Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . 26.12.2014 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Кумпаненко О.И. за реєстром №266, згідно якого належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , вона заповіла [PERSON] . Спадкоємець, яка мала би право на обов`язкову частку спадкового майна відповідно до статі 1241 ЦК України та яка є спадкоємцем першої черги за законом - дочка [PERSON] , 11.07.2019 року подала заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині. Позивач у шестимісячний строк звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. де була заведена спадкова справа за №104/2019 від 11.07.2019 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №925/02-31 від 27.08.2019 року вбачається, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. З врахуванням наведено та того, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок від 12.06.1980 року втрачено, просить позов задовольнити повністю. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, однак подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [INFO] помер [PERSON] , про що Тернопільським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області 06 серпня 2019 року видане повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Також, [INFO] померла [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області 14 січня 2019 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] 26.12.2014 року склала заповіт, за яким заповіла [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Спадкоємець, яка мала би право на обов`язкову частку спадкового майна відповідно до статі 1241 ЦК України та яка є спадкоємцем першої черги за законом - дочка [PERSON] . 11.07.2019 року подала заяву про відмову від обов`язкової частки у спадщині. Позивач у шестимісячний строк звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. де була заведена спадкова справа за №104/2019 від 11.07.2019 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №925/02-31 від 27.08.2019 року вбачається, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Даною постановою відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка не оформила спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1110 від 16.08.2019 року виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Як вбачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1111 від 16.08.2019 року виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної вказане будинковолодіння зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 12.06.1980 року. Державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виданого 16.08.2019 року, вбачається, що житловий будинок площею 43,7 кв.м. споруджений 1942 року, хлів площею 35,5 кв.м. споруджений 1977 року, господарська будівля площею 7,2 кв.м. споруджена 1988 року. Згідно довідки № 1148 від 10.09.2019 року, виданої Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] , який помер [INFO] , на момент своєї смерті проживав та перебував на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживала і перебувала на реєстраційному обліку: [PERSON] - дружина. Крім того, згідно довідки № 1404 від 08.10.2019 року, виданої Виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, за [PERSON] , який помер [INFO] , рахується будинковолодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету від 20.05.1980 року № 24 визнано право власності на вказане будинковолодіння. У справах виконавчого комітету свідоцтва на право власності на будинковолодіння не зберігаються. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Зважаючи на те, що [PERSON] помер [INFO] , правовідносини щодо спадкування після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складав, спадщину після його смерті прийняла дружина - [PERSON] , оскільки була спадкоємцем першої черги за законом, а тому успадкувала належну померлому 1/2 частку житлового будинку. Окрім того, враховуючи те, що [PERSON] , як члену колгоспного двору належала 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS] , та після смерті [PERSON] вона успадкувала 1/2 частини житлового будинку, то їй належало вказане будинковолодіння, однак прав на належне їй майно не зареєструвала. Встановлено, що [PERSON] помела [INFO], тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що [PERSON] , за життя склала заповіт, яким заповіла житловий будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , [PERSON] , остання спадщину прийняла, протягом шестимісячного строку, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинку з надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved