Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку, але не проживає у вказаному будинку з 2012 року. На добровільних засадах знятися з реєстраційного обліку відмовляється. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідач судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Перевіривши наявні докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до фотокопії договору дарування житлового будинку від 23 травня 2009 року житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.6). Відповідно до фотокопії довідки виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради № 1884 від 29 травня 2018 року за адресою: Харківська область, [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], але з 2012 року за вказаною адресою не проживає ( а.с. 7). Крім того, факт не проживання [PERSON] у вказаному будинку підтверджується актом про не проживання за місцем реєстрації, складений депутатом округу № 21 Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області Міщенко Г.В. та підписаний свідками [PERSON] та [PERSON] ( а.с.8). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в житловому будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушений нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованих у його квартирі відповідачів. Таким чином, оскільки позивач є власником зазначеного будинку і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у ньому, тому він, відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власністю. За таких обставин, оскільки відповідач не є власником будинку, крім того не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин, витрати на його утримання не несє, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує його права як власника, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved