Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з [PERSON], який був укладений 16.11.1996 року, посилаючись на те, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим, останній час спільного проживання їхні погляди на життя стали взаємопротилежними, тому вони фактично припинили шлюбні відносини, тривалий час не ведуть спільне господарство, поновлювати шлюбні стосунки з дружиною він не збирається, тому подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. Від шлюбу з відповідачкою мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матір»ю. В судове засідання сторони не з'явилися, суду представник позивача [PERSON] та [PERSON] надали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Представник позивача в заяві вказав, що позов підтримує; відповідачка повідомила суд, що позов визнає, після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дівоче [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 16.11.1996 року, про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області зроблений відповідний актовий запис № 451 (а.с. 3). Від цього шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року сторонам надавався строк для примирення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити сторони успіху не мали; строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення в сім»ї не покращились, примирення не відбулося, стосунки між сторонами продовжують бути неприязними, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, відповідачка визнає позов, вказуючи на те, що з часом спільне життя з [PERSON] не склалося з причин зміни поглядів, інтересів та напруженими відносинами, що спричиняло погіршення стосунків. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім»ї позивача та відповідачки носить формальний характер протягом тривалого часу, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить суд змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved