Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав два заповіти, одним з яких належне йому нерухоме майно заповів своєму внуку [PERSON] , а другим грошові заощадження сестрі [PERSON] . Вказуючи, що на час смерті спадкодавця він постійно з ним проживав, прийняв спадщину після його смерті, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У підготовчому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення, про що подала у засіданні відповідну письмову заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, подали, кожен зокрема, до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення, та просили справу розглядати за їхньої відсутності (а.с. 67, 68). Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11) і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 по селу Сушибаба за 2011-2015 роки Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області (а.с. 22). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 24). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовами «а1», «а2», загальною площею 118,5 кв. м, житловою площею 42,5 кв. м, хлів «Б1», господарська споруда «В1», вбиральня «Г», погріб «Д1», літня кухня «Е1» з прибудовою «е1», огорожа 1 (а.с. 18-20). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] 7 травня 2007 року склав заповіт, відповідно до якого належне йому майно, зокрема і спадковий будинок, заповів своєму внукові [PERSON] (а.с. 13). У зв`язку з тим, що в заповіті не зазначено адресу місця знаходження спадкового будинку рішенням Турійського районного суду від 29 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили, здійснено тлумачення зазначеного заповіту та встановлено, що [PERSON] заповів належний йому будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Позивач є внуком спадкодавця [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження позивача і батька позивача [PERSON] (а.с. 15), та постійно проживав із дідом на день його смерті (а.с. 12), у зв`язку з чим в контексті положень статті 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. 15 грудня 2017 року позивач подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 41 на звороті). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 7 травня 2007 року,\~не змінювався\~і є\~дійсним,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину на\~спадковий будинок\~після його\~смерті не\~видавалося,\~що підтверджується\~відповідними довідками\~зі Спадкових\~реєстрів (а.с.\~52-56). З огляду на вказане, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який у встановленому законом порядку та строки прийняв спадщину після смерті діда [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 31 серпня 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 17). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 209/2017 до майна померлого [PERSON] (а.с. 41-62), з яких також видно, що, окрім позивача, ніхто, в тому числі і відповідачі, із заявами про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріуса не звертався. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 384 грн 20 коп.; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 128 грн 7 коп. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України та

Outcome: approved