Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом який в ході розгляду справи уточнив до Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] в селі Львово Бериславського району Херсонської області помер його батько [PERSON] . При житті померлий залишив заповіт, посвідчений секретарем Львівської сільської ради 20.01.2005 року за №9, згідно з яким спадкоємцем за заповітом на день смерті є - [PERSON] . Спадковим майном за заповітом є земельна ділянка, яка належала спадкодавцю, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№725542, виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 30.05.2007 року №356, площею 6,80 га, яка складається з двох земельних ділянок, площею 1,39 га, в тому числі рилі зрошувалної 1,39 га (0,42 паю), які згідно публічної кадастрової карти України має кадастровий номер 6520683000:02:017:0129, та земельної ділянки площею 5,41 га в тому числі рилі багорної 5,41 га (0,58 паю), яка згідно публічної кадастрової карти України має кадастровий номер 6520683000:02:046:0005, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Бериславському районі, вартість земельної ділянки від 27.07.2016 року Л-268/0-275/6-16 (пай) площею 5,41 га (0,58 пая) становить 147 000,29 грн. та площею 1,39 га (0,42 пая) становить 109 000,11 га. Приватним нотаріусом Бериславського районного округу за його заявою - сина померлого, про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу за №23/2016, щодо майна померлого [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Інші заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до спадкової справи не надходило, зазначає нотаріус у своєму листі 06.07.2016 №442/02 - 14. Зазначає, що неприйняття [PERSON] після смерті заповідача спадщини за заповітом, відповідно до ст.1223 ЦК України, надає право на успадкування майна померлого за законом. Причиною відмови нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом є відсутність оригіналу документу, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №725542 від 17.12.2007 року, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. У зв`язку з чим він не може набути право власності на майно в порядку спадкування. Просить визнати за ним, право власності на спадщину, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , на майно, а саме земельну ділянку загальною площею 6,80 га., яка складається з двох земельних ділянок, площею 1.39 га - в тому числі рилі зрошувальної 1.39 га ( 0.42 паю), яка згідно публічної кадастрової карти України має кадастровий номер 6520683000:02:017:0129 та площею 5.41 га - в тому числі рилі багорної 5.41 га ( 0.58 паю), яка згідно публічної кадастрової карти України має кадастровий номер 6520683000:02:046:0005 що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому [INFO] в с.Львове Бериславського району Херсонської області [PERSON] на підставі Державного акту на право власності серія ЯА №725542, виданого на підставі розпорядження №356 голови Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 30.05.2007 року, в порядку спадкування за законом. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини, який обґрунтовує наступним: після смерті [PERSON] не зміг отримати свідоцтво про смерть в органах РАЦС за відсутності родинних відносин. Оскільки проживав окремо від спадкодавця, пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, тому що про відкриття спадщини не був повідомлений родичами, які приховали факт смерті спадкодавця. Зазначені причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини вважає поважними та просить суд визначити додатковий строк достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини в два місяця. Ухвалою суду від 13.02.2019 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Ухвалою суду від 09.10.2019 року заяву представника позивача за первісним позовом про збільшення [PERSON] позовних вимог про визнання нікчемним заповіту було залишено без розгляду. Ухвалою суду від 09.10.2019 року справу було призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 12.11.2019 року було відмолено в задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом [PERSON] про зупинення провадження до розгляду справи №647/2133/19. Ухвалою суду від 20.01.2020 року справу було зупинення до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 647/2133/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту нікчемним. Ухвалою суду від 07.12.2020 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 01.02.2021 року залучено в якості відповідача Тягинську територіальну громаду Херсонської області, як правонаступника відповідача Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. 28.02.2019 року на адресу суду від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає. Зокрема зазначив, що про існування спадкової маси [PERSON] знав так як на його ім`я була видана довіреності та права користування та розпорядженням земельної ділянки та в цей же день було складено заповіт. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] наполягала на задоволенні уточненого первісного позову з підстав зазначених у ньому та просила його задовольнити, окрім цього зазначила, що у заповіті не зазначені дані про особу, а саме число, місяць та рік народження, місце проживання [PERSON] , а також зазначена особа в заповіті не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити за його необґрунтованістю. Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первинного позову та наполягав на задоволення зустрічного позову з підстав заявлених у позову, окрім цього в судовому засіданні зазначив, що у зв`язку з відсутністю відомостей про смерть спадкодавця, відсутністю відомостей про спадкову справу та тим, що отримав свідоцтво про смерть спадкодавця лише у 2016 році не зміг своєчасно звернутися до суду із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає дані причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та просить визначити додатковий строк достатній для прийняття спадщини. Представник відповідача Тягинської територіальної громади, в судове засідання не з`явився, заявою просили справу розглянути за відсутності їх представника, зазначили що позов [PERSON] визнають, заперечують проти задоволення зустрічного позову [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , Згідно заповіту посвідченого секретарем Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Куриленко Т.Г. від 20.01.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №9, [PERSON] заповів належний йому земельний пай, згідно сертифікату на право на земельну частку/пай ХС 0056093 - [PERSON] .( т.1 а.с. 24) Відповідно до довіреності виданої 20.01.2005 року секретарем Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Куриленко Т.Г. [PERSON] доручив [PERSON] користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою розміром 7,54 га, що розташована на території Львівської сільської ради та належить йому на праві власності на підставі сертифікату ХС №0056093 зареєстрованого Бериславською райдержадміністрацією 08.09.1997 року.( т.1 а.с.25) Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №725542 виданого на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 30.05.2007 року №356, [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 6,80 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.(т. 1а.с.10) За свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №30.(т.1 а.с.5) Відповідно до довідки Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області №2161 від 01.07.2016 року, [PERSON] на момент смерті, згідно актового запису №30 від 29.12.2015 року, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . По даним по господарської книги сільської ради за цією адресою прописані інші громадяни. Фактично [PERSON] власного житла не мав, а проживав у літній кухні [PERSON] (його сина), за адресою: [ADDRESS] . Документи на оформлення права власності на вищезазначений будинок, знаходяться в роботі.(т.1 а.с.83) З відповіді приватного нотаріуса Литовченко І.А. № 442/02-14 від 06.07.2016 року вбачається, що до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №23/2016. За даними спадкового реєстру виявлено наявність заповіту посвідченого Львівською сільською радою Бериславського району Херсонської області 20.01.2005 року за реєстровим №9, заповідачем за якими є [PERSON] . За інформацією наданою Львівською сільською радою Бериславського районного суду за вказаним заповітом [PERSON] заповідане майно, що складається із земельної частки (паю) ХС№0056093, [PERSON] . Спадкоємцем, що подав заяву про прийняття спадщини до майна померлого [PERSON] є син спадкодавця [PERSON] . Інші заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до спадкової справи не надходили. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, а саме оригіналу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом неможлива, у зв`язку з чим спадкоємці, які прийняли спадщину мають право звернутись до суду із позовом про визнання за ними права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.( т.1 а.с.7) За нормами ст. 1216 ЦК України, ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За встановлених обставин, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у передбачений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг, у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог [PERSON] щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд прийшов до наступного. Як на основну причину пропуску встановленого ст. 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] посилається на те, що не був повідомлений родичами про факт смерті спадкодавця. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). Вирішуючи по суті спори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обов`язковому встановленню підлягають факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц (провадження № 61-1750св18); від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц (провадження № 61-2397св18), від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц (провадження № 61-200св18), від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Отже, правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved