Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 09 листопада 2015 року приблизно о 15:00 годині відповідачі [PERSON] та [PERSON] за попередньою змовою, проникли на територію, яка належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та вчинили крадіжку майна на загальну суму 12\~380,00 грн. 13 листопада 2015 року відповідачі були спіймані [PERSON] , в результаті чого 14 листопада 2015 року Вишгородським управління поліції у Київській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань запис за №12015110150001496 за фактом вчинення крадіжки особистого майна. Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 183 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України відповідачів звільнено від відбування покарання та призначено іспитовий строк. Оскільки викрадені речі слугували позивачу, як засіб для заробляння коштів та існування, позивач зазнав моральних страждань. На підставі викраденого позивач просить суд стягнути відповідачів солідарно на користь позивача суму відшкодування завданого матеріального збитку у рівних частинах у розмірі 12\~380,00 грн. та 50\~000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду. Позивач в судове засідання 14 травня 2019 року не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року Вишгородського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді: за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років одного місяця позбавлення волі; за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання [PERSON] визначено шляхом поглинання менш судового покарання біль суворим у виді трьох років одного місяці позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначено покарання, якщо він впродовж іспитового строку одного року не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Крім того, вироком [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.125, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді: за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч.2 ст.125 КК України у виді шести місяців арешту; за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання [PERSON] призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку двох років не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Як встановлено, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року, 09 листопада 2015 року, о 13 годині 15 хвилин, [PERSON] , за попередньою змовою з неповнолітнім [PERSON] , під час шкільної перерви, через відсутній паркан зі сторони дороги, пройшли на територію домогосподарства [PERSON] , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , де палили цигарки. Знаходячись на території вищевказаного домогосподарства [PERSON] спільно з [PERSON] помітили біля дверей підсобного приміщення в стіні отвір невеликих розмірів. Після чого, останні ногами вибили в стіні підсобного приміщення отвір більших розмірів з метою подивитись, що знаходиться всередині, та повернулись назад в школу, оскільки закінчувалась перерва. Цього ж дня, приблизно о 15 годин 15 хвилин, після уроків у неповнолітнього [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] виник спільний умисел на крадіжку чужого майна з вказаного підсобного приміщення. Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній [PERSON] за попередньою змовою з неповнолітнім [PERSON] , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, через відсутній паркан зі сторони дороги проникли на територію домогосподарства [PERSON] , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , де через вибитий ними отвір в стіні проникли в підсобне приміщення, звідки таємно вчинили крадіжку майна, яке належить братам [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , а саме: дискову електричну пилу марки «Інтерскол», модель ДП- 800, вартістю 1\~800 гривень, торцеву електричну пилу марки «DWT», модель KGS 16-210 Р, вартістю 4600 гривень, степлер пневматичний марки «Intertool» модель РТ-1610, вартістю 1\~200 гривень, штофтопістолет пневматичний марки «4PRO0625», вартістю 1\~150 гривень, в кількості 2 штук, на суму 2\~300 гривень, які належать [PERSON] , а також дві бухти електрокабеля марки ПВС розміром 3х2,5 довжиною 200 метрів, вартістю 19 гривень за 1 метр, на суму 3800 гривень, електрокабель марки НТТР, довжиною 300 метрів, вартістю 6 гривень 80 копійок за 1 метр, на суму 2040 гривень, електрокабель марки ВВГ-НГ 5-16, довжиною 15 метрів, вартістю 136 гривень за 1 метр, на суму 2040 гривень, очисник високого тиску марки «Експерт», модель 5216Т, вартістю 1500 гривень, будівельний ліхтар, вартістю 1500 гривень, в кількості 2 штук, на суму 3000 гривень, які належать [PERSON] . В подальшому [PERSON] спільно з [PERSON] частину викраденого майна здали під реалізацію в ломбард, а саме в ПТ «ТрейдРоял ЛТД», а рештою викраденого майна розпорядилися на власний розсуд. В результаті крадіжки [PERSON] та [PERSON] заподіяли потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 9\~900 гривень та потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 12\~380 гривень. Частиною 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 1 статті 1179 ЦК України встановлено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Згідно до ч.2 ст.1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Відповідно до ч.1 ст.1182 ЦК України, шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду. Таким чином, оскільки вироком Вишгородського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року визнано винним [PERSON] та [PERSON] у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК, які своїми протиправними діями завдали [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 12\~300,00 гривень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] , законного представника [PERSON] на користь [PERSON] заподіяних матеріальних збитків у розмірі 6\~190,00 грн., та стягнення з [PERSON] , законного представника [PERSON] на користь [PERSON] заподіяних матеріальних збитків у розмірі 6\~190,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди з [PERSON] , законного представника [PERSON] та з [PERSON] , законного представника [PERSON] , суд виходить з того, що відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльність відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, проте до цих вимог також застосовуються положення ст.11 ЦПК України, щодо надання належних та допустимих доказів її спричинення. Згідно положень ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Враховуючи постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме пункт 3 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно до роз`яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №4\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» ( з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. №\~5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, позивачем не надано належних доказів, на підтвердження його моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, не було надано доказів підтвердження цього, а тому суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає, що позов в цій частині є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: partial