Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який в ході судового розгляду уточнив та просив стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ј частки на дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначив, що 14 червня 2003 р. між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON]. Відповідач є фізично здоровою людиною, працює і має постійний заробіток, стягнення з останньої на користь третіх осіб не проводяться. Оскільки позивач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а відповідачка не сплачує аліменти, враховуючи рівний обовязок батьків по утриманню дитини, він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач в судовому засіданні уточнений позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Крім того, додала, що незважаючи на те, що дитина проживає разом із батьком, вона продовжувала утримувати її, надаючи відповідні кошти, сплачуючи шкільні витрати та купляючи при цьому необхідний одяг, квитки у різноманітні розважальні заклади. Зазначила, що у неї немає впевненості, що аліменти будуть витрачатись на нужди дитини, а не на особисті потреби позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони з 14.06.2003 р. перебували у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 245. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії 1-ВЛ № 217204 (а/с. 4). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30.09.2014 р. шлюб між сторонами розірвано (а/с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно розяснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Дитина мешкає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідками про склад сімї та про реєстрацію місця проживання (а/с. 5-8). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], пояснили, що з червня місяця 2017 р. по теперішній час дитина проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. Вихованням та утриманням дитини займається її батько [PERSON] При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Як вбачається з довідки про суми виплачених доходів та утриманих податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, [PERSON] працює у КП «Харківблагоустрій» та за 2017 р. має дохід у сумі 50 731,33 грн. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», з 1 січня 2018 року установлено прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років 1860,00 гривень. З огляду на те, що [PERSON] інших утриманців не має, працює, враховуючи рівний обовязок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини щомісяця з усіх видів заробітку (доходу), що не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття на особовий рахунок: 29244825509100, відкритий у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», МФО:305299, ЄДРПОУ:14360570, призначення платежу: 5168755902479183 [PERSON], [NUMBER]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved