Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва, в якій просить встановити факт його роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 01.08.1986 року по 15.08.1986 року, з 01.09.1986 року по 15.09.1986 року та з 01.12.1986 року по 15.12.1986 року. При цьому заявник вказує на те, що у зазначені періоди він був зайнятий на роботах, передбачених постановами ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР та ВЦРСПС від 05.06.1986 року № 665-195 та № 1497-878 від 29.12.1987 року, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі списком № 1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 09.03.1988 року та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162. Як зазначає [PERSON], відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія на пільгових умовах призначається особам, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року, незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року - не менше 5 календарних днів із зниженням пенсійного віку на 10 років. Тобто із всіх наданих ним довідок вбачається, що він працював в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС більше 5-ти робочих днів і має право на вихід на пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. Маючи право на отримання пенсії на пільгових умовах, він звернувся до УПФУ Деснянського району м.Києва з документами для призначення пенсії, але отримав відмову. [PERSON] не погоджується з відмовою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва в призначенні йому пенсії на пільгових умовах, посилаючись на те, що на даний час не має можливості отримати первинні документи, зокрема, довідку за формою № 122 через те, що підприємство, де він працював, передало свої документи іншому підприємству, в архівах якого документи відсутні, а саме підприємство в ЕДРПОУ не значиться. При цьому заявник вважає, що є інші документи, які підтверджують факт його роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження у 1986 році. Оскільки через відсутність необхідних документів йому відмовляють у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому він змушений звернутися до суду з вищевказаними вимогами. Під час розгляду справи в суді [PERSON] подав заяву про уточнення вимог, в якій просить встановити факт його роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в періоди: з 22.07.1986 року по 23.07.1986 року та з 24.07.1986 року по 10.08.1986 року (а.с.36-38). В судовому засіданні [PERSON] уточнені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва - Соколенко М.С. проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що заявник не надав достатніх доказів щодо своєї роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в періоди: з 22.07.1986 року по 23.07.1986 року та з 24.07.1986 року по 10.08.1986 року.. Заслухавши пояснення [PERSON], представника заінтересованої особи Соколенко М.С., допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Як встановлено судом та вбачається з трудової книжки [PERSON], наказом № 65-к від 01.07.1981 року заявник був прийнятий на роботу до Республіканського управління механізації шляхового будівництва Республіканського об»єднання «Укршляхбуд» на посаду водія, де працював до 1995 року( а.с. 11-19). Згідно копії посвідчення серія [NUMBER], виданого 14.05.1998 року Державною адміністрацією м.Києва на ім»я [PERSON], він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (а.с.6). Заявник стверджує, що працюючі у Республіканському управлінні механізації шляхового будівництва Республіканського об»єднання «Укршляхбуд» в період з 22.07.1986 року по 23.07.1986 року та з 24.07.1986 року по 10.08.1986 року він виконував свої трудові обов'язки безпосередньо в Чорнобильській зоні відчуження, що підтверджується посвідченнями про відрядження № 407 від 22.07.1986 року та № 412 від 24.07.1986 року. На теперішній час в зв»язку з відсутністю документів особового складу вищезазначеної організації, йому відмовляють у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд вважає, що ці доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Так, як вбачається із повідомлення Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) від 03.02.2014 року Республіканське об»єднання «Укршляхбуд» було утворене згідно з постановою Ради Міністрів РСР від 25.03.1976 р.№ 149 «Про схему управління шляховим господарством Української РСР», як середня ланка управління. Наказом Міністерства будівництва та експлуатації автомобільних доріг УРСР від 30.123.1987 року № 355 «О генеральной схеме управления дорожним хазяйством» Республіканське об»єднання «Укршляхбуд» було ліквідоване з 01.01.1988 року. Правонаступником його було визначено Державне виробниче об»єднання «Дормостобуд», яке в цьому ж році було ліквідоване без визначення правонаступників (а.с.49). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців станом на 14.05.2013 року запис щодо юридичної особи - Республіканське управління механізації шляхового будівництва Республіканського об»єднання «Укршляхбуд», - відсутня (а.с.23,39). Згідно повідомлень Дніпровської та Дарницької районних в місті Києві державних адміністрацій, а також Державного архіву міста Києва, документи Республіканського управління механізації шляхового будівництва Республіканського об»єднання «Укршляхбуд» до архівного відділу зазначених установ не надходили (а.с.40-42). В той же час відповідно до записів в трудовій книжці заявника він з 01.07.1981 року по 01.09.1993 року працював водієм в Республіканському управлінні механізації шляхового будівництва Республіканського об»єднання «Укршляхбуд». Згідно посвідчень про відрядження № 407 від 22.07.1986 року та № 412 від 24.07.1986 року [PERSON] був відряджений до м.Чорнобиль на період з 22.07.1986 року по 23.07.1986 року та з 24.07.1986 року по 10.08.1986 року, де працював на будівництві автошляху Зелений Мис-Чорнобиль (а.с.4,5). Як вбачається з копії посвідчення серія [NUMBER], виданого 14.05.1998 року Державною адміністрацією м.Києва на ім»я [PERSON], він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (а.с.6). З наданих заявником посвідчень про відрядження № 407 від 22.07.1986 року та № 412 від 24.07.1986 року вбачається, що працюючі у Республіканському управлінні механізації шляхового будівництва Республіканського об»єднання «Укршляхбуд» в період з 22.07.1986 року по 23.07.1986 року та з 24.07.1986 року по 10.08.1986 року [PERSON] виконував свої трудові обов'язки безпосередньо в Чорнобильській зоні відчуження (а.с.4,5). В судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт роботи заявника в Чорнобильській зоні відчуження у 1986 році у зазначені ним періоди. Покази вказаних свідків суд оцінює як достовірні, оскільки їх пояснення узгоджуються між собою та не суперечать іншим зібраним по справі доказам. Суд також враховує, що свідки у зазначені [PERSON] періоди працювали разом із заявником на одному підприємстві, що підтверджується записами в їх трудових книжках, посвідченнями про відрядження та іншими документами, які є в матеріалах справи та оглядались в судовому засіданні. Суд також враховує, що допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив, що у 1986 році був керівником управління, приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році та особисто підписував посвідчення про відрядження як [PERSON], так і іншим свідкам у справі, зокрема, [PERSON] (а.с.4,5,55). Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов»язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] доведено факт перебування у відрядженні у 1986 році у зоні відчуження м. Чорнобиль для виконання робіт, пов»язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в період з 22.07.1986 року по 23.07.1986 року та з 24.07.1986 року по 10.08.1986 року. У розумінні ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв»язку з чим має право на призначення пенсії відповідно до вказаного закону. Враховуючи викладені обставини, а також те, що встановлення факту роботи заявника у зоні відчуження у зазначені ним періоди мають для [PERSON] юридичне значення, оскільки від цього залежить час, з якого він може піти на пенсію, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved