Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , та просив суд зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні із його неповнолітнім сином [PERSON] [INFO] та встановити графік спілкування батька з неповнолітнім сином шляхом встановлення способу спілкування та виховання [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а саме: систематичне побачення [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] кожного парного тижня кожного місяця починаючи з 20:00 години п`ятниці до 20:00 години суботи за місцем проживання батька - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; систематичне побачення [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] кожного непарного тижня кожного місяця починаючи з 20:00 години суботи до 20:00 години неділі за місцем проживання батька - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; [INFO] кожного року (день народження позивача [PERSON] ); спільний відпочинок [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] ,\~ під час літніх канікул у період з 01 по 15 число кожного літнього місяця за місцем проживання батька - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України з попереднім повідомленням у будь-який спосіб (письмовий, електронна адреса, смс повідомлення, Вайбер, [PERSON] ) матері дитини про місце та час відпочинку; спільний відпочинок [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] під час весняних канікул кожного парного року за місцем проживання батька - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України, за попереднім повідомленням у будь-який спосіб (письмовий, електронна адреса, смс повідомлення, Вайбер, [PERSON] ) матері дитини про місце та час відпочинку; спільний відпочинок [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] під час осінніх канікул кожного непарного року за місцем проживання батька - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України з попереднім повідомленням у будь-який спосіб(письмовий, електронна адреса, смс повідомлення, Вайбер, [PERSON] ) матері дитини про місце та час відпочинку; спільний відпочинок [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] під час зимових канікул перший тиждень канікул кожного непарного року за місцем проживання батька - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України з попереднім повідомленням у будь-який спосіб (письмовий, електронна адреса, смс повідомлення, Вайбер, [PERSON] ) матері дитини про місце та час відпочинку; спільний відпочинок [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] під час зимових канікул другий тиждень канікул кожного парного року за місцем проживання батька - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України за попереднім повідомленням у будь-який спосіб (письмовий, електронна адреса, смс повідомлення, Вайбер, [PERSON] ) матері дитини про місце та час відпочинку; [INFO] кожного парного року (День народження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ); 07 січня кожного непарного року; з 20:00 години 31 грудня кожного непарного року до 20:00 години 01 січня наступного року. В обґрунтування вимог посилається на те, що із відповідачкою регулярно виникає спір щодо спілкування та виховання батька із дитиною. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнати та заперечували проти задоволення позову у повному обсязі. Представник третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області надала до суду висновок, щодо побачень батька із дитиною (а.с.91-93 т.1) та просили розглядати справу у їх відсутність (а.с.205 т.1). Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.10.1996 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.17 т.1). У зв`язку з тим, що подружнє життя не склалося, Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 29.06.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.16 т.1). 16.09.2017 року [PERSON] та відповідакою [PERSON] укладено договір про поділ спільного сумісного майна подружжя, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., реєстровий №7578 (а.с.10-11 т.1). Після розірвання шлюбу батько дитини [PERSON] проживає окремо. Між матір`ю дитини, [PERSON] та батьком дитини, [PERSON] виник спір щодо спілкування та виховання батька із дитиною. 16.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , укладений Договір між батьками про утримання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., зареєстровано в реєстрі за № 7577. Предметом даного договору є встановлення розміру, строків та порядку виплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батько взяв на себе зобов`язання сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 25% від свого щомісячного доходу до досягнення дитиною повноліття, не пізніше 10-го числа кожного місяця за поточний місяць. Укладений Договір передбачає право батька [PERSON] на спілкування із малолітнім сином [PERSON] , 2011 р.н. в будь-який час (а.с.12 т.1). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147175638 від 28.11.2018 року, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.21 т.1). Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеним представниками служби у справах дітей Одеської міської ради, який був проведений за адресою місця проживання позивача [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), умови для проживання та виховання дитини - задовільні (а.с.55 т.1). Позивач [PERSON] має позитивні характеристики з місця роботи та місця проживання (а.с.24,56 т.1). Згідно до висновку №02-18/01/2906 від 13.12.2019 року, Служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області вважає доцільним визначити наступний графік участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] : систематичне побачення дитини разом з батьком кожного парного тижня, кожного місяця, починаючи з 20:00 години п`ятниці до 20:00 години наступної суботи, за адресою батька: [ADDRESS] ; систематичне побачення дитини разом з батьком кожного непарного тижня, кожного місяця, починаючи з 20:00 години суботи до 20:00 години наступної неділі, за адресою батька: [ADDRESS] ; [INFO] кожного року на день народження батька; спільний відпочинок батька разом з сином під час літніх канікул у період з 01 по 15 числа кожного літнього місяця, за адресою батька: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України з попереднім повідомленням у будь-який спосіб (письмовий, на електронну адресу, смс- повідомлення, Вайбер, [PERSON] ) матері дитини про місце та час відпочинку; спільний відпочинок батька разом з сином під час весняних канікул кожного парного року, за адресою батька: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України з попереднім повідомленням у будь- який спосіб (письмовий, на електронну адресу, смс-повідомлення, Вайбер, [PERSON] ) матері дитини про місце та час відпочинку; спільний відпочинок батька разом з сином під час осінніх канікул кожного непарного року, за адресою батька: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України з попереднім повідомленням у будь- який спосіб (письмовий, на електронну адресу, смс-повідомлення. Вайбер. Ватсап) матері дитини про місце та час відпочинку; спільний відпочинок батька разом з сином під час зимових канікул, перший тиждень канікул кожного непарного року, за адресою батька: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України з попереднім повідомленням у будь-який спосіб (письмовий, на електронну адресу, смс- повідомлення, Вайбер, [PERSON] ) матері дитини про місце та час відпочинку; спільний відпочинок батька разом з сином під час зимових канікул, другий тиждень канікул кожного парного року, за адресою батька: [ADDRESS] , з можливістю подорожування в межах України з попереднім повідомленням у будь-який спосіб (письмовий, на електронну адресу, смс- повідомлення, Вайбер. Ватсап) матері дитини про місце та час відпочинку; 15 грудня кожного парного року на день народження дитини; [INFO] кожного непарного року; з 20:00 години 31 грудня кожного непарного року до 20:00 години 01 січня наступного року (а.с.91-93 т.1); В силу ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до\~ст. 160 СК України, \~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У частині першій статті 3 цієї Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою\~\~України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами\~Конституції України\~та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, в яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Ухвалюючи рішення у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява № 10383/09), ЄСПЛ указав на те, що Суд нагадує, що хоча первинною метою\~статті 8\~Конвенції є\~захист особи\~від свавільного\~втручання органів\~державної влади,\~додатково існують\~позитивні зобов`язання,\~невід`ємні від\~реальної «поваги»\~до приватного\~та сімейного\~життя.\~У зв`язку\~з основною\~гарантією права\~взаємного використання\~батьками та\~дитиною присутності\~один одного\~Суд неодноразово\~встановлював,\~що стаття\~8\~Конвенції включає\~як право\~батьків на\~вжиття заходів\~для повернення\~дитини,\~так і\~обов`язок національних\~органів влади\~вживати такі\~заходи (див.,\~серед інших\~джерел,\~рішення у\~справі «Ігнакколо-Зеніде\~проти Румунії»\~(Ignaccolo-Zenide\~v,\~Romania),\~заява №\~31679/96,\~п.\~94,\~ЄСПЛ 2000-І).\~Зазначене застосовується\~в тому\~числі у\~справах,\~у яких\~між батьками\~та іншими\~членами сім`ї\~дитини виникає\~спір щодо\~спілкування з\~дитиною та\~її проживання\~(див.\~рішення у\~справі «Хокканен\~проти Фінляндії»\~(Hokkanen\~v.\~Finland),\~від 23\~вересня 1994\~року,\~п.\~55,\~Series\~А №\~299,\~та у\~справі «Фуска\~проти Румунії»\~(<…>),\~заява №\~34630/07,\~п.\~34,\~від 13\~липня 2010\~року)\~(п.78\~рішення). Обов`язок національних органів влади вживати заходів щодо сприяння спілкуванню того з батьків, хто не є опікуном, з дитиною не є безумовним (див. рішення у зазначеній справі [PERSON] , п. 58). Негайне встановлення спілкування може виявитися неможливим, а тому можуть знадобитись попередні та поступові заходи. (п.79 рішення). З огляду на ситуацію на той час органи влади очевидно були зобов`язані зробити спробу врегулювати питання доступу заявника до його дитини та допомогти йому домогтися реального здійснення його батьківських прав. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (див. рішення у справі Йохансен, зазначеній вище, п. 78; рішення у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France), заява № 35991/04, п. 79, від 10 січня 2008 року; та у справі Р. І Х., зазначеній вище, пп. 73 та 81). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за\~статтею 8\~Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)». У цьому контексті недостатньо встановити, що дитину може бути поміщено у краще середовище для її виховання (див. рішення у справі [PERSON] , зазначене вище, п. 173). Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (див., наприклад, рішення у справі\~«Савіни проти України»\~(Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 50, від 18 грудня 2008 року). Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі\~\~займаючись лише своїми проблема забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. При таких обставинах, враховуючи тривалість побачень батька з дитиною, а закон передбачає періодичні побачення, а не проживання, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, не суперечать вимогам Закону та підлягають задоволенню частково, оскільки вказані зустрічі і спілкування, на погляд суду, мають відбуватися за умови добровільного волевиявлення дитини на таке спілкування. При встановленні згаданого графіку суд зауважує, що у всякому випадку спілкування батька і сина у визначений спосіб повинно ґрунтуватися виключно на бажанні дитини, порозумінні та взаємних поступках батьків, здійснюватися без примушування дитини. За таких підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням найвищих інтересів дитини, і лише в другу чергу з урахуванням прав та інтересів батьків. Отже, з урахуванням приписів ст.160 СК України, які суд вважає за необхідне застосувати і до виниклих правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність врахувати особисту думку дитини після досягнення нею десяти років, задля її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача\~\~ судовий збір в розмірі 1 537 гривень. На підставі ст.ст. 207-212, 218, 219, 222, 233 СК України,

Outcome: partial