Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , призначення над [PERSON] та його майном опікуном заявника та заборони [PERSON] без згоди заявника вживати будь які дії із здійснення правочинів. Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є сином [PERSON] , вони проживають однією сім`єю в трикімнатній квартирі [ADDRESS] , інших близьких родичів, окрім заявника, [PERSON] не має. Заявник вказує, що з 2015 року поведінка його батька стала неадекватною, останній з незрозумілих причин викликав працівників поліції для вжиття дій проти заявника, у зв`язку з чим заявник для захисту своїх прав на проживання у квартирі і нанесенням шкоди його здоров`ю був змушений звертатися із заявами від 11.09.2016 р., від 19.11.2016 р. до начальника Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві. Також заявник звертався до начальника Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою від 11.11.2016 р. з проханням накласти заборону на будь які дії з приводу відчуження вказаної квартири. Зазначає, що його батько [PERSON] стосовно нього вчиняє за місцем їх проживання протиправні дії на побутовому грунті, провокує та влаштовує сварки, морально тисне на нього, постійно розмовляє уголос з якоюсь невідомою особою і під час цих розмов висловлює на його адресу образи, увесь час звинувачує його начебто у крадіжці грошей і документів на квартиру, поширює неправдиві чутки про його життя, висловлює негативне відношення до його громадської діяльності і його колег, спільно з чоловіком його троюрідної сестри бажає позбавити його права на житло і дачну ділянку з будинком. Після багатьох років спільного проживання батько усім постійно заявляє, що він не є його рідним сином. Заявник стверджує, що [PERSON] не визнає займану ним (заявником) кімнату частиною його життєвого простору, всі наявні там шафи і його речі оголосив своєю власністю на правах господаря квартири, під час його відсутності [PERSON] неодноразово заходив до його кімнати де влаштовував незаконний огляд, забирав його речі; постійно, часом зі скандалами вимагає ключі від його шаф, що свідчить про неадекватну поведінку його батька. Вказує, що у період коли йому 10.10.2016 р. зробили операцію на хребті, після чого він перебував вдома у лежачому стані, [PERSON] жодного разу його не перевідав у лікарні, заявив, що не буде про нього турбуватися, готувати їжу, влаштовував сварки, в розмовах бажав йому смерті. Заявник зазначає, що в останні роки [PERSON] не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, витрачає кошти на придбання за замовленнями різних товарів за завищеними цінами, граючи у гру «збагачення», у надії отримати грошовий приз, через що з квартири виніс всі кошти і залишився без грошей для існування. Через таку неадекватну поведінку та стан психічного здоров`я [PERSON] потребує постійного нагляду і турботи, він не може вчиняти правочинів, самостійно набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно виконувати їх та нести відповідну відповідальність. Заявник вказує, що внаслідок душевної хвороби його батько потребує встановлення над ним опіки. Він, як рідний син [PERSON] , бажає доглядати свого батька, бути його опікуном. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2017 року заяву [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна було залишено без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків заяви (т.1 а.с. 26, 27). Ухвалою суду від 31.07.2017 року відкрите провадження у справі (т. 1 а.с. 37). Ухвалою суду від 25.01.2018 р. задоволено клопотання заявника про витребування медичних документів відносно [PERSON] (т. 1 а.с. 64, 65). Ухвалою суду від 27.03.2018 р., яка постановлена із занесенням в протокол судового засідання, до участі у справі залучено в якості заінтересованої особи [PERSON] (т. 1 а.с. 105). 17.04.2018 р. до суду від [PERSON] надійшли відзиви на заяву, у яких просить відмовити у задоволенні вимог [PERSON] , посилаючись на їх необгрунтованість та безпідставність. Зазначає, що в 1962 р. від вступив до житлово-будівельного кооперативу «Комунар», ордер на квартиру, де він проживає, виданий на його ім`я, пай за житло був оплачений ним, заселився він у квартиру [INFO] разом з дружиною, матір`ю дружини та сином [PERSON] , де на даний час мешкає. З ними також однією сім`єю проживала [PERSON] з 5,5 років до одруження ( [INFO] ). [PERSON] з метою заволодіння квартирою підробляв документи на право власності та з 2010 року розпочалися крадіжки документів, грошей, дрібних побутових речей. Факти крадіжок [PERSON] заперечував, стверджуючи, що він ( [PERSON] ) сам це все кудись сховав, про що забув куди саме. Цим твердженням йому та оточуючим [PERSON] намагався запевнити, що він не при своєму розумі та не розуміє значення своїх дій, щоб взяти над ним опіку. У своєму віці 88 років він ще працює на дачній ділянці, здійснює облаштування дачного будинку, ремонтує несправні прилади, обслуговує себе самостійно, купує продукти, готує їжу, прибирає квартиру, прасує білизну. Від часу смерті своєї дружини з 2008 р. до останніх подій всі побутові справи, приготування їжі для сина здійснював саме він, в чому заявник йому не допомагав. З 2008 р. його син при нагоді все частіше нагадував про те, що він єдиний спадкоємець його майна, що все після його смерті повинно дістатися саме заявнику, хоча [PERSON] фактично не приймав участі в облаштуванні та затишку квартири, проживав за рахунок їхніх з дружиною коштів. На цьому грунті у нього з сином почалися сварки, які призводили до конфліктних ситуацій, що в свою чергу були наслідком численних викликів поліції, письмових звернень починаючи з 2010 р. по 2018 р., як зі сторони заявника, так і з його сторони. У них в сім`ї ніколи не було прийнято ховати ключі від шаф. В світі всіх подій, що почали відбуватися, син почав всіляким чином обмежувати йому доступ до шафи, де зберігалася частина його ( [PERSON] ) речей та почав стверджувати, що це він у нього щось шукає і здійснює крадіжки речей. Він дійсно здійснював покупки товарів, за які отримував подарунки, що не вказує на те, що він не сприймає дійсність і не може розуміти значення своїх дій, а тим паче поставив себе та сина в скрутне становище. Гроші, які він витрачав, це його власність, своїми діями він ніколи не ставив родичів у скрутне становище, оскільки все життя багато працював, всі зароблені гроші завжди були в сімейному бюджеті та ніколи, в тому числі і по сьогодні, не міг би допустити того, щоб витратити всі гроші та залишитися без існування. Заява [PERSON] подана з матеріальної користі заволодіти його майном (т. 1 а.с. 113-116, 149-154). Ухвалою суду від 23.04.2018 р. за клопотанням представника заявника [PERSON] [PERSON] витребувані письмові докази (т. 1 а.с. 219, 220). Ухвалою суду від 23.04.2018 р. задоволено заяву представника заінтересованої особи [PERSON] [PERSON] про виклик свідків (т. 1 а.с. 224, 225). Ухвалою суду від 11.07.2018 р. судом призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведення якої доручено Київському міському центру судово-психіатричної експертизи для з`ясування питань: чи страждає [PERSON] , [INFO] , психічними захворюваннями; чи може [PERSON] розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними; чи потребує [PERSON] постійної опіки чи піклування; провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи (т. 2 а.с.46-48). На ухвалу суду про призначення експертизи [PERSON] подавав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої постановою Апеляційного суду міста Києва від 20.09.2018 р. апеляційна скарга залишена без задоволення, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2018 р. без змін (т. 2 а.с. 150-152). 28.03.2019 р. до суду надійшли матеріали справи з Київського міського центру судово-психіатричної експертизи з повідомленням про невиконання судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] у зв`язку тим, що на неодноразові виклики для проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи підекспертний не з`явився (т. 2 а.с. 178). Ухвалою суду від 01.04.2019 р. було поновлено провадження по справі (т. 2 а.с. 179). Ухвалами суду від 25.07.2019 року, від 25.09.2019 р., від 27.02.2020 року, від 24.03.2020 року в судові засідання викликалися лікарі-психіатри для вирішення питання щодо примусового направлення [PERSON] на судово-психіатричну експертизу (т. 2 а.с. 208, 209, 230, 231; т. 3 а.с. 45, 46, 54, 55). Ухвалою суду від 25.09.2019 року задоволено клопотання представника заявника [PERSON] [PERSON] про витребування доказів (т. 2 а.с. 234, 235). Ухвалою суду від 25.10.2019 р. визнано заяву заінтересованої особи [PERSON] про відвід головуючого судді Виниченко Л.М. необґрунтованою, передано заяву про відвід для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України (т. 3 а.с. 7, 8). Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Арапіної Н.Є. від 29.10.2019 р. відмовлено заінтересованій особі [PERSON] про відвід судді Виниченко Л.М. (т. 3 а.с. 17, 18). Ухвалою суду від 26.05.2020 року визнано відсутніми підстави для примусового направлення [PERSON] на судово-психіатричну експертизу (т. 3 а.с. 77-79). Ухвалою суду від 03.06.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника заявника [PERSON] [PERSON] про призначення [PERSON] проведення повторної амбулаторної судово-психіатичної експертизи та залишено без розгляду клопотання представника заявника про примусове направлення [PERSON] для проведення експертизи. В судовому засіданні заявник та його представник [PERSON] підтримала вимоги заяви. Заявник [PERSON] додатково пояснив, що стан здоров`я його батька з кожним днем погіршується, [PERSON] поводить себе неадекватно, проявляє агресію, не визнає його своїм сином, називає квартирантом, прийомним сином, невідомою особою. З 2017 р. по даний час [PERSON] грає в гру по придбанню товарів з метою виграшу якогось призу, на що лише за останні шість місяців витратив 4,5 тис грн., тому потребує контролю за витрачанням коштів. Також [PERSON] не реагує на проблеми спільного проживання, у них три місяці тікла вода в туалеті, про що він говорив батьку, проте останній говорив, що не розуміє. За його зверненням до КМПНЛ лікар не зміг оглянути [PERSON] , оскільки батько весь час був на дачі. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що через похилий вік [PERSON] може спричини собі шкоду, він забувається, на транспорті їде в іншу від дому сторону, називає своєю дочкою дівчину, яка не є його дитиною, при цьому заявника своїм сином не визнає, від проходження експертизи для доведення своєї дієздатності [PERSON] відмовлявся, ухвалу суду оскаржував, має фобію ігроманії, на що витрачає кошти, за фотознімками закриває кімнату та комору на замки; не розуміє про належність на праві власності заявнику земельної ділянки на якій розміщена дача, що підтверджується документом, вважаючи це майно своїм. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, пояснив, що все життя він багато працював, займав керівну посаду, має позитивні характеристики, на стан здоров`я не скаржиться, до лікарів не звертався, сам себе утримує по даний час, працює на дачі, по господарству все робить сам, син йому ні в чому не допомагав, бо робити нічого не вміє. Всі поломки у квартирі ремонтує він. З 3-4 річного віку з ними постійно жила [PERSON] , яка є сиротою, вона з дитинства називала його батьком. Він отримує пенсію у розмірі 5 862,66 грн., яку витрачає на себе, платить за квартиру, заявника він перестав годувати та утримувати. Замовляє товар він поштою за своїм бажанням. Поломку в туалеті зробив [PERSON] , через що витікло 12 кубів води, при цьому його заявник змусив зробити ремонт, протікання води усунув саме він. Представник заінтересованої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на її безпідставність та недоведеність вимог, пояснив, що [PERSON] сам себе обслуговує, утримує, на обліку в психіатра не перебуває, оплачує житлово-комунальні послуги, справляється по господарству, працює на дачі, робить побутові ремонти, заява [PERSON] подана з метою, щоб бути спадкоємцем майна [PERSON] . Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи заінтересована особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації суду подавав заяви з проханням розглянути справу без участі їх представника, постановити ухвалу про направлення [PERSON] на судово-психіатричну експертизу для визначення його здатності усвідомлювати значення своїх дій та/або можливості керувати ними і прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересовану особу [PERSON] , його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Як убачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заявник [PERSON] є сином [PERSON] (т. 1 а.с. 11). Заявник та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується записом в паспорті та довідкою ЖБК «Комунар» від 02.03.2016 р.(т. 1 а.с. 122 зв., 167). Вказана квартира належить на праві власності [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності від 27.07.2006 року виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), що також підтверджується інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації КВ-2016 № 35740 від 06.10.2016 р. (т. 1 а.с. 165, 166). Статтею 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно норми частин 1, 2 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. ст. 41 ч.1, 55 ЦК України). Відповідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнанні недієздатними. Згідно частини 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. В обґрунтування заявленних вимог заявник посилається на те, що [PERSON] вчиняє неадекватні дії, безпідставно викликає працівників поліції, провокує і влаштовує сварки, звинувачує його у крадіжці грошей та документів, зводить на нього наклепи, поширює неправдиві чутки, заявляє, що він не його рідний син, [PERSON] не доглядав за ним під час хвороби після перенесеної операції, не може самостійно розумно розпоряджатися своєю пенсією, уникає проходження огляду лікаря-психіатра та проходження психіатричної експертизи. Ухвала суду від 11.07.2018 р. про призначення проведення [PERSON] амбулаторної судово-психіатричної експертизи виконана не була через неявку останнього для проходження експертизи. Суд враховує норму статті 109 ЦПК України, відповідно якої у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Разом з тим, за правилами частин 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. [PERSON] упродовж усіх судових засідань послідовно заявляв про невизнання вимог про позбавлення його дієздатності, посилаючись на те, що він є психічно здоровим і не потребує будь чиєї опіки, оскільки самостійно себе обслуговує, добре себе почуває, розпоряджається своєю пенсією на власний розсуд, справляється з домашніми справами, фізично працює на дачі, утримує житло, сплачує житлово-комунальні послуги, в цьому заявник йому будь якої допомоги не надає. Вказав, що проходження психіатричної експертизи є для нього принизливим, [PERSON] заява до суду подана з метою розпорядження заявником належним йому майном. Допитаний судом свідок [PERSON] засвідчив, що його дружина з чотирьох років до 2003 року доки не вийшла заміж виховувалась [PERSON] . Він з [PERSON] їздить разом на дачу, останній поводить себе нормально, адекватно. [PERSON] зневажає свого батька, погано до нього ставиться, злий на [PERSON] . Все це почалося після смерті матері заявника - дружини [PERSON] . Заявник має майнові претензії до квартири батька. Одного дня його покликав [PERSON] , при цьому показав синці, повідомивши, що його син вночі душив та викрав у нього оригінали документів. Заявник теж показав синці. Проживають [PERSON] та [PERSON] в одній квартирі в різних кімнатах, які закривають на ключ. Свідок [PERSON] засвідчив, що знайомий з [PERSON] з 1967 р., з того часу підтримують стосунки, знає його сім`ю. Поведінка [PERSON] весь час нормальна, він завжди адекватно спілкується, повністю здоровий, вони постійно розмовляють по телефону. Вдома у [PERSON] він був два роки тому. Конфлікти між батьком та сином виникли з 2017 р. [PERSON] говорив про те, що його син почав робити пакості, крав гроші. Свідок [PERSON] засвідчила, що з дитинства вона жила в сім`ї [PERSON], [PERSON] взяв її на виховання, до смерті матері заявника жили вони дружно, потім сталися суперечки. Заявник та [PERSON] , якого вона з дитинства називає батьком, постійно викликають поліцію. [PERSON] , незважаючи на його поважний вік, поводить себе як зазвичай, неяких відхилень у його поведінці не має, неадекватні речі не робить, документи клав він завжди в одному місці, не забуває де кладе, по господарству по даний час все робить сам, працював також на дачі, робити все вміє, пенсії йому на проживання вистачає, по поліклінікам не ходить. Колись [PERSON] їй скаржився, що в нього пропали документи на квартиру та грошові заощадження, а [PERSON] повідомляв, що все знайшлось. На двері в кімнату [PERSON] став вішати замок. За характером [PERSON] лідер, різким у поведінці він був завжди, себе він повністю обслуговує, фізично працює, читає, розв`язує кросворди. Визначення понять психічного розладу та тяжкого психічного розладу дає Закон України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якого психічними розладами є розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті, а під тяжким психічним розладом розуміють розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. Аналіз наведених положень цивільного закону дає підстави для висновку, що недієздатність особи - це втрата можливості користуватися своїми громадянськими правами внаслідок глибоких порушень психіки. Отже суд може визнати фізичну особу недієздатною при наявності даних про те, що певний стан її психіки, який проявляється у хронічному, стійкому, тяжкому психічному розладі, позбавляє таку особу здатності усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Такі дані про психічний розлад фізичної особи та вплив цього розладу на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними повинні бути достатніми і переконливими, в інакшому випадку будуть порушені права та законні інтереси такої особи. Відповідно до Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права. Судом встановлено, що [PERSON] на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансеру № 1 та в Київській міській психоневрологічні лікарні № 2 Територіального медичного об`єднання «Психіатрія» у м. Києві не перебуває, що підтверджено відповідно медичною довідкою 48756 серії ААМ № 682375 (т. 3 а.с. 41), повідомленням від 08.10.2019 р. на ухвалу суду (т. 2 а.с. 244) та поясненнями дільничного лікаря-психіатра [PERSON] в судовому засіданні 26.06.2020 року. Судом оглядались медичні картки [PERSON] , у яких також відсутні записи щодо звернення зі скаргами та огляд останнього лікарем психіатром. З показів допитаних судом вищевказаних свідків, в поведінці [PERSON] немає жодних ознак психічної хвороби, він повністю адекватний, контролює свої дії, себе повністю обслуговує, сторонньої допомоги не потребує, приймає активну участь у житті. До того ж, як пояснив сам заявник, [PERSON] самостійно сплачує всі рахунки за житлово-комунальні послуги, останні роки оформляв субсидію, надає покази лічильників бухгалтеру житлово-будівельного кооперативу, відмовляється брати запропоновані ним половину коштів на оплату житла, вони роздільно ведуть господарство, мають окремі бюджети, [PERSON] обслуговує себе самостійно. Дані обставини не вказують на негативні матеріальні, психічні наслідки, а також на витрачання [PERSON] коштів на азартні ігри, що ставило б останнього у скрутне матеріальне становище та зумовлювало необхідність встановлення стороннього нагляду і контролю заявника за діями батька. Звернення [PERSON] до правоохоронних органів, купівля ним товарів через поштові замовлення, замикання кімнати та комори на замки, відмова [PERSON] у догляді за заявником після операції, а також відмова [PERSON] називати заявника своїм сином не можуть свідчити при наявність психічного захворювання [PERSON] , у зв`язку з чим він не може розміти значення своїх дій і керувати ними, а підтверджують суперечки, неприязнь та конфліктні відносини між сином та батьком. В судовому засіданні [PERSON] надавав детальні пояснення і вичерпні відповіді на питання учасників справи та суду, висловлював своє відношення до сина, поведінка [PERSON] не викликала сумнівів у розладі його психічного стану. Заявником не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] страждає психічним захворюванням, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними, а відтак підстави для визнання його недієздатним відсутні. За своїм психічним станом на час розгляду справи [PERSON] опіки не потребує. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed