Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення - встановлення факту батьківства та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказуючи на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, право на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Бурімка» Бурімської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області площею 4,39 га згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) 20 вересня 1996 року за № 656. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є він, який своєчасно прийняв спадщину, оскільки фактично розпорядився спадковим майном, провів поховання батька. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, йому було відмовлено, оскільки з наданих документів нотаріусу не просліджувався родинний зв`язок між спадкодавцем та ним. Крім того, було виявлено розбіжності в правовстановлюючому документі - Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] в написанні по батькові спадкодавця, а саме: замість вірного « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». Заявник просив заяву задовольнити та встановити факт батьківства [PERSON] відносно нього та встановити факт належності спадкодавцю вищевказаного правовстановлюючого документу. В судове засідання [PERSON] не з`явився, але надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Представник зацікавленої особи Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти встановлення даних фактів не заперечують. Представник зацікавленої особи Ічнянського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Заявник [PERSON] вказав на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет (а.с.52). За період спільного проживання у них народилася дитина - син [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Бурімської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , в графі «батько» нічого не вказано (а.с.6). [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с.22). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Бурімка» Бурімської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області площею 4,39 га згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) 20 вересня 1996 року за № 656(а.с.9). Спадкоємцем після смерті останнього являється заявник [PERSON] , який провів поховання [PERSON] , відбув усі народні звичай, пов`язані з похованням, фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном. Відповідно до частини 1 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно частини 3 статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України. В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківствав разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви провстановленняфактувизнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року,розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви провстановленняфактів батьківства чи визнання батьківстварозглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 даної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз.3-5 п.7 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Також в п.3 даної Постанови зазначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені в статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватись при розгляді справ цієї категорії,повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 01 січня 2004 року необхідно застосувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно частини 1 статті 53 КпШС УРСР (1963 року) в разі народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене у судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Враховуючи той факт, що за життя [PERSON] визнавав своє батьківство щодо заявника, а також приймаючи до уваги, що цей факт підтверджується наведеними вище доказами по справі та показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільну дитину - сина [PERSON] , яку разом виховували та утримували, суд приходить до висновку, що заявником повністю доведено факт батьківства [PERSON] відносно нього. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дає право на оформлення спадщини після смерті батька. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що за життя [PERSON] належав Сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,39 умовних кадастрових гектарів серії [NUMBER] , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) 20 вересня 1996 року за № 656. Однак в графі власника невірно зазначено по батькові власника, а саме: зазначено, що даний Сертифікат виданий та зареєстрований Ічнянською РДА Чернігівської області на ім`я « [PERSON] », тоді як в актовому записі про смерть та інших правовстановлюючих документах він зазначений як « [PERSON] ». Вимога пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. За змістом статей 12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту батьківства та встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Факти, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення і встановити його іншим шляхом не можливо.

Outcome: approved