Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр» про стягнення заборгованості по компенсації за використання особистого легкового автомобіля в службових цілях, посилаючись на те, що він з 09 квітня 2001 року по 11 червня 2014 року перебував в трудових відносинах із ПАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр». В травні 2007 р. через органи Уманського соціального захисту, як інвалід, отримав автомобіль «Славута» за 30% її вартості з повним ручним керуванням. Між помічником головного бухгалтера ВАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр» [PERSON] та в.о. директора ВАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр» [PERSON], укладений договір №64 а/08 від 01 січня 2008 року про компенсацію зносу автомобіля при використанні в службових поїздках. Він автомобілем щоденно возив з с. Родниківка на роботу в ВАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр» бухгалтерів, здавав звіти в статистику, податкову інспекцію м. Умань та смт. Маньківка. Щоквартально складався акт здачі-прийняття робіт (надання компенсації витрат), який підписувався ним з одної сторони та з другої сторони був підпис в.о. директора ВАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр», закріплений печаткою. Вважає, що за п'ять років використання в службових поїздках, автомобіль потребує капітального ремонту. Оскільки він інвалід, з різким погіршанням опорно-рухового апарату, для нього автомобіль необхідний, а підприємство завжди відмовляло йому в компенсації грошовими коштами або продукцією підприємства по фізичному зносу автомобіля. Вважає, що заборгованість по компенсації за використання автомобіля складає 13951 грн. 50 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшив та вказав, що сума компенсації за використання автомобіля складає 14461 грн. 50 коп., яку він і просить стягнути з відповідача, крім того просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2000 грн., яка полягає в тому, він являється інвалідом 2 групи довічно, з втратою працездатності - 80% та змушений звертатися до суду за захистом своїх прав так як відповідач у добровільному порядку компенсацію за використання його автомобіля не відшкодував. Автомобіль за час експлуатації на підприємстві потребує капітального ремонту, самостійно він не в змозі його відремонтувати, а без автомобіля він не має можливості пересуватися, оскільки є інвалідом з різким погіршенням опорно-рухового апарату. Звернення до суду з позовом завдало йому як фізичних страждань так моральних. В судове засідання представник відповідача не з'явився, проте 22.09.2015 року арбітражним керуючим Пшеничним С.М. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди, а також роз'яснити позивачу про його право звертатися з даними вимогами позовної заяви до Господарського суду Черкаської області. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 125 КЗпП, працівники, які використовують свої інструменти для потреб підприємства,, установи, організації, мають право на одержання компенсації за їх зношування (амортизацію). Розмір і порядок виплати цієї компенсації, якщо вони не встановлені в централізованому порядку, визначаються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з працівником. Судом встановлено, що 01.01.2008 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр» було укладено договір компенсації № 64А/08 за використання відповідачем належного позивачу транспортного засобу ЗАЗ 110380-40 д/н [NUMBER] в господарській діяльності (а.с.5-6). Відповідно до п.4.4 цього договору ПАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр» зобов'язався вчасно проводити компенсацію експлуатаційних витрат на утримання автомобіля. Згідно з п.п. 5.1, 5.2 вартість компенсації по домовленості сторін встановлено в розмірі 900 грн. в квартал. Підставою для оплати [PERSON] компенсації експлуатаційних витрат на утримання автомобіля являється Акт, який підписується Сторонами не пізніше 5 робочих днів по закінченню звітного квартала. Використання позивачем особистого автомобіля в службових цілях підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання компенсації витрат) (а.с. 9-29). Позивач в судовому засіданні просив стягнути з відповідача компенсацію за використання його автомобіля в розмірі 14461,50 грн.. Суд вважає, що дана вимога позивача обґрунтована та підлягає до задоволення, оскільки підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою ПАТ «Старобабанівського гранітного кар'єру» від 01.04.2013 року, згідно якої станом на 01.04.2013 року заборгованість ПАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр» перед [PERSON] по компенсації за використання автомобіля складає 13951,50 грн. Крім того, позивачем в судовому засіданні надано Акт № 64_02/13 здачі - прийняття робіт (надання компенсації витрат) від 31.05.2013 року, згідно якого загальна вартість компенсації експлуатаційних витрат на утримання автомобіля за квітень, травень 2013 року складає 600 грн. Відповідно до п.п. 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що внаслідок невиплати компенсації за використання особистого автомобіля [PERSON], який тривалий час працював на посаді головного бухгалтера в ПАТ «Старобабанівський гранітний кар'єр» була заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, неможливістю вести звичний для нього спосіб життя. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд визначає розмір відшкодування заподіяної [PERSON] моральної шкоди в сумі 500 грн.

Outcome: partial