Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, у якому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка належала [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23 січня 2004 року., яка померла [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого усе належне їй майно заповіла [PERSON] Після смерті [INFO] [PERSON], відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку, яка розташована на території Привільненської сільської ради, та право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23 січня 2004 року. З метою реалізації своїх спадкових [PERSON] звернувся до нотаріуса, проте оскільки у нього був відсутній оригінал правовстановлюючого документу, йому було рекомендовано звернутись до суду. У підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з'явились. Від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, у якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,00 га, яка розміщена на території Привільненської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, якій присвоєно кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23 січня 2004р. 19 березня 2014р. [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Привільненської сільської ради Сазановою О.М. за №12. Згідно вказаного заповіту, [PERSON] зробила наступне розпорядження: усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] [INFO]. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області 24 липня 2015 року, серії [NUMBER]. З метою реалізації своїх спадкових прав, [PERSON] почав збір документів необхідних для оформлення спадщини, однак у зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту, йому було рекомендовано звернутись до суду. Враховуючи те, що відсутність оригіналу державного акту на землю є перешкодою в отриманні свідоцтва на спадщину, отримати дублікат такого документу, у зв'язку зі зміною законодавства неможливо, тому [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ч. 1 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка є об'єктом цивільних прав з моменту формування, яке полягає у визначенні її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Беручи до уваги наведені положення закону та те, що отримання нового правовстановлюючого документу на землю замість втраченого в позасудовому порядку є неможливим, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте.

Outcome: approved