Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], власником якого він є, посилаючись на те, що остання без поважних причин понад один рік не проживає за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених у позові. Просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування зазначеним жилим приміщенням та зобов»язати Теребовлянський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області зняти її із реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позову не визнали та в судовому засіданні відповідач пояснила, що з 1995 року вона проживає та працює у Греції. Починаючи з 1999 року вона кожного року приїжджає в Україну терміном на 2 місяці та проживає у своєї матері в [ADDRESS]. Також вказала, що вона не могла проживати за адресою: [ADDRESS], оскільки позивач створював їй у цьому перешкоди, забороняв проживати у спірній квартирі, мотивуючи тим, що шлюб між ними розірвано. У задоволенні позову просять відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 22 травня 1976 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який 1 вересня 1999 року розірвано. Відповідач [PERSON], [INFO], з 20 травня 1985 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На час реєстрації відповідача за цією адресою будинок мав статус гуртожитку. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 666387 від 1 березня 2005 року, виданого Микулинецькою селищною радою Теребовлянського району Тернопільської області, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 1 березня 2005 року, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] став власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. У зв»язку із набуттям позивачем права власності на вказане нерухоме майна, відповідач залишилась бути зареєстрованою у будинку по [ADDRESS], зокрема у квартирі №8, про що сторони підтвердили у судовому засіданні. Відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 1995 року, хоча зареєстрована за цією адресою. Дана обставина підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов позивача від 1 липня 2014 року, 1 серпня 2014 року, затвердженими Микулинецьким селищним головою Теребовлянського району. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що відповідач з 1995 року перебуває у Греції, вона постійно не проживає за адресою: [ADDRESS]. Крім того, свідок [PERSON] у суді підтвердила, що відповідач [PERSON] заходила у приміщення будинку [ADDRESS], однак, чи у квартиру позивача, чи в іншу, де проживає її племінниця, про це їй невідомо. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] не проживала у квартирі [ADDRESS] з поважних причин, оскільки позивач (її батько) створював відповідачу (її матері) у цьому перешкоди, зокрема, забороняв їй заходити у спірну квартиру, хоча відповідач допомогала позивачу утримувати вказану квартиру. Відповідно до ч.3 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідачем [PERSON] не подано суду докази, які б підтверджували факт непроживання у квартирі [ADDRESS] понад один рік із поважних причин. Крім того, суд вважає, що така позовна вимога позивача, як зобов»язання Теребовлянського районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області зняти відповідача із реєстрації за адресою: [ADDRESS], не підлягає до задоволення, оскільки Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області до участі у справі як співвідповідач не залучено, клопотання з цього приводу позивач не подавав та докази про порушення вказаним Управлінням прав позивача у суду відсутні. На думку суду, саме по собі судове рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування вказаним жилим приміщенням, є підставою для зняття її підрозділами Державної міграційної служби України із реєстрації за відповідною адресою. За таких обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом часткового задоволення його позовних вимог, тобто визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: partial