Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що його довірителі та відповідач є співвласниками квартири [ADDRESS] та мають такі розміри часток у праві спільної часткової власності: [PERSON]-2/5, [PERSON]- 2/5, [PERSON] -1/5. Позивачі є рідними братом і сестрою та не зважаючи на те, що в сукупності вони мають право на спірну квартиру в розмірі 4/5, але не можуть домовитись з відповідачем про спільне користування квартирою, яка продати меншу 1/5\~ належну їй частину відмовляється, а виділ 1/5 частини квартири в натурі неможливий. Також не вдається сторонам домовитись про порядок користування квартирою, тому єдиним способом здійснення позивачами свого права спільної часткової власності на спірну квартиру є встановлення рішенням суду порядку користування квартирою між сторонами, відповідно до варіанту №1, запропонованого у висновку будівельно-технічного дослідження за №22 від 03.04.2015 року.\~ В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги, встановивши порядок користування спірною квартирою по першому варіанту згідно висновку будівельно-технічного дослідження. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що його довірителі використали всі можливі засоби для врегулювання спору користування спільною з відповідачем квартирою, пропонували продати квартиру, але вругулювати спір не вдалося, виділ 1/5 частини квартири в натурі неможливий. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована та проживає постійно у спірній квартирі, позивачі в квартирі не зареєстровані, вона щомісячно сплачує рахунки за комунальні послуги на всю квартиру, співвласники взагалі нічого за рахунками не сплачували та не сплачують. Іншого житла вона не має. Співвласники проживають і працюють в м.Харків. В спірній квартирі не проживали і проживати не будуть, бо ніколи до цього не прагнули. На пропозицію співвласників про залишення квартири, вона відповідала, що може відмовитись від своєї частки лише в тому разі, якщо вони нададуть їй впорядковане житло з нормальними умовами для проживання, тобто придбають однокімнатну квартиру. Суд, вислухавши представників сторін, відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу №588/2295/13-ц (№ провадження 2/588/84/14) за позовною заявою [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. \~ Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності. Так, позивачам [PERSON] та [PERSON], які є братом і сестрою, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених 05.12.2012 року державним нотаріусом Тростянецької районної державної контори Сумської області та зареєстрованими в реєстрі за №№2127 та 2130 (а.с.5,6) належить по 2/5 кожному у вищевказаній квартирі. Дані частки позивачів належним чином зареєстровані, що підтверджується витягами про державну реєстрацію прав КП «Охтирське МБТІ» від 17.12.2012 року (а.с.7,8). 1/5 частина у зазначеній квартирі належить відповідачу [PERSON]М.(а.с.13). Спірна квартира має загальну площу 68,2 кв.м. та складається із трьох жилих кімнат площами 10,1 кв.м, 14 кв.м, 19 кв.м та кухні площею 8,5 кв.м.,кладовки площею 0,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., туалету площею 1,2 кв.м., коридору площею 3,3 кв.м., балкону площею 3,0 кв.м., лоджії площею 3,9 кв.м.(а.с.10-11). Позивачі [PERSON] та [PERSON] 18.09.2013 року та 18.12.2013 року зверталися до [PERSON] із заявою про їх намір продати належні їм по 2/5 частини квартири [ADDRESS] та пропозицію [PERSON] придбати у них зазначену частку квартири (а.с.26-29 цивільної справи №588/2295/13-ц), на що відповідач своєї згоди не надала та тривалий час сторони не можуть вирішити питання щодо користування спільною квартирою. Згідно рішення Тростянецького райсуду Сумської області від 11.04.2014 року, залишеного апеляційною інстанцією без змін, позивачі зверталися до суду з вимогами про припинення права власності [PERSON] на її частку у спільному майні, за результатами розгляду якого у задоволенні їх позовних вимог було відмовлено. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Також Пленум Верховного Суду України у \~Постанові №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» пунктом 14 роз'яснює, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження за №22 від 03.04.2015 року (а.с.12-21) існує два варіанти щодо користування спірною квартирою. Різниця між варіантами полягає в тому, що позивачам надаються різні кімнати, а саме кімната №3 та №4, але покільки позивачі звернулися разом з даним позовом до суду, прохають визнати порядок користування спірною квартирою за першим варіантом висновку, тому порушення їх права власності не буде. Крім того, згідно цього варіанту, відповідачу виділяється в користування кімната №2, яка становить 22/100, тобто більше чим вона має право в даній квартир (20/100), але позивачі не заперечують проти встановлення такого порядку користування спірною квартирою. Так,позивачі просять встановити порядок користування квартирою, виходячи з першого варіанта висновку, згідно якого: - приміщення №2 (житлова кімната) площею 10,1 кв.м. виділити у користування [PERSON]; - приміщення №3 (житлова кімната) 19,0 кв.м., балкон площею 3,0 кв.м. виділити у користування [PERSON]; - приміщення №4 (житлова кімната) площею 14,0 кв.м., лоджія площею 3,9 кв.м. виділити у користування [PERSON]; - приміщення №1 (коридор) площею 5,8 кв.м. приміщення №5 (кухня) площею 8,5 кв.м., приміщення №6 (кладовка) площею 0,9 кв.м., приміщення №7 (ванна кімната) площею 2,5 кв.м., приміщення №8 (туалет) площею 1,2 кв.м., приміщення №9 (коридор) площею 3,3 кв.м. залишити в загальному користуванні сторін. Відповідач на запропонований варіант користування квартирою не погодилася, а отже, врегулювати питання в добровільному порядку вирішити не вдалося. Враховуючи вищевикладене, не порушуючи право власності кожного із сторін у праві спільної часткової власності в спірній квартирі, а також враховуючи, що сторони не можуть знайти спільної згоди щодо користування належними їм на праві власності часткам, існує два варіанти щодо користування спірною квартирою, один з яких просять визначити позивачі, на який відповідач не погоджується, а отже, єдиним способом здійснення позивачами свого права спільної часткової власності в спірній квартиру є встановлення рішенням суду порядку користування квартирою між сторонами, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved