Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. На даний час у квартирі зареєстровані він, його донька [PERSON], його онук [PERSON] та відповідач. Позивач зазначає, що він у липні 2004 року зареєстрував відповідача у квартирі як члена сім'ї, який на той час перебував у шлюбі із його донькою. У червні 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З січня 2012 року відповідач у квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, особистих речей в ній не має, участі в утриманні квартири не бере, за комунальні послуги та електроенергію не сплачує. На сьогоднішній день тарифи на оплату комунальних послуг дуже високі, а витрати по їх сплаті несе він та його онук, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Донька участі в оплаті житлово-комунальних послуг не бере у зв'язку із тим, що не працює з 2009 року за станом здоров'я. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чиниться. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2016 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Дніпровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та викладені у позові обставини, додатково пояснив, що відповідач залишив квартиру десь у 2010-2012 році добровільно, при цьому будь-яких пояснень не надавав, всі свої речі забрав, з того часу жодного разу до них не приходив, адреса знаходження відповідача невідома. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою його реєстрації, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] підтримав заявлені вимоги та надані позивачем пояснення. Представник третьої особи Дніпровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, третя особа суду подала заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.05.1998 року, посвідченим державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 4у-2931 та реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації від 06.07.1998 року, записаним у реєстровій книзі за № 8527 (а.с. 6-7). Як убачається із довідки по формі № 3, виданої ЖРЕО № 406 від 12.06.2015 р. № 2222, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], його донька [PERSON], 1963 р.н., онук [PERSON], 1985 р.н. та відповідач (зять) [PERSON], 1961 р.н. (а.с. 3). Шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний 15.06.2010 року (а.с. 5). Згідно свідоцтва про зміну імені від 16.02.2016 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що що вони є сусідами позивача, відповідач є колишнім чоловіком доньки позивача [PERSON], після розірвання шлюбу з [PERSON] [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, залишив квартиру десь у 2010 році, з того часу жодного разу не з'являвся, перешкод у проживанні відповідачу не чинили. Факт не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні також підтверджено актом від 21 серпня 2015 року, підписаним сусідами позивача, посвідчений начальником ЖЕД-406, у якому зазначено, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з 2012 року по даний час (а.с. 4). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач більше року без поважних причин постійно не проживає у спірній квартирі, його майно там не знаходиться, будь-які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, витрат по утриманню житла відповідач не несе, у зв'язку з чим позивачу, який є власником квартири [ADDRESS], відповідач чинить перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням, позивач не може належним чином користуватися та розпоряджатися вказаною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач є інвалідом 1 групи, у зв'язку з чим має пільги по сплаті судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved