Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив визнати недійсним заповіт, складений [PERSON], [INFO], за яким відповідачка [PERSON] є спадкоємцем 1/2 квартири [ADDRESS], а також просив визнати за ним право власності на ? вказаної квартири. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що [INFO] року померла його дружина, [PERSON], з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 1966 року. Позивач також вказує, що йому на його дружині на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 27 березня 1997 року за № 4-ІІІ94. [PERSON] зазначає, що з метою прийняття спадщини після смерті дружини наприкінці 2011 року він звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та в подальшому дізнався, що його дружина [PERSON] нібито склала заповіт, яким заповіла приналежну їй 1/2 квартири своїй родичці [PERSON], і що позивач таким чином не може спадкувати за законом. Позивач стверджує, що під час останніх років свого життя його дружина хворіла на хронічні психічні розлади та проходила відповідне лікування у державному закладі «Дорожня лікарня». [PERSON] впевнений, що його дружина не збиралася складати будь-який заповіт, тим більше на ім'я родички, людини що проживає в Черкаській області та про його дружину не піклувалася, життям її не цікавилася. Позивач вважає, що відповідачка [PERSON] ввела його покійну, хвору на психічні розлади дружину в оману, та під приводом необхідності відвідати якихось родичів, змусила дружину прибути в нотаріальну контору та підписати заповіт. Позивач вважає, що з вказаних вище підстав заповіт має бути визнаний судом недійсним, та оскільки на даний час [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON], він просить визнати за ним право власності на 1/2 квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні 04.02.2015 року представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, позов не визнала, вказувала, що вона є двоюрідною сестрою померлої [PERSON], за якою вона доглядала останні роки життя, матеріально повністю утримувала, організувала та оплатила її похорон. [PERSON] категорично заперечувала проти наявності у померлої [PERSON] неадекватної поведінки та будь-яких психічних розладів. Представник Третьої Одеської державної нотаріальної контори та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надіслали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки [PERSON], показання свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [INFO] року померла дружина позивача [PERSON] (а.с. 17), з якою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 1966 року (а.с. 16). Позивачу та його дружині на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 27 березня 1997 року (а.с. 18). Зі змісту витребуваної судом копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] вбачається, що у встановлений законом шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися як [PERSON] (а.с. 38) так і [PERSON] (а.с. 57). Судом також встановлено, що дружина позивача [PERSON] за свого життя 26.11.2008 року склала заповіт, яким заповіла приналежну їй частину квартири [PERSON] (а.с. 53). Свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не оформлювалися у зв'язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 62). Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог вказаної вище ст. 60 ЦПК України позивач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що його дружина [PERSON] під час посвідчення заповіту на користь [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про зворотнє та спростовують зазначені твердження позивача. Так, згідно висновку судової посмертної психіатричної експертизи № 564 [PERSON] 26.11.2008 року під час посвідчення заповіту на ім'я [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними (а.с. 214). Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів щодо його обґрунтованості, достовірності та не суперечить іншим матеріалам справи, адже заповіт складено [PERSON] на її сестру [PERSON], яка після смерті сина подружжя [PERSON] та особливо останні роки життя матеріально утримувала дружину позивача, допомагала їй грошима, продуктами харчування та в подальшому організувала та оплатила похорон [PERSON] При цьому суд враховує і недоброзичливі стосунки між подружжям [PERSON]. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що сестра [PERSON] [PERSON] багато років підтримувала її і матеріально, і морально, особливо після смерті єдиного сина. Одного разу [PERSON] прийшла та повідомила, що склала заповіт на [PERSON] та просила не розповідати про це [PERSON], бо він її вб'є за це, а також повідомила, що [PERSON] завжди боялася свого чоловіка (а.с. 141). Майже аналогічні пояснення були надані суду свідком [PERSON] (а.с. 142). Свідок [PERSON] надала суду свідчення про поганий психічний стан [PERSON], однак суд надає критичну оцінку таким показанням, адже цей свідок є дружиною племінника позивача [PERSON] та з огляду на те, що у позивача відсутні спадкоємці першої черги спадкування за законом, вона прямо зацікавлена у вирішенні спору на користь [PERSON] Крім того, відповідно до витребуваної судом інформації з медичних установ [PERSON] на обліку у психіатричних медичних закладах ніколи не перебувала та від психічних розладів здоров'я не лікувалася. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підсумовуючи викладене, у суду відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 225 ЦК України та визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на ? квартири [ADDRESS] є похідними від вимог про визнання заповіту недійсним, а тому вони також судом не задовольняються. Суд вважає, що ці вимоги не підлягали б задоволенню навіть у разі визнання недійсним заповіту, адже у такому випадку [PERSON] міг би оформити свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed