Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Попівської сільської ради Новгород-Сіверського району про встановлення факту постійного проживання, та визнання права на земельну частку(пай), мотивуючи позов тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яку він прийняв належним чином. [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] з 1970 року проживали однією сім`єю, разом вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для оформлення спадщини, дана обставина унеможливлює оформлення спадщини в порядку передбаченому ЗУ «Про нотаріат». За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку пай серії ЧН №0155613 від 10.12.1996, який на даний час втрачений, з цього приводу він звертався до ЗМІ. Позивач подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач - Попівська сільська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, хоча судом про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглянути за відсутності представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку(пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Отже на день смерті [PERSON] належало тільки право на земельну частку(пай). Суд, дослідивши матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено, що померла [INFO] [PERSON] , після її смерті спадщину прийняв [PERSON] (рішення Новгород-Сіверського районного суду від 28.08.2017року(а.с.5) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.12.2001 року [PERSON] помер [INFO] .(а.с.4) За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку пай серії ЧН №0155613 від 10.12.1996року.(а.с.8) Згідно довідки Попівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №607 від 20.12.2017 року [PERSON] , проживав разом з [PERSON] 1932року народження в с. Попівка Новгород-Сіверський район Чернігівська область (а.с.6) З приводу втрати сертифіката позивач звертався з оголошення до ЗМІ (а.с.9). Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні. Щодо питання судових витрат то відповідно до п.9 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд повністю покладає судові витрати на позивача, що ним і зазначено при поданні позову.

Outcome: approved