Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком № 47 по вул.Б.Хмельницького смт.Білогіря Хмельницької області вказуючи, що він є власником житла і в його житловому будинку, крім інших членів сімї, зареєстрована колишня дружина його сина [PERSON] [PERSON], з якою син розлучився 06 липня 2015 року і остання, ще задовго до розірвання шлюбу, а саме в 2011 році, вибула на постійне місце проживання в [INFO], тобто втратила право користування його житловим будинком. Зазначає, що будь-яке особисте майно [PERSON] в житловому будинку відсутнє, вона не сплачує жодних комунальних послуг за місцем своєї реєстрації, при цьому добровільно знятись з реєстрації не бажає, а тому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування її житловим будинком. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у відповідності до ч. 5 ст. 74, ст. 76 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не зявилася, а тому відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Та обставина, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 47 по вул.Б.Хмельницького смт.Білогіря Хмельницької області підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 12 березня 1992 року, яке видано на підставі рішення виконавчого комітету Білогірської селищної ради народних депутатів Хмельницької області від 17 лютого 1992 року № 13 (а.с. 7). Із довідки Білогірської селищної ради Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року № 4173 (а.с. 5), Акту встановлення факту відсутності особи за місцем проживання цієї ж селищної ради від 28 жовтня 2015 року (а.с. 8), довідки Білогірського районного сектору управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 09 листопада 2015 року № 20/857 (а.с. 13) та домової книги (а.с. 9) встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрована у житловому будинку № 47 по вул.Б.Хмельницького смт.Білогіря Хмельницької області, власником якого є позивач [PERSON], однак фактично за даною адресою не проживає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], кожна окремо показали, що знають позивача [PERSON] та колишню дружину його сина [PERSON], підтвердили той факт, що остання в житловому будинку № 47 по вул.Б.Хмельницького смт.Білогіря Хмельницької області, який належить [PERSON], не проживає з 2011 року. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надала доказів того, що між нею та позивачем є інша домовленість про користування житлом, чи про поважність причин не проживання в житловому будинку позивача більше одного року, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратила право користування житловим будинком № 47 по вул.Б.Хмельницького смт.Білогіря Хмельницької області, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved