Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Васищівської селищної ради Харківського району Харківської області, в якій просить суд: \~ \~ \~ \~- встановити факт, що 29.05.2001 року померла [PERSON], яка вказана як померла [PERSON]; - встановити факт, що [PERSON], яка померла 25 червня 1984 року, є матірю [PERSON], яка померла 29.05.2001 року; \~ \~ \~ \~- визнати за позивачем право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 67, 10 кв. м, житловою площею 38, 00 кв. м, за адресою: смт. Васищеве, вул. Трудова, 47, Харківська область, Харківський район, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є позивачу бабусею. [PERSON] склала заповіт, згідно з яким усе майно заповіла [PERSON], матері позивача. [PERSON] померла 25 червня 1984 року. Мати позивача [PERSON] була спадкоємцем за заповітом та законом після смерті бабусі. [PERSON] зареєструвала 18.09.1970 шлюб з [PERSON], після державної реєстрації отримала прізвище «Андреєва», але паспорт не змінила. 01.03. 1982 шлюб матері позивача з [PERSON] розірвано, прізвище після розірвання шлюбу залишено «Андреєва». Свідоцтво про народження [PERSON] у позивача не зберіглось. Усе життя мати та бабуся позивача мешкали та були зареєстровані разом в [INFO]. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], тому що була зареєстрована в житловому будинку на момент смерті [PERSON], в період до 6 місяців з моменту смерті спадкодавця користувалася житловим будинком, земельною ділянкою, речами, поховала її, тому фактично прийняла спадщину. Мати позивача зверталась до 2 Державної нотаріальної контори Харківського району з заявою про прийняття спадщини в встановлений законом 6 місячний термін та не отримала відповідні правовстановлюючі документи. [PERSON] померла 29.05.2001 року. В свідоцтві про смерть її прізвище вказано [PERSON], хоча на той час мусило б бути вказане як «Андреєва». Після смерті матері позивач звернувся за відповідними правовстановлюючими документами до нотаріуса, але йому відмовлено в наданні правовстановлюючих документів на житловий будинок, що зумовило звернення до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 22.10.2018 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с. 50). Інших заяв, заперечень та клопотань від сторін не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не зявились усі учасники справи, відповідно до ч.\~2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності не зявившихся учасників. Згідно з частиною 4 статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народився 30.10.1960, мати [PERSON], батько [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про народження (а.с. 10). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 13.09.2018 (а.с. 16), 09.01.1969 [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]. 01 березня 1982 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до Свідоцтва про смерть від 01.06.2001 (а.с. 14), 29 травня 2001 року померла [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про смерть від 25.06.1984 (а.с. 12), 25 червня 1984 року померла [PERSON] (а.с. 12), яка була власником житлового будинку № 47 по вул. Трудовій у смт Васищеве, згідно зі Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 08.06.1970 (а.с. 17), яка на випадок своєї смерті 14.05.1984 залишила заповіт на користь [PERSON], яка мешкала за адресою: смт Васищеве, вул. Трудова, 47, Харківського району Харківської області (а.с. 19). Належність спірного житлового будинку [PERSON] підтверджується також технічним паспортом від 01.08.2018 (а.с. 20-24) та листом КП\~«Харківське районне БТІ» від 14.08.2018 (а.с. 25), згідно з якими самочинні прибудови та самочинні будівлі на території домоволодіння відсутні. З копії будинкової книги по вул. Трудовій, 47, в смт Васищеве, вбачається, що [PERSON] прописана у будинку з 24.10.1958, 10.11.1970 зареєстровано зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 26-36). Також у будинку був зареєстрований [PERSON]. Згідно з Актом від 09.10.2018, складеним депутатом Васищівської селищної ради [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], за адресою: смт Васищеве, вул. Трудова, 47, постійно проживали: [PERSON] (померла 25.06.1984) разом з дочкою [PERSON] (померла 29.05.2001) та онуком [PERSON] (а.с. 46). З листа Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 09.10.2018 (а.с. 47) вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 25 червня 1984 року, яка мешкала за адресою: смт Васищеве, вул. Трудова, 47, відкритої спадкової справи немає, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Після смерті [PERSON], померлої 29 травня 2001 року, із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за період з 2001 по 2018 рік нікому не видавались. Аналогічну інформацію щодо [PERSON] містить лист Харківського обласного державного нотаріального архіву від 16.10.2018 (а.с. 51). Постановою від 20.10.2018 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у звязку з ненаданням документів, що стверджують факт прийняття спадщини і факт наявності спадкового майна. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 2 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини 25.06.1984 [PERSON] була власником спірного домоволодіння. На підставі заповіту від 14.05.1984 право на спадкування майна після померлої [PERSON] перейшло до її доньки [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки на день смерті матері проживала разом з нею у спірному домоволодінні. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не виявлено. Матеріалами справи підтверджується, що мати позивача [PERSON] вказана у свідоцтві про смерть як [PERSON], а також факт, що [PERSON] є матірю [PERSON]. Факт проживання позивача [PERSON] разом із матірю [PERSON] на час її смерті підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами. Після смерті [PERSON] 29 травня 2011 року право на спадкування майна останньої перейшло до її сина [PERSON] (позивача у справі), який прийняв спадщину, оскільки проживав разом із матірю на час її смерті. Враховуючи відмову державного нотаріуса [PERSON] у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину, у справі виник спір. \~ \~ \~ \~Інших спадкоємців, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину після смерті [PERSON], окрім позивача, у ході розгляду справи не встановлено. \~ \~ \~ \~Оскільки позивач як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину, він має право на спадкування належного спадкодавцеві на момент смерті майна, до складу якого увійшло право власності на спірний житловий будинок.

Outcome: approved