Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] помер його та відповідача батько [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.07.2011 р., видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав разом з дружиною [PERSON] , а також з ним та його сім`єю за адресою: [ADDRESS] (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 20.06.2019 року №1787). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності, та був зареєстрований за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.02.1986 року. Після смерті батька [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги був він, його сестра [PERSON] (відповідач в даній справі) та їх мати [PERSON] [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла, а вони з сестрою відмовилися від прийняття спадщини. [INFO] померла його та відповідача мати [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.09.2017 р., видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала разом з ним та його сім`єю за адресою: [ADDRESS] (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 20.06.2019 року №1788). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій та її померлому чоловікову [PERSON] на праві спільної сумісної власності, та був зареєстрований за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.02.1986 року. За життя [PERSON] заповіту не складала. Він постійно проживав з матір`ю [PERSON] по день її смерті та вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1270 ЦК України. Крім нього, спадкоємцем першої черги після смерті матері є його сестра [PERSON] , яка відмовилася від своєї частки в спадщині, подавши до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини. Звернувшись в серпні 2018 року до Царичанської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.08.2018 року, у зв`язку з відсутністю на Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок підпису посадової особи та печатки, а також через те, що його мати не оформила своїх спадкових прав після смерті батька. Оскільки, свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості отримати, а тому звернувся до суду. В зв`язку з вищевикладеним та посилаючись на вимоги ст.ст.1216, 1261, 1266, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачами, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у підготовчому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача та відповідача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.07.2011 р., видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав разом з дружиною [PERSON] , а також з позивачем та його сім`єю за адресою: [ADDRESS] (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 20.06.2019 року №1787). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності, та був зареєстрований за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.02.1986 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги були позивач, відповідач та їх мати [PERSON] [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла, а вони з сестрою відмовилися від прийняття спадщини. [INFO] померла мати позивача та відповідача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.09.2017 р., видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала разом з ним та його сім`єю за адресою: [ADDRESS] (довідка виконавчого комітету Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області від 20.06.2019 року №1788). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій та її померлому чоловікову [PERSON] на праві спільної сумісної власності, та був зареєстрований за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.02.1986 року (а.с.9). За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивач постійно проживав з матір`ю [PERSON] по день її смерті та вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1270 ЦК України. Крім позивача, спадкоємцем першої черги після смерті матері є його сестра [PERSON] , яка відмовилася від своєї частки в спадщині, подавши до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини. Позивач, звернувшись в серпні 2018 року до Царичанської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.08.2018 року, у зв`язку з відсутністю на Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок підпису посадової особи та печатки (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved