Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею основи забудови 78,8 кв.м., який знаходиться у с. Пилипи Олександрівські Віньковецького району Хмельницької області по вул. Миру, 55, та право на земельну частку (пай), площею 1,11 в умовних кадастрових гектарах, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Пилипоолександрівської сільської ради, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 30.09.1996 року. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що 30.09.1996 року помер [PERSON], який при житті склав заповіт, яким все своє майно заповів на нього. [PERSON] до дня його смерті був зареєстрований разом із [PERSON], та прийняв спадщину вступивши в оперативне управління майном. За життя [PERSON] був власником житлового будинку в с. Пилипи Олександрівські вул. Миру, 55, та земельної частки (пай), площею 1,11 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Дружба». Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та видачею сертифіката на право на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця. Тому [PERSON] позбавлений можливості реалізувати своє спадкове право, і це право підлягає захисту в судовому порядку. У судове засідання 08.08.2017 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник позивача [PERSON] [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача -- Пилипоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] також подав до суду письмову заяву, у якій позов [PERSON]К визнав, просив справу розглянути без участі представника сільскої ради. Представник відповідача -- Віньковецької районної державної адміністрації у судове засідання, будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявився. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що належний відповідач визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 30.09.1996 року в с. Пилипи Олександрівські Віньковецького району Хмельницької області помер [PERSON], який був власником житлового будинку, що знаходиться в с. Пилипи Олександрівські по вул. Миру, 55, та земельної частки (пай) розміром 1,11 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Дружба» на території Пилипоолександрівської сільської ради. На вказане майно після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину прийняв спадкоємець за заповітом [PERSON], вступивши в оперативне управління майном. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 196281; заповітом від 14.03.1995 року, згідно якого [PERSON] все своє майно заповів [PERSON]; випискою з погосподарської книги Пилипоолександрівської сільської ради № 220 від 26.04.2017 року, згідно якої за [PERSON] рахується житловий будинок 1973 року побудови в с. Пилипи Олександрівські по вул. Миру, 55; довідками Пилипоолександрівської сільської ради № 217, № 218, № 219 від 26.04.2017 року, згідно яких [PERSON], який помер 30.09.1996 року до дня смерті була зареєстрований та проживав в [INFO], разом із [PERSON], який після смерті [PERSON] вступив в оперативне управління майном; відповіддю відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі Хмельницької області від 26.02.2016 року С-51/0-9/19-16, із якої слідує, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Віньковецькою райдержадміністрацією по бувшому КСП «Дружба» на території Пилипоолександрівської сільської ради видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) за № 308 серії ХМ № 0126058 від 10.02.1997 року на [PERSON], розмір земельної частки 1,11 га в умовних кадастрових гектарах, та оригінал вказаного сертифіката йому не видано, так як на час видачі [PERSON] був померлий; копією державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ 001, де в списку громадян членів КСП за № 295 значиться [PERSON]. Згідно з довідкою КП «БТІ» Віньковецької районної ради Хмельницької області від 12.05.2017 року № 1-178, дійсна вартість домоволодіння в с. Пилипи Олександрівські по вул. Миру, 55, становить 4521,00 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. ст. 524, 529 ЦК України (1963 року), який діяв на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу , спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, прийняв спадщину. Інших спадкоємців немає. Однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння та видачею сертифіката на право на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори [PERSON]В про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2017 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння в с. Пилипи Олександрівські по вул. Гагаріна, 55, у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на домоволодіння відсутній, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0126058 виданий 23.12.1996 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 30.09.1996 року. При вирішенні розглядуваного спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Із виписки з погосподарських книг Пилипоолександрівської сільської ради № 220 від 26.04.2017 року слідує, що за [PERSON], який помер 30.09.1996 року, та до дня смерті був зареєстрований та проживав в [INFO], рахується житловий будинок 1973 року побудови та земельна ділянка 0,09 га для обслуговування житлового будинку. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок, однак не оформив це майно на своє імя, та йому також належало право на земельну частку (пай) як члену КСП. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не має змоги реалізувати свої спадкові права через що виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок та право на земельну частку (пай) визнається відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб,тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно.

Outcome: approved