Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Свалявської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Посилається на те, що його покійний батько [PERSON] отримав дозвіл на будівництво житлового будинку в м.Свалява, вул. Князя Лаборця, 34а. Батько позивача помер 23.01.2017 року і на момент смерті [PERSON] залишився єдиним спадкоємцем до майна померлого. Майно позивач оформити у нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів, а тому просить винести рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок -літера А, сарай-літера Б, навіс-літера В, вбаральня- літера Г та огорожу у м.Свалява вул. Князя Лаборця, 34/а Свалявського району. В судовому засіданні адвокат позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Свалявської міської ради в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву в якій просить розглянути справу без участі їхнього представника за наявними в матеріалах справи документами (а.с. 27). Заслухавши пояснення адвоката позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно виписки з рішення № 204 виконкому Свалявської міської ради депутатів трудящих від 08 серпня 1972 року та договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва на праві особистої власності з числом кімнат від одної до пяти включно від 1972 року [PERSON] надано земельну ділянку за адресою: м.Свалява, вул. Свердлова, 34 на праві безстрокового користування площею пятсот кв.м. (а.с.41-42, 43). Відповідно до рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради народних депутатів Закарпатської області №67 від 24.03.1988 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення виконавчого креслення на житловий будинок по вул. Свердлова, 34а і погодити його у встановленому порядку (а.с.44). 20 квітня 1988 року житловий будинок за адресою: м.Свалява, вул. Свердлова, 34А був прийнятий в експлуатацію (а.с.45-46). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФМ № 323563, актовий запис № 7 від 28 січня 1983 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.Після розірвання шлюбу присвоєно прізвище їй [PERSON](а.с.19). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 220626, актовий запис №25 від 27 січня 2017 року [PERSON] помер 23 січня 2017 року(а.с.16). На момент смерті єдиним спадкоємцем до майна покійного залишився син померлого [PERSON], [INFO] (а.с.15). Відповідно до довідки Виробничого управління комунального господарства № 1211 від 27.07.2017 року на момент смерті [PERSON] була зареєстрована одна особа: [PERSON] (а.с.20). Технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок за адресою м.Свалява, вул. Князя Лаборця, 34 а, Закарпатської області виданий на імя [PERSON] (а.с.5-9). Згідно листа №1118/01-16 від 23 жовтня 2017 року завідуючої Свалявської держнотконтори [PERSON] Свалявська державна нотаріальна контора повідомляє, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх праві свідоцтва про право на спадщину) № 49567791 від 23.10.2017 року є заведена спадкова справа № 146/2017 після смерті [PERSON], який помер 23 січня 2017 року, по заяві про прийняття спадщини, спадкоємцем, [PERSON], [INFO], мешканець с.М.Мартинка, 90, Свалявського району Закарпатської області. П.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачено, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі наведеного , суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем до майна померлого [PERSON], інших спадкоємців немає, він у встановлений строк подав заяву про прийняття спадщини, а тому є підстави визнати за ним право власності на майно.

Outcome: approved