Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 26.10.2015 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.Ворошилова, 14, в смт.Головне Любомльського району Волинської області. Спадкодавець за життя заповіту не укладав та єдиними спадкоємцями після його смерті за законом, першої черги спадкування, є позивач, як дружина, і [PERSON], як син. На підставі ст.1273 ЦК України, [PERSON] у встановленому порядку та строки, передбачені ст.1270 ЦК України, відмовився від спадщини після свого батька [PERSON] та не заперечив проти оформлення спадкового майна за його матірю позивачем [PERSON] Остання спадщину після смерті чоловіка прийняла згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на день відкриття спадщини разом з ним проживала, однак в оформленні права власності на спадкове домоволодіння в нотаріальному порядку їй було відмовлено через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. З викладених підстав, позивач просила визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яке знаходиться в смт. Головне, вул.Ворошилова, 14, Любомльського району Волинської області. В судове засідання сторони не зявились. Позивач 21.09.2016 року в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області в канцелярію суду також подав заяву, датовану 21.09.2016 роком за вих.№141/2.13, у якій вказав, що Головненська селищна рада погоджується та підтримує позовну заяву [PERSON] та просить справу розглядати у відсутності представника селищної ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №177769, виданого виконавчим комітетом Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області 28.10.2015 року, встановлено, що [PERSON] помер 26.10.2015 року в смт.Головне Любомльського району Волинської області (а.с.11). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідок виконавчого комітету Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 15.08.2016 за №2010 та від 14.09.2016 року за вих. №2167, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, 1987 року побудови, який знаходиться в смт.Головне Любомльського району Волинської області по вулиці Ворошилова, 14, належав [PERSON], який помер 26.10.2015 року (а.с.12, 17). Поміж зазначених доказів, приналежність спадкодавцю [PERSON] вказаного домоволодіння доводиться копією проекту забудови земельної ділянки індивідуальним житловим будинком по вул.Ворошилова в смт.Головне Любомльського району, а саме: копією свідоцтва на забудову садиби в сільському населеному пункті Української РСР; копією акта про винос в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального жилого будинку в містах, селищах міського типу і селах від 21.11.1984 року; копією генерального плану забудови земельної ділянки по вул.Ворошилова в смт.Головне Любомльського району (а.с.5-10). Згідно копії витягу з архівної копії рішення виконавчого комітету Головненської селищної ради смт.Головне Любомльського району Волинської області від 25.06.1996 року №30, спадкодавцю [PERSON] надано у приватну власність безоплатно земельні ділянки: для обслуговування житлового будинку, площею 0,15 га, та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,31 га (а.с.18). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 15.08.2016 за №2010, заповіт від імені [PERSON] даною селищною радою не посвідчувався (а.с.12). Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України, першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, ....той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №280190, виданого Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 03.06.1976 року, та довідкою виконавчого комітету Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 15.08.2016 за №2010 (а.с.12, 16). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У ч.1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Та обставина, що спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем доводиться довідкою виконавчого комітету Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 15.08.2016 за №2010 (а.с.12). Разом з цим, як встановлено з заяви спадкоємця - [PERSON] від 02.03.2016 року, поданої Головненській селищній раді та зареєстрованій у встановленому порядку, останній відмовився від належної йому частки у спадковому майні після смерті батька [PERSON] та претензій щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину на імя його матері позивача [PERSON] не мав (а.с.15). Зазначена заява [PERSON] подана з дотриманням вимог ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1270 ЦК України та узгоджується з положеннями ч.1 ст.1273 ЦК України. Крім цього, з належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи №18/2016 року до майна померлого 26.10.2015 року [PERSON] вбачається, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, в тому числі на обовязкову частку у спадщині після смерті останнього, немає (а.с.40-49). Отже, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина позивач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Постановою Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 20.07.2016 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: смт.Головне, вул.Ворошилова, 14, Любомльського району Волинської області, у звязку з відсутністю підтверджуючих документів щодо права власності даного майна спадкодавцеві [PERSON] (а.с.14). Приналежність спадкодавцю [PERSON] вказаного нерухомого майна підтверджується вищенаведеними доказами, зокрема, довідками виконавчого комітету Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 15.08.2016 за №2010 та від 14.09.2016 року за вих. №2167 (а.с.12, 17). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.09.2016 року за №68676315, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, смт.Головне, вул.Ворошилова, 14, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.52). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, двох веранд, літньої кухні, двох господарських будівель для худоби і птиці, вбиральні, огорожі, питного колодязя, які знаходяться в смт.Головне по вул.Ворошилова, 14, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії позивачу [PERSON] рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно (а.с.27-32). Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: смт.Головне, вул.Ворошилова, 14, Любомльського району Волинської області\~ в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON]

Outcome: approved