Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» (надалі «Відповідач», «Банк») та просить визнати недійсним кредитний договір №014/0385/82/0112659, що укладений 03.12.2012 року між ним та відповідачем. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 03.12.2012 року між ним та відповідачем укладено зазначений вище кредитний договір відповідно до умов якого він отримав кредит у загальному розмірі 35176,99 грн. строком на 72 місяці зі сплатою 35,3 % річних за користування кредитом. На думку позивача при укладанні вказаного кредитного договору порушені його права споживача, так як працівники банку не ознайомили його ні в усній, ні в письмовій формі з умовами кредитування, не надали інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем також порушено вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та включено до договору умови, що є несправедливими, зокрема, щодо сплати комісії за надання інформації по кредиту, договір не містить відповідальності Банку та передбачає зміну його умов у односторонньому порядку. Позивач також вказує, що відповідачем при отриманні кредиту йому були навязані послуги зі страхування життя як обовязкова умова для отримання кредиту , в той час як таке страхування є добровільним. Відповідач не мав права включати такі послуги до кредитного договору, тому такі положення є несправедливими. Крім того, спірний договір містить положення, що не відповідають вимогам Закону України «Про захист персональних даних» в частині надання Банку безвідкличної згоди на обробку його персональних даних. Сторони та їх представники в судове засідання не зявилися. Від представника позивача надійшла заява з проханням провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника, згоду на ухвалення судом заочного рішення. Від відповідача та третьої особи без самостійних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» надійшли письмові заперечення на позов та заяви про розгляд справи за відсутності їх представників. За таких обставин відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представників сторін та третіх осіб. Дослідивши матеріали справи та оцінивши отримані докази , суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.12.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем укладено кредитний договір №014/0385/82/0112659. Згідно з п 1.1. кредитного договору Кредитор зобов'язується надати Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов'язується використати Кредит за цільовим призначень повернути Кредитору основну суму Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом, а також виконати інші обов'язки, визначені цим Договором. Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору сума кредиту становить 35176, 99 грн. , з них: на споживчі цілі - 15102,41 грн; на погашення заборгованості Позичальника перед Кредитором у розмірі 16697,59 грн. за кредитним договором № 014/0385/82/0064077 22.02.2012, укладений між сторонами. Згідно з п.1.1.4. Кредитного договору та Графіка погашення кредиту здійснюється в розмірі 1181,27 грн. 03 числа кожного календарного місяця відповідно до Графіку погашення заборгованості, що є Додатком №1. Поряд з цим відповідно до п. 1.1.5. та 1.1.6. Кредитного договору строк кредиту становить відповідно 72 місяці та дата основного погашення Кредиту визначена 03.12.2018 року. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6\~ст. 203 цього Кодексу. За положеннями\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Твердження позивача, що перед укладенням договору банком не надавалася інформація про умови кредитування, передбачена ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. За змістом п. 6.1.8 Кредитного договору позичальник засвідчує та гарантує, що: він отримав всю інформацію в обсязі та порядку, що передбачені частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник засвідчує, що зазначена інформація є доступною в місцях обслуговування клієнтів Кредитора та/або на веб-сторінці Кредитора в мережі Інтернет, а також є повною та достатньою для правильного розуміння суті фінансових послуг, що надаються кредитором. Зазначені положення договору не суперечать положенням частини другої\~статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку. Зазначені положення кредитного договору, з урахуванням положень частини другої\~статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» суд оцінює як достатній доказ належного виконання відповідачем вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки підписуючи кредитний договір позивач підтвердив, що він ознайомлений з його умовами та цілком погоджується із ними. Суд вважає, що якщо позивач не ознайомився з умовами договору до його підписання, це не може бути підставою для визнання договору недійсним, а твердження позивача, що працівники відповідача не надали йому можливості ознайомитись з текстом договору не підтверджені належними доказами. Не є обґрунтованими твердження позивача про неможливість прочитання ним тексту договору внаслідок його друкування дрібним шрифтом. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону, разом з тим, з копії кредитного договору вбачається, що розпис сукупної вартості кредиту (додаток №2) виконано текстом, розмір якого є однаковим з розміром тексту основного договору. Крім того, суд вважає, що уклавши кредитний договір та приступивши до його виконання, сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх внутрішній волі та спрямований на реальне настання наслідків, що були ним обумовлені. При цьому, відповідно до\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Цього зроблено не було, споживач кредитний договір підписав, отримав кредитні кошти, розпорядився ними на власний розсуд, а отже, визнавав у повному обсязі умови договору та погоджувався з ними. Щодо ствердження позивачем про наявність порушення зі сторони відповідача положень п. 2 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно включення до спірного договору положень про страхування життя, то суд вважає доводи позивача в цій частині також необґрунтованими. Згідно з пунктом 2 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими\~споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача. Згідно з ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг. Зі змісту п. 1.1.1 договору, а також згідно додатку №2 до договору про надання споживчого кредиту вбачається, що витрати на страхування прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача, а тому такі дії відповідача не є порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», крім того, позивачем не доведено, що страховик є спорідненою чи пов'язаною особою банку. Згідно з п. 11.4 кредитного договору за надання Кредитором довідок щодо Кредиту за запитом Позичальника останній сплачує комісії в розмірах, визначених у додатку №2 до договору. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно з\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Суд враховує, що сплата комісії за змістом п. 11.4 кредитного договору встановлюється лише у разі звернення позичальника, тобто є супутньою послугою, її вартість чітко встановлена у додатку №2 до кредитного договору, вказана послуга здійснюється Банком на користь позичальника, а тому такі положення договору не суперечать вимогам закону, крім того, вказані положення не можна оцінити як такі, що передбачають зміни в будь-яких витратах за договором, а тому відсутні підстави для визнання їх несправедливими. Згідно з ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно з положеннями пунктів 5, 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», субєкт персональних даних має право: предявляти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних;відкликати згоду на обробку персональних даних. Згідно з п. 9.3 Кредитного договору Позичальник надає Кредитору безвідкличну та безумовну згоду на розкриття інформації, яка становить банківську та/або комерційну таємницю, стосовно розміру щомісячного платежу та порядку виконання зобовязань за цим договором особам, які звернулися до інформаційного центру банку або відділення банку та повідомили ідентифікаційні дані клієнта. Суд звертає увагу, що зазначені положення договору не стосуються обробки персональних даних позивача, оскільки в пункті 9.3 Кредитного договору йдеться про розкриття іншої інформації, а саме інформації, що становить банківську таємницю, порядок розкриття не регулюється Законом України «Про захист персональних даних», а тому порушення вимог цього закону відсутні. Таким чином, судом не встановлено жодних підстав для визнання кредитного договору недійсним і у задоволенні позову суд відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору не стягуються з відповідача так як у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed