Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його тим, що 12 лютого 2015 року він уклав шлюб з відповідачем, [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 12.02.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №53. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. За час проживання у шлюбі сторонами набуте за спільні кошти та зареєстроване за відповідачем майно: квартира 13, розташована за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Дудикіна, будинок 7-б, на підставі договору купівлі-продажу. Домовленості про добровільний поділ майна, набутого в період шлюбу, в позасудовому порядку сторони не досягли, шлюбний договір між сторонами не укладався. Тому просить суд, визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири 13, розташованої за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Дудикіна, будинок 7-б, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які були ним понесені у звязку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 1409,60 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у звязку із наступним. Судом встановлено, що [PERSON] уклав шлюб з відповідачем, [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 12.02.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №53. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу сторонами набуте за спільні кошти та зареєстроване за відповідачем майно: квартира 13, розташована за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Дудикіна, будинок 7-б, на підставі договору купівлі-продажу. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Статтею 60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.\~61\~СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163\~СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що відповідно до вимог ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених вимог. Беручи до уваги, що позивач не просить про поділ квартири в натурі, а також те, що жоден з подружжя згоди на отримання компенсації замість його частки не надав та не вніс відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду, суд вважає, що слід визначити ідеальні частки подружжя в спірному будинку без його реального поділу. Враховуючи, що право власності на квартиру 13, розташовану за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Дудикіна, будинок 7-б, отримано під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та відповідачем подано заяву про визнання позиву, суд має всі підстави для задоволення заявлених позовних вимог. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1409,60 гривень.

Outcome: approved