Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належить 35/100 двокімнатної квартири в м. Харкові по проспекту 50-річчя ВЛКСМ[ADDRESS], зареєстровано в реєстрі за № 11951 та зареєстровано в КП «БТІ» за № 3089719 від 18.11.2003. Інші 65/100 даної квартири належать [PERSON], на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2006, яке зареєстровано в КП «БТІ» за № 3089719 від 15.06.2006. Тобто дана квартира належить йому та [PERSON] на праві спільної часткової власності. 19.07.2016 він звернувся до приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], щодо посвідчення договору дарування на належні йому 35/100 частини квартири на користь дочки - [PERSON] Однак, нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні даного правочину, оскільки на його майні маються арешти-обтяження. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №63795667 від 19.07.2017 року, вбачається наявність арештів на нерухоме майно [PERSON], а саме: - арешт нерухомого майна від 22.11.2004 за № 1489411 реєстратор: Перша харківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення 23426 від 18.11.2004 ВДВС Московського району м. Харкова, державний виконавець Іванова Л.В., обєкт обтяження: невизначене майно, все майно; - заборона на нерухомого майно від 22.11.2004 за № 1489424 реєстратор: Перша харківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення 23426 від 18.11.2004 ВДВС Московського району м. Харкова, державний виконавець Іванова Л.В., обєкт обтяження: квартира [ADDRESS], власник: [PERSON]; - арешт нерухомого майна від 05.10.2009 за № 9116478 реєстратор: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України: постанова про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, АА 501017 від 02.10.2009 ВДВС Московського району м. Харкова, обєкт обтяження: квартира [ADDRESS], власник: [PERSON]. 21.07.2016 [PERSON] звернувся з відповідною заявою до Московського ВДВС ГТУЮ в Харківській області, щодо скасування вищезазначених арештів. Листом від 26.07.2016 вх. № 21-30/ДВ-7 Московським ВДВС ГТУЮ в Харківській області йому було відмовлено у скасуванні відповідних арештів посилаючись на те, що вищезазначені арешти накладено в рамках виконавчих проваджень термін зберігання яких сплинув та вони знищені. У звязку з чим зняти дані арешти державний виконавець не має можливості, а для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Вважає, що арешт обмежує не лише його права як власника, а й право іншого співвласника даної квартири, а тому квартира [ADDRESS] (50-річчя ВЛКСМ) підлягає звільненню з-під арешту. Представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі угоди, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Представник Московського ВДВС ГТУЮ в Харківській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 30.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], [PERSON] на праві приватної власності належить 35/100 двокімнатної квартири в м. Харкові, по проспекту 50-річча ВЛКСМ[ADDRESS], зареєстровано в реєстрі за № 11951 та зареєстровано в КП «БТІ» за № 3089719 від 18.11.2003 (а.с.8-9). [PERSON] на праві приватної власності належить 65/100 зазначеної квартири на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2006, яке зареєстровано в КП «БТІ» за № 3089719 від 15.06.2006 (а.с.10-11). Тобто дана квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Згідно рішення Харківської міської ради від 20.11.2015 № 12/15 про перейменування обєктів топоніміки міста Харкова проспект Пятдесятиріччя ВЛКСМ перейменовано у проспект Ювілейний. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №63795667 від 19.07.2017 року та №78216589 від 16.01.2017 року, вбачається наявність арештів на нерухоме майно [PERSON], а саме: - арешт нерухомого майна від 22.11.2004 за № 1489411 реєстратор: Перша харківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення 23426 від 18.11.2004 ВДВС Московського району м. Харкова, державний виконавець Іванова Л.В., обєкт обтяження: невизначене майно, все майно; - заборона на нерухомого майно від 22.11.2004 за № 1489424 реєстратор: Перша харківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення 23426 від 18.11.2004 ВДВС Московського району м. Харкова, державний виконавець Іванова Л.В., обєкт обтяження: квартира [ADDRESS], власник: [PERSON]; - арешт нерухомого майна від 05.10.2009 за № 9116478 реєстратор: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України: постанова про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, АА 501017 від 02.10.2009 ВДВС Московського району м. Харкова, обєкт обтяження: квартира [ADDRESS], власник: [PERSON]. 21.07.2016 [PERSON] звернувся із заявою до Московського ВДВС ГТУЮ в Харківській області, щодо скасування вищезазначених арештів, оскільки вони порушують не лише його права, а й права співвласника даної квартири [PERSON] Згідно відповіді від 26.07.2016 вх. № 21-30/ДВ-7 Московським ВДВС ГТУЮ в Харківській області: [PERSON] було відмовлено у скасуванні відповідних арештів посилаючись на те, що вищезазначені арешти накладено в рамках виконавчих проваджень термін зберігання яких сплинув та вони знищені. Із повідомлення Московського ВДВС ГТУЮ, яке надійшло на адресу суду 18.01.2017 року вбачається, що перевіркою єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що на даний час виконавчі провадження на виконанні не перебувають. Надати більш детальну інформацію стосовно зазначених виконавчих проваджень не має можливості у зв'язку з тим, що згідно п. 3 19 ст.3 «Інструкції з діловодства в органах державної служби» строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати відмови у відкритті виконавчого провадження або дати завершення виконавчого провадження. Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню. У зв'язку з чим вищезазначені виконавчі провадження знищено. Положеннями статей 15-16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес попри способи, перелічені у даній нормі, іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Мінюсту від 05.07.1999 року №470/7, знищенню підлягають за закінченням строків зберігання закінчені виконавчі провадження. Відповідно до правової позиції ВСУ України від 15.05.2013 року у справі №6-26цс13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що на даний час виконавче провадження знищено, через що позивач не має можливості отримати постанову про зняття арешту за для пред'явлення її до реєстратора. Як наслідок, позивач не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю. Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи вказане, слід зазначити, що із позовом до суду звернувся лише [PERSON], який є власником 35/100 частини квартириу м. Харкові по проспекту 50-річчя ВЛКСМ[ADDRESS]. При цьому ним не підтверджена наявність у нього представляти інтереси [PERSON], а тому суд розяснює, що остання може звернутися до суду в загальному порядку для захисту своїх прав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки виконавче провадження, під час якого був накладений арешт на квартиру, на даний час відсутнє, арешт знятий не був, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову.

Outcome: partial