Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилався на те, що він [PERSON] народився [INFO] 26.01.1994 року ним разом із іншими співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON] було приватизовано квартиру [ADDRESS] Зазначену обствину підтверджує копією свідоцтва про право власності на житло, виданим 26.01.1994 року Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому. Проте у вказаному свідоцтві про право власності на житло було помилково вказано його ім'я як «[PERSON]», хоча його дійсним іменем є «[PERSON]». Той факт, що видане 26.01.1994 року Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому свідоцтво про право власності на житло належить саме йому підтверджує відміткою паспорта з місця проживання, з якої вбачається, що на момент приватизації квартири [ADDRESS] він проживав у зазначеній квартирі.. Просив встановити факт належності йому [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.01.1994 року Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому на квартиру [ADDRESS] Представник заявника у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розглд справи її відсутності, заяву підтримала. Представник Чернівецької міської ради також у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, незаперечував проти задоволення заяви. Ініші заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.6 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як було встановлено судом, 26.01.1994 року Управлінням по комунальній власності Чернівецького місьвиконкому було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме: на квартиру [ADDRESS] на чотирьох співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7). В подальшому, 07.07.1995 року [ADDRESS] переіменовано на [ADDRESS] З дослідженої у судовому засіданні копії паспорта заявника вбачається, що його дійсним іменем є «[PERSON]» (а.с.6). За таких обставин, оскільки заявник фактично просить підтвердити факт належності йому правовстановлюючого документу на право власності, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними письмовими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved