Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хряцьківського навчально-виховного комплексу про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Посилається на те, що він з 01.10.2007 року працював на посаді оператора електрокотельні Хряцьківського НВК. З даної посади був звільнений 29.11.2013р. за п.4 ст.40 КЗпП України на підставі наказу відповідача від 29.11.2013р. №40-к - за відсутність на роботі без поважних причин 04.11.2013р. в період часу з 13:45 до 17:30 год. Вважає своє звільнення незаконним з наступних підстав: У вказаний в наказі про звільнення період він був присутній на роботі. Насправді його звільнення з роботи є результатом конфлікту з керівником НВК. Відомості, викладені в акті про відсутність на роботі від 04.11.2013р., який є підставою звільнення, не відповідають дійсності з огляду на наступне. По-перше, у вказаний в акті день і час він був на робочому місці. По-друге, факт його присутності на роботі 04.11.2013р. протягом усього робочого дня підтверджується записами в апаратному журналі електрокотельні: він прийняв зміну 04.11.2013р. вранці, протягом дня вносив до журналу відповідні технологічні параметри, і здав зміну в кінці робочого дня. По-третє, при актуванні відсутності працівника на роботі ключовим елементом є визначення його робочого місця. Специфіка його роботи не передбачає конкретного робочого місця, оскільки відповідно до пунктів 2.1-2.3 і 3.1-3.5 його Посадової інструкції, до його функцій та посадових обов'язків входить проведення робіт на обладнанні, яке розташовано на території всього НВК. Проте акт відсутності на роботі складено без належного і повного обстеження його робочого місця. По-четверте, відповідач фіксує його відсутність на роботі починаючи з 13:45 год. і закінчуючи 17:30 год., в той час як згідно графіку роботи працівників Хряцьківського НВК, обідня перерва закінчується о 14:00 год., а робочий день закінчується 17:00 год., тобто робочий час після обіду складає всього 3 години. А згідно п.4 ст.40 КЗпП України, прогулом вважається відсутність працівника на роботі більше 3 годин. А отже відповідач навіть формально не дотримався вимог норми закону, на підставі якої звільнив його.Разом з тим, вказаний графік роботи у порушення вимог ст.142 КЗпП України не затверджений трудовим колективом і виборним органом первинної профспілкової організації, він не ознайомлений з ним під розпис у встановленому порядку, а тому з точки зору права в НВК відсутні правила внутрішнього трудового розпорядку, які б встановлювали для мене конкретний робочий час. У зв'язку з викладеним його не можна притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення внутрішнього трудового розпорядку, який не затверджено у передбаченому законом порядку. А отже склад дисциплінарного правопорушення відсутній. В оскаржуваному наказі про звільнення вказано, що відповідачем було складено 20.11.2013р. акт про відмову від надання пояснень. Вважає цю інформацію недостовірною, оскільки перед звільненням йому навіть не було запропоновано надати будь-які пояснення, чим відповідач грубо порушив вимоги ст.149 КЗпП України, відповідно до якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При виданні оскаржуваного наказу відповідач порушив вимоги ст.149 КЗпП України, згідно якої при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Разом з тим, відповідач не врахував жодну з вказаних обставин. Він був присутній на роботі 04.11.2013р., і в цей день забезпечив належне функціонування електрокотельні та іншого обладнання. А отже не було заподіяно жодної шкоди відповідачу та не настало інших негативних наслідків, чого відповідачем не було врахувано при обранні виду стягнення. Звільняючи його з роботи, тобто застосовуючи крайній захід дисциплінарної відповідальності, відповідач не врахував його попередню роботу. Так, він раніше ніколи не притягався до дисциплінарної відповідальності, завжди виконував свої трудові обов'язки добросовісно. Профспілковий комітет школи розглянув питання про його звільнення та надав відповідачу дозвіл на таке звільнення без його участі та без з'ясування обставин, чи був він належно повідомлений про дату і час розгляду справи, а також без з'ясування того, чи є поважною причина його відсутності на цьому засіданні. Крім тог, як вбачається з протоколу засідання профспілкового комітету від 29.11.2013р., у засіданні приймали участь лише три члени профкому: [PERSON], який є його прямим керівником, [PERSON] і [PERSON] При цьому вказано, що головує на засіданні [PERSON], яка серед присутніх не значиться. А підписують протокол [PERSON] і [PERSON] - при цьому обоє у переліку присутніх не значаться. У протоколі навіть не зазначена норма КЗпП, на підставі якої роботодавець мав намір його звільнити. Все обговорення такого непростого питання, як звільнення працівника з ініціативи адміністрації, звелося до виступу його безпосереднього начальника [PERSON], який запропонував звільнити його. Профком не лише не намагався виконати свою основну функцію - захистити його трудові права, але навіть не спробував розібратися у ситуації. Вважаю, що така згода профкому не може служити підставою його звільнення. Окрім того, відповідач досі не видав йому трудову книжку та не провів повний розрахунок. Оскільки його було звільнено без законної підстави, просить суд поновити його на посаді та прийняти рішення про виплату середнього заробітку на увесь час вимушеного прогулу: з моменту звільнення - 29.11.2013р. по день фактичного поновлення на роботі. Крім того, вважає, що у зв'язку з незаконним звільненням йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює у розмірі 10 000 грн. Дана шкода полягає в тому, що через незаконне звільнення він зазнав і продовжує зазнавати сильних душевних страждань, суттєво погіршилося його самопочуття, зазнали суттєвих змін його звичайні життєві зв'язки, протиправне звільнення з роботи ускладнило спілкування з бувшими колегами, прагнення уникнути обговорення цього питання заставляє його вести замкнутий спосіб життя. Просить визнати незаконним його звільнення з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України та скасувати наказ Хряцьківського навчально-виховного комплексу від 29.11.2013р. №40-к та поновити його на посаді оператора електрокотельні Хряцьківського НВК. Зобов'язати Хряцьківський НВК виплатити йому середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу - з моменту незаконного звільнення з роботи до моменту фактичного поновлення на посаді та стягнути з відповідача га його користь 10 000 грн. завданої йому моральної шкоди. Під час судового розгляду позивачем було доповнено позовну заяву наступною вимогою: скасувати наказ Хряцьківського НВК від 29.11.2013 року №237. У судовому засіданні позивач та його представник, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, підтримали їх та просять позовні вимоги задовольнити. Крім того, допитаний в якості свідка позивач вказав, що з 01.10.2007 року він працював в Хряцьківського НВК. 04.11.2013р. він був відсутній на роботі лише з 13-45 год. до 14-00 год. В цей час він зайшов в булочну поблизу школи щоб пообідати, а потім під'їхав на автомобілі зі своїм знайомим до найближчого магазину придбати батарейки. Весь інший період що ставиться йому у прогул він перебував на території школи. Насправді його звільнення стало наслідком конфлікту, який існує між ним та директором НВК [PERSON], в тому числі і щодо зменшення розміру його зарплатні. Існування такого конфлікту підтверджується, зокрема, і його зверненнями до прокуратури району з приводу незаконних дій керівництва школи. Крім того, незаконним звільненням йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що його звільнення з роботи широко обговорюється в трудовому колективі та серед друзів, знайомих і односельців, ускладнилося його спілкування з бувшими колегами. Через незаконні дії відповідача суттєво погіршилося його здоров'я, загострилися хронічні хвороби - цукровий діабет та гіпертонія. Зараз він змушений з метою відновлення законності звертатися до суду, що для нього є додатковим випробуванням. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що 04.11.2013р. комісією в складі директора Хряцьківського НВК [PERSON], завгоспа Хряцьківського НВК [PERSON], головного спеціаліста відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА [PERSON], юрисконсульта відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА [PERSON] було складено акт про те, що [PERSON], який за графіком мав перебувати на роботі, в період часу з 13-45 год. до 17-30 год. був відсутній на робочому місці. Дирекції НВК надати будь-які письмові пояснення щодо причини своєї відсутності на роботі [PERSON] відмовився. 20.11.2013р. представники відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА відвідали Хряцьківський НВК і [PERSON] було запропоновано надати пояснення, в т.ч. і письмові, щодо причин його відсутності на робочому місці у згаданий вище час. [PERSON] відмовився надавати будь-які пояснення, даний факт зафіксовано в акті відмови від надання пояснень. Враховуючи те, що [PERSON] не назвав причини своєї відсутності на робочому місці в згаданий період, його відсутність в цей час було визнано як прогул без поважних причин. Дирекція Хряцьківського НВК звернулась до профспілкової організації Хряцьківського НВК з письмовим клопотанням щодо надання згоди на звільнення [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпП України (за прогул). Через декілька днів профспілкова організації надала письмову згоду на звільнення [PERSON] за 4 ст.40 КЗпП України. 29.11.2013р. по Хряцьківському НВК був виданий наказ №40-К, згідно якого [PERSON] був звільнений з посади оператора електрика електрокотельні Хряцьківського НВК за п.4 ст.40 КЗпП України - за прогул без поважних причин. Робочим місцем оператора електрика електрокотельні є приміщення котельні. 04.11.2013 року, протягом всього дня, [PERSON] не виконував жодних ремонтних робіт електрокотельні, теплотраси та водопостачання, що могло стати причиною його відсутності в котельні і взагалі в приміщенні та на території НВК. Тривалість робочої зміни операторів електрокотельні Хряцьківського НВК триває 24 години. Дані години обліковуються і в табелі обліку робочого часу. Робоча зміна [PERSON] завершилась не 04.11.2013 року о 17-00 год., а зранку 05.11.2013 року, коли він передав зміну своєму колезі оператору. Тож, фіксація відсутності на робочому місці [PERSON] 04.11.2013 року завершилась о 17-30 год. не у зв'язку з появою останнього на робочому місці, а через необхідність від'їзду представників відділу освіти, молоді та спорту РДА, у присутності яких складався акт про відсутність на роботі [PERSON] 29.11.2013 року [PERSON] було надіслано листа, в якому йому було повідомлено, що для проведення з ним остаточного розрахунку по заробітній платні, він може з'явитись у централізовану бухгалтерію відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА. З моменту звільнення і до цього часу [PERSON] до централізованої бухгалтерії відділу не звертався. Твердження [PERSON] про те, що його звільнення з роботи стало результатом його конфлікту з керівництвом НВК вважає безпідставними. Відсутність упередженого ставлення керівництва до [PERSON] підтверджується тим, що щоденні прогули протягом серпня 2013 року, які останній допускав без поважних причин, не обернулися для нього дисциплінарними стягненням. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є юрисконсультом відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА. 04.11.2013р. він приїхав в Хряцьківський НВК на перевірку шкільних документів. Завгосп школи [PERSON] повідомив його, що оператор котельні [PERSON] вчиняє прогули. Він попросив покликати [PERSON] Згодом завгосп повернувся і сказав, що в котельні оператора немає. Він також заглянув в котельню -оператора там не було. Це була приблизно 13-30 год. Далі завгосп пішов шукати оператора на території школи, а він повернувся до своєї роботи. В 17-30 год. коли він збирався повертатися в РДА, завгосп повідомив його, що так не знайшов [PERSON] і він, ще раз пересвідчившись, що оператора в котельні немає, підписав акт про відсутність останнього на роботі в період часу з 13-45 год. по 17-30 год. Крім того, 20.11.2013 року, він також знаходився в Хряцьківському НВК і був присутній при тому як [PERSON] запропонували дати пояснення з приводу допущеного ним прогулу, останній відмовився давати будь-які пояснення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 04.11.2013р. приблизно 13-45 год. він зайшов в хлібний магазин поблизу школи в с.Хряцька. В магазині на той час знаходився [PERSON] Свідок купив хліб і поїхав в сусідній магазин за цементом. [PERSON] поїхав з ним. Він погрузив цемент, [PERSON] в цей час купив батарейки, і вони повернули в сторону автомагазину що біля школи. Там [PERSON] вийшов з його автомобіля і зайшов до школи. Це була приблизно 14-15 год. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він в даній школі працював сторожем. [PERSON] може охарактеризувати як сумлінного працівника. В [PERSON] з завгоспом [PERSON] та директором школи [PERSON] існував конфлікт. Пояснив, що директор і завгосп близькі родичі, які хотіли влаштувати на роботу в школі своїх людей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є власником пекарні біля школи в с.Хряцька. [PERSON] щодня приходить до нього на обід, приблизно на 15-20 хв. Свідок також пояснив, що він є головою батьківського комітету школи і [PERSON], як батько дитини, що навчається в даній школі, постійно звертався до нього та до керівництва школи в різного роду питаннями, зокрема, вимагав вирішити проблеми з питною водою в школі, каналізацією і таке інше. Він був так званим «борцем за правду» і з цього приводу в останнього постійно виникали конфлікти з керівництвом школи. Ці конфлікти, на його думку, були необґрунтованими, оскільки школа після все ж таки вирішувала проблемні питання, які піднімав [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є головою профспілкового комітету Хряцьківського НВК. 22.11.2013р. директор школи звернулася до неї із поданням про надання згоди на звільнення [PERSON] за прогул вчинений останнім 04.11.2013р. Засідання профкому мало відбутися 29.11.2013р. Цього ж дня, зранку, вона підійшла до [PERSON] і повідомила його, що засіданні комісії відбудеться цього ж дня о 12-00 год. [PERSON] відповів, що на засідання не прийде. О 12-15 год. почалося засідання профкому, на якому виступив начальник [PERSON] - [PERSON], який запропонував звільнити останнього. Профком надав згоду на таке звільнення. Однак, вважає, що профспілковий комітет не зробив нічого щоб розібратися в даній ситуації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є головним спеціалістом відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА. 04.11.2013р., разом з [PERSON], вона знаходилася в Хряцьківському НВК - надавала директорові школи методичну допомогу з кадрових питань. Це була якраз обідня пора, приблизно 14-00 год. Завгосп школи [PERSON] підійшов до них і сказав, що їхній працівник [PERSON] знову відсутній на роботі. [PERSON] разом із завгоспом ходили перевірити робоче місце [PERSON] В школі вона з [PERSON] перебувала приблизно до 17-40 год. Зі слів завгоспа та [PERSON] весь цей час працівник [PERSON] був відсутній на роботі. Свідок пояснила, що підписала акт про відсутність [PERSON] на роботі, покладаючись на слова завгоспа та свого колеги, вона сама особисто не перевіряла відсутність згаданого працівника на роботі.. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є головним спеціалістом відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА. 20.11.2013р. директор школи [PERSON] попросила допомогти їй в конфліктній ситуації з її працівником - оператором котельні [PERSON], який неадекватно себе поводить. Цього ж дня, він разом з іншими представники відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА відвідали школу і запропонували [PERSON] надати пояснення щодо причин його відсутності на робочому місці 04.11.2013р. [PERSON] відмовився надавати будь-які пояснення, про що було складено відповідний акт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює завгоспом Хряцьківського НВК. 04.11.2013р. приблизно 13-20 год. він виявив, що оператора котельні [PERSON] немає на робочому місці. Він повідомив про це директора школи. Окрім того, на той час в школі була комісія з районного управлінні освіти і про факт відсутності оператора на роботі він повідомив і їх. Після цього він разом із юрисконсультом відділу [PERSON] оглянули приміщення котельні - [PERSON] там не було. В 17-20 год. знову провірили котельню, і знов оператора не було на робочому місці. Пояснив також, що він особисто в пошуках [PERSON] обійшов усю територію школи, але останнього ніде не було. Щодо конфлікту між ним та [PERSON] пояснив наступне: оператору [PERSON] урізали зарплатню і той вважає, що це через нього, вони вже більше року не спілкуються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача та підтвердила, що в зв'язку із незаконним звільненням її чоловіка з роботи в останнього суттєво погіршилося самопочуття, розхиталася нервова система, загострилися хронічні хвороби. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази та з'ясувавши дійсні обставини справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач з 01.10.2007 року працював на посаді оператора електрокотельні Хряцьківського НВК. З даної посади був звільнений 29.11.2013р. за п.4 ст.40 КЗпП України на підставі наказу відповідача від 29.11.2013р. №40-к - за прогул без поважних причин. У відповідності з п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно табелю робочого часу по Хряцьківському навчально-виховному комплексу за листопад 2013 року, затвердженого директором НМК [PERSON], позивач значиться як такий, що був присутній на роботі 04.11.2013 року усі 24 год. своєї зміни. Суд зазначає, що табель обліку робочого часу - це свого роду поіменний список усіх працівників підприємства з відмітками навпроти кожного прізвища про використання ним робочого часу протягом облікового періоду. У табель вносяться відомості про відпрацьований час, надурочні години, запізнення та неявки на роботу…Належним чином оформлений табель обліку використання робочого часу засвідчується підписами осіб, відповідальних за його заповнення, і у встановлений строк передається у відділ кадрів. Після перевірки правильності заповнення (прізвища, посади, розряди, місце роботи, відповідність графікам і т. ін.) працівник відділу кадрів також підписує табель і передає його в бухгалтерію для нарахування заробітної плати. Згідно зі ст.ст.59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що табель обліку робочого часу є саме тим доказом, що підтверджує обставини перебування чи відсутності працівника на роботі (використання ним робочого часу), а тому, враховуючи дані що містяться в табелі обліку робочого часу по Хряцьківському НВК за листопад 2013 року, приходить до висновку, що в період який ставиться позивачу у прогул останній був присутній на роботі. Посилання представників відповідача на те, що доведеним є факт прогулу позивача 04.11.2013р. в період часу з 13:45 до 17:30 год., суд вважає необґрунтованими. Так, суд не бере до уваги як належний доказ на підтвердження факту вчинення позивачем прогулу, акт комісії від 04.11.2013 року у складі директора Хряцьківського НВК [PERSON], завгоспа Хряцьківського НВК [PERSON], головного спеціаліста відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА [PERSON], юрисконсульта відділу освіти, молоді та спорту Герцаївської РДА [PERSON] згідно якого позивач був відсутній на роботі в період часу з 13:45 до 17:30 год. 04.11.2013 року, оскільки: По-перше, згідно пояснень позивача, допитаного в якості свідка, в період який ставиться йому у прогул він був присутній на роботі і виконував свої функціональні обов'язки на території школи. Крім того, те що позивач приблизно о 14-15 год. знаходився на території школи підтвердив і свідок [PERSON] По-друге, акт відсутності позивача на роботі складено без належного і повного обстеження його робочого місця. Так, згідно посадової інструкції оператора електрокотельні Хряцьківського НВК до функцій та посадових обов'язків позивача входить обслуговування електрокотельні, виконання сантехнічних робіт, обслуговування системи центрального опалення і водопостачання, поточний ремонт електрокотельні, теплотраси та водопостачання, проведення сезонної підготовки системи опалення, нагляд за теплотрасою і батареями, поточний ремонт і технічне обслуговування систем центрального опалення і водопостачання. Як вбачається з посадових обов'язків позивача, його робочим місцем є вся сукупність інженерного обладнання, розташованого на території школи. Разом з тим, свідок [PERSON], який підписав акт про відсутність позивача на роботі 04.11.2013 року в період часу з 13:45 до 17:30 год., пояснив, що лише двічі, а саме в 13-45 год. та в 17-30 год. він обстежував приміщення котельні (апаратної), всі інші приміщення школи дивився завгосп; свідок [PERSON] пояснила, що підписала вищезгаданий акт, однак не перевіряла відсутність позивача на робочому місці, покладалася на слова завгоспа [PERSON] По-третє, даний акт спростовується табелем обліку розрахунку робочого часу по НВК. Показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд оцінює критично, оскільки такі показання, з урахуванням положень ст.ст.59,60 ЦПК України, не є належними доказами на підтвердження факту вчинення позивачем прогулу. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання його звільнення з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України незаконним, скасування наказів про звільнення та поновлення його роботі є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі і йому виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно довідки відділу освіти, молоді та спорту від 27.01.2014 року за №135 заробітна плата позивача за останніх шість місяців становить 8 262,47 грн. (у т.ч. за вересень - 1 259,82 грн., жовтень - 1387,56 грн.). Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 розмір середньомісячного заробітку позивача складає: 1 259,82 грн. + 1 387,56 грн./2 = 1 323,69 грн. та розмір середньоденного заробітку позивачки складає: 1 259,82 грн. + 1 387,56 грн./44 робочих дні = 60,17 грн. Оскільки позивач перебував у вимушеному прогулі з 29.11.2013 року по 04.02.2014 року, що становить 46 робочих днів. Таким чином, сума заробітку за час вимушено прогулу складає: 60,17 грн. х 46 днів = 2 767,82 грн. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем у відповідності до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не доведено обставин перенесення ним душевних переживань у зв'язку з незаконними діями відповідача у розмірі визначеному в позовній заяві. Крім того, суд враховує, що поновлення позивача на роботі є частковою компенсацією заподіяної шкоди, а тому урахуванням тривалості моральних страждань, ступеня їх тяжкості, вимог розумності та справедливості, суд визначає заподіяну позивачу моральну шкоду у розмірі 500 грн. Суд також приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині відшкодування витрат на правову допомогу. Так, частиною першою ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно з ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із необхідністю подання до суду позову [PERSON] 09.12.2013р. уклав з адвокатом [PERSON] договір про надання правової допомоги, згідно п.1.3 якого останній зобов'язався надавати [PERSON] правову допомогу: вивчення матеріалів справа, аналіз судової практики, розробка правової стратегії ведення справи, участь у переговорах, надання консультацій, витребування та збирання доказів, складання позовної заяви, складання клопотань та інших процесуальних документів, представництво у судах та перед третіми особами, складання апеляційної та касаційних скарг та іншої правової допомоги. 09.12.2013р. року [PERSON] і адвокат [PERSON] уклали додатковий договір (надання правової допомоги). Того ж дня сторони узгодили ціни на надання адвокатом послуг за основним договором. 04.02.2014р. підписали акт прийому-передачі наданих юридичних послуг, згідно якого вартість таких послуг визначено в розмірі 5 400 грн. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.2 ст.84 ЦПК України). Ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З викладеної норми вбачається, що компенсація витрат здійснюється не за всі види правової допомоги, а лише за ті, які передбачені Законом, та лише у граничному розмірі, що встановлений даним Законом. Також з матеріалів справи вбачається, що діючи згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та укладеного 09.12.2013р. договору, адвокат [PERSON] підготував та 24.12.2013р. подав до суду позовну заяву [PERSON], заяву про збільшення позовних вимог від 22.01.2014р. року, приймав участь у судових засіданнях 16.01.2014р., 23.01.2014р. та 04.02.2014р. З журналів судових засідань вбачається, що адвокат приймав участь у судових засіданнях 5 год. 30 хв. Мінімальна заробітна плата в період розгляду справи становила 1218 грн., а відповідно 40 відсотків від цієї суми відповідають 487,20 грн. Отже, з урахуванням складності позовних вимог, часу перебування адвоката в судових засіданнях, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за позовами про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають з трудових відносин. Частиною третьою ст.88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин судовий збір по даній справі підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до п.п. 2 та 4 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень в частині присудження працівникові середньомісячної заробітної плати за один місяць та поновленні на роботі. На підставі п.3 ст.40, 147-1, 231-233, 235, 237-1 КЗпП України, та

Outcome: partial