Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради про зміну правовідносин, покликаючись на те, що рішенням Херсонської міської ради від 30.10.2002 №145 позивачу передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0419 га за адресою: [ADDRESS] об'єднавши її в єдину із земельною ділянкою раніше переданою у приватну власність за рішенням відповідача, котра розташована за адресою: [ADDRESS]. Водночас, рішенням Дніпровського районного суду від 19.01.2015 по справі №666/7930/14-ц за позовом заступника прокурора міста до Херсонської міської ради, [PERSON] встановлено, що в супереч діючого законодавства, відповідачу [PERSON] рішенням відповідача №145 від 30.10.2002 повторно безоплатно було передано у власність земельну ділянку площею 0,0419 га, що свідчить про те, що наведене рішення Херсонської міської ради щодо передачі [PERSON] у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, є незаконним. Проте, у позові заступнику прокурора міста відмовлено за строками позовної давності. Водночас, позивач заявляє про порушення своїх прав відповідачем обставинами, котрі встановлені судовим рішенням від 19.01.2015 по справі №666/7930/14-ц, оскільки залишення рішення Херсонської міської ради від 30.10.2002 №145 без змін й тим самим подовження факту перебування у власності позивача спірної земельної ділянки на безоплатній основі, продовжує порушення ним та відповідачем чинного законодавства, що може призвести до позову пред'явленого третіми особами до позивача і це перешкоджає останньому у вільному сприйнятті земельної ділянки площею 0,0419 га як особистої приватної власності тощо. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 30.01.2001 згідно договору купівлі-продажу [PERSON] придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з господарчими та побутовими будівлями і спорудами розташованими на земельній ділянці розміром 585, 0 м.кв. Наведена земельна ділянка рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 24.12.2001 №515 передана позивачу у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Також 13.06.2002 [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 582, 0 кв.м. (складом: один житловий будинок за літ. «А», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», туалет літ. «Г», калитка №1, водопровід №2). У зв'язку із придбанням наведеної земельної ділянки, що є суміжною із ділянкою по [ADDRESS], [PERSON] заявою від 05.07.2002 просив відповідача об'єднати дві земельні ділянки за адресами: [ADDRESS], [ADDRESS] в єдиний й оформити єдину ділянку у приватну власність. Спосіб за яким оформити у власність спірну земельну ділянку за адресою вул. Ливарна 111 позивач не наводив. Розглянувши вищевказану заяву позивача, відповідачем рішенням №145 від 30.10.2002, передано у приватну власність позивачу земельну ділянку площею 419 кв.м. за адресою: [ADDRESS] об'єднавши її в єдину із земельною ділянкою розташованою за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибні ділянки). Згідно до рішення відповідача від 30.10.2002 №145 [PERSON] отримано державний акт на право власності на земельну ділянку Поряд з цим, рішенням Дніпровського районного суду від 19.01.2015 по справі №666/7930/14-ц за позовом заступника прокурора міста до Херсонської міської ради, [PERSON] залишеного без задоволення за посиланнями на строки позовної давності, встановлено, що в супереч діючого законодавства, відповідачу [PERSON] повторно безоплатно було передано у власність земельну ділянку площею 0,0419 га, що свідчить про те, що рішення Херсонської міської ради за №145 від 30.10.2002 щодо передачі [PERSON] у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд за адресою [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,0419 га, є незаконним. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16.02.2015 у справі №22-ц/791/671/15 апеляційну скаргу прокурора Херсонської області відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. При цьому, у цій ухвалі наголошено на тому, що врахуванню підлягає рішення Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України від 20 жовтня 2011 року, котрою встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначивши, що при вирішенні питання щодо процедури скасування ухвали органу владних повноважень не було передбачено достатніх гарантій недопущення зловживання суб'єктом владних повноважень. Міжнародною судовою установою встановлено порушення національним суб'єктом владних повноважень прав заявника припиненням помилково наданого йому права на землю; встановлено відсутність строку, протягом якого відповідні рішення можуть бути скасовані, а також те, що ставлення суб'єктів владних повноважень до ситуації заявника було непослідовним, нескоординованим, а це створило тривалий стан невизначеності щодо прав заявника на земельну ділянку. Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про припинення загального інтересу, зокрема якщо справа вливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб. В свою чергу, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту, серед яких за змістом статті 16 Цивільного кодексу України: зміна правовідношення. Постановою Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції, суд за наявності підстав для задоволення позову, серед іншого надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. За змістом ст. 12 Земельного кодексу України в редакції чинній з 25.10.2001 по 26.04.2003 до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із ст. 40 Земельного кодексу України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. При цьому, серед підстав за якими громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, ст. 81 Земельного кодексу України встановлює придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Ідентичні положення встановлені ст. 116 Земельного кодексу України, котра передбачає, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Одночасно з цим, стаття 127 Земельного кодексу України визначає як один із способів набуття прав на землю громадянам - відчуження земель територіальної громади шляхом продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності. За змістом названої ст. 127 цього Кодексу продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон, конкурс), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок. За ст. 128 Земельного кодексу України продаж громадянам земельних ділянок державної та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень за вартістю визначеною на підставі її грошової та експертної оцінки, яка проводиться за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, із листа управління Держземагенства у м. Херсоні Херсонської області від 30.10.2014 №01-11-261 слідує, що на час прийняття відповідачем рішення про відчуження спірної земельної ділянки позивачу, згідно технічної документації про нормативну грошову оцінку земель м. Херсона, розробленої в 1999 році Дочірнім науково-виробничим підприємством «Херсон-ГІС», грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (111) становить 117, 45 грн. Таким чином, як вбачається із рішення відповідача від 30.10.2002 №145, прийняттям останнього Херсонською міською радою, як власником, визначено склад правовідносин у частині способу набуття прав на землю [PERSON], а саме: відчуження земельної ділянки комунальної форми власності на користь позивача на безоплатній основі. Проте, із урахуванням судового рішення від 19.01.2015 по справі №666/7930/14-ц, ухвали апеляційного суду Херсонської області від 16.02.2015 по справі №22-ц/791/671/15, Херсонська міська рада вірно визначивши позивачеві спосіб набуття ним права на землю у вигляді відчуження, одночасно з цим допустила порушення чинного законодавства встановлюючи безоплатну основу такого набуття (складу правовідносин), замість оплатної. Водночас, оскільки позивач заперечує проти зміни чи припинення права власності набутого ним на підставі рішення відповідача від 30.10.2002 №145, котрим визначено спосіб набуття прав на спірну земельну ділянку - відчуження, але також і заперечує проти встановленої відповідачем підстави для такого відчуження - безоплатна передача, враховуючи ту обставину, що сам відповідач позбавлений права на відповідну зміну спірного рішення оскільки останнє є актом одноразового застосування, суд приходить до висновку, що згідно до поданої позивачем заяви від 05.07.2002 та існуючого волевиявлення відповідача є можливість визнати за [PERSON] існуюче у нього право на земельну ділянку із застосуванням способу відчуження спірної земельної ділянки, котрий відповідає вимогам Земельного кодексу України, а саме: продаж. Відтак, з огляду на досліджене, суд приходить до висновку про те, що усунення виниклих порушень прав [PERSON], що мають місце через допущенне відповідачем недотримання положень чинного законодавства, вбачається шляхом внесення змін до складу правовідносин, а саме: зміну підстав відчуження [PERSON] спірної земельної ділянки з безоплатної на оплатну основу зі сплатою позивачем її вартості у розмірі визначеному згідно до нормативної грошової оцінки земель м. Херсона, розробленої в 1999 році Дочірнім науково-виробничим підприємством «Херсон-ГІС» у сумі сорок дев'ять тисяч вісті одинадцять грн. 55 коп. Із урахуванням викладеного,

Outcome: approved