Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 5 вересня 2009 року він уклав шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2013 року. У період шлюбу, а саме [INFO] , у них (сторін) народилася дочка [PERSON] . Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2012 року з нього (позивача) стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. До липня 2018 року він (позивач) сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] шляхом їх відрахування з заробітної плати за попереднім місцем роботи. З липня 2018 року він (позивач) працює на посаді начальника зміни відділу складських операцій у ДП «ФМ Ложістік Дніпро». За певний час у нього (позивача) виникла заборгованість по сплаті аліментів. На даний час він (позивач) вчасно сплачує заборгованість по сплаті аліментів та безпосередньо аліменти шляхом здійснення їх відрахувань із заробітної плати за місцем роботи. Щомісячний розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] з урахуванням розміру його (позивача) заробітної плати та після здійснення відрахувань з неї складає близько 5 000 грн. Він (позивач) ніколи не заперечував та не заперечує проти додаткових витрат на дочку [PERSON] . 14 червня 2013 року він (позивач) уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] в них народилася дочка [PERSON] , а [INFO] - дочка [PERSON] . У зв`язку із другим одруженням та народженням двох дітей його (позивача) витрати значно збільшилися. На даний час йому (позивачу), крім іншого, потрібно утримувати нову родину та будинок, в якому вони проживають, сплачувати комунальні платежі та інші послуги. Його (позивача) теперішня дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн. У встановленому ст. 49 ЦПК України порядку [PERSON] зменшив розмір позовних вимог, просив суд: - зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2012 року з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання відповідач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вважає позов необґрунтованим та таким, що не підтверджений належними і допустимими доказами. Позивачем не надано доказів, що наявність двох дітей від іншого шлюбу погіршило його матеріальних стан, він має достатній рівень матеріального забезпечення для сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини доходу [PERSON] , але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 6 грудня 2012 року, що підтверджується копією відповідного судового рішення (а.с. 8). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України, ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що після ухвалення 24 грудня 2012 року Носівським районним судом Чернігівської області рішення про стягнення з позивача аліментів сталася зміна сімейного стану позивача, а саме 14 червня 2013 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , [INFO] та [INFO] у них народилися відповідно дочки [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9; 11-12). Ураховуючи зміни сімейного стану, які відбулися у позивача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] , суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Доводи відповідача про те, що у позивача відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved