Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 21.05.2013 року уклала з відповідачем договір доручення на представлення інтересів [PERSON], як сторони відповідача в судових засіданнях по цивільній справі № 1519/21363/2012 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих ДТП, про що оформлена відповідна довіреність. Оскільки на думку позивача, відповідач не виконала умови договору доручення, не здійснила оплату послуг позивача по представленню інтересів відповідача в судових засіданнях, вона вимушена звернутись з цим позовом до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь 2858,34 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 3500,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, та судові витрати. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 21.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено усний договір доручення на представлення інтересів [PERSON], як сторони відповідача в судових засіданнях по цивільній справі № 1519/21363/2012 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих ДТП, про що [PERSON] на імя [PERSON] видані відповідні довіреності від 21.05.2013 року та 24.05.2014 року. Відповідно ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. В викладених в довіреностях від 21.05.2013 року та 24.05.2014 року умовах представництва між [PERSON] та [PERSON], відсутні положення, щодо взяття відповідачем на себе зобовязань по оплаті послуг з представництва, а також розмір, порядок та строки оплати цих послуг. Відповідно ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодних доказів які б підтверджували обставини якими вона обґрунтовує позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed