Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 09 серпня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, в якому у них народились двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу сторони проживали однією дружною сім`єю. Проте з часом їхні відносини почали змінюватись в гіршу сторону. Між ними часто виникали сварки з будь-якої причини. Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні цінності та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, у них різні погляди на життя. Позивач більше не може миритись з такою поведінкою та байдужим ставленням до нього та їхньої сім`ї зі сторони відповідачки. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин. На думку позивача, збереження сім`ї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування в шлюбі суперечить його інтересам. Він та відповідачка стали чужими одне одному і крім дітей, їх більше нічого не об`єднує. Підстави для збереження шлюбу відсутні. Із врахуванням наведеного просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, наполягав на розірванні шлюбу. Додатково пояснив, що не проживає з відповідачкою більше року, з дітьми спілкується. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, згідна на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 09.08.2009 року у Підгайчиківській сільській раді Самбірського району Львівської області (актовий запис №5). ( а.с. 3). У шлюбі в сторін народились двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9), які проживають з відповідачкою. У судовому засіданні встановлено, що намір сторін розірвати шлюб є остаточним, миритись вони не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи - судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода сторін на примирення відсутня, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка згідна розірвати шлюб. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved