Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з батьком (позивачем) у [ADDRESS] та стягнення з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог повідомив, що з 10.08.2007 року з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них [INFO] року народився син [PERSON]. 26.08.2015 року відповідач пішла з дому і не повернулась, у зв'язку із чим 29.08.2015 року позивач звернувся до міського відділу внутрішніх справ із заявою про зникнення. При поверненні [PERSON] пояснила працівникам міліції що зайшла до подруги та залишилась там на протязі 5 днів. Відповідно до рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано 16.10.2015 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] забрала свої речі і перейшла на інше місце проживання, син залишився проживати з батьком, перебуває на його утриманні. Факт не проживання відповідачки стверджується актом перевірки паспортного режиму складеного комісією правління ОСББ «Шмідта-19», вважає за необхідне встановити місце проживання дитини з позивачем, тому звернувся до суду. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності. У попередніх судових засіданнях просив позов задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Представник органу опіки та піклування Кам'янець - Подільської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи у їх відсутності, при розгляді справи покладаються на думку суду. Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи, причини неприбуття суду не повідомила. Із письмової згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 10.08.2007 року зареєстрували шлюб, актовий запис №664. Відповідно до рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 16.10.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Позивач вважає, що син повинен виховуватись та проживати разом з ним, оскільки позивач спроможний забезпечити дитині належне виховання і утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно із рішенням виконавчого комітету Кам'янець - Подільської міської ради №886 від 14.07.2016 року, на виконання ухвали суду віл 16.06.2016 року про надання висновку органу опіки та піклування щодо розв'язання спору про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], було здійснено обстеження умов проживання дитини та встановлено, що його стан задовільний, батько турбується про сина, цікавиться його життям та здоров'ям, місце проживання матері не встановлено, зміна місця проживання дитини суперечить інтересам дитини, тому орган опіки та піклування вважає за доцільним залишити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] за місцем його постійного проживання. Відповідно до довідки про склад сім'ї №20 від 28.04.2016р. виданої власнику [PERSON] зареєстрованій за адресою [ADDRESS] склад прописаних становить: [PERSON] (син), [PERSON] (внук). Згідно із довідкою виданою головною правління ОСББ «Шмідта-19», [PERSON] самостійно виховує та утримує свою малолітню дитину [PERSON]. [PERSON] за адресою проживання дитини не проживає, не надає матеріальну допомогу на утримання сина, факт її відсутності підтверджується актом від 21.04.2016 року. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позивач може забезпечити сину рівень життя достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку, а тому місце проживання дитини слід визначити з батьком. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведеного, майнового стану сторін, визначений законом розмір аліментів, що можуть утримуватись з платника відповідно до норм СК України, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів у розмірі 500 грн. підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved