Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст. 180, 183 Сімейного кодексу України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, з дня пред'явлення позову в суд 31.01.2014 року до досягнення кожною дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які проживають разом з матір'ю і перебувають на її утриманні. Позивач в судовому засідані 03.04.2013 року позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання двох дітей підтримала; в судове засідання 13.05.2013 року не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задоволити, погоджується на заочний розгялд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.74 ЦПК України; про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконкомом Нововелідницької сільської ради Овруцького району Житомирської області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 24.07.2007 року було укладено шлюб, актовий запис № 10. Під час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданих виконкомом Нововелідницької сільської ради Овруцького району Житомирської області 20.09.2007 року та 05.01.2011 року відповідно. Докази розірвання шлюбу у матеріалах справи відсутні. Сторони проживають окремо. Позивач зареєстрована та проживає в [ADDRESS], що стверджується копією паспорта [PERSON] [NUMBER]. Діти проживають разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Нововелідницької сільської ради Овруцького району Житомирської області від 10.02.2014 року № 458. Відповідач зареєстрований в [ADDRESS], що стверджується наданими на запит суду відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області, однак, як пояснила в судовому засіданні позивач, фактично проживає в [ADDRESS]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітніх дітей не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дітей та платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі визначеному в позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved