Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради, [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та про визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначає, що житловий будинок [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належав подружжю [PERSON] та [PERSON] та був зареєстрований за одним із них - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 29.05.1975 року №237, виданого Маріупольським міським відділом комунального господарства та зареєстрованому в Маріупольському міському бюро технічної інвентаризації 08.10.1975 року за реєстраційним номером 27873. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем до майна померлого [PERSON] була його дружина - [PERSON] , яка прийняла спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями до майна померлої [PERSON] стали її син - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, а також її син [PERSON] , донька [PERSON] , а також онучка [PERSON] (батько якої - [PERSON] помер [INFO] ), які належним чином оформили свої спадкові права та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.1996 року та 28.06.1996 року відповідно. [INFO] [PERSON] помер. Таким чином відкрилася спадщина до майна померлого [PERSON] у вигляді 1/4 частки на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями до майна померлого [PERSON] були: - в 1/3 частці спадкового майна - [PERSON] (син [PERSON] ), який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , його мати, яка прийняла спадщину, але не оформила свої спадкових прав, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , її син, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав; - в 1/3 частці спадкового майна [PERSON] , його дружина, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , її син який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав; - в 1/3 частці спадкового майна [PERSON] , його син який прийняв спадщину, але не оформив свої спадкових прав. Таким чином після ряду смертей вищевказаних спадкодавців гр. [PERSON] фактично прийняв спадщину, що станом на 03.12.2006 року остаточно складалася із 1/4 частки житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася з 1/4 будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] вказане спадкове майно спадкоємці померлого [PERSON] успадковували у наступному вигляді та порядку: - [PERSON] , рідний дядько померлого [PERSON] , отримав у спадок 1/4 частки його майна, що фактично дорівнювало 1/16 частки житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На вказану частку спадкового майна державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. гр. [PERSON] було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.12.2007 року серії ВМА №254942; - [PERSON] , рідна тітка померлого [PERSON] , отримала у спадок 1/4 частки його майна, що фактично дорівнювало 1/16 частки на житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На вказану частку спадкового майна державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. гр. [PERSON] було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.12.2007 року серії ВМА №254943; - [PERSON] , рідна тітка померлого [PERSON] , отримала у спадок 1/4 частки його майна, що фактично дорівнювало 1/16 частки на житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На вказану частку спадкового майна державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. гр. [PERSON] було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.12.2007 року серії ВМА №254945; - [PERSON] , двоюрідна сестра померлого [PERSON] , отримала у спадок УА частки його майна, що фактично дорівнювало 1/16 частки на житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На вказану частку спадкового майна державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. гр-ці [PERSON] було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.2008 року серії ВМА №789447. Таким чином частки спадкоємців у вказаному спадковому майні після отримання спадкоємцями спадщини та остаточного оформлення спадкових прав розподілилися наступним чином: 5/16 частини будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 28.06.1996 року, виданого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-) та свідоцтва про право на спадщину по закону від 11.12.2007 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №3-3583) належали [PERSON] , [INFO] . Громадянці [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.06.1996 року, виданого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-2787) та свідоцтва про право на спадщину по закону від 11.12.2007 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №303585) також належала 5/16 частина будинку [ADDRESS] . Громадянці [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.06.1996 року, виданого Першою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №1-2760) та свідоцтва про право на спадщину по закону від 11.11.2008 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №3-2863) також належала 5/16 частина будинку [ADDRESS] . Громадянці [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2007 року, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою (реєстровий №3-3589) належала 1/16 частина будинку [ADDRESS] . Позивач, проживаючи на початку 2007 року по [ADDRESS] , маючи необхідність у розширенні житлової площі, а також будучи знайомим із [PERSON] звернувся до нього із пропозицією продажу йому будинку [ADDRESS] , у якому на той час після смерті ряду спадкодавців ніхто не проживав, та який належав [PERSON] та його родичам - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, 02.06.2007 року між позивачем ( [PERSON] ) з однієї сторони, як покупцем, та [PERSON] , а також [PERSON] , з іншої сторони, як продавцями, у простій письмовій формі було укладено договір (який по своїй суті є попереднім договором), відповідно до якого позивач купляє будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за ціною 4000 (чотири тисячі) доларів CША, що еквівалентно 20200 (двадцяти тисячам двумстам) гривням. Вказану суму грошових коштів [PERSON] зобов`язується сплатити до 20.06.2007 року. Далі за текстом вказаної угоди також зазначено, що вказана угода укладена у присутності свідків, вказані прізвища свідків та маються їх підписи на вказано договорі. На виконання вказаного «попереднього договору» 17.06.2007 року між позивачем з однієї сторони, як покупцем, та [PERSON] , а також [PERSON] , як продавцями будинку, з іншої сторони, у простій письмовій формі було укладено вже «основний» договір купівлі- продажу будинку [ADDRESS] (який сторони через свою юридичну неграмотність та неосвіченість назвали «розпискою»). За умовами вказаного договору вказано, що продаж будинку здійснюється за 4000 (чотири тисячі) доларів США. Також зазначено, що грошові кошти за придбання будинку сплачені повністю. На договорі маються підписи сторін, а також підписи та дані свідків, які були безпосередньо присутні при укладенні вказаного договору. На виконання вказаного договору від 17.06.2020 року [PERSON] , діючи від імені продавців будинку, склав розписку, що отримав від позивача 4000 (чотири тисячі) доларів США в рахунок вартості будинку [ADDRESS] . Укладаючи у письмовій формі договір купівлі-продажу між двома продавцями - [PERSON] та [PERSON] , та одним покупцем - [PERSON] , фактично договір було укладено між чотирма продавцями - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та одним покупцем - [PERSON] . Усі співвласники будинку надавали свою згоду на вселення позивача до вказаного будинку, усі вони надали свою згоду на продаж вказаного будинку саме позивачу, між усіма ними були узгоджені суттєві умови договору купівлі-продажу будинку, зокрема ціна, за яку відбудеться продаж вказаного будинку, та умови передачі майна у власність покупцю, тобто таким чином усі вони погодилися на пропозицію, озвучену [PERSON] та на продаж вказаного будинку позивачу. Вказана обставина з приводу того, що у письмовій формі продаж будинку зафіксований лише між двома продавцями та одним покупцем є наслідком того, що на момент підписання вказаного договору купівлі - продажу будинку тільки частина співвласників (продавців) - [PERSON] та [PERSON] належним чином оформили свої спадкові права на спадкове майно та зареєстрували право власності на вказане майно у Маріупольському БТІ (про що свідчить реєстраційне свідоцтво, видане Маріупольським БТІ 09.06.1996 року громадянам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.06.1996 року). Громадянка [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину від 27.06.1996 року після померлої [PERSON] , на час укладення вказаної угоди не зверталася до БТІ за отриманням відповідного посвідчення про реєстрацію права власності на частку у майні. Таким чином, між іншими співвласниками будинку - [PERSON] та [PERSON] як продавцями частини будинку, а також [PERSON] як покупцем, також 17.06.2007 року відбулося укладення договору купівлі-продажу належних їм частин будинку [ADDRESS] . Але вказаний договір не був зафіксований у письмовому вигляді. [PERSON] та [PERSON] наряду із іншими співвласниками - [PERSON] та [PERSON] , між якими та [PERSON] було укладено письмовий договір купівлі - продажу, також погодилася на те, аби продати належні їм частки будинку [PERSON] та аби [PERSON] разом із сім`єю заїхав до будинку та почав у ньому проживати. Усі співвласники вказаного будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] станом на день укладення вказаного договору купівлі-продажу будинку (на 17.06.2020 року) також звернулися до нотаріальної контори із заявами з приводу прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Таким чином, усі співвласники - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] станом на 17.06.2007 року фактично прийняли спадщину після померлого [PERSON] та знаходилися у процесі оформлення свої спадкових прав на 1/16 частину будинку [ADDRESS] за кожним із співвласників. Що в свою чергу не відміняє того факту, що усі співвласники будинку станом день укладення договору вже фактично прийняли спадщину. Отже таким чином пояснюється факт того, що договір у письмовому вигляді було укладено лише між двома співвласниками та покупцем [PERSON] . Усі ж отримані від продажу будинку гроші у розмірі 4000 тисяч доларів США [PERSON] , як голова сімейства, взяв собі та повідомив іншим співвласникам, що буде віддавати належні їм частки грошей за продані ними [PERSON] частки у будинку після оформлення ними своїх спадкових прав. Першу частину із цих грошей у розмірі 1200 доларів США [PERSON] одразу ж передав своїй сестрі [PERSON] за належну їй частку з продажу будинку. Після оформлення іншими співвласниками - [PERSON] та [PERSON] своїх спадкових прав на частину у спадковому майні із ними відбувся відповідний розрахунок за належні їм частки будинку. Так, 09.12.2008 року [PERSON] віддав позивачу 1100 доларів США із тих 4000 тисяч доларів США, що були ним сплачені раніше, для розрахунку із [PERSON] за належну їй частку у проданому будинку. Вказані грошові кошти у розмірі 1100 доларів США [PERSON] 09.12.2008 року у присутності адвоката Аліта Олександра Олександровича під розписку №376 передав [PERSON] за належну їй частку (у розмірі 1/4 та 1/16, а усього 5/16) будинку [ADDRESS] . 31.05.2011 року відбулася аналогічна передача грошей гр-ці [PERSON] . Так, 31.05.2011 року [PERSON] віддав позивачу 500 доларів США із тих 4000 тисяч доларів США, що були ним сплачені раніше, для самостійного розрахунку із [PERSON] за належну їй частку у проданому будинку. Вказані грошові кошти у розмірі 500 доларів США [PERSON] 31.05.2011 року у присутності адвоката Колеснікової Олександри Миколаївни та гр. [PERSON] під розписку передав [PERSON] за належну їй частку (у розмірі 1/16) будинку [ADDRESS] . Також у тексті розписи зазначено, що нотаріальний договір купівлі - продажу буде оформлений до 01.08.2011 року включно. Таким чином між сторонами договору купівлі - продажу будинку відбувся повний взаєморозрахунок, та відбулося виконання обов`язку щодо передання об`єкту нерухомого майна у власність [PERSON] . Разом з тим, через юридичну необізнаність та неосвіченість сторін, зокрема позивача, від самого початку процедури продажу будинку так і не було укладено договір купівлі - продажу будинку у належний спосіб - у нотаріальній формі (що в свою чергу жодним чином не відміняє факту повного викання сторонами вказаного договору). Позивач після проведення ним розрахунків з усіма співвласниками неодноразово звертався до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з проханням піти до нотаріуса та належним чином оформити правочин, що між ними відбувся, а саме оформити продаж будинку шляхом укладення нотаріального договору. Але кожний раз отримував відмови з обґрунтуванням нібито на брак часу, зайнятість, та ін., а також, що позивач вже і так є власником вказаного будинку та що йому нічого не загрожує, та що усі продавці будинку визнають його як нового власника вказаного майна. Таким чином усі співвласники домоволодіння [ADDRESS] , отримавши належні їм частину грошових коштів за свої частку у будинку, фактично втратили будь - який інтерес до відвідування нотаріуса та оформлення відповідних документів у належний спосіб та самоусунулися від належного оформлення вказаного правочину. Примусово ж позивач не в змозі змусити з`явитися їх до нотаріуса задля вчинення відповідної нотаріальної дії. Починаючи із 02.06.2007 року та по сьогоднішній день позивач та його сім`я проживають у вказаному будинку [ADDRESS] . Проживаючи у вказаному будинку, позивач самостійно несе усі витрати на його утримання, сплачує відповідні комунальні платежі, займається його поточним ремонтом. Зазначає, що про реальність виконання сторонами вказаної угоди купівлі-продажу будинку, окрім усього іншого, свідчить також і передача позивачу продавцями будинку оригіналів усіх правовстановлюючих документів на вказаний будинок, зокрема оригіналів усіх свідоцтв про право на спадщину на ім`я усіх продавців вказаного будинку, оригіналів відповідних витягів про реєстрацію права власності на вказане майно, оригіналу домової книги на вказане домоволодіння, а також оригіналу технічного паспорту на вказаний будинок. Також зауважує, що укладаючи договір купівлі-продажу вказаного будинку, усі співвласники вказаного будинку, що виступали продавцями, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , були обізнані про суттєві умови вказаного договору, як то: кому, за яку суму та на яких умовах здійснюється продаж будинку. Вказане також підтверджується тим, що надаючи позивачу розписки про отримання грошових коштів, співвласники будинку також за текстом зазначають за яку загальну суму здійснюється продаж будинку, а саме 4000 тисячі доларів США, як то було обумовлено ще 17.06.2007 року. Таким чином, вказаний правочин, а саме купівля - продаж житлового будинку [ADDRESS] , є таким, що відбувся, оскільки усі сторони виконали усі свої зобов`язання з приводу передачі майна та розрахунку за нього. Але одна сторона - співвласники домоволодіння, що виступали в ролі продавців, ухилилися від нотаріального посвідчення вказаного договору (тобто його укладення у нотаріальній формі), через що на теперішній час позивач позбавлений можливості реалізувати своє законне право власності на вказане майно. Станом на день звернення до Суду частина продавців вказаного будинку померли, а саме гр. [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла [INFO] . За інформацією, якою володіє позивач, після їх смерті до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Таким чином потенційним спадкоємцем тих часток у спільній власності на будинок, що належали [PERSON] та [PERSON] , є територіальна громада міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради, а тому одним із відповідачів за вказаною позовною заявою стороною позивача зазначено саме Маріупольську міську раду. На теперішній час повністю втрачена можливість посвідчити вказаний договір нотаріально, оскільки частина продавців будинку - [PERSON] та [PERSON] вже померли, а інша частина продавців - [PERSON] та [PERSON] ухиляються від явки до нотаріуса. Отже, позивач, виконавши усі умови вищевказаного договору купівлі - продажу будинку та вже більше 13 років правомірно володіючи та користуючись ним, на теперішній час позбавлений можливості реалізувати своє законне право власності на вказане майно, зокрема подарувати його членам своєї сім`ї, продати, обміняти чи, залишити після себе у спадок. Позивач та його представник - адвокат Басівський В.О. до початку судового засідання звернулися із письмовою заявою, в якій підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити та справу слухати без їх участі. Представник відповідача Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що Маріупольська міська рада не є належним відповідачем по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги та обставини викладені в позовній заяві визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просила суд розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги та обставини викладені в позовній заяві визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просила суд розглядати справу у її відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.12.1979 року, [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.12.1995 року, [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.1952 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.09.2012 року, [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.1952 року, [PERSON] , народилась [INFO] та батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.06.1983 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.1968 року, [PERSON] , народилась [INFO] , та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.01.2002 року, [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2007 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22706895 від 13.05.2009 року, [PERSON] належить 1/4 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного свідоцтва № [NUMBER] від 09.07.1996 року, 1/2 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (1/4 частки) та [PERSON] (1/4 частки). Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17206446 від 25.12.2007 року, [PERSON] належить 1/16 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17207381 від 25.12.2007 року, [PERSON] належить 1/16 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17207662 від 25.12.2007 року, [PERSON] належить 1/16 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21641551 від 22.01.2009 року, [PERSON] належить 1/16 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22890881 від 01.06.2009 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належить: [PERSON] належить 1/16 часток; [PERSON] належить 5/16 часток; [PERSON] належить 5/16 часток; [PERSON] належить 5/16 часток. Відповідно до розписки від 02.06.2007 року, між покупцем [PERSON] та продавцями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , при свідках: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] купив будинок з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , у продавців за 4000 доларів США, які покупець зобов`язався сплатити до 20.06.2007 року. Відповідно до розписки від 17.06.2007 року між покупцем [PERSON] та продавцями: [PERSON] та [PERSON] , при свідках: [PERSON] , [PERSON] , яка засвідчує передачу грошової суми у розмірі 4000 доларів США за купівлю домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розписки від 17.06.2007 року, покупець - [PERSON] , власник (продавець) - [PERSON] , при свідках: [PERSON] , [PERSON] , яка засвідчує передачу грошової суми у розмірі 4000 доларів США за купівлю домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розписки №376 від 09.12.2008 року, засвідченої адвокатом Аліта О.О., про те, що [PERSON] отримала від [PERSON] , у рахунок купівлі 1/4 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , 1100 доларів США. Відповідно до розписки віл 31.05.2011 року, засвідченої адвокатом Колесніковою О.Н., у присутності [PERSON] , про те, що [PERSON] отримала від [PERSON] , в рахунок купівлі 1/16 частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , 500 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.321 ЦК Україні право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, і єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом Частиною 1 ст. 219 ЦК України визначено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст. 219 ЦК України суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2019 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його нотаріального посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Пунктом 5 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року визначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. З, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопменте ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Виходячи з усього вищенаведеного вважаю, що у зв`язку із ухиленням відповідачів від укладення у нотаріальній формі договору купівлі - продажу будинку, а також тими обставинами, що частина продавців будинку наразі вже померла, можливість нотаріального посвідчення (укладення) договору купівлі-продажу наразі втрачена. Отже, оскільки право власності позивача не визнається відповідачами, таке право підлягає захисту у судовому порядку, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом. Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача суму судового збору на користь позивача.

Outcome: approved