Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі [PERSON] «Київський страховий дім») про стягнення матеріальної шкоди в сумі 31 989,51 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 000,00 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.03.2016 о 14 год. 50 хв. в м. Дніпропетровську по вул. Набережна Перемоги, 86-б сталася ДТП за участю транспортного засобу «Opel Astra», д/н [NUMBER], що належить [PERSON], за кермом якого була [PERSON], та транспортного засобу «DAEWOO SENS Т13110», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], який йому належить на праві власності. Згідно висновку спеціаліста експертного товарознавчого дослідження № 02/04/16 від 25.03.2016 в результаті спричинення аварійного ушкодження автомобілю [NUMBER], розмір матеріальних збитків складає 31 989,1 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2016 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до [PERSON] «Київський страховий дім», яким застрахована відповідальність власника транспортного засобу «Opel Astra» - [PERSON] згідно полісу № АІ/9259048, надавши усі необхідні документи. [PERSON] «Київський страховий дім» № 816 від 25.05.2016 йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, а її водійський стаж становить менше 3-х років, що є порушенням п. 8 умов договору страхування (полісу). Позивач вважає таку відмову безпідставною, оскільки згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика повинен відшкодувати оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Зазначена норма закріплена також у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Власник автомобіля «Opel Astra» [PERSON], допускаючи за кермо автомобіля особу, яка має водійський стаж менше трьох років, порушила умови п. 8 полісу «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ», а тому з підстав передбачених ст. 38-1 Закону повинна відшкодувати 50% виплаченого страхового відшкодування. Втім, [PERSON] «Київський страховий дім» повинно було спочатку виплатити страхове відшкодування позивачу, а вже потім в порядку регресу звертатися до [PERSON] із вимогою про компенсацію 50% виплаченого страхового відшкодування. Отримавши відмову позивач звернувся зі скаргою до Департаменту страхового нагляду Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, на яку отримав відповідь про те, що виявлено ознаки порушення страховиком [PERSON] «Київський страховий дім» законодавства у сфері фінансових послуг, щодо невиконання обов'язку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування або рішення про відмову у його здійсненні у строк встановлений Законом. Посилаючись на норми ст.ст. 979, 990, 1166, 1187 ЦК України, п.п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, позивач просить стягнути з [PERSON] «Київський страховий дім» страхове відшкодування в сумі 31 989,51 грн., витрати на проведення оцінки шкоди в сумі 1 000,00 грн., а також моральну шкоду, яка виникла внаслідок страждань від порушенні його права власності, необхідності позичати кошти на ремонт автомобіля, неможливості користуватися ним тривалий час, докладати додаткові зусилля для відновлення порушеного права. Розмір моральної шкоди оцінює у 10 000,00 грн. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та без участі позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, відзначивши, що дійсно між [PERSON] «Київський страховий дім» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу «Opel Astra», д/н [NUMBER], що підтверджено полісом № АІ/9259048. 23.03.2016 [PERSON] звернулася до страховика з повідомленням про подію, що сталася 22.03.2016. У той же день [PERSON] також звернувся до [PERSON] «Київський страховий дім» із повідомленням про дану подію, а 05.04.2016 - із заявою про виплату страхового відшкодування. 25.03.2016 експертом [PERSON] за участю [PERSON] складено протокол огляду транспортного засобу «Daewoo Sens Т13110», д/н [NUMBER]. Зазначає, що положення п. 1.7. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. [PERSON] та обовязки сторін виникають з підстав та з умов визначених сторонами у полісі № АІ/9259048, відповідно до розділу 8 якого «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» сторони домовилися, що до керування транспортним засобом не попускаються особи із водійським стажем менше 3-х років та/або якщо водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років. Отже, керувати транспортним засобом можуть лише ті особи, водійський стаж яких має бути більше трьох років. Відповідач вважає, що сторони таким чином домовилися, що у страховика виникає обовязок здійснювати виплату страхового відшкодування лише при дотриманні застрахованою особою розділу 8 полісу. З тимчасового дозволу серії ТД №308188 на право керування транспортними засобами відповідної категорії, встановлено, що водійський стаж [PERSON], яка керувала транспортним засобом у момент ДТП, обчислюється з 23.05.2015, отже становить менше 3-х років. Дане вказує на те, що цивільно-правова відповідальність даної особи не застрахована полісом № АІ/9259048, а отже в силу вимог Закону у страховика не виникає обовязку щодо виплати страхового відшкодування. Зобовязання страховика за полісом обмежується шкодою, завданою конкретними особами, вказаними в полісі, а не будь-якими іншими особами, які керують забезпеченим транспортним засобом. А тому у даному випадку страховий випадок не настав, а отже відсутні зобов'язання страховика виплачувати суму страхового відшкодування. Так, відповідно до пункту 36.1. ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial