Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її мати [PERSON], яка померла, 21.07.2015 року у с.Зарудинці Ружинського району Житомирської області, мала у приватній власності земельну ділянку площею 3.5155 га розташовану на території Зарудинецької сільської ради Ружинського району Житомирської області, посвідчену Державним актом серії ЖТ№043684. Спадщину матері прийняла вона та [PERSON] і [PERSON] , з якими вони дійшли згоди щодо розподілу спадкового майна матері, відповідно до якої вказана земельна ділянка переходить у власність позивачки. Проте нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку позивачці відмовив, із-за відсутності правовстановлюючих документів на нього. Тому позивачка просить суд визнати за нею право на вказане спадкове майно. В суді представник позивачки позовні вимоги підтримав з наведених в позовній заяві підстав. Відповідачі в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю (а.с.38, 39). Представник третьої особи -[PERSON] в судовому засіданні відносно задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи -Зарудинецької сільської ради Ружинського району подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, відносно задоволення позову не заперечує (а.с.50). 2 Суд, вислухавши пояснення представників позивачки та третьої особи, дослідивши докази по справі, встановив наступне. [PERSON] померла 21.07.2015р. в с.Зарудинці Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.5). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статею1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі спадкової справи №148/2016, заведеної 22.04.2016 року Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої, 21.07.2015 року, [PERSON], вбачається, що позивачка, є спадкоємцями за законом майна вказаної особи та у встановлений законом строк прийняли її спадщину. Спадкоємцями майна померлої [PERSON] за законом, які у встановлений строк прийняли спадщину, є також відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON], спадщину останньої у встановлений законодавством строк не прийняла (а.с.22-37). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №043684, виданого 10.01.2003р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження Ружинської райдержадміністрації від 16.12.2002р. №731, довідки відділу Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області від 22.03.2016р. № 29-621-99.5-748/2-16, Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.03.2017р., судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON], входить земельна ділянка розташована на території Зарудинецької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.5155 га, кадастровий номер 1825283500:03:000:0086 (а.с.30, 31, 90-93). Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, судом встановлено, що до позивачки та відповідачів перейшло право спадкодавця [PERSON] на все спадкове майно в рівних частках, зокрема і на вказану земельну ділянку. Частиною 3 ст.1267 ЦК України передбачено право спадкоємців за законом за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна, змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як вбачається з письмових пояснень позивачки [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON], наданих ними до суду, вони узгодили зміну розміру часток у спадщині [PERSON] таким чином, що частина нерухомого майна, а саме- земельна ділянка площею 3.5155 га, переходить в порядку спадкування у власність позивачки. Проте, як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори від 02.06.2016р.№ 1736/02-14, державним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав ненадання оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.6). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. 3 Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є втрата нею оригіналу правовстановлюючого документа на вказане майно, хоча право власності спадкодавця [PERSON] на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом всього часу судового розгляду. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вказане визнання відповідачами [PERSON] та [PERSON] позову не суперечить законодавству та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з цих підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved