Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позивач зазначав, що 07 квітня 2011 року [PERSON] передано у борг [PERSON] в розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США (що становило за домовленістю сторін на 07.04.2011 р. 16000 грн.). За розпискою відповідач зобов'язався повернути 2000 (дві тисячі) доларів США до 07.04.2016 р. без процентів. У подальшому [PERSON] змінив прізвище на «Богаченко». У порушення чинних норм законодавства відповідач не виконав свого обов'язку з повернення на користь позивача 2 000 (дві тисячі) доларів США у строк до 07.04.2016 р. Станом на 05.07.2017 р. еквівалентом 2000 доларів США за курсом НБУ є 52034,73 грн. (100 доларів США = 2601,7365 грн.) Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму боргу в розмірі 52\~034,73 грн., а також стягнути із відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON]І позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення, надали пояснення аналогічні позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення. Судом встановлено, що 07 квітня 2011 року позивачем [PERSON] передано у борг відповідачу [PERSON], у подальшому [PERSON] змінив прізвище на «Богаченко», в розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США (що становило за домовленістю сторін на 07.04.2011 р. 16000 грн.). За розпискою відповідач зобов'язався повернути 2000 (дві тисячі) доларів США до 07.04.2016 р. без процентів. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів в розмірі 2000 доларів США підтверджується відповідною розпискою від 07 квітня 2011 року (а.с.5). Таким чином суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно мали місце правовідносини, до яких можуть застосовуватись положення передбачені ст. 1046-1049 ЦК України. Так, відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 05.07.2017 р., час звернення до суду з даним позовом, еквівалентом 2000 доларів США за курсом НБУ є 52034,73 грн. (100 доларів США = 2601,7365 грн.) Таким чином, стягненню із відповідача на користь позивача за договором позики підлягають кошти в розмірі 52034,73 грн. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також суд,

Outcome: approved