Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], а також визначити наступні способи його участі у вихованні сина: побачення з сином із суботи 15.00 год. по неділю (з ночівлею) до 20.00 год. два рази в місяць; побачення з сином протягом 4-х год. у святкові дні роки: 01.01 на Новий рік, 07.01 - Різдво Христове; 14.01 - Старий Новий рік; 18.01, на Великдень - в неділю, в неділю в день Святої Трійці; та день народження сина - [INFO] [INFO] - в день народження батька; побачення з сином кожної середи з 16.00 год. до 18.00 год.; половину осінніх, зимових та весняних канікул сина; спільний відпочинок: 45 днів літніх канікул проводить з батьком, іншу частину канікул - з матір'ю з умовою, що дитина перебуває безперервно з одним з батьків не більше 15 днів; необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, електронного зв'язку; зобов'язати кожного із батьків надавати один одному інформацію щодо фактичного місця перебування сина [PERSON] у разі настання будь-яких змін чи обставин, що зумовили необхідність його виїзду за межі місця проживання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що до 24.12.2013 року вони з [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку. Зазначив, що відповідач після розірвання шлюбу чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, він змушений був звернутися до органу опіки та піклування для встановлення побачень з дитиною. Розпорядженням в.о. голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №797 від 20.12.2013 року визначено доцільність встановлення часу зустрічей батька із сином. Однак, незважаючи на визначений порядок побачень, відповідач продовжує чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином, через що порушуються його права, як батька хлопчика. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, при цьому на адресу суду представником відповідача [PERSON] подано заяву, в якій зазначено, що відповідач визнає уточнені позовні вимоги та просить суд проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги і просить такі задовольнити, оскільки сторони погоджуються на визначені в заяві про уточнення позовних вимог способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Заслухавши пояснення позивача і його представника, представника третьої особи, та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.12.2013 року в судовому порядку. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6, 8-9). Після розірвання шлюбу хлопчик залишився проживати із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), визначила, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3). Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений Сімейним кодексом України (далі - СК України). Зокрема, особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей визначені главою 13 СК України. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У відповідності до ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитини, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України). Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (стаття 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №797 від 20.12.2013 року встановлено час зустрічей батька з дитиною з п'ятниці по неділю (з ночівлею) до 20.00 год., кожну середу забирати з школи до 20.00 год., а матері дитини - [PERSON] не перешкоджати зустрічам та спілкуванні батька - [PERSON] з сином (а.с.7). Позивач періодично зустрічався з сином, проте, як встановлено в судовому засіданні, відповідач повною мірою не виконує розпорядження органу опіки і піклування, час від часу не даючи можливості батькові разом провести час із сином, не відпускаючи з дому, що зумовлено в основному не об'єктивними причинами, а суб'єктивними вимогами відповідача щодо виховання сина, хоча батько бажає бачити сина, проводити з ним час, брати участі у його вихованні. Поряд з цим, судом не здобуто та не надано доказів того, що батько негативно впливає на дитину чи таке спілкування перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, факти неналежного виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно характеристики Львівського дитячо-юнацького футбольного клубу «Галичина» від 22.11.2013 року [PERSON] працює в ГО «ЛДЮФК «Галичина» на посаді тренера-викладача дітей початкової групи з футболу з 01.08.2013 року і по теперішній час, характеризується позитивно, доброзичливий, привітний, не конфліктний (а.с.15). Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства єсудовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до вимог ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виходячи з наведеного, судом встановлено порушення матір'ю дитини прав батька щодо виховання та спілкування з дитиною, які захищаються законом, створення певних перешкод в реалізації таких прав позивачем, встановлено відсутність між сторонами згоди щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, поряд з цим встановлено, що таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, а відтак права позивача підлягають захисту судом, заявлений позивачем спосіб участі у спілкуванні з дитиною є, зважаючи на встановлені судом обставини справи, обґрунтованим і таким, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, беручи до уваги визнання відповідачем уточнених позовних вимог, приймаючи до уваги, що не встановлено судом протипоказань [PERSON] для спілкування та виховання дитини та який має постійне місце проживання, самостійний дохід, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, не встановлено і аморальної поведінки позивача по справі, та буде відповідати інтересам самої дитини, їїнормальному розвиткові, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, зобов'язавши [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] та визначити участь [PERSON] у вихованні малолітнього сина, як це передбачено в заяві про уточнення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Outcome: approved