Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ФОП [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні майном, в обґрунтування якої зазначив, що він є співвласником з часткою 1/6 цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаним об`єктом за договором оренди від 02.05.2019, укладеним між Обслуговуючим кооперативом «Дачно-туристичний кооператив «СТАСЛА» (далі ОК «ДТК «СТАСЛА») та ФОП [PERSON] , останній користується незаконно, оскільки: позивач та інші співвласники, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не давали згоди щодо розпорядження, володіння чи користування належним їм майном цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку іншим особам; майнового комплексу « [INFO] » юридично не існує; [PERSON] не має частки в неіснуючому майновому комплексі « [INFO] » та договору позички майнового комплексу « [INFO] » не підписував; [PERSON] нікому, ніколи не передавав свою частку у цілісному майновому комплексі туристичної бази за вищевказаною адресою, іншим співвласникам не давав свою згоду на передачу їх часток у користування будь-кому; за текстом договору позички майнового комплексу «Стасла» [PERSON] підписав даний договір і від імені позичальника, і від імені позичкодавця, що є недопустимим при укладенні правочинів; договір позички не має застереження про перебування майна в іпотеці, згода Іпотекодержателя ПАТ «Укрсоцбанк» для передачі майна в користування, відсутня. Позивач вказує, що власники 13/24, у тому числі він, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , уклали договір спільного користування майном від 07.06.2019 та не заперечують щодо передачі йому Відповідачем всього рухомого та нерухомого майна цілісного майнового комплексу туристичної бази. Позивач, посилаючись на те, що незаконний договір оренди нерухомого майна цілісного майнового комплексу туристичної бази між ФОП [PERSON] та ОК «ДТК «СТАСЛА» перешкоджає йому як власнику вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном (часткою туристичної бази), просив суд: зобов`язати фізичну особу підприємця [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві спільної часткової власності на цілісний майновий комплекс туристичної бази (адреса: [ADDRESS] ), шляхом зобов`язання негайно, з моменту набрання законної сили судового рішення, передати представнику абсолютної більшості власників [PERSON] , всі будівлі, приміщення, все рухоме майно, а також ключі від приміщень, цілісного майнового комплексу туристичної бази. Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 46-47). 03.12.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява від фізичної особи підприємця [PERSON] до [PERSON] , треті особи: ОК «ДТК «СТАСЛА», [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про захист права власності, яку ухвалою суду від 12.12.2019 залишено без руху (т. 1 а.с. 62-66, 120-122). Також, 03.12.2019 до суду надійшли відзиви на позовну заяву, в яких [PERSON] та [PERSON] просили відмовити у задоволенні заявлених [PERSON] позовних вимог як необґрунтованих (т. 2 а.с. 72-83, 85-99). 03.01.2020 до суду надійшла зустрічна позовна заява від фізичної особи підприємця [PERSON] до [PERSON] , треті особи: ОК «ДТК «СТАСЛА», [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про захист права власності, яка уточнена шляхом подання її остаточної редакції (т. 1 а.с. 132-136, т. 2 а.с. 2-9), в якій позивач зазначив, що 08.08.2011, за ініціативою [PERSON] , для об`єднання управління цілісного майнового комплексу бази відпочинку, як одного об`єкту шістьма власниками за місцем знаходження майна власників, цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку, за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований не прибутковий ОК «ДТК «СТАСЛА», головою якого обрали [PERSON] й наділили його правом представляти інтереси співвласників цілісного майнового комплексу « [INFO] ». Право оперативного управління на 1/6 частку померлого власника [PERSON] , та 1/6 частку померлого власника [PERSON] , (як не виділених в натурі) перейшло до володіння управління і користування ОК «ДТК «СТАСЛА». На той час спадкоємці померлих співвласників існуючим власникам були не відомі. Кооператив створювався з метою надання послуг своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку, без статутного капіталу так як кожному із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна, учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно. Таким чином, власники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали не майно, а право на свою частку в праві власності. Вважав, що [PERSON] , як юридично обізнана людина, навмисно вводить в оману суд займаючись підміною юридичних понять стверджуючи, що нікому не передавав свою частку у цілісному майновому комплексі. Оскільки він є одним із засновників ОК «ДТК «Стасла», то знав, що передав право на свою 1/6 частку в праві власності, а не частку майна у цілісному майновому комплексі туристичної бази відпочинку. Передавши право на свою частку в праві власності ОК «ДТК «СТАСЛА» [PERSON] передав право на оперативне управління цілісним майновим комплексом туристичною базою в тому числі на укладення договорів Голові кооперативу [PERSON] . Тому вважав, що договір оренди, укладений ОК «ДТК «СТАСЛА» не може перешкоджати [PERSON] , як власнику, вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном. 29.03.2016 для виконання господарських робіт на цілісному майновому комплексі ОК «ДТК «Стасла»», власниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було дано згоду на використання спільного майна цілісного майнового комплексу туристичної бази відпочинку засновнику ОК «ДТК «СТАСЛА» та одному із співвласників [PERSON] . Тому голова ОК «ДТК «Стасла», [PERSON] , на праві оперативного управління, передав право господарського відання [PERSON] , який зареєстрований як фізична особа підприємець. Посилаючись на вчинення [PERSON] дій, які перешкоджають йому, як ФОП [PERSON] займатися господарською діяльністю на цілісному майновому комплексі туристичної бази на праві господарського відання, позивач просив суд: визнати дії [PERSON] такими, що не відповідають вимогам законодавства, обмежити діяльність власника [PERSON] та зобов`язати його допустити до користування майном на праві оперативного управління ОК «ДТК «Стасла», та ФОП [PERSON] на праві господарського відання, і в подальшому не чинити перешкод по володінню, користуванню і розпорядженню належним йому майном. Ухвалою суду від 31.01.2020 зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом (т. 2 а.с. 38-40). 17.02.2020 [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні заявлених ФОП [PERSON] вимог з підстав їх необґрунтованості (т. 2 а.с. 55-58). 04.03.2020 та 11.03.2020 [PERSON] подані пояснення щодо відзиву на зустрічну позовну заяву, в яких зазначив, що доводи [PERSON] про необґрунтованість позовних вимог за зустрічним позовом є хибними та такими, що не спростовують підстави зустрічної позовної заяви (т. 2 а.с. 91-92, 102-104). 10.03.2020 ФОП [PERSON] подано відповідь щодо відзиву на зустрічну позовну заяву, в яких зауважив про необгрунтованість доводів [PERSON] , в зв`язку із чим просив задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви (т. 2 а.с. 98-100). Ухвалою суду від 20.03.2020 залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у якості правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (т. 2 а.с. 117-118). Ухвалою суду від 15.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 2 а.с. 151-152). 21.09.2020 до суду надійшли пояснення щодо первісної позовної заяви, в яких представник АТ «Альфа-Банк» зауважив, що Банк як Іпотекодержатель, не надавав будь-яку згоду Іпотекодавцям щодо передачі предмета іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування, у зв`язку із чим просив ухвалити законне, об`єктивне та неупереджене рішення по справі (т. 3 а.с. 6). [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений ним позов з підстав у ньому наведених та просив відмовити у задоволенні вимог за зустрічним позовом з підстав наведених у відзиві. ФОП [PERSON] в судових засіданнях, які відбулися 01.06.2020, 11.06.2020 та 27.08.2020 підтримав вимоги за зустрічним позовом, у задоволенні заявлених [PERSON] вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві. В судове засідання, призначене на 16.12.2020 [PERSON] не з`явився, подавши заяву про відкладення розгляду через неможливість його явки у зв`язку зі станом здоров`я (т. 3 а.с. 36). [PERSON] в судових засіданнях, які відбулися 01.06.2020, 11.06.2020, просив задовольнити зустрічну позовну заяву ФОП [PERSON] та відмовити у задоволенні первісної позовної заяви [PERSON] 24.09.2020 засобами електронного зв`язку [PERSON] спрямував лист за змістом якого просив розглядати справу без його участі (т. 3 а.с. 8). АТ «Альфа-Банк» явку представника в судове засідання не забезпечено, 21.09.2020 до суду надійшло клопотання з проханням провести розгляд справи без участі представника Банку (т. 3 а.с. 5). Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. З огляду на положення статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), враховуючи, що відповідачем (позивачем) ФОП [PERSON] надані пояснення під час судових засідань 01.06.2020, яке тривало з 16.04 год. по 17.22 год., 11.06.2020, яке тривало з 10.27 год. по 12.00 год., 27.08.2020, яке тривало з 10.14 год. по 11.58 год., як за первісною так і за зустрічною позовною заявою, виходячи з такої засади цивільного судочинства як розумність строків розгляду справи, суд вважав можливим продовжити розгляд справи за даної явки осіб. Заслухавши доводи учасників цивільного процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Як передбачено статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12\~ЦПК України). Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на підставі принципу змагальності сторони учасники справи з метою ухвалення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують, або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності ухвалення бажаного для них рішення. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з положеннями статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Положеннями статті 79\~ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно норм статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З матеріалів справи та встановлених судом обставин убачається наступне. Відповідно до інформаційної довідки №175286049 від 26.07.2019 «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна», власниками нерухомого майна: цілісний майновий комплекс туристичної бази за адресою: [ADDRESS] , являються [PERSON] з часткою 1/6, [PERSON] з часткою 1/6, [PERSON] з часткою 1/6, [PERSON] з часткою 1/24, [PERSON] з часткою 1/6, [PERSON] з часткою 1/6. До складу вказаного об`єкта нерухомого майна входить: двоповерхова будівля спального комплексу літ. «Т-2», «Т1-2», загальною площею 495,7 кв.м., одноповерхова їдальня літ. «А», загальною площею 452 кв.м., мобільні вагони літ. «Г», «Є», «З», «П», «Р», «М», «У», «Ф», «Ш», «Х», «Ц», «Ч», санблок літ. «К», душова літ. «Н», туалет літ. «І», «М», будівля літ. «О», огорожа № 1,2,3, водопровід № 4, мостіння № 5, навіси літ. «Б», «В», «Д», службовий вагон літ. «Ж», спальний корпус літ. «Л», загальною площею 408,0 кв.м. В розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки» міститься запис про реєстрацію іпотеки від 23.08.2006 за Іпотечним договором №730, р.№1231, Іпотекодержатель за яким є АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (т. 1 а.с. 10-13). 02.05.2019 між ФОП [PERSON] як орендарем та головою правління ОК ДТК [PERSON] як орендодавцем укладено договір оренди за умовами якого, Орендодавець передає, а Орендар бере у тимчасове володіння майно, шо знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно акту прийняття-передавання (т. 1 а.с. 20-21). За змістом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що у провадженні слідчого відділу Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП у Херсонській області знаходиться кримінальне провадження №12019230230000742 від 11.06.2019 за заявою [PERSON] щодо осіб, які самовільно користуються та розпоряджаються майном туристичної бази, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Досудове розслідування по даному кримінального провадженню триває (т. 1 а.с. 22, т. 2 а.с. 176). 07.06.2019 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , уклали договір спільного користування майном, предметом за яким є визначення порядку спільного користування майном цілісного майнового комплексу туристичної бази, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.7 Договору встановлено, що до визначення Управителя витрати на утримання та обслуговування цілісного майнового комплексу здійснюються співвласниками через [PERSON] (т. 1 а.с. 24-25). Суд не може погодитися із доводами [PERSON] з приводу відсутності в [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заперечень щодо передачі йому Відповідачем за первісним позовом всього рухомого та нерухомого майна цілісного майнового комплексу туристичної бази, оскільки таке волевиявлення співвласників майна прямо не передбачене умовами вказаного договору. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути: 1) визнання права; 2)\~визнання правочину\~недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша\~статті 321 ЦК України). За змістом частини 1 статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина 1\~статті 356 ЦК України). Частинами 1, 2 та 3\~статті 358 ЦК України\~встановлено,\~що право\~спільної часткової\~власності здійснюється\~співвласниками за\~їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В силу частин 1, 3\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Згідно частини 1 та 2 статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з вищенаведених вимог закону та підстав заявленого первісного позову, суд вважає, що пред`явивши вимоги про усунення перешкод у користуванні належним [PERSON] на праві спільної часткової власності майном, позивачем має бути доведено, якими саме діями відповідача порушене його право та з приводу якого саме майна виник спір. При цьому [PERSON] також являється співвласником спірного майна з часткою 1/6. Частка позивача [PERSON] в цілісному майновому комплексі туристичної бази, яка становить 1/6, не виділена в натурі, у зв`язку з чим неможливо встановити наявність перешкод у користуванні належним йому майном, тому підстави для задоволення заявлених ним вимог відсутні. Додатково суд відзначає про відсутність підстав для визнання недопустимим доказом по справі відповідь Скадовського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області від 21.05.2020 (т. 2 а.с. 176), з мотивів окреслених [PERSON] у клопотанні від 04.08.2020 (т. 2 а.с. 207-209), оскільки її зміст не впливає на висновки суду щодо обгрунтованості первісного та зустрічного позову. Разом з тим, доводи клопотання в частині визнання недопустимим доказом протоколу загальних зборів № 8 ОК «ДТК «СТАСЛА» від 08.11.2016 (т. 1 а.с. 224-225), є слушними й враховуючи, що цей документ не містить підпису голови та секретаря зборів, суд визнає його недопустимим доказом, а тому не бере до уваги його зміст. При вирішенні питання обґрунтованості вимог за зустрічним позовом суд виходить з наступного. Як встановлено судом, 02.05.2019 між ФОП [PERSON] (Орендар) та головою правління ОК ДТК [PERSON] (Орендодавець) укладено договір оренди, за яким Орендодавець передав, а Орендар взяв у тимчасове володіння майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В п.1.6 Договору зазначено, що майно, яке орендується, знаходиться у володінні та користуванні ОК ДТК «Стасла» у відповідності до Договору позички майнового комплексу «Стасла» (т. 1 а.с. 20-21). Незважаючи на позицію [PERSON] висловлену в поданій ним позовній заяві щодо невідповідності договору позички майнового комплексу «Стасла» вимогам, встановлених до правочинів, позивачем за зустрічним позовом такого договору суду не надано, що унеможливило перевірку вказаних доводів та, відповідно, правомірності передачі за договором оренди спірного майна ФОП [PERSON] . Також,\~відповідно до\~вимог статті\~9\~Закону України\~«Про іпотеку»,\~Іпотекодавець має\~право виключно\~на підставі\~згоди іпотекодержателя: зводити,\~знищувати або\~проводити капітальний\~ремонт будівлі\~(споруди),\~розташованої на\~земельній ділянці,\~що є\~предметом іпотеки,\~чи здійснювати\~істотні поліпшення\~цієї земельної\~ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет\~іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Тоді як, за змістом пояснень представника АТ «Альфа-Банк», Банком як Іпотекодержателем, не надавалось будь-якої згоди Іпотекодавцям щодо передачі предмета іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування й суду не надано належних та достатніх доказів у розумінні статей 77, 80\~ЦПК України на спростування вказаних обставин. Отже, проаналізувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем за зустрічним позовом вимоги, надані сторонами докази на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позовна заява ФОП [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки позивачем за цим позовом не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed