Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначав, що 19 листопада 2013 року на Броварському проспекті в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів за участю транспортних засобів мікроавтобуса «МЕРСЕДЕС», д.н.з: [NUMBER], в якому позивач був в якості пасажира та «VOLKSWAGEN TOUAREG», д.н.з.: [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Із-за удару мікроавтобус «МЕРСЕДЕС», д.н.з.: [NUMBER], перекинувся на бік. Працівники ДАІ, порушення правил дорожнього руху України, вбачали в діях відповідача, у зв'язку з чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. На підставі вищезазначеного протоколу, схеми дорожньо-транспортної пригоди, пояснень учасників, 14 січня 2014 року Деснянський районний суд м. Києва виніс постанову №754/27/14-п стосовно притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. На час подання даного позову до суду, постанова набрала законної сили. Позивач зазначав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отримав тілесні пошкодження, а саме травмував голову та шию. У зв'язку із сильною головною біллю та шийною біллю з 21 листопада по 26 листопада 2013 року у нього був відкритий листок непрацездатності. 21 листопада за власні кошти позивачем був придбаний бандаж ортопедичний шийний, з яким він проходив до лютого 2014 року. 31 січня, у зв'язку з посиленням шийного болю, позивач звернувся до лікаря, внаслідок чого був направлений на магнітно-резонансну терапію та продовжив лікування. Протягом всього часу позивач ходив з бандажем на шиї. Матеріальні витрати, які поніс позивач, у зв'язку з пошкодженням його здоров'я, становлять 828,26 грн.. Вважає, що такими діями йому було завдано фізичних та моральних страждань. Під час ДТП вони з відповідачем обмінялися телефонами, відповідач пообіцяв влагодити всі питання лікування та ремонту автомобіля. 26 березня 2014 року позивач надіслав листа відповідачу з проханням відшкодувати збитки та надав відповідні підтверджуючі документи, а саме: листок непрацездатності, протокол магнітно-резонансної терапії, направлення до діагностичного центру та відповідні квитанції та чеки. Станом на 14 травня 2014 року жодного відшкодування не відбулося та не поступало жодної пропозиції щодо влагодження даної ситуації в досудовому порядку. Посилаючись на викладене, позивач [PERSON] просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 828,26 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., судові витрати також покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що в певному обсязі його вина була при здійсненні дорожньо-транспортної пригоди, але винуватцем себе не вважає. На місці ДТП була карета швидкої допомоги, але жодна людина не сказала, що погано себе почуває, до березня місяця його ніхто не турбував, а потім зателефонували та почали вимагати кошти. Після ДТП відповідач підійшов до кожного і спитав, як вони себе почувають, жодна людина не повідомила, що має якісь пошкодження, дав свій номер телефону. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року на Броварському проспекті в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів за участю транспортних засобів мікроавтобуса «МЕРСЕДЕС», д.н.з.: [NUMBER], та «VOLKSWAGEN TOUAREG», д.н.з.: [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Із-за удару мікроавтобус «МЕРСЕДЕС», д.н.з.: [NUMBER], перекинувся на бік. 14.01.2014 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено постанову по адміністративній справі відносно [PERSON], якого було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с.5). Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що позивач надав суду лише копії виписок з медичної карточки (а.с.6-14), копію листка непрацездатності [PERSON] від 21.11.2013 року (а.с.15), копії фіскальних чеків (а.с.16,19), копію протоколу магнітно-резонансної томографії [PERSON] (а.с.17), копію направлення до діагностичного центру (а.с.18), а доказів, які посвідчують той факт, що позивач [PERSON], 19 листопада 2013 року перебував в мікроавтобусі «МЕРСЕДЕС», д.н.з.: [NUMBER], в якості пасажира, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду на Броварському проспекті в м. Києві, внаслідок чого позивач [PERSON] отримав тілесні пошкодження, а саме травмував голову та шию, позивачем суду не було надано та судом не здобуто. Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 25 травня 2001 року N 5), обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки судом, дослідивши матеріали справи, не було встановлено причинний зв'язок між тілесними ушкодженнями позивача [PERSON] та протиправними діями відповідача [PERSON] при здійсненні ДТП, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача в розмірі 3000 гривень, не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed