Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернула до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що вона та її донька [PERSON] є власниками спірної квартири [ADDRESS] де зареєстровані вона її донька [PERSON] та син [PERSON] який не проживає за вказаною адресою з 2011 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що власником квартири, [ADDRESS] є [PERSON] та її донька [PERSON]. Згідно довідки № 8677 про склад сімї, виданої КП «ЖЕО №4» Кіровоградської міської ради від 20.10.1016 року, в квартирі, [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] ,син [PERSON], донька [PERSON], мати [PERSON], та онуки [PERSON] та [PERSON](а.с.14). Відповідно до акту від 20.03.2015 року та 10.10.2015 року [PERSON][PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача в спірній квартирі. Факт відсутності відповідача в квартирі [ADDRESS] без поважних причин з 2011 року підтвердили в судовому засіданні наступні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] які мешкають по сусідству з позивачем в одному будинку. Зі слів свідків встановлено, що після смерті батька відповідача він з 2010- 2011 року в спірній квартирі не проживає, речі та у вище зазначеній квартирі не бачили, знають що живе у жінки але за якою адресою невідомо. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право громадянина на користування належною йому квартирою закріплене і в ст. 150 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки не проживає за адресою реєстрації більше одного року, без поважних причин, замки в квартирі не мінялися, перешкод в користуванні квартирою позивач не чинила ,а відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст.316,321,391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» та

Outcome: approved