Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство Дніпро», треті особи із самостійним вимогами на предмет спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про примусове виконання зобовязання в натурі, а саме, повернути: автомобіль ЗІЛ-ММ3554, інв., № А-0190, 1шт., трактор МТЗ-82, інв.№т-188, 1шт., комбайн СК - 5 «Нива», інв. №т-224, 1шт., цистерна 10 м.куб., інв. №, 0387, 1шт., автомобіль ВАЗ 2107, інв. №, А-0160, 1шт., станок токарний, інв. № т-196, 0,6 шт., вага автомобільна 30 т. інв. №0133, 0,05 шт., зерноочисну машину ОСМ-1,4 інв. №, 0364, 1шт., вага автомобільна 30 т. інв. №, 0133, 0,95 шт., подрібнювач ДКУ-2 інв. №0214, 0,4 шт., вентилятор ОС-300, інв. № 0111, 1шт., огорожа Глинники, інв. № 0142, 0,1шт., станок свердлильний, інв. № 0416, 1шт., зварювальний апарат інв. № т-2, 1шт., автомобіль ГАЗ-3307, інв. № А-0178, 1шт., станок токарний, інв. № т-196, 0,4 шт., причіп СЗАП, інв. № т-551, 1шт., холодильна камера, інв. №0022, 1шт., трансформатор б.н. 1 шт., сейф інв. № 0120, 1шт., автомобіль ЗІЛ (автокран) інв. № 01102, 1шт., автомобіль ЗІЛ 4502 інв. № А-0188, 1шт., В обґрунтування позову позивач та треті особи із самостійними вимогами вказують, що відповідач не виконує протокол №1 від 15.08.2014 року засідання комісії по врегулюванню майнових питань ТОВ «Сільськогосподарське підприємство Дніпро», котрим задоволено заяви співвласників майна та прийнято рішення про виділення майна в натурі, переданого в оренду відповідачу відповідно до Договору про передачу майна колективом співвласників юридичній особі. У судовому засіданні представник позивача та третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору та третя особа підтримали позовні вимоги з підстав викладених у заяві та просить позов задовольнити. Представники відповідача проти задоволення позову заперечили, посилаючись на те, що майно, яке просить повернути позивач, зазнало значного вартісного покращення, в звязку з чим є власністю товариства, протокол, яким прийнято рішення про виділення майна в натурі, є незаконним, оскільки його прийнято з порушенням відповідної процедури, а тому жодних правових підстав для задоволення немає. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до Договору про передачу майна колективом співвласників юридичній особі від 30.03.2004 року (далі - Договір), зареєстрованого в Ганнопільській сільській раді 16.04.2004 року, головою комітету спілки громадян-співвласників ім. Лесі Українки [PERSON], передано частково в оренду майно строком на 5 років, частково у відповідальне зберігання строком на 5 років, а худобу, незавершене будівництво, і оборотні засоби, що входили до складу майна, продано ТОВ «Сільськогосподарське підприємство Дніпро» на умовах товарного кредиту з розстрочкою платежів на 15 років (а.с. 5-9). Відповідно до протоколу №1 від 15.08.2014 року на засіданні комісії по врегулюванню майнових питань ТОВ «Сільськогосподарське підприємство Дніпро», розглянуто та задоволено заяви співвласників про виділення майна в натурі. На підставі вказаного протоколу ТОВ «Сільськогосподарське підприємство Дніпро» видано накладні на видачу майна в натурі. Виходячи з пояснень сторін, частина майна, визначеного протоколом №1 від 15.08.2014 року, повернута співвласникам, проте майно з 22 найменувань, вказане у накладних №36 від 29.08.2014р., №26 від 29.08.2014р., №23 від 29.08.2014р., №27 від 29.08.2014р., №57 від 29.08.2014р., №29 від 29.08.2014р., №35 від 29.08.2014р., №21 від 29.08.2014р., №7 від 29.08.2014р., котре повинно бути видано в натурі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Товариством не повернено та знаходиться у с. Ганнопіль, Славутського району на території відповідача. Відповідно до матеріалів справи позивачем та третіми особами неодноразово направлялися відповідачу вимоги-попередження про розірвання договору оренди та повернення майна, переданого відповідачу відповідно до Договору про передачу майна колективом співвласників юридичній особі, проте такі залишились без реагування (а.с.27-32). Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд враховує наступне. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року № 177 затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального підтвердження. Пунктами 13-14 зазначеного Порядку встановлено, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства. Порядок виділення частки майна передбачено пунктами 4.1, 4.2 Рекомендацій співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі власників матеріальної, у тому числі грошової компенсації вартості його частки. Згідно з статтею 7 Закону України від 14.02.1992 року №2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - у частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Указом Президента України від 03.12.1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», а також Указом Президента України від 29.01.2011 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» передбачено забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями, вільного здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину, виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників стосовно майна. На підставі ч.1 ст.398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. У відповідності до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно, в тому числі і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 1ст. 1213 ЦК України, набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно, в натурі. Відповідно до п.4.3.5. Договору Товариство зобовязане повернути співвласникам основні засоби після закінчення строку дії цього Договору в належному стані з урахуванням зносу. Проте всупереч наведено пункту Договору Товариство лише частково повернуло майно Співвласникам. Так зокрема згідно накладної від 01.11.2014 року №12 [PERSON] повернуто культивтор КПС 40, вологомір, оприскувач, сівалку, плуг з інвентаризаційним номером №Т 95, плуг з інвентаризаційним номером №Т 100, проте решту майна (причіп, холодильну камеру та ін.) відповідачем власнику не передано. Згідно накладної від 29.08.2014 року №7 [PERSON] повернено відповідачем причіп 2ПТС-6, проте не повернено автомобіль ЗІЛ 4502. Відповідно до накладної від 29.08.2014 року №23 [PERSON] отримала культиватор та плуг, тоді як зерноочисна машина надалі не повернена відповідачем. Відповідно до накладної від 29.08.2014 року №27 [PERSON] повернено трактор, проте не повернено подрібнювач та автомобільні ваги. [PERSON] згідно накладної від 29.08.2014 року №26 передано автомобіль, причіп та трактор, разом з тим неповерненими залишились автомобіль ВАЗ 2107, токарний станок та автомобільні ваги. [PERSON] згідно накладної від 29.08.2014 року № 36 відповідачем повернено лише борони, косарку, борону дискову, проте залишились не переданими автомобіль ЗІЛ, трактор МТЗ 82, комбайн «Нива», цистерна та ін. майно, вказане у накладній. Згідно накладної від 29.08.2014 року № 35 [PERSON] отримала резервуар та розкидач, [PERSON] повернено культиватор та тракторний причіп, проте не повернено автомобіль ГАЗ-3307. В судовому засіданні представники відповідача вимоги щодо повернення майна вважають незаконними з ряду причин. Зокрема посилаються на те, що майно, яке й надалі продовжує знаходитись в Товариства, зазнало суттєвого вартісного покращення і на даний момент є власністю відповідача. Разом з тим, вищевказаним Договором, яким регулювались відносини між Співвласниками та Товариством передбачено, що основні засоби після закінчення строку дії Договору повертаються співвласникам в належному стані (п.4.3.5.). Таким чином відповідач, як зберігач майна, повинен був його повернути співвласникам або продовжити термін дії Договору. Посилання представників відповідачів на те, що засідання комісії по врегулюванню майнових питань ТОВ «Сільськогосподарське підприємство Дніпро» (яким було прийнято рішення про виділення майна) є неправомочним, оскільки співвласниками порушено процедуру його прийняття, спростовуються тим, що прийняте рішення не оскаржувалось Товариством, окрім того, Товариством на виконання прийнятого протоколу, видало накладні, майно частково по яких поверталось співвласникам, проте як неодноразово пояснював в судовому засіданні представник відповідача [PERSON], керівник ТОВ «Дніпро», повернення майна відбулось вибірково з вказівки власника підприємства. Вказане в судовому засіданні свідок [PERSON]Д підтвердила, що в 2004 році між співвласниками та Товариством було укладено вищевказаний Договір. В 2014 році зборами співвласників прийнято рішення про повернення майна, про що складено відповідний протокол. На виконання вказаного протоколу за вказівкою власника підприємства майно поверталось не в повному обсязі, а частково. Таким чином, позивач та треті особи із самостійними вимогами на предмет спору, як власники свідоцтв про право власності на майновий пай на підставі рішення співвласників майна, затвердженого протоколом №1 від 15.08.2014 року та виданої відповідачем накладної про видачу майна, повинні отримати майно, зазначені в накладних в натурі. Доказів, що листи та вимоги позивача було розглянуто та задоволено матеріали справи не містять, тому суд вважає, що після закінчення терміну дії Договору про передачу майна колективом співвласників відповідач без достатньої правової підстави продовжував утримувати в себе майно позивача та третіх осіб. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Отже, виходячи із ст. 16 ЦК України, порушене цивільне право підлягає захисту шляхом примусового виконання обов'язку в натурі, а позов - задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу у порядку визначеному ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved