Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувсяя до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути з [PERSON]суму боргу у розмірі 767524,10 гривень, яка складається з 25 678.00 грн. ( 36% річних за час дії Договору) +195 753.20 грн.(36% річних після спливу дії Договору) + 195 753.20 грн. (штраф) + 73 567.72 грн. інфляційних витрат + 276 772 грн. 00 коп. (основна заборгованість). В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 07\~листопада 2015\~року відповідач\~звернувся до\~позивача з\~проханням позичити\~певну суму\~грошових коштів.\~Між сторонами\~було укладено\~письмову угоду\~-\~договір процентної\~позики №1\~,\~згідно якої\~позивач передав\~грошові кошти\~у розмірі\~289\~272\~грн.\~(двісті\~вісімдесят девять\~тисяч двісті\~сімдесят дві\~грн.)\~00\~коп.\~(п.п.2.1\~Договору).Згідно п.п.2.2\~Договору позичальник\~зобовязаний сплачувати\~проценти в\~розмірі 3%\~в місяць\~від суми\~позики (або\~її частини,\~з урахуванням\~п.п.2.3\~Договору).Строк повернення\~позики визначений\~п.п.4.1\~Договору та\~становить 90\~(девяносто)\~календарних днів\~з моменту\~надання суми\~позики,\~яким є\~момент підписання\~Договору (п.п.3.1.\~Договору).\~Тобто строк\~повернення позики\~сплинув 03\~лютого 2016\~року.\~При простроченні\~повернення позики\~(її\~частини)\~позичальник понад\~сплату процентів,\~встановлених п.п.2.2.\~Договору,\~додатково сплачує\~проценти в\~розмірі 36%\~річних від\~простроченої суми\~до моменту\~повернення позики.\~Відповідачем було\~повернуто позивачу\~12500\~(дванадцять\~тисяч пятсот)\~грн.\~00\~коп.\~із загальної\~суми позичених\~грошових коштів.Не зважаючи на те, що строк повернення боргу давно сплинув, відповідач до теперішнього часу повну суму позики не повернув, уникає зустрічей із позивачем, не відповідає на телефоні дзвінки. Таким чином досудове врегулювання спору не можливе, тому позивач звернувся до суду із захистом свої прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання не з'являлася, про час та місце судового засідання повідомлявся відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено письмову угоду - договір процентної позики №1 (надалі - Договір), згідно якої позивач передав грошові кошти у розмірі 289 272 грн. (двісті вісімдесят девять тисяч двісті сімдесят дві грн.) 00 коп. (п.п.2.1 Договору). Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа незалежно від сум. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За умовами даного договору Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі 289272,00 гривень, а Позичальник зобовязався, повернути їх Позикодавцю протягом 90 календарних днів, а також сплатити проценти в розмірі та порядку, встановлених договором. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1046 ЦК України визначає договір позики як реальний. Він не може вважатися укладеним, доки не відбулося передання позичальникові грошей або речей, визначених родовими ознаками, які передбачені договором позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Позивач, згідно даних зобовязальних правовідносин, належним чином виконав умови договору позики передав відповідачу зазначену суму - 289272,00 гривень, відповідачем було\~повернуто позивачу\~12500\~(дванадцять\~тисяч пятсот)\~грн.\~00\~коп.\~із загальної\~суми позичених\~грошових коштів. В судовому засіданні також встановлено, що термін повернення грошей за договором позики від 07.11.2015 року, посвідченого підписом відповідача, сплив 03.02. 2016 року, у звязку з чим позивач 20.02.2018 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з відповідним позовом. Не зважаючи на те, що строк повернення боргу давно сплинув, відповідач до теперішнього часу повну суму позики не повернув, уникає зустрічей із позивачем, не відповідає на телефоні дзвінки. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В контексті статі 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно розрахунку позовних вимог наданих позивачем із врахуванням 3% в місяць (річних), штрафних санкцій в розмірі 36% річних та процентів 36% річних після дати повернення боргу, інфляції, станом на 22.01.2018 року до стягнення сума складає 767524,10 гривень. Даний розрахунок перевірений судом та вважається правильним. Таким чином відповідач повинний сплатити 767524,10 гривень, з яких: 25 678.00 грн. ( 36% річних за час дії Договору) +195 753.20 грн.(36% річних після спливу дії Договору) + 195 753.20 грн. (штраф) + 73 567.72 грн. інфляційних витрат + 276 772 грн. 00 коп. (основна заборгованість). Згідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцемзнаходження, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 7676, 00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved