Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2013 року, а саме із 1/3 частки усіх видів доходу до 1 160 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказує, що на даний час не працює, потребує тривалого регулярного лікування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я як наслідок проходження військової служби в АТО та ООС, а також на його утриманні знаходяться батьки. Крім цього, [PERSON] бажає змінити спосіб стягнення аліментів, оскільки, за його словами, при розрахунку суми, яка підлягає стягненню, виконавча служба бере до уваги середній заробіток по Липоводолинському району, який становить більше 9 000 грн., а тому є доцільним стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 18 листопада 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. У судове засідання [PERSON] не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за відсутності заперечень позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши ц дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2013 року у справі №295/1773/13-ц ухвалено, зокрема, стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду 07.02.2013 року і до повноліття дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~Згідно з положенням ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 згаданого закону встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Із наявної у матеріалах справи довідки, виданої [PERSON] 03.06.2020 року, вбачається, що він зареєстрований як безробітний в Липоводолинській районній філії Сумського ОЦЗ із 16 вересня 2019 року. Його дохід за період із 01.01.2020 по 31.03.2020 року склав 18\~973,76 коп., з них утримані аліменти в сумі 6\~323,94 грн. 10.09.2019 року Липоводолинським районним судом Сумської області ухвалені рішення у справах №№581/492/19 та 581/493/19 про стягнення щомісячно з [PERSON] аліментів на утримання його батька [PERSON] , [INFO] , та матері [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку в розмірі по 10% від усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи стягнення з 23 липня 2019 року та довічно. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зважаючи на те, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, враховуючи право дитини на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати її до повноліття, як спосіб захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, зміною матеріального становища платника аліментів, суд, оцінивши надані позивачем докази, приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів, що стягуються на користь [PERSON] на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2013 року. Суд не вбачає підстав для зміни способу присудження аліментів, стягнутих за рішенням Богунського районного суду м. Житомира у частці від заробітку (доходу) батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі, оскільки діюча редакція сімейного законодавства України не пов`язує спосіб присудження аліментів із одержанням платником аліментів постійного чи мінливого доходу. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази розміру доходу позивача на момент пред`явлення ним позову про зміну розміру аліментів, а також доказів того, що [PERSON] зареєстрований як безробітний станом на жовтень-листопад 2020 року. У даному випадку судом звернуто увагу і на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області, якими ухвалено стягувати щомісячно із [PERSON] аліменти на утримання батьків саме у частці від заробітку платника аліментів. У свою чергу суд при визначенні розміру аліментів також враховує наявну у матеріалах справи довідку військово-лікарської комісії від 28.08.2019 №134 як доказ погіршення стану здоров`я позивача, про що гр. [PERSON] зазначав у позовній заяві. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

Outcome: partial