Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому прохає визнати за ним право власності на Ѕ частку у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що 12.05.2006 між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, за умовами якого [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по Ѕ частці кожному квартиру [ADDRESS] . В березні 2021 року позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області з заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте державним реєстратором було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви позивача [PERSON] в зв`язку з не поданням ним оригіналу договору дарування. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Шумей Л.М., [PERSON] було відмолено у державній реєстрації права власності, через не усунення обставин, які були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Оскільки у позивача відсутній оригінал вказаного договору, він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом про визнання права власності. \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 12.05.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.06.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернулася на адресу суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача. На задоволенні позову наполягала. Представник відповідача Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області правом подання відзиву на позов не скористався. Третя особа приватний нотаріус Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленко надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне. Згідно копії договору дарування від 12.05.2006, посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Коваленко В.В., [PERSON] безоплатно передала в рівних частках по Ѕ [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.9-10). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці. Підставою виникнення права власності є договір дарування ВСТ № 460063 від 12.05.2006, посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу за р. № 2139 (а.с.11-12). Як вбачається з копії рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрації прав та їх обтяжень № 56936562 від 04.03.2021, державним реєстратором прав на нерухоме майно Шумей Л.М. зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 02.03.2021 за реєстраційним номером 44334136, яку подав [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності Ѕ частки квартири [ADDRESS] , в зв`язку з подачею не в повному обсязі необхідних документів (а.с.15). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Шумей Л.М. № 57679158 від 16.04.2021, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності Ѕ частки квартири [ADDRESS] (а.с.16). Згідно із\~статтею 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1\~ст. 316 ЦК України\~встановлено, що правом власності є право особи на річ, (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи, що відповідно до\~ст. 328 ЦК України, набуття права власності - певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому\~ст.392 ЦК України. Частина 1\~ст.317 ЦК України\~передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. Передумовою для застосування\~ст.392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. За змістом вищенаведеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, зокрема, у разі неможливості одержати у відповідних органах правовстановлюючий документ на підтвердження права. Правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі №6-1858цс15 визначено, що за правилами\~статті 392 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Дану позицію було уточнено Судовою палатою у цивільних справах ВСУ в іншій постанові від 07.10.2015 по справі № 1622цс15: «Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на Ѕ частку у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності захистити своє порушене право не може. На підставі викладеного та

Outcome: approved