Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути із УПФУ в Городенківському районі на користь [PERSON] 132830грн.67коп. в тому числі не виплаченої пенсії 67101грн.09коп. та 65729грн.58коп. грн. по індексу інфляції (компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати). В позові зазначив, що Постановою Львівського адміністративного суду від 13.10.2014 року скасовано Постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області № 2-а-35/11 від 11.03.2011 року та його вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі щодо відмови у призначенні, перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності [PERSON] згідно ч.1 ст. 50, ч.4ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі провести перерахунок та здійснити виплату державної і додаткової пенсії інваліда ІІІ групи [PERSON] щодо якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою згідно ч.1 ст. 50, ч.4 ст. 54, ч.3ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 20.04.2010 року, виходяи із розміру 6 мінімальних пенсій за віком державної пенсії та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з врахуванням виплачених сум. Проте, рішення суду не виконано, чим порушено норми ч.5ст.124 Конституції України. Своїм листом вих. №» 5/С-15 від 20.01.2012 р. УПФУ повідомило, що розмір перерахованої пенсії у сумі 67101грн.09коп. буде виплачено після фінансування з Державного бюджету України. Однак фактично виплати до сьогоднішнього дня не проведено, чим грубо порушено права стягувача. Зазначає, що УПФУ з власної ініціативи, без звернення до суду з приводу роз»яснення рішення суду, обмежив права позивача шляхом встановлення всупереч норм ст.1 Закону України «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування» терміну виплати пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС тільки до 30.10.2011 року, чим грубо порушено норми ч.3ст.22 Конституції України. Посилаючись на ст.ст.1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» зазначає, що має право отримати компенсацію за порушення строків виплати нарахованої але невиплаченої пенсії. У зв'язку із чим просить позовні вимоги задовольнити. В процесі розгляду справи представник позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути Тлумацького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь позивача 126265грн.52коп. в тому числі 67101грн.09коп. невиплаченої пенсії та 59163грн.73коп. по індексу інфляції (компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати). У зв'язку із реорганізацією територіальних органів Пенсійного фонду України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1055 ухвалою суду від 20.04.2016 року замінено у даній справі неналежного відповідача Управління пенсійний фонд України в Городенківському районі на належного відповідача Тлумацьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позивачем позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Просив уточнені позовні вимоги задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні Бабчук І.Р. проти позову заперечила з підстав викладених у запереченні на позов. Вказала, що провадження з виконанням судових рішень є завершальною і невід»ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі. Право позивача на перерахунок пенсії захищено у порядку адміністративного судочинства. Зазначає, що постанова суду про зобов'язання нарахувати та виплатити призначену [PERSON] пенсію частково виконана, оскільки УПФУ в Городенківському районі проведено перерахунок пенсії, визначено розмір та нараховано доплату до пенсії. У зв»язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, залишається невиконаною постанова суду в частині виплати недоплаченої суми. Дана постанова знаходиться на виконанні у органах Державної виконавчої служби, що дає підстави вважати, що судове провадження у адміністративній справі за позовом позивача не завершене. Таким чином, стягнення заявленої позивачем суми у даному спорі є подвійною відповідальністю за одне і те ж зобов'язання. Вважає, що єдиною умовою здійснення громадянами компенсації втрати частини доходів в розумінні Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків їх виплати. В даних правовідносинах виплаті підлягає доплата, яка нарахована відповідачем на підставі судового рішення, яким зобов'язано здійснити перерахунок та виплату суми недоотриманої пенсії, сама ж пенсія позивачу виплачувалась щомісячно та вчасно, а тому дана вимога є безпідставною. Просить в задоволенні позову відмовити повністю. Представник Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області в судове засідання не з»явився. На адресу суду направив заперечення на позов, в якому вказує, що підстав задовольняти вимоги до них немає, оскільки дані вимоги є необгрунтованими. Просять в задоволенні позовних вимог до Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області відмовити в повному обсязі. Просять справу розглядати без участі їхнього представника. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, проаналізувавши викладені в письмових поясненнях та запереченнях доводи позивача, відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступного. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на пільги і компенсації відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та отримує пенсію як інвалід ІІІ групи відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Львівського адміністративного суду від 13.10.2011 року скасовано Постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.03.2011 року № 2-а-35/11 та його вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області в перерахунку [PERSON] пенсії по інвалідності у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі провести [PERSON] перерахунок та виплату державної і додаткової пенсії інваліда ІІІ групи, щодо якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 20 квітня 2010 року, виходячи з розміру 6-ти мінімальних пенсій за віком, державної пенсії та додаткової пенсії у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та проведених виплат. На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року видано виконавчий лист № 56818 від 20.10.2011 року про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі провести [PERSON] перерахунок та виплату державної і додаткової пенсії інваліда ІІІ групи, щодо якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 20 квітня 2010 року, виходячи з розміру 6-ти мінімальних пенсій за віком, державної пенсії та додаткової пенсії у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та проведених виплат, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження у ВП №29400003 від 21.10.2011 року. Згідно листа Пенсійного фонду України в Городенківському районі №5/с-15 від 20.01.2012 року [PERSON], на його заяву щодо проведення перерахунку пенсії, було надано відповідь, в якій зазначено про те, що на виконання постанови державного виконавця від 21.10.2011 року за №29400003 проведено нарахування державної пенсії по інвалідності в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ч.1ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з 20 квітня 2010 року. Виплату в сумі 67101грн.09коп. буде проведено при поступленні коштів з Державного бюджету. На підставі листа Пенсійного фонду України в Городенківському районі №98/С-15 від 02.04.2013 року встановлено, що [PERSON] проведено нарахування державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, проте у зв»язку з відсутністю фінансуванні зазначених виплат з Державного бюджету суму боргу 67101,09 грн. включено у додаткові відомості. Зазначено що кошти з Державного бюджету на виплату підвищених рішеннями судів розмірів пенсій і надбавок не надійшли, тому не можуть бути фактично виплачені пенсіонерам. У зв»язку з тим, що Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі, як зазначив [PERSON] у позовній заяві, виплату суми нарахованої пенсії на виконання постанови суду протиправно не здійснило, тому він звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з даним позовом про стягнення суми невиплаченої пенсії та компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Як випливає зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача правовими підставами для звернення до суду позивач вказує положення ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. ст. 8, 55, 22, 46, 92, 124, 129 Конституції України, та спеціальні норми, закріплені ст.ст. 46, 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст. 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», яка полягає у невиплаті перерахунку пенсії на підставі постанови суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні За своєю правовою природою, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються нормами бюджетного законодавства та є такими, що мають соціальну природу. Суд звертає увагу на те, що в матеріалах даної справи відсутні докази завдання відповідачем саме матеріальної шкоди позивачу [PERSON], оскільки нарахована, але невиплачена на користь позивача сума пенсії у розмірі 67101,09 грн. за своєю правовою природою не є шкодою в розумінні статті 22 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2011 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки рішення суду в адміністративній справі, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», тому повторне звернення до суду за стягненням вже визначеної рішенням суду суми є недопустимим. Враховуючи природу та суть спірних правовідносин, з приводу яких подано даний позов, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стягнення вищевказаних коштів повинно відбуватися в рамках та за допомогою процесуальних механізмів, визначених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. Посилання представника позивача, як на підставу заявлених позовних вимог в частині невиплаченої пенсії у розмірі 67101,09 грн., на вимоги статті 46, 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є невірним, оскільки норма ст.107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосується призначення та виплати пенсії згідно із вказаним Законом. Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Таким чином, суд вважає безпідставним посилання представника позивача на застосування до спірних правовідносин, що виникли між сторонами, ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки предметом розгляду в цій справі не є сума недоотриманого підвищення до пенсії. Крім того, судом був вирішений спір щодо перерахунку пенсії позивачу. Посилання представника позивача, як на правову підставу позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, на статті 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», суд звертає увагу на наступне. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). Системний аналіз змісту вищенаведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що в розумінні Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» єдиною умовою здійснення громадянам компенсації втрати частини доходів є порушення встановлених строків їх виплати. В спірних правовідносинах, які виникли між позивачем та відповідачем, виплаті на користь [PERSON] підлягає доплата, яка нарахована відповідачем на підставі судового рішення, яким його було зобов'язано здійснити нарахування та виплату суми не отриманої пенсії, яка, за висновком суду у справі в порядку адміністративного судочинства, підлягає виплаті на користь [PERSON] Природа вказаної доплати на підставі рішення суду не відносить її до передбачених статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» видів доходів, які компенсуються на підставі даного закону, а, відтак, посилання представника позивача на даний нормативно-правовий акт, як на правову підставу позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 59163,73 грн., є безпідставним, тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Станом на час подання позову позивача було звільнено від оплати судових витрат на підставі Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності з вимогами статті 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст.124, 129 Конституції України, ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, та

Outcome: dismissed