Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив заявою від 12.01.2016 року, в якому просить стягнути з КП «Дирекція теплопостачання» 14977,46 грн. заборгованості по заробітній платі за період з 01.08.2015 року по 30.11.2015 року включно. Свої вимоги мотивував тим, що 07.11.2002 року його призначено на посаду директора КП «Дирекція теплопостачання». Починаючи з 01.08.2015 року по 30.11.2015 року включно він не отримує заробітну плату, оскільки у підприємства відсутні кошти. Станом на 01.12.2015 року через не виплату заробітної плати виникла заборгованість по заробітній платі на загальну суму 14977,46 грн., а тому просив стягнути вказану заборгованість з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача КП «Дирекція Теплопостачання» в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення та просив розгляд справи провести у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов з врахуванням уточнених позовних вимог, підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці серії БТ-ІІ № 4600177, належній [PERSON] (а.с. 5-6), позивача з 07.11.2002 року призначено на посаду директора КП «Дирекція теплопостачання», що також підтверджується копією наказу № 91-к від 07.11.2002 року Комунального підприємства «Дирекція теплопостачання» (а.с. 4). Відповідно до довідки про розмір заробітної плати від 12.01.2015 року, виданої КП «Дирекція теплопостачання», штатний оклад [PERSON] (позивача) складає 5000,0 грн. щомісячно, зарплата до виплати становить 3752,16 грн., та загальна заборгованість по заробітній платі за період з 01 серпня 2015 року по 30 листопада 2015 року включно складає 14977,46 грн. (а.с. 17). В силу ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а вразі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудових колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду за який стягується виплата. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач допустив заборгованість по виплаті заробітної плати позивача, а також те, що представник відповідача повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що позов, з врахуванням уточнених позовних вимог, слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 14977,46 грн. заборгованості по заробітній платі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в порядку п. 1 ч. 1 ст 5. ЗУ «Про судовий збір», то суму судового збору слід стягнути з відповідача в дохід держави. Виходячи із викладеного на підставі ст. 115, ч. 2 ст. 233 КЗпП України та

Outcome: approved