Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що з 09 листопада 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у липні 2016 року сторонами набуте спільне майно, а саме автомобіль марки «Fiat Doblo Panorama» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідача, який не погоджується на сплату грошової компенсації за свою частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати автомобіль марки «Fiat Doblo Panorama» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, об`єктом спільної сумісної власності подружжя та залишити зазначений автомобіль у її власності, зобов`язавши її виплатити на користь відповідача 1/2 частину вартості автомобіля в сумі 91000 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково, а саме заборонено відчуження автомобіля марки «Fiat Doblo Panorama» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року відмовлено в прийнятті до розгляду заяви [PERSON] про збільшення позовних вимог. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що автомобіль марки «Fiat Doblo Panorama» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску не перебуває у володінні та користуванні відповідача, оскільки був проданий подружжям під час перебування у шлюбі приблизно в липні 2018 року, а кошти від його продажу у сумі 90000 гривень використані в інтересах сім`ї. Позивачу про факт продажу автомобіля та ціну в розмірі 90000 гривень було відомо. Таким чином, не є об`єктом спільної сумісної власності на день звернення позивача до суду та не підлягає поділу. Просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень (а.с. 34-36). З заперечень на відзив на позовну заяву представника позивача вбачається, що відповідач відчужив спірний автомобіль, на який судом був накладений арешт, продавши його за 90000 гривень. Проте фактична вартість автомобіля, яку він отримав від покупця складає 180000 гривень. Відповідач продав автомобіль без письмової згоди позивача, тобто правочин вчинений незаконного та підлягає скасуванню. Автомобіль необхідний для потреб сім`ї, а саме для транспортування неповнолітніх дітей. Заперечує проти стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, оскільки справа не відноситься до складних справ, які вимагають значного часу, додаткового вивчення судової практики (а.с. 53-54). З заперечень на відповідь на відзив представника відповідача вбачається, що законом не передбачене обов`язкове нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договорів про відчуження транспортних засобів. Арешт на автомобіль накладений судом в квітні 2019 року, тобто після того, як він вже був проданий у червні 2018 року. Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2018 року було перереєстровано на ім`я [PERSON] Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження продажу автомобіля відповідачем за 180000 гривень. Представник позивача зазначає про те, що правочин підлягає скасуванню, проте позивач до суду з позовом про визнання такого правочину недійсним не зверталась (а.с. 78-81). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2011 року. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10-11). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач зазначає, що за час шлюбу сторонами набуто автомобіль марки «Fiat Doblo Panorama» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску. Відповідач підтверджує факт того, що вказаний автомобіль був придбаний під час шлюбу. Разом з тим, автомобіль марки «Fiat Doblo Panorama» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску був проданий, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Регіонального сервісного центра в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України від 04 липня 2019 року. З відповіді вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2018 року № 8044/2018/1003873, укладеного в ТСЦ 8044 РСЦ МВС в м. Києві, автомобіль було перереєстровано на ім`я [PERSON] (а.с. 82). Вбачається, що спірний автомобіль було продано ще під час шлюбу, оскільки шлюб між сторонами розірвано 28 грудня 2018 року, а автомобіль проданий 29 червня 2018 року. Факт продажу автомобіля стороною позивача у запереченнях не оспорюється. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. За таких обставин, автомобіль марки «Fiat Doblo Panorama» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, не підлягає поділу, оскільки на час розгляду справи вже відчужений. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року вжито заходів забезпечення цього позову та заборонено відчуження автомобіля марки «Fiat Doblo Panorama» державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску. Згідно з ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд пришов до висновку про повну відмову у задоволенні позову, тому вважає за можливе скасувати вжиті в цій справі заходи забезпечення позову. Відповідач просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду письмові докази. 20 червня 2019 року між АО «Ареопаг», в особі керуючого партнера Демченко О.М., та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги № 20/06, за умовами якого адвокатське об`єднання зобов`язується надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачений цим договором (а.с. 37-38). З Додатку № 1 до договору № 20/06 від 20 червня 2019 року вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 5000 гривень, що складається з вивчення позовної заяви та доданих документів, консультування в розмірі 1000 гривень та підготовки відзиву на позовну заяву в сумі 4000 гривень (а.с. 39). Крім того, у матеріалах справи міститься копія квитанції від 25 червня 2019 року про оплату за надання правової допомоги за договором № 20/06 від 20 червня 2019 року в сумі 5000 гривень (а.с. 40), ордер на ім`я [PERSON] та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] (а.с. 41, 42). Вбачається, що відповідачем наданий суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень з позивача на користь відповідача підлягає задоволенню, оскільки в задоволенні вимог позивача судом відмовлено.

Outcome: approved