Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просив стягнути з відповідача на його користь 1/2 частину понесених ним витрат на поховання батька [PERSON] , померлого [INFO] , у розмірі 5095 гривень та 1/2 частину понесених ним витрат на лікування батька за період з 01 січня 2015 року по день смерті батька [INFO] у розмірі 5288,45 гривень. Позов мотивовано тим, що він та відповідач по справі [PERSON] є синами померлого [INFO] [PERSON] . За життя їх батько мав ІІІ групу інвалідності та страждав на ряд хронічних захворювань, неодноразово проходив лікування в стаціонарі. Після перенесених інсультів у 2013-2014 роках, в 2015 році стан здоров`я батька погіршився, у нього з`явились проблеми з координацією рухів, він став погано бачити, йому було важко рухатись. В період з 05 березня 2015 року по 16 березня 2015 року батько знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25», йому встановлено діагноз: хронічний гроздевидний гастрит, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., стан після ОН МК. 16 квітня 2015 року батько проходив обстеження товстого кишечнику в КЗОЗ «Харківська міська лікарня № 2», йому встановлено діагноз: хронічний коліт,дистонія, допихосігма,призначено лікування. З 23 квітня 2015 року по 05 травня 2015 року батько перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: кардіосклероз, ішемічна хвороба судця, перенесений ішемічний інсульт. 03 грудня 2015 року у зв`язку із погіршенням стану здоров`я батько звернувся за медичною допомогою, за результатами огляду йому встановлено діагноз: церебральний атеросклероз ТИА, хронічне порушення кровообігу головного мозку ІІ стадії з вираженим вестібуло атактичнимним синдромом і сенсо-моторною афазією, лікворна гіпертензія, ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., СН ІІ А ст. 26 грудня 2015 року батьку встановлено діагноз: стан після повторного ішемічного інсульту, виражений лікворо-гіперртензіоний та вестібуло-атактичний синдром, дисциркуляторна гіпертонічно-атеросклеротична енцефалопатія. З 03 грудня 2015 року по 15 грудня 2015 року батько знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» у зв`язку з повторним ішемічним інсультом. 18 вересня 2017 року батько звертався до Харківської медичної академії після дипломної освіти, де йому встановлено діагноз: токсокароз,токсоплазмоз, лямбліоз, призначено лікування. З 25 травня 2017 року по 29 травня 2017 року батько знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» з діагнозом: кардіосклероз, ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба серця ІІІ ст., наслідки перенесених інсультів. Позивач зазначає, що всі витрати на лікування батька здійснював тільки він, також він особисто поніс витрати на його поховання. Витрати на лікування за період з 01 січня 2015 року по день смерті батька становлять 10576,89 гривень, витрати на поховання - 10190,00 гривень. Позивач вважає, що відповідач як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину після смерті батька, має відшкодувати йому 1/2 частину понесених витрат на лікування та поховання в розмірі 10383,45 гривень Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22 вересня 2020 року від відповідача надійшов відзив, в якому останній просив відмовити позивачу в позові в частині стягнення витрат на лікування батька за період з 01 липня 2017 року по день його смерті [INFO] , посилаючись на сплив строку позовної давності. Зазначив, що позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 11 липня 2020 року, а тому стягнення коштів на лікування повинно визначатися періодом з 11 липня 2017 року по 05 серпня 2017 року. Крім того, згідно надано позивачем довідки КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 18», № 2161 від 26 вересня 2017 року [PERSON] за період з 01 січя2015 року по 05 серпня 2017 року знаходився на медичному обліку. Звертався у даний медичний заклад у 2015 році. В подальшому в 2017 році за медичною допомогою не звертався, рекомендації щодо прийому ліків не отримував. Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» № 6446 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 25 травня 2017 року по 29 травня 2017 року з діагнозом ішемічна хвороба серця, дифузійний кардіосклероз. Отримав рекомендації прийом ліків: ипамед, етап, корвазан, леркамен, магнікор, лівостор. З наданих позивачем чеків на придбання медичних препаратів вбачається, що 23 липня 2017 року був придбаний лікарський препарат імет, який не входить до переліку рекомендованих медичною установою ліків. 08 жовтня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де останній зазначив, що батько страждав на високий тиск та головні болі, у зв`язку з чим за рекомендацію лікаря приймав медичний препарат імет. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2020 року витребувано з Четвертої Харківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №626/2017, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги в частині стягнення витрат, понесених на поховання [PERSON] , в розмірі 5095,00 гривень. Проти задоволення позову в частині стягнення витрат, понесених на лікування [PERSON] , заперечувала, просила застосування до вимог в цій частині за період з 01 січня 2015 року по 11 липня 2017 року строк позовної давності. Щодо витрат, понесених після 17 липня 2017 року по 05 серпня 2017 року, заперечувала, зазначила, що в цей період згідно наданих чеків позивачем було придбано лише один лікарській засіб Імет, який згідно наданої медичної документації [PERSON] не призначався. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами під час судового розгляду справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними синами [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 серпня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] помер [INFO] . Поховання [PERSON] здійснено за рахунок його сина позивача [PERSON] . Із договору про надання ритуальних послуг від 08 серпня 2017 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , вбачається, що виконавець зобов`язався за завданням замовника надати ритуальні послуги, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідної накладної, яка є невід`ємною частиною цього договору. Вартість послуг визначається по факту їх надання. Згідно п.2.2 договору та розрахунку на ритуальні послуги до договору від 08 серпня 2017 року, позивачем сплачено витрати на поховання [PERSON] у розмірі 10190 гривень. Відповідно до вимог\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(ст.ст.\~1217,\~1223 ЦК України). Відповідно до статті 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та в установленому законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується наданою до суду копією спадкової справи Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори №626/2017 після [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до частини 1\~статті 1232 ЦК України\~\~спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Статтею 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу»\~передбачено, що поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»\~поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші). Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Зокрема, відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Загальна сума понесених позивачем витрат на поховання покійного склала 10190 гривень, розмір яких визначений договором та сторонами не оспорюється. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] , в установленому законом порядку прийняв спадщину, визнав позов в частині стягнення з нього Ѕ частини витрат, понесених позивачем на поховання батька, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині та стягує з відповідача на користь позивача витрати, понесені на поховання у розмірі 5095 гривень. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на лікування батька, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 1\~статті 1232 ЦК України\~\~спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1/2 частину витрат, понесених на лікування батька [PERSON] за період з 01 січня 2015 року по день смерті останнього, тобто 05 серпня 2017 року у розмірі 5288,48 гривень. На підтвердження позовних вимог та понесених витрат на лікування батька позивачем надано до суду медичну документацію на ім`я [PERSON] , яка містить призначення лікарів, а також надано копії чеків та квитанцій на придбання лікарських засобів, які відповідають призначенню лікарів. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.\~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~статті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний\~законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний\~законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)). Судом встановлені підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини витрат, понесених позивачем на лікування батька [PERSON] за період з 01 січня 2015 року по 12 липня 2017 року, які підтверджені як призначеннями лікарів, так і чеками на придбання медичних препаратів за вказаний період. Водночас, відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. (частина перша \~статті 261 ЦК України). З позовом про стягнення витрат, понесених на лікування [PERSON] , позивач звернувся 13 липня 2020 року (позов направлено засобами поштового зв`язку), тобто після спливу позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України, до вимог за період з 01 липня 2015 року про 12 липня 2017 року. Поважних причин пропуску позовної давності щодо стягнення витрат, понесених на лікування [PERSON] , під час судового розгляду позивачем не зазначено. Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення витрат, понесених на лікування батька, з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України є підставою для відмови в позові, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини витрат, понесених позивачем на лікування батька [PERSON] за період з 01 січня 2015 року по 12 липня 2017 року. Що стосується витрат на лікування [PERSON] , здійснених [PERSON] з 13 липня 2017 року по день смерті батька [INFO] ,суд зазначає наступне. Як вбачається з копій квитанцій, за вказаний період позивачем був придбаний лише один лікарський засіб Імет вартістю 97,20 гривень. Зазначений лікарський засіб був придбаний позивачем 23 липня 2017 року. При цьому матеріали справи не містять підтвердження того, що вказаний медичний препарат був призначений [PERSON] лікарем. Отже, підстави для стягнення з відповідача витрат на придбання вказаного лікарського засобу відсутні. Згідно квитанції №9 від 13 липня 2020 року, позивачем при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 412,56 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial