Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 09 грудня 2006 року у відділі РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області із [PERSON], актовий запис № 398. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09 грудня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу є діти: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які проживають із дружиною. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає, що сімейне життя не склалося в звязку з тим, що він та відповідач хочуть зареєструвати інший шлюб. Шлюбні відносини припинені з червня 2015 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, негативно впливатиме на виховання дітей, а тому суперечитиме і їхнім інтересам. Бажання розірвати шлюбні відносини з обох сторін. В судове засідання позивач не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати. (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Бородай» (а.с.16). В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним,тому позов підлягає до задоволення. Оскільки відповідач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Бородай», суд вважає за необхідне залишити відповідачу прізвище «Бородай».

Outcome: approved