Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 4100 грн., інфляційні збитки в сумі 371 грн. 63 коп., процентів за користування позикою (3 % річних ) в сумі 271 грн. 62 коп., проценти у розмірі облікової ставки НБУ за весь час користування коштами в сумі 585 грн. 95 коп., пославшись на те, що 25 червня 2012 року він позичив відповідачу 4100 грн. Відповідач зобов»язався повернути гроші 01 вересня 2012 року. Однак, у зазначений термін [PERSON] грошей не повернув, а тому він змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2012 року [PERSON] отримав у борг за договором позики від [PERSON] 4100 грн., обіцяв їх повернути 01.09.2012 року, одержання ним зазначеної суми підтверджується написаною розпискою від 25.06.2012 року (а.с.18). [PERSON] борг [PERSON] не повернув, таким чином він не виконав добровільно прийняті на себе зобов»язання за договором позики. Ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вимог ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов»язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ст. 530 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов»язання. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо боржник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, де боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зобов»язання [PERSON] повинен повернути 371 грн. 63 коп. - суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми в сумі 241 грн. 62 коп., проценти у розмірі облікової ставки НБУ за весь час користування коштами в сумі 585 грн. 95 коп. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved