Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] просив: а) встановити факт проживання з відповідачкою в період з 01 грудня 2009 року по 14 грудня 2020 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу; б) визнати автомобіль марки Chevrolet Aveo It спільною сумісною власністю; в) в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортного засобу марки Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] у розмірі 63\~090 гривень; г) вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтовування позовних вимог вказав, що з відповідачкою по справі з грудня 2009 року проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У 2014 року народився син- [PERSON] . Вони разом з дитиною проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання сторони придбали для потреб сім`ї автомобіль. В грудні 2020 року відносини з відповідачкою погіршилися та припинились. Вважає, що спірний автомобіль було набуто відповідачкою за час спільного проживання з позивачем, а тому він належить їм на праві спільної сумісної власності і сторони мають рівні права щодо володіння, користування, розпорядження майном. Спірний автомобіль було відчужено відповідачкою донці [PERSON] , а тому він просить стягнути грошову компенсацію вартості Ѕ частини спірного автомобілю. Просив стягнути з відповідачки судовий збір в розмірі 908 гривень та витрати пов`язані з проведенням оцінки майна в розмірі 600 гривень. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач та його представниця позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В судове засідання призначене на 21 грудня 2021 року не з`явились. Представниця подала клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Так, відповідачка зазначала, що вони з позивачем періодично зустрічались, а машину купила частково на свої гроші та доньки. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, проаналізувавши у сукупності надані докази, судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Частиною першою\~ст.16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч.ч.1-5\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За правилами ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. За вимогами п.5 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. \~Відповідно до\~статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Такий правовий висновок зроблений в постанові\~Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17. Верховний Суд України у своєму листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 р. зазначив, що до заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Місце проживання сторін зареєстровано за спільною адресою: [ADDRESS] ( а.с.35-36, 41). Мають спільні фото з відпочинку та на свята в різні роки (а.с. 13-25). Вказані обставини сторонами не заперечувались. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка пояснила, що позивача [PERSON] знає давно, працювала з ним більше 10 років. Позивач та відповідач по справі купили дім та переїхали в нього жити. Сторони по справі були родиною: разом жили, мали спільний бюджет. [PERSON] у 2015 році поїхав на заробітки та повернувшись купив дім. Сторони мають спільного сина. Мешкали разом десь до вересня 2020 року. Придбали спільний автомобіль. Відповідачка по справі не працювала. В якості свідка було допитано [PERSON] , яка пояснила, що років 5 тому сторони приїхали купувати дім, вона мешкає напроти них. Авто придбали десь у кінці червня 2020 року, вважає , що спільні кошти. Оля ніде не працювала. Сторони мають спільного сина. [PERSON] під час допиту в суді пояснила, що сторони по справі прожили разом десь років 10, приблизно з 2010 року почали спільно проживати. Вона хрестила їх спільного сина, який народився у 2013 році і тоді вони вже мешкали разом. Бюджет був спільний, однак [PERSON] ніде не працювала. Машину сторони купили в червні 2020 року, вважає, що за кошти [PERSON] , оскільки працював лише він. Свідок [PERSON] суду пояснив, що сторони по справі мешкали приблизно до 2020 року разом. Про обставини їх спільного життя не знає. В судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка пояснила, що її мати [PERSON] та [PERSON] мешкали разом десь років 10. Зазначила, що автомобіль належить їй, вона купувала його за свої кошти, на покупку авто вона давала 800 доларів у борг. Так як гроші не повертали, вони вирішили, що мати дарує свідку автомобіль, як подарунок перед весіллям. Зазначила, що вона працювала з 17 років та два роки тому їздила до Польщі працювати та відкладала кошти. Десь в літку 2020 року сторони почали мешкати окремо. Світок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що автомобіль [PERSON] придбала за кошти, які вона їй позичала в травні 2020 року це було 4900 доларів, розписку не писала. Кошти повернула у сумі 1700 доларів, оскільки їй ще потрібно було заплатити за навчання доньки. Домовилися, що кошти, які [PERSON] отримує з паю буде віддавати в рахунок боргу та про відстрочку боргу ще на рік. Сторони познайомилися десь у 2010 році та остаточно перестали мешкати разом десь з весни 2020 року. З огляду на наведене, покази свідків, системний аналіз наявних у справі доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність у [PERSON] та [PERSON] відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, так як між ними на той час склалися усталені відносини, притаманні подружжю - факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, піклування один про одного, виховання їх спільного сина та спільний відпочинок у зазначений період. Таким чином, вимога позивача про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] в період з 01 грудня 2009 року по 14 грудня 2020 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню. Згідно роз`яснень, що наведені в п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні\~ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Верховний суд\~у постанові\~від 15.08.2019\~року у\~справі №\~588/350/15 вказав, що вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Як вбачається з матеріалів справи, показів свідків, сторони тривалий час проживаючи разом, вели спільне господарство, та спільно придбали автомобіль марки Chevrolet. Спірний автомобіль було оформлено на відповідачку [PERSON] , що підтверджується листом ТЕРИТОРІАЛЬНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ 1243 РЕГІОНАЛЬНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ МІНІСТЕРСТВА ВНУТРІШНІХ СПРАВ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ( а.с. 105) та реєстраційною карткою транспортного засобу в якому зазначено, що власником автомобілю є [PERSON] ( а.с. 106). Суд вважає, що посилання відповідачки, що автомобіль було придбано на гроші, які взяті у борг не підтверджені належними та допустимими доказами та не можуть обґрунтовуватись показами свідків. У відповідності до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7664/21/008003 від 29.01.2021 року транспортний засіб Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] було відчужено [PERSON] за 82\~350 гривень ( а.с. 108-109). У випадку\~коли при\~розгляді вимоги\~про поділ\~спільного сумісного\~майна подружжя\~буде встановлено,\~що один\~із них\~здійснив його\~відчуження чи\~використав його\~на свій\~розсуд проти\~волі іншого\~з подружжя\~і не\~в інтересах\~сім`ї\~чи не\~на її\~потреби або\~приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У разі відчуження чи неправомірного використання майна, суд не може застосовувати засоби для його реверсу, а може лише врахувати вартість прихованого майна при його розподілі. Якщо один із подружжя здійснив відчуження чи використав майно на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, то суд не маючи змоги застосувати поділ майна подружжя в натурі, здійснює поділ цього майна з використанням компенсаційного способу поділу. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь 1/2 частину вартості спірного автомобіля, визначену на підставі експертного висновку, оскільки відповідачкою було відчужено автомобіль на свій розсуд. Між тим, враховуючи те, що транспортний засіб є неподільною річчю, а також те, що [PERSON] в своїх інтересах відчужила вищевказаний автомобіль третій особі, без згоди або/чи домовленості з позивачем, суд приходить до висновку, про обґрунтованість заявленої вимоги позивача, щодо стягнення з відповідачки на його користь грошової компенсації вартості 1/2 частини належного йому автомобіля. Як вбачається із висновку звіту про оцінку вартість транспортного засобу Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] на дату оцінки складає 126\~180 гривень а.с. 33-28). Вказана оцінка відповідачкою не спростована. Таким чином, з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості спірного автомобіля у розмірі 63 090 грн., що є наслідком задоволення позовних вимог. При цьому суд не вважає, що вимоги про визнання права власності та поділ автомобілю задоволенню не підлягають, оскільки майно відчужене, а позивач не ставить питання про недійсність правочину. Статтею 141\~ЦПК України визначено, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 гривень 00 копійок та витрати на проведення оцінки автомобілю в розмірі 600 гривень 00 копійок.

Outcome: partial