміру процентів за надання кредиту він повідомляв відповідача неодноразово, однак відповідач відмовив у поверненні до нарахування процентів у розмірі, передбаченому договором, а тому вважає дії відповідача щодо збільшення в односторонньому порядку розміру процентів по договору неправомірними, такими, що порушують визначені між ним та відповідачем умови договору та норми закону. Просить суд визнати неправомірними дії ПАТ «УКРСОЦБАНК» щодо підвищення процентної ставки за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. з 13 процентів річних до 14,5 процентів річних, зобов'язати відповідача виконувати умови за Договором в редакції на день його укладення з нарахуванням процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 13 процентів річних, зобов'язати відповідача зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту переплачені ним в період з 20 жовтня 2008 року кошти по процентах, розмір яких станом на 08.12.2011р. становив 10 078,58 доларів США, та проценти за користування чужими коштами в сумі 1 277,61доларів США, стягнути з ПАТ «УКРСОЦБАНК» на його користь 10 000 грн. нанесеної моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, в яких просить суд визнати неправомірними дії ПАТ «УКРСОЦБАНК» щодо підвищення процентної ставки за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. з 13 процентів річних до 14,5 процентів річних, зобов'язати відповідача виконувати умови за Договором в редакції на день його укладення з нарахуванням процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 13 процентів річних; зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту переплачені ним в період з 20.10.2008 року кошти по процентах, зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту кошти в сумі 2 320,91 доларів США - проценти за користування чужими коштами, стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн. нанесеної йому моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позову та уточненнях. Просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях ( а.с.163-164, 181-182). Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.ст. 536 та 1054 ЦК України необхідною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, тобто це є істотною умовою, щодо якої сторони повинні дійти згоди в належній формі. Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України). Виходячи з приписів ст.215 та ст.236 ЦК України, у разі недосягнення сторонами кредитного договору згоди у письмовій формі щодо нового розміру процентної ставки, умова кредитного договору, що передбачає такий розмір, є нікчемною. Вказівка закону на нікчемність договору є імперативною і такий договір (чи його істотна умова) є недійсним з моменту його укладення незалежно від того, чи виконали сторони його умови. Судом встановлено, що 06.08.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (нині ПАТ «УКРСОЦБАНК») в особі заступника керуючого Львівської обласної філії АКБ «УКРСОЦБАНК» Мандзія Т.М., як Кредитором, та [PERSON], як позичальником, був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-164. Згідно п.1.1 даного договору відповідач зобов'язався надати позивачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на умовах визначених вищезазначеним договором. Пунктом 1.1.1 договору визначено, що надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами (Траншами) зі сплатою 13 (тринадцяти) процентів річних. Пунктом 2.12 Договору сторони передбачили, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішеннями Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету кредитора, кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначеного договором. Відповідно до п.2.12.1 Договору про намір змінити розмір процентів Кредитор зобов'язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також подати для укладення відповідну додаткову угоду. Пунктом 2.12.2 Договору передбачено, що у разі, якщо позичальники погодяться зі зміненим розміром процентів за Кредитом, вони зобов'язані протягом строку, зазначеного в п.2.12.1 Договору, підписати надану Кредитором додаткову угоду про внесення змін до договору та повернути її кредитору. У разі, якщо позичальники не погодяться з запропонованими Кредитором розмірами процентів, вони зобов'язані протягом строку, зазначеного в.п.2.12.1 Договору, повернути Кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі. Після сплати позичальниками зазначених сум дія Договору вважається припиненою (п.2.12.3 Договору). Судом встановлено, що додаткова угода про підвищення процентної ставки до 14,5 % позивачем не підписувалась, що сторонами не заперечується. Позивач неодноразово висловлював свою незгоду про збільшення процентної ставки своїми заявами від 21.10.2009р., 02.04.2010р., 06.10.2010р. 13 жовтня 2008 року банком було направлено позивачу лист з пропозицією підписати додаткові угоди до укладених ним кредитних договорів про підвищення процентних ставок по кожному з договорів до 14 процентів з 3 листопада 2008 року. У зазначений строк позивач додаткових угод не підписав, так само як і не повернув банку існуючої заборгованості за кредитними договорами. В подальшому позивач здійснював поточні платежі згідно з передбаченими кредитними договорами графіками, а банк зараховував як платежі за новою процентною ставкою. Факт сплати позивачем поточних платежів згідно з графіком та зарахування їх банком за новою процентною ставкою як акцептування нової (збільшеної) процентної ставки суд не бере до уваги, так як у зв'язку з непідписанням позивачем додаткової угоди, яка передбачає новий розмір процентної ставки, умови Договору про новий розмір процентних ставок є нікчемними і новий розмір процентної ставки застосуванню не підлягає. Згідно п.7.1. Договору усі додатки, зміни та доповнення до Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін Договору, з обов'язковим посиланням на сам договір. Пунктом 7.2. Договору передбачається, що усі повідомлення за Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними в Договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача. Суд критично оцінює твердження представника відповідача про направлення позивачу повідомлення від 13.10.2008р. та проекту Додаткової угоди про підвищення процентної ставки по Договору в двох примірниках з покликанням, як на доказ, на повідомлення про вручення 16.10.2008р. позивачу рекомендованого поштового відправлення. Даний доказ суд визнає недостовірним з огляду на те, що на повідомленні міститься відмітка про вручення рекомендованого листа 16.10.2008р. на 11-му поштовому відділенні, а повернуто повідомлення 17.10.2008р. з 14-го поштового відділення, яке не обслуговує будинок №2 по вул. Тютюнників в м.Львові, в якому зареєстрований та проживає позивач [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача ПАТ «УКРСОЦБАНК» щодо підвищення в односторонньому порядку з 20.10.2008р. процентної ставки за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. з 13 процентів річних до 14,5 процентів річних та необхідність виконання сторонами умов за Договором в редакції на день його укладення з нарахуванням процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 13 процентів річних. Кошти по процентах, які переплачені позивачем [PERSON] в період з 20.10.2008р. по день винесення рішення суду, необхідно зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту. Згідно ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ч.2 ст.536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Проценти за користування чужими коштами визначаються на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України.). Згідно розрахунку позивача [PERSON] розмір процентів за користування чужими коштами, які відповідач повинен сплатити на користь позивача, становить 2 320,91 доларів США. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 10 000 гривень моральної шкоди, то така задоволенню не підлягає з наступних підстав. Стаття 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в т.ч. визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі. Дані способи захисту порушеного права не носять вичерпний характер. Згідно ст.ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з умов Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. сторонами при укладенні договору не визначено моральну (немайнову) шкоду, як один із видів відповідальності за порушення зобов'язань. Крім того, судом в процесі розгляду справи не було здобуто жодних доказів того, в чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, та чим керував [PERSON] при визначенні розміру моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, а тому суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази,оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved