Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до приватного підприємця [PERSON] про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У позовній заяві вказував, що 20 червня 2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу комплектувальником до Приватного підприємця [PERSON] який уклав з позивачем трудовий договір, який був належним чином засвідчений у відповідному Центрі зайнятості. Позивач зазначає, що 23 грудня 2014 року звільнився з роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення з роботи Приватний підприємець [PERSON] заборгував позивачу заробітну плату за три місяці, а саме: жовтень 2014 p., листопад 2014 р, та грудень 2014 p., але виплатити її при звільненні відмовився внаслідок відсутності грошових коштів. Вказує, що в день звільнення позивача [PERSON] тільки видав трудову книжку з записом про звільнення та зняв з реєстрації в Центрі зайнятості трудовий договір. Остаточно просив суд: стягнути з Приватного підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 3660 грн. в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати при звільненні, 2 440,00 грн. в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, а всього: 6100 грн. Стягнути з Приватного підприємця [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, що складають 800,00 грн. витрат на оплату правової допомоги. В судове засідання позивач та його представник не зявились, представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує во повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує протии ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в відсутності відповідача та третьої особи, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 20 червня 2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу комплектувальником до Приватного підприємця [PERSON] який уклав з позивачем трудовий договір, який був належним чином засвідчений у відповідному Центрі зайнятості.(а.с.26) 23 грудня 2014 року [PERSON] звільнився з роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.(а.с.5) Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна\~\~сторона\~\~зобов'язана\~\~довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх\~\~вимог\~\~і\~\~заперечень,\~\~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.\~\~Докази\~\~подаються сторонами та іншими особами,\~\~які беруть участь у справі.\~\~Доказуванню підлягають обставини,\~\~які мають значення\~\~для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом відповідач подаючи заперечення по справі вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів того, що здійснив виплату позивачу заробітної плати, а тому вираховуючи суму заборгованості по заробітній платі суд виходить з умов трудового договору від 20.06.2014 року, відповідно до якого заробітна плата складає 615 грн. на місяць. Відповідно до ст. 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. У відповідності до ст. 116 цього ж Кодексу при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи те, що відповідно до даних трудової книжки [PERSON] працював у ПП «Вікулов» з 20.06.2014 року по 23.12.2014 року, а позивач у позовній заяві вказує, що не отримував заробітну плату за жовтень 2014 p., листопад 2014 р, та грудень 2014 p. тому заборгованість по заробітній платі обчислюється за даний період і складає 1845 грн.(615*3) і позов в частині стягнення заробітної плати в сумі 1845 грн. за період з 20.06.2014 року по жовтень 2014 року як просить позивач не підлягає до задоволення . Враховуючи, що на момент подачі заяви про зменшення позовних вимог, яку подано до суду у квітні 2015 року, тобто через 4 місяці після звільнення позивача, тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені обчислюється за 4 місяці і складає 2460 грн.(615*4) Загальна сума, яка підлягає сплаті відповідачем позивачу складає 4305 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Враховуючи те, що позивач та його представник просять стягнути з ПП [PERSON] на користь [PERSON] 2 440,00 грн. в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, при цьому виходять при розрахунках з суми заробітної плати [PERSON] 610 грн., а його заробітна плата складала відповідно до умов трудового договору від 20.06.2014 року 615 грн. і відповідно сума яку просить стягнути позивач менше суми яка отримана судом при розрахунку заборгованості суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, суд не виходячи за межі позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню в межах прохальної частини позовної заяви що до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Частиною першою ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з поданої заяви, представник позивача просить на підставі ст.79, ст.84 ЦПК України стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, повязані з залученням представника ТОВ «Юридична компанія [PERSON]» [PERSON] до участі у розгляді справи. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі (сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб), є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу. Положеннями ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] з заявою до суду про допуск до участі в справі [PERSON] в якості особи, яка надає правову допомогу не звертався, остання не була допущена судом до участі в розгляді справи як особа, яка надає правову допомогу. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що [PERSON] приймала участь у розгляді справи у якості представника позивача, на підтвердження чого суду був наданий договір про надання юридичних послуг. Відповідно до вимог ст.ст.40, 42, 44 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді. Повноваження представника фізичної особи посвідчуються довіреністю. Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Так, [PERSON], приймаючи участь у розгляді справи, вчиняла від імені позивача усі процесуальні дії, якими користується сторона у справі, в тому числі: давала суду усні пояснення, подавала докази, заявляла клопотання, брала участь у дослідженні доказів, тобто вчиняла дії, які не уповноважена здійснювати особа, яка надає правову допомогу. На підставі викладеного, та

Outcome: partial