Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що в період з 20.06.2012 року по 20.12.2016 року перебував у зареєстрованому шлюбу із відповідачем. Подружжя проживало в шлюбі у житловому будинку, що належав матері позивача, за адресою: Рівненський район, с.Тайкури, вул.Шевченка,72. Окрім сторін в будинку проживало та було зареєстровано дві окремі сімї, а саме: власник будинку [PERSON] та сестра позивача [PERSON] Під час проживання у шлюбі з відповідачем ними було придбано наступне майно: велосипед вартістю 2000 грн., духовка електрична вбудована вартістю 5220 грн., фотоапарат «Cаnon» вартістю 1300 грн., планшетний ПК «Леново» вартістю 3000 грн., міксер «Сатурн» вартістю 650 грн., ліжко дитяче з матрацом вартістю 3\~500 грн., праска електрична вартістю 534 грн., сушка для білизни вартістю 250 грн., ліжко двоспальне з матрацом вартістю 3\~500 грн., переноска (35 м.) вартістю 400 грн. та роутер вартістю 400 грн. [PERSON] вказує, що вищевказане майно відповідач 16.11.2016 року самовільно вивезла. Позивачем пропонувалось відповідачу розділити добровільно спільне майно, однак відповідач відмовилась. З урахуванням наведених обставин, положень ст.60,70 Сімейного кодексу України просить виділити йому із спільного майна духовку електричну вбудовану вартістю 5220 грн. та переноску (35 м.) вартістю 400 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та його представники адвокати [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги та дали пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] (прізвище особи після укладення шлюбу Іванюк) О.О. позовні вимоги не визнала та пояснила, що після укладення шлюбі із позивачем вони стали проживати у будинку, власником якого є його мати. У даному будинку вони провели ремонт, придбали меблі, побутову техніку. Після припинення спільного проживання вона повернулась до батьків, забравши з собою дитячі речі, особисті речі, духовку електричну вбудовану, фотокамеру «Cаnon», планшетний ПК «Леново», ліжко дитяче з матрацом та сушку для білизни. Інше майно, що було придбано в період шлюбу, залишилось у позивача, однак він свідомо замовчує цю обставину і не вказує у позовній заяві. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-ГЮ №077800 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.06.2012 року. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07.12.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Фактично шлюбні відносини було припинено 16.09.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Частина 2 статті 60 СК України передбачає, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При вирішенні питання щодо обсягу спільно нажитого майна подружжя, що підлягає поділу, суд приймає до уваги наступні обставини, що були встановлені в судовому засіданні. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що в період шлюбу з відповідачем ними було придбано: велосипед вартістю 2000 грн., духовка електрична вбудована вартістю 5220 грн. ( вказана сума обрахована позивачем з урахуванням ПДВ), фотоапарат «Cаnon» вартістю 1300 грн., планшетний ПК «Леново» вартістю 3000 грн., міксер «Сатурн» вартістю 650 грн., ліжко дитяче з матрацом вартістю 3\~500 грн., праска електрична вартістю 534 грн., сушка для вартістю 250 грн., ліжко двоспальне з матрацом вартістю 3\~500 грн., переноска (35 м.) вартістю 400 грн. та роутер вартістю 400 грн. [PERSON] вказує, що дане майно після припинення подружніх відносин, знаходиться у відповідача. Сторона позивача вказала, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи в межах заявлених особою позовних вимог, позивачем визначено саме вказаний обсяг спільного майна подружжя, відповідачем не заявлено зустрічного позову і не визначено інший склад спільного майна. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.6 ст.81 ЦПК України) Згідно положень ч.2 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Із долучених стороною позивача письмових доказів встановлено, що подружжям [PERSON] в період перебування у шлюбі було придбано: згідно видаткової накладної № ФМРФТ-0734-12015814 від 22.03.2016 року - вбудовану поверхню вартістю 2\~799,93 грн., вбудовану духовку вартістю 4\~349,93 грн., витяжку вартістю 1\~477 грн.; відповідно до чеку №6516 праску Panasonic вартістю 299 грн.; згідно чеку №14039 - фотокамеру «Cаnon» вартістю 1300 грн.; відповідно до чеку від 11.09.2016 року - планшетний ПК «Леново» вартістю 3000 грн. Свідок [PERSON] дала показання про те, що кілька років тому вона придбала для своєї дочки спортивний велосипед, згодом, коли донька подорослішала, вона віддала даний велосипед брату відповідачки, а він в свою чергу віддав його для сина [PERSON]. Будь-яких грошових коштів від [PERSON] за велосипед вона не отримувала і на даний час просить цей велосипед їй повернути, так як їм буде користуватись син її невістки. Свідок [PERSON] дала показання про те, що у січні-лютому 2017 року подарувала позивачеві 3000 грн., щоб вона розрахувалась із знайомим, який надав у позику грошові кошти для придбання планшету. Свідок [PERSON] суду показала, що 16.11.2016 року близько 11 годину до будинку, в якому проживає [PERSON], підїхав білий мікроавтобус, з якого вийшли колишня дружина позивача [PERSON], її батьки, а також двоє незнайомих їй чоловіків. Дані стан особи стали виносити із будинку речі та складати їх до транспортного засобу. Свідок вказала, що було забрано скутер, велосипед, генератор, мікрохвильову піч, матрац та розібране ліжко, а також пакети, сумки, одяг. Свідок [PERSON] суду пояснив, що був свідком, як відповідач разом із своєю родиною забрала з будинку позивача ліжко з матрацом, духовку, спортивний велосипед, а також виносили і інші речі, однак які саме він не бачив. Відповідач [PERSON] у своїх поясненнях вказала, що в період шлюбу ними було придбано і інше майно, зокрема, телевізор, меблі у кухню та спальну кімнату, кухонне приладдя, і дане майно після припинення шлюбних відносин залишилось у [PERSON], а тому вказувала, що з урахуванням даного майна, суд має відмовити у задоволенні позову. Судому було розяснено відповідачу про необхідність відповідно до положень ст.81 ЦПК України надати докази на підтвердження обставин, на які вона покликається як на підставу заперечень, як і право особи на предявлення зустрічного позову, проте [PERSON] доказів щодо іншого обсягу спільного майна, ніж того, що зазначено у заяві не подала. Відповідач [PERSON] заперечуючи щодо задоволення позовних вимог вказала, що після припинення подружніх відносин із позивачем дійсно забрала частину спільного майна, а саме: духовку електричну вбудовану, фотокамеру «Cаnon», планшетний ПК «Леново», ліжко дитяче з матрацом, сушку для білизни. Інші майно: міксер «Сатурн», праска електрична, ліжко двоспальне з матрацом та роутер залишились у позивача. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач [PERSON] не надав суду будь-яких доказів, які б вказували, що міксер «Сатурн», праска електрична та роутер знаходяться у відповідача, дані обставини не підтвердили також і свідки, що були допитані в судовому засіданні, а тому суд не включає дане майно до складу майна подружжя, що підлягає поділу. Суд також вважає, що не підлягає включенню до складу майна, що підлягає поділу між колишнім подружжям також і спортивний велосипед з огляду на наступне. Із пояснень свідка [PERSON] встановлено, що вона є власником спортивного велосипеду, який передала у користування спочатку брату відповідач, а останній передав його [PERSON] Позивач [PERSON] у своїх поясненнях вказав, що, на його думку, відповідач сплатила за них грошові кошти в сумі 2\~000 грн., хоча особисто у його присутності таких коштів свідку чи брату відповідача не передавалось. Вказану обставину заперечила як відповідач, так і свідок, зазначивши, що будь-яких коштів за велосипед вона не отримувала. З урахування вказаного, суд приходить до висновку, що спортивний велосипед не є спільним майном колишнього подружжя [PERSON]. Відповідач [PERSON] заперечила щодо включення до складу майна подружжя, що підлягає поділу планшетний ПК «Леново», обґрунтовуючи свою позицію тим, що грошові кошти на придбання планшету було взято у позику в період перебування у шлюбі, однак повернула вона їх позикодавцеві уже після розірвання шлюбу, при цьому ці грошові кошти їй подарувала [PERSON], що підтвердила у судовому засіданні також і свідок [PERSON] Позивач [PERSON] суду пояснив, що у період перебування у шлюбі він позичив грошові кошти у свого знайомого для придбання даного планшету. Після його купівлі він відклав три тисячі гривень із своєї заробітної плати для того, щоб позику повернути, про що поставив до відома відповідача, проте вона використала дані кошти на власні потреби. Відповідач не заперечила, що 2 000 грн. були нею використано для придбання продуктів харчування, товарів для дитини. З урахуванням наведеного, суд вважає, що планшетний ПК «Леново» є спільним майном подружжя, а тому має бути врахований при його поділі. Відповідно до положень ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З урахуванням обставин, що було встановлено в судовому засіданні, суд вважає, що позивачу підлягає виділенню із спільного майна подружжя: духовка електрична вбудована вартістю 5\~220 грн. та переноска вартістю 400 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 640 грн. (квитанція від 03.08.2017 року).

Outcome: approved