Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій вказує, що він з відповідачкою по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Однак подружнє життя в них не склалось, внаслідок чого 24 червня 2010 року шлюб між ними було розірвано (актовий запис № 67). Під час перебування в шлюбі ними було придбано у власність квартиру [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу у 2010 році відповідачка залишилась проживати у належній їм квартирі, а він переїхав на постійне місце проживання в будинок батьків по [ADDRESS]. Він з відповідачкою є співвласниками зазначеного нерухомого майна. Разом з тим, відповідачка безпідставно перешкоджає йому в користуванні квартирою, помешкання в нього немає, на його вимоги щодо надання можливості користуватись належною йому частиною спільного майна відповідачка не реагує. Він вважає, що такі дії відповідачки по справі порушують його право на власність. Той факт, що відповідачка по справі перешкоджає йому в доступі до належного їм на праві спільної власності житла, підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Оскільки відповідачка відмовляється добровільно надати йому змогу користуватись належним йому майном, він змушений звернутись до суду з даним позовом. Просить вселити його, [PERSON], в квартиру [ADDRESS]. Стягнути з відповідачки на його користь витрати за сплату судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги змінив, відмовився від стягнення судових витрат, в іншій частині позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача, вважає, що заява підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд . Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно - якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім'ї. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 391 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оскарження. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі, [PERSON] було придбано у власність квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВМХ № 274343 від 05 грудня 2006 року, а отже дана квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] 24 червня 2010 року шлюб між ними було розірвано (актовий запис № 67), після чого [PERSON] залишилась проживати в даній квартирі, а [PERSON] переїхав проживати в [ADDRESS], що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 27.07.2014 р.

Outcome: approved