Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON], мотивуючи тим, що 25 листопада 2006 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], сімейне життя між подружжям не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, з січня 2016 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'є стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, тому, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні підтримав, просив розірвати шлюб, пояснив, що з січня 2016 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні стосунки позивач наміру не має, вважає, що вони як подружжя не мають майбутнього, оскільки тривалий час кожен з них живе своїм життям, що стало для них за звичку, тому його рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між ними не можливе. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд надати строк для примирення, оскільки вважає звернення позивача з позовом про розірвання шлюбу передчасним, відповідач мав намір вживати заходів для поновлення сімейно-шлюбних стосунків, однак після спливу наданого судом строку на примирення, відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (ст. 112 Сімейного кодексу України) 18 листопада 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі, у зв'язку з наданням сторонам строку на примирення терміном на три місяці. Як з'ясовано судом, підтверджується поясненнями сторін, з 25 листопада 2006 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню доньку - - [PERSON], [INFO], сімейне життя між подружжям не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, з січня 2016 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за час наданий судом примирення між подружжям не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, в той же час після спливу визначеного судом строку для примирення відповідач в судове засідання не з'явилась та не надала докази, які мали підтвердити відновлення сімейно - шлюбних стосунків. Відповідно до з вимог статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved