Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» м. Київ про захист прав споживача за невиконання умов договору про надання послуг , стягнення неповернутих коштів за договором на туристичне обслуговування та моральної шкоди. Правовим обґрунтуванням своїх вимог позивач вказав Закон України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про туризм». Свої доводи позивач обґрунтовує тим , що 02.01.2015 року він придбав авіаквиток у ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» за маршрутом авіаперевезення :Київ Франкфурт Малабо - Франкфурт-Київ. Вартість вказаного авіаперевезення складає 35 652,0 грн., авіа переліт був запланований на 01.02.2016 року, тривалість поїздки з 01.02.2016 року по 02.06.2016 року, що не перевищує одного календарного року, а відповідно до Закону України «Про туризм» він вважається туристом. Проте , у звязку з отриманням травми, що спричинило розлад здоровя, він був вимушений 22.01.2016 року лягти на стаціонарне лікування до КНП «Перша Черкаська міська лікарня» Черкаської міської ради в хірургічне відділення з діагнозом гострий тромбофлебіт правої гомілки. Розуміючи небезпеку для свого здоровя при авіа перельоті, а також негативні наслідки для себе, які можуть настати, 25 січня 2016 року він звернувся із письмовою заявою до Генерального директора ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень»Кий Авіа», в якій просив розглянути можливість повернути грошові кошти в розмірі 35 652,0 грн. за невикористаний авіаквиток 2209758956792 по маршруту Київ-Франкфурт-Малабо-Франкфурт-Київ у звязку із захворюванням і забороною авіа перельоту за медичними показниками. На вказаному листі представником відповідача було поставлено відмітку про отримання його заяви, проте, станом на час звернення з даним позовом до суду , письмової відповіді він не отримав. Відповідач ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» згідно до витягу з ЄДРПОУ, надає посередницькі послуги у туристичній сфері,що надають послуги з авіаперевезень. Вважає, що між ним та відповідачем було укладено договір про надання туристичних послуг. Відповідно до ч.10 ст.20 Закону України «Про туризм» , турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору ( тур агенту ) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, повязаних із відмовою. Згідно ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт ( надання послуг ) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт ( понад сімдесят відсотків загального обсягу ) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Відповідно до ст.20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона ( туроператор, який укладає договір безпосередньо або через тур агента ) зобовязується надати за замовленням іншій стороні ( туристу ) комплекс туристичних послуг ( туристичний продукт ) , а турист зобовязується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, в тому числі вартість туристичного обслуговування, порядок оплати та форма розрахунку. Кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі у визначених випадках може вимагати змін до цього договору або його розірвання у звязку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладання договору. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору ( тур агенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, повязаних із відмовою. Положеннями ст.30 Закону України «Про туризм» гарантовано, що порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і субєктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із частинами 1 та 2 ст.32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобовязань туроператор, тур агент, інші субєкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, тур агента чи іншого субєкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Частиною 1 ст.652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Положеннями ст.1212 ЦК України гарантовано, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно ) , зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином , його право на розірвання договору в односторонньому порядку передбачено вищевказаними законами. Про зміну істотних умов договору він повідомив відповідача завчасно, тобто, за тиждень до дня його подорожі, проте , відповідач ніяким чином не відреагував на його звернення, чим і не виконав належним чином свої договірні зобовязання за договором на туристичне обслуговування від 02.01.2016 року. У звязку із вчиненням відповідачем протиправних дій, невиконання ним своїх зобовязань та безпідставного систематичного порушення прав позивача, йому завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню у відповідності до ст.ст.23,216 ЦК України та полягає у спричиненні йому тяжкого психологічного шоку в результаті відсутності реагування на його звернення, втрати значної суми грошових коштів, у переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень відповідача. Поновлення його прав вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Просив суд стягнути з ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» на його користь неповернуті кошти за договором на туристичне обслуговування від 02.01.2016 року в сумі 35 652,0 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,0 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» [PERSON] позовні вимоги не визнала, надавши письмові заперечення на позов. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON], виходячи з наступних підстав. За обставинами справи , встановлено, що позивач [PERSON] придбав у офісі Черкаської філії ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» (м. Черкаси , вул..О.Дашковича, 30 ) авіаквиток ЕТКТ 2209758956792 сполученням Київ-Франкфурт-Малабо-Франкфурт-Київ загальною вартістю 35 652,0 гривень. Відповідно до ч.1 ст.908 ЦК України перевезення пасажирів здійснюється за договором перевезення. Відповідно до ч.2 вказаної статті ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами ( статутами ), іншими нормативно правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами ( статутами ), іншими нормативно правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.60 Повітряного Кодексу України повітряні перевезення виконуються на підставі договору. Кожний договір повітряного перевезення та його умови посвідчується документом на перевезення, який видається авіаційним підприємством або уповноваженими ним організаціями чи особами ( агентами ) . Документом на перевезення є квиток при перевезенні пасажира. Пасажирський квиток та багажна квитанція являються підтвердженням укладення договору перевезення та відображають умови перевезення пасажира і багажу , що визначено п.п. 1,2 Глави 1 Розділу 1V Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 30.11.2012 року №735. ( надалі скорочено - Правила ). Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом і зобовязує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, повязані з перевезенням згідно з умовами договору перевезення . Частиною 16 ст.100 Повітряного кодексу України визначено , що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника та надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажира в порядку, встановленому цим кодексом, авіаційними правилами та міжнародними договорами України. Авіаперевізником згідно придбаного позивачем [PERSON] авіаквитка на рейс Київ Франкфурт Малабо Франкфурт - Київ являється авіакомпанія «Lufthansa». Субєктом, що надає агентські послуги з продажу повітряних перевезень є юридична особа, яка здійснює діяльність з продажу повітряних перевезень за дорученням авіаперевізника або генерального агента на підставі договору ( п.8 ст. 98 Повітряного Кодексу України ). Відповідно до письмових заперечень відповідача, ПАТ «Кий Авіа» має Сертифікат на право продажу авіаційних перевезень АА № 009721 від 23.06.2015 року, виданого Міністерством транспорту та звязку України та має повноваження на здійснення продажу авіаційних пасажирських перевезень на території України через офіси в різних регіонах країни. Главою 8 розділу 1V визначено строки і умови предявлення квитків з метою повернення сплачених сум. Відповідно до вказаної глави 8 розділу 1V квиток може бути предявлений перевізнику для повернення сплачених сум за частково або повністю не використане перевезення, якщо таке повернення дозволяється правилами застосування тарифів: до початку перевезення або протягом усього строку чинності квитка для перевезення, або протягом 30 днів після закінчення строку чинності квитка для перевезення. Повернення сум за невикористаний квиток проводиться із дотриманням вимог правил застосування тарифів, встановлених перевізником. За даних конкретних обставин , встановлено , що перевізник авіакомпанія «Lufthansa» відмовилася повертати позивачу [PERSON] кошти за невикористаний квиток , про що він повідомлений листом від 25.03.2016 року №2-1224. Авіаційний квиток , як особлива, передбачена законодавством форма договору авіаперевезення, породжує цивільно правові відносини між пасажиром та перевізником, як вже вказано, за даних обставин це пасажир [PERSON] та авіаперевізник авіакомпанія «Lufthansa». Відповідно до п.3 загальних положень Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 30.11.2012 року №735, ці Правила розроблені з метою встановлення загальних умов перевезення пасажирів і багажу повітряним транспортом, забезпечення безпеки польотів та якості обслуговування. Вказані Правила застосовуються до будь якого міжнародного і внутрішнього перевезення пасажирів або багажу, яке здійснюється повітряним судном за плату або по найму, усі перевезення пасажирів і багажу, що зазначені в пункті 1 глави 1 розділу 11 «Сфера використання» Правил є обєктом правил перевізника, а також тарифних нормативів перевізника, чинних на дату видачі квитка (оформлення електронного квитка) , а якщо таку дату неможливо визначити на дату початку перевезення. Під час перевезення пасажирів і багажу використовуються правила, тарифи і збори, які діють на дату оформлення квитка. Як було вказано вище, відповідно до глави 8 розділу 1V Правил квиток може бути предявлений перевізнику для повернення сплачених сум за частково або повністю не використане перевезення, якщо таке повернення дозволяється правилами застосування тарифів. Повернення сум за невикористані квитки проводиться з дотриманням вимог правил застосування тарифів, встановлених перевізником. Згідно п.1 розділу V1 тарифи, що використовуються це встановлені й опубліковані перевізником або від імені перевізника ( або якщо не опубліковані, то розраховані згідно з тарифними нормативами перевізника ) тарифи на рейс або рейси з місця відправлення до місця призначення, зазначені у квитку, які чинні у день оплати квитка для відповідного класу обслуговування. Кожний тариф передбачає правила його використання, якими встановлюються строк дії квитка, умови використання тарифу та повернення сум за невикористану частину перевезення , тощо. Правила застосування тарифів затверджуються керівником перевізника та розміщуються на сайті перевізника та повинні бути доступними пасажирам для ознайомлення. Відповідно до п.8 розділу Х Правил час закінчення посадки у повітряне судно залежить від обставин відправлення рейсу і встановлюється перевізником , про що пасажири інформуються безпосередньо в аеропорту відправлення. Незважаючи на спосіб забезпечення посадки пасажирів у повітряне судно (транспортування автобусом, телескопічним трапом або рукавом , тощо ) та місцезнаходження стоянки повітряного судна, час закінчення посадки пасажирів у повітряне судно не може закінчуватися раніше, ніж за 10 хвилин до часу відправлення рейсу. У разі запізнення пасажира на посадку в повітряне судно перевізник має право не приймати такого пасажира до перевезення і не зобовязаний затримувати рейс. У разі запізнення пасажира або неприбуття на посадку повітряне судно, вважається, що пасажир відмовився від польоту, крім випадків, якщо це сталося з вини перевізника або субєкта наземного обслуговування. За даних конкретних обставин , встановлено , що позивач [PERSON] через хворобу самостійно прийняв рішення про відмову від здійснення повітряного перевезення та 25 січня 2016 року звернувся із письмовою заявою до Генерального директора ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа», в якій просив розглянути можливість повернути грошові кошти в розмірі 35 652,0 грн. за невикористаний авіаквиток 2209758956792 по маршруту Київ Франкфурт Малабо Франкфурт - Київ у звязку із захворюванням і забороною авіа перельоту за медичними показниками. Вказане свідчить про те , що [PERSON] розірвав договір міжнародного повітряного перевезення в односторонньому порядку та вимагав повернення грошових коштів. Розділом X1X Правил визначена загальна процедура повернення коштів за невикористаний авіаквиток ( його частину ). Відповідно до п.1 глави 1 розділу Х1Х Правил повернення коштів за невикористаний квиток ( його частину ) здійснюється за місцем придбання квитка або в головному офісі перевізника ( офісі з продажу перевезень перевізника ) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. Згідно п.4 глави 4 розділу 1VПравил квиток з гарантованою датою вильоту дає право на перевезення пасажира та його багажу від зазначеного в ньому початкового аеропорту , аеропорту трансферу , зупинки або аеропорту зворотного перевезення тільки в день і рейсом, які зазначені у квитку. Відповідно до п.1 глави 3 розділу Х1Х Правил перевізник має право відмовити в поверненні коштів, якщо: квиток придбано за спеціальним тарифом і правилами його використання не передбачено повернення сум ( у разі придбання квитка за таким спеціальним тарифом пасажир повинен бути поінформований перевізником ( його агентом з продажу ) про це під час бронювання і в квитку має бути зроблено відповідну відмітку ). За обставинами справи , встановлено , що позивач [PERSON] ознайомився та погодився з умовами договору міжнародного повітряного перевезення, правилами застосованого тарифу та правилами авіаперевізника, що підтверджено наданою суду розпискою позивача від 02.01.2016 року за змістом якої вбачається , що в ній чітко прописано «…підтверджую, що з правилами застосування тарифів ( умови та терміни повернення, пере бронювання ), з датою і годинами польоту, терміном дії авіаквитка для польоту та умовами паспортно візового режиму по придбаному авіаквитку ознайомлений» та стоїть власноручний підпис позивача. Крім того, на роздруківці електронного квитка на авіаперевезення №ЕТКТ 2209758956792 зроблено запис на іноземній мові «TICKET IS MON-REFUNDABLE» , що в перекладі на українську мову означає квиток поверненню не підлягає. А тому, як встановлено в ході розгляду справи , перевізник авіакомпанія «Lufthansa» відмовилася повертати позивачу [PERSON] кошти за невикористаний квиток , про що він повідомлений листом від 25.03.2016 року №2-1224. Авіаційний квиток як особлива, передбачена законодавством форма договору авіаперевезення, породжує цивільно правові відносини між пасажиром та перевізником, як вже вказано, за даних обставин це пасажир [PERSON] та авіаперевізник авіакомпанія «Lufthansa», повернення сум за невикористані квитки проводиться з дотриманням вимог правил застосування тарифів, встановлених також перевізником авіакомпанією «Lufthansa». Відповідно до п.8 ст.98 Повітряного кодексу України, субєктом, що надає агентські послуги з продажу повітряних перевезень, є юридична особа, яка здійснює діяльність з продажу повітряних перевезень за дорученням авіаперевізника або генерального агента на підставі договору. Такі субєкти повинні бути сертифіковані уповноваженим органом з питань цивільної авіації на відповідність вимогам авіаційних правил України. За змістом письмових заперечень на позов , вбачається , що відповідач згідно Сертифікату на право продажу авіаційних перевезень АА №009721 від 23.06.2015 року, виданого Міністерством транспорту та звязку України відповідає вимогам чинного законодавства України про цивільну авіацію та Положенню про сертифікацію субєктів, що надають агентські послуги з продажу авіаційних перевезень на території України, і здатне здійснювати продаж авіаційних пасажирських перевезень на території України через вказані офіси. Відповідач публічне акціонерне товариство «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» м. Київ на підставі агентського договору № 001А\\08\\5738 від 01 жовтня 2010 року є агентом перевізника авіакомпанії «[PERSON] Акцієнгезелльшафт» і здійснює діяльність з продажу та оформлення авіаквитків від імені та в інтересах авіаперевізника. Таким чином , встановлено , що правовідносини між ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» м. Київ та перевізником - авіакомпанією «[PERSON] Акцієнгезелльшафт» існують на підставі агентського договору, що за своєю правовою природою являється договором доручення, за яким повірений діє і від імені, і в інтересах, і за рахунок довірителя. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про стягнення неповернутих коштів за договором на туристичне обслуговування та моральної шкоди, не в повній мірі узгоджуються із фактичними обставинами справи та не містять правових обґрунтувань того , що саме ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» м. Київ допустило порушення вимог невиконання ( чи неналежного виконання ) договору авіаперевезення пасажирів та має нести цивільно правову відповідальність за вказаними позовними вимогами. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на правовому вирішенні спору саме на підставі Закону України «Про туризм» та вказуючи , що саме підприємство відповідач має нести цивільно правову відповідальність за даними позовними вимогами, а не авіакомпанія «[PERSON] Акцієнгезелльшафт». Разом з тим , представником ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» м. Київ повністю спростовано доводи позивача та його представника з наданням відповідного обґрунтування та визначенням відповідних понять, які заслуговують на увагу. Так, суд вважає обґрунтованими посилання представника відповідача на те , що між ПАТ «Київське агентство повітряних сполучень «Кий Авіа» та [PERSON] у січні 2016 року не було укладено договір на туристичне обслуговування відповідно до ст.20 Закону України «Про туризм» .як на це посилається позивач [PERSON] у своєму позові та його представник. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог послався на Закон України «Про захист прав споживачів» та на Закон України «Про туризм» Так, позивачем вказано на ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» , відповідно до якої споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт ( надання послуг ) , і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Відповідно до ст.1 вказаного Закону визначено терміни виконавець, продукція, тощо. Також, позивачем вказано і на ст.20 Закону України «Про туризм» , відповідно до якої за договором про туристичне обслуговування одна сторона ( туроператор, тур агент ) за встановлену договором плату зобовязується забезпечити надання за замовленням іншої сторони ( туриста ) комплекс туристичних послуг ( туристичний продукт ) . Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній ) формі та передбачає видачу ваучера. До договору про туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобовязання. Відповідно до ст.60 Повітряного Кодексу України повітряні перевезення виконуються на підставі договору. Кожний договір повітряного перевезення та його умови посвідчується документом на перевезення, який видається авіаційним підприємством або уповноваженими ним організаціями чи особами ( агентами ). Документом на перевезення є квиток при перевезенні пасажира. Позивачу [PERSON] було продано саме квиток , договір про туристичне обслуговування з ним не укладався , ваучер не видавався. Як вже вказувалось , пасажирський квиток та багажна квитанція являються підтвердженням укладення договору перевезення та відображають умови перевезення пасажира і багажу , що визначено п.п.1,2 Глави 1 Розділу 1V Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 30.11.2012 року №735. А тому , у відповідача не виникло жодного зобовязання, передбаченого Законом України «Про туризм» перед позивачем [PERSON] Оскільки в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] про стягнення неповернутих коштів за договором на туристичне обслуговування, як первинні за своєю правовою природою, не знайшли свого підтвердження, тому, і позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди , як похідні від первинних вимог , є необґрунтованими та бездоказовими, і не можуть підлягати до задоволення. Узагальнюючи вищенаведене , суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у суду не має. На підставі ст..ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК України ,

Outcome: dismissed