Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягення заборгованості по орендній платі та визнання права власності на нежитлову будівлю, що знаходиться по перевулку Базавлукському, в районі будинку № 5 в м. Дніпропетровську та будівлі та споруди, що знаходяться по вул. Мандриківській, 124 в м. Дніпропетровську, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач не сплачує орендну плату за користування вищевказаним нерухомим майном та ставить під сумнів належність йому на праві власності даного майна. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі у відповідності до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача частково. Відповідно до статті 114 Цивільного процесуального кодексу України: „Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. З матеріалів справи вбачається, що основна частина нерухомого майна, а саме нежитлова будівля по перевулку Базавлукському, в районі будинку № 5, знаходиться в Індустральному районі м. Дніпропетровська. [PERSON] ст.16 Цивільного кодексу України кожна сторона має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2015 р. між [PERSON] та [PERSON] були укладені два договори оренди нерухомого майна: нежитлової будівлі загальною площею 610 м2, що знаходиться по перевулку Базавлукському, в районі будинку № 5 в м. Дніпропетровську та будівель та споруд, загальною площею\~511,9 м2, що знаходиться по вул. Мандриківській, 124 в м. Дніпропетровську. На умовах, встановлених цими договорами, позивач та відповідач погодили, що вони укладені строком на 2 роки, орендна плата складає 2000 грн. на місяць за кожен обєкт нерухомості, з корегуванням на індекс інфляції. Незважаючи на погодження сторонами всіх істотних умов договору оренди, [PERSON] не сплачує орендну плату за користування даним майном, у звязку з тим, що позивачем не було підтверджено свого права власності на дану нерухомість. [PERSON] ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, у тому числі є договори та інші правочини. [PERSON] ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У той же час, ст. 615 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. [PERSON] ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. У відповідності до цивільного законодавства України однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того щоб бути доведеним перед іншими особами. З аналізу статей 15, 16 Цивільного кодексу України (в редакції від 16.10.2003 р.) вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить суду. Враховуючи те, що відповідно до статті 61 Цивільно процесуального кодексу України: „Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, [PERSON] правомірно відмовився від сплати позивачу орендної плати по договору оренди нежитлової будівлі, що знаходиться по перевулку Базавлукському, в районі будинку № 5 в м. Дніпропетровську від 01.12.2015 р., оскільки позивачем не було надало жодних документів, що підтверджують право власності на неї. У звязку із тим, що позивач не довів наявність права власності на нежитлову будівлю, що знаходиться по перевулку Базавлукському, в районі будинку № 5 в м. Дніпропетровську, суд вважає неможливим стягнути із [PERSON] о. М. орендну плату у розмірі 6000 грн. 00 коп. по договору оренди нежитлової будівлі, що знаходиться по перевулку Базавлукському, в районі будинку № 5 в м. Дніпропетровську від 01.12.2015 р. та неможливим визнати за позивачем право власності на нього. Однак, [PERSON] безпідставно ставить під сумнів належність позивачу на праві власності зазначених у договорі оренди будівель та споруд, загальною площею\~511,9 м2, що знаходиться по вул. Мандриківській, 124 в м. Дніпропетровську. Оскільки, на підставі Договору купівлі-продажу домоволодіння від 20.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 508 позивач набув у власність домоволодіння по вул. Мандриківська, 124 в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 42,8 м2 , загальною площею 52,5 м2, сарай літ. Б, вбиральня літ. В, огорожі, споруди, замощення № 1-5, І. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.06.2015 року, індексний номер 39418981, за позивачем зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно. На підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.06.2015 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 511 позивач набув у власність земельну ділянку площею 0,0727 га, кадастровий номер 1210100000:03:184:0088 по вул. Мандриківська, 124 в м. Дніпропетровську. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.06.2015 року, індексний номер 39419355, за позивачем зареєстровано право власності на дану земельну ділянку. Позивач, користуючись правами власника вищевказаного домоволодіння та земельної ділянки, на якій воно розташоване, одразу після його придбання, здійснив знесення житлового будинку літ. А-1, сараю літ. Б, вбиральні літ. В, огорожі, споруд, замощення № 1-5, І, що підтверджується Актом про знесення від 15.01.2016 року, виготовленого інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] Після знесення будинку, господарських будівель та споруд, позивач за власні кошти, без отримання на це належного дозволу здійснив самочинне будівництво будівель та споруд, тобто фактично створив нову річ. [PERSON] технічного паспорту від 15 січня 2016 року, виготовленого ФОП [PERSON] будівлі та споруди, що знаходиться по вул. Мандриківській, 124 в м. Дніпропетровську мають наступні технічні характеристики: будівля гаражів літ. Г-1 загальною площею 81,9 м2 складається з: гаражу № 1 загальною площею 20,3 м2, гаражу № 2 загальною площею 20,6 м2, гаражу № 3 загальною площею 20,5 м2, гаражу № 4 загальною площею 20,5 м2; будівля гаражів літ. Д-2 загальною площею 171,9 м2 складається з: гаражу № 1 загальною площею 40,8 м2, гаражу № 2 загальною площею 41,1 м2, гаражу № 3 загальна площа 45,0 м2, гаражу № 4 загальною площею 45,0 м2; будівля гаражів літ. Е-2 загальною площею 258,1 м2 складається з: гаражу № 1 загальною площею 86,3 м2, гаражу № 2 загальною площею 85,6 м2, гаражу № 3 загальною площею 86,2 м2; ворота № 6, огорожа № 7, цоколь № 8, замощення ІІ. Проти здійснення самочинного будівництва будівель та споруд, власники сусідніх обєктів нерухомості не заперечували. У відповідності до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу або певним чином затвердженого проекту. Виходячи з викладеного вбачається, що належні Позивачу будівлі та споруди є обєктом самочинного будівництва. Частиною 5 ст. 376 Цивільного кодексу України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. [PERSON] ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Здійснивши самовинне будівництво будівель та споруд, позивач ніяким чином не порушив права інших осіб. ПП «ДАН» (ліцензія № АД 031724 від 29.02.2012 р. до 28.02.2017 року) було виготовлено Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж по вул. Мандриківська, 124 в м. Дніпропетровську, а саме: будівля гаражів літ. Г-1 загальною площею 81,9 м2 складається з: гаражу № 1 загальною площею 20,3 м2, гаражу № 2 загальною площею 20,6 м2, гаражу № 3 загальною площею 20,5 м2, гаражу № 4 загальною площею 20,5 м2; будівля гаражів літ. Д-2 загальною площею 171,9 м2 складається з: гаражу № 1 загальною площею 40,8 м2, гаражу № 2 загальною площею 41,1 м2, гаражу № 3 загальна площа 45,0 м2, гаражу № 4 загальною площею 45,0 м2; будівля гаражів літ. Е-2 загальною площею 258,1 м2 складається з: гаражу № 1 загальною площею 86,3 м2, гаражу № 2 загальною площею 85,6 м2, гаражу № 3 загальною площею 86,2 м2; ворота № 6, огорожа № 7, цоколь № 8, замощення ІІ. [PERSON] даного обстеження та висновку основні несучі конструкції (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття) знаходяться в нормальному і задовільному стані і придатні до подальшої експлуатації за функціональним призначенням та відповідають категорії К-1 та К-2. [PERSON] ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] заборгованість за орендну плату по договору оренди будівель та споруд, що знаходиться по вул. Мандриківській, 124 в м. Дніпропетровську від 02.11.2015 р. у ромірі 6000 грн. 00 коп. та визнати за позивачем право власності на даний обєкт нерухомості. Статтею 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. [PERSON] до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127, рішення судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація прав власності на таке майно. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial