Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] 07 серпня 2015 року у Центральному ВРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №665. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та відповідачем [PERSON] 07 серпня 2015 року було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №665. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюб виявився невдалим, у подружжя несумісні для спільного проживання характери, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету. Із зазначених обставин в сім`ї неодноразово виникали непорозуміння та сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактично сім`я розпалась в липні 2019 року. Позивач [PERSON] зазначає, що на теперішній час подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде, має різні бюджети. За таких обставин позивач вважає, що відновлення подружніх відносин є неможливим та недоцільним, у зв`язку і чим він і звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 13 липня 2021 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання, згідно якого вона проти позовних вимог [PERSON] в частині розірвання шлюбу не заперечує, підтвердила обставину непроживання подружжя протягом трьох років, просила суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Шлюб між сторонами у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07 серпня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області за актовим записом №665, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин не підтримує тривалий час, а саме близько трьох років, спільного господарства не веде, проживає окремо, фактично шлюбні стосунки припинені. Подружжя не має наміру щодо поновлення сімейних стосунків. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, враховуючи думку відповідача, яка позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Оскільки статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., сплачений ним при зверненні до суду із позовом.

Outcome: approved