Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, який мотивував тим, що він є клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та користується банківськими послугами відповідача. 03.02.2015 року невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у розмірі 6832,80 грн., які знаходились на картковому рахунку позивача в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та належали позивачу. Позивач зазначив, що вказану суму коштів він не знімав готівкою, не давав розпоряджень банку здійснити перерахування вказаної суми на рахунки інших осіб. Відразу після виявлення незаконного переказу коштів, позивач звернувся до банку, після чого картку заблокували та випустили нову картку, на рахунок якої було перенесено заборгованість. Окрім того, за заявою [PERSON] по даному факту були внесені 04 лютого 2015 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015070170000173, відкрито кримінальне провадження. Позивач також зазначає, що відповідач, всупереч наявності кримінального провадження та прохання позивача (заяви) про припинення нарахування будь-яких штрафних санкцій за спірною сумою, продовжує нараховувати суму процентів та списувати грошові кошти з банківської картки позивача. Також вказував на те, що він отримує пенсію через банк відповідача і останній автоматично списує гроші з його картки для погашення простроченої заборгованості та нараховує проценти. У звязку із наведеним, позивач просить суд зобовязати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зупинити нарахування відсотків та неустойки за користування коштами та стягнути безпідставно списані кошти, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні. Через канцелярію суду подала письмові заперечення з яких, зокрема, випливає, що позивач не довів порушення свого права, а саме те, що перерахування коштів зроблено не за його дорученням та не довів протиправної поведінки відповідача. Оскільки, як встановлено банком, грошові кошти, належні [PERSON], проведено через платіжну систему «Portmone.com», через інтернет-термінал №Е3373798 «Діамантбанку»; операція пішла з 3-D Secure Authentication, кошти були переведені на карту 516749******9287 Ощадбанку. Операція, заявлена позивачем, як несанкціонована, була проведена з коректним введенням пароля спрямованого банком на телефон клієнта і, найімовірніше, клієнт повідомив цей пароль шахраю. Згідно даних «Сервісу вибірок» і «Сервісу Мобільні системи» за 03.02.2015 р., СМС-повідомлення, що надійшли на фінансовий номер +380955232073 клієнта [PERSON] не збереглися, оскільки пройшло більше 6 місяців. Окрім наведеного, варто зазначити, що успішне проведення зазначеної операції по карті [PERSON] вимагало від власника карти запровадження не тільки номера платіжної картки та строку її дії, а й спеціального тризначного коду безпеки платежів (CVV), згідно вимог МПС Visa International та Master Card. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 20.01.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого був відкритий рахунок та видано платіжну картку. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на наведене вище вбачається, що твердження позивача щодо того, що його, як споживача банківських послуг, не було в повній мірі та достовірно проінформовано щодо умов користування банківськими послугами, чим порушено його права, як споживача послуг, не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Позивач при зверненні до суду посилався на те, що 03.02.2015 року невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у розмірі 6832,80 грн., які знаходились на його картковому рахунку № 5363 5423 0136 8396 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та належали йому. Позивач зазначив, що вказану суму коштів він не знімав готівкою, не давав розпоряджень банку здійснити перерахування вказаної суми на рахунки інших осіб. Відразу після виявлення незаконного переказу коштів, позивач звернувся до банку, після чого картку заблокували та випустили нову картку № 5168 7423 0830 2482, на рахунок якої було перенесено заборгованість. Як встановлено судом, за заявою [PERSON] по даному факту були внесені 04 лютого 2015 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015070170000173, відкрито кримінальне провадження, що підтверджується копією витягу з кримінального провадження та Довідкою вих. № 38/9961 від 03.11.2015 року. [PERSON] на 05 грудня 2016 року досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не завершено. Також встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявами від 12.03.2015 року; 15.04.2015 року; 15.06.2015 року, в яких просив зупинити нарахування штрафних санкцій по коштах, які були зняті з банківської карти 5363********8396 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 03 лютого 2015 року в сумі 6570,00 грн. та комісією в розмірі 262,80 грн. на момент розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2015 року, яке провадить Ужгородський РВ УМВС України в Закарпатській області; повернути незаконного нараховані грошові кошти, які були стягнуті за обслуговування овердрафту з банківської карти 5363********8396 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». З відповідей на зазначені запити позивача, відповідач листами від 20.05.2015 р. №20.1.0.0.0/7-20150520/313 на № 152400 від 20.04.2015 р.; від 03.06.2015 р. №20.1.0.0.0/7-20150420/3037 на № 152400 від 20.04ю2015 р.; від 30.06.2015 р. №20.1.0.0.0/7-20150619/3502 на № 231709 від 19.06.2015 р. випливає, що виконати вимоги, про які просить [PERSON], ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не може оскільки, аналіз ситуації, що склалася показав, що [PERSON] була розголошена особиста інформація, чим порушено Умови та Правила надання банківських послуг. Окрім того, оскільки між сторонами укладено кредитний договір, який обовязковий для виконання, є двостороннім, що породжує зобовязання банку надати кредит і зобовязання позичальника його повернути і сплатити відсотки за ним, а норми банківського законодавства, зокрема Закону України «Про банки і банківську діяльність», забороняють банкам встановлювати окремій особі більш сприятливі умови, ніж іншим клієнтам банку за аналогічними договорами, - [PERSON] було відмовлено у задоволенні його запитів. З виписки від 16.11.2015 р. вих. 151116SV14AD75A46E1B по картці/рахунку 5363 5423 0136 8396 [PERSON] за період з 01.02.2015 16.11.2015 встановлено, що 03.02.2015 року було здійснено операцію,а саме переказ зі своєї картки на загальну суму 6832,80 грн. З виписки від 16.11.2015 р. вих. 151116SVAC6B28A7A40D по картці/рахунку 5168 7420 2327 4321 [PERSON] за період з 01.02.2015 16.11.2015 встановлено, що 14.04.2015; 12.05.2015; 12.06.2015; 13.07.2015 - було здійснено операцію,а саме автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 51**82. З висновку по факту несанкціонованого зняття коштів з карти 5363 5423 0136 8396 клієнта [PERSON] від 18.01.2016 р. вих. N ZAKL-2016/1-6526723 (складеного російською мовою) встановлено, що головним спеціалістом Департаменту безпеки РП по роботі з проблемною заборгованістю ГО по Закарпатському РП [PERSON] проведено розслідування по факту несанкціонованого зняття коштів з карти 5363 5423 0136 8396 клієнта [PERSON] в результаті якого встановлено наступне. [PERSON] подано позов до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів в розмірі 1939,94 грн., відсотки, які списані за прострочений кредит, як стверджує клієнт, він не знімав. Мотивує позов тим, що банківська система 03.02.2015 року, без його згоди списала з його кредитного рахунку 6832,80 грн. (в розмірі 6570,00 грн. і 262,80 грн. - комісії). При усній розмові, [PERSON] пояснив, що розмістив оголошення в Інтернеті з метою реалізації електронного роялю. 03.02.2015 року йому зателефонував незнайомий чоловік, який виявив бажання придбати товар, для чого попросив номер кредитної картки для перерахування грошових коштів. Цього ж дня, [PERSON] виявив несанкціоноване зняття грошових коштів, паролі підтвердження перерахунку грошових коштів нікому не передавав. З даного висновку також встановлено, що згідно виписки по карті 5363 5423 0136 8396 клієнта [PERSON] по ній 03.02.15 р. проведена одна видаткова операція: 03/02/2015 20:15:49 З32 на суму -6,832.80 грн. термінал Е3373798 опис: «Переказ зі своєї карти». Згідно квитанції вказана операція проведена через платіжну систему «Portmone.com» через інтернет-термінал № Е3373798 «Діамантбанку». Операція пішла з 3-D Secure Authentication, кошти були переведені на карту 516749******9287 Ощадбанку. Встановити повний номер карти і її держателя не являється можливим. У цьому ж висновку констатовано, що операція, заявлена [PERSON] як несанкціонована, була проведена з коректним введенням пароля спрямованого банком на телефон клієнта і, найімовірніше, клієнт повідомив цей пароль шахраю. З огляду на наведене, встановлено, що операція по карті [PERSON] проведена з вини клієнта, який порушив п. 1.2.10 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно\~з ст.526 ЦК України,\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.1 ч.1\~ст.530 ЦК України,\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~Статтею 625 цього кодексу\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. При цьому\~ст. 599 ЦК України\~встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1.\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно\~з ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України,\~якою встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Відповідно до п. 9 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно п. 2.1.1.2.23 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами. До обовязків клієнта згідно п. 2.1.1.5 Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема, належать: не передавати картки, ПІНи третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані у цілях, що не передбачені Договором або суперечать чинному законодавству; вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню; інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати картки, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконне використання, у разі настання вищезазначених випадків необхідно звернутися до відділення Банку або за телефонами 0-800-500-003 (безкоштовно по Україні), [NUMBER] (для дзвінків з-за кордону). Згідно п. 2.1.1.9.10 Умов та Правил надання банківських послуг, держатель несе відповідальність за всі операції з карткою, здійснені по дату отримання банком повідомлення від клієнта про втрату картки включно. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1\~ст.11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст.\~10\~та ч. 1 ст.\~60 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4\~ст.60 ЦПК України\~встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено порушення його прав та інтересів саме відповідачем, оскільки банк діяв відповідно до діючого законодавства та умов кредитного договору, а відтак у відповідача немає правових підстав та обовязку для припинення нарахування відсотків по кредитних зобовязаннях позивача. Ураховуючи те, що позивачем не надано належних доказів прямого втручання невідомих осіб до його карткового рахунку, а кримінальне провадження по даному факту, на день розгляду даної цивільної справи, перебуває на стадії досудового розслідування, доказів про винність відповідача не доведено, тому суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про зобовязання вчинити певні дії. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 05 грудня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2016 року.

Outcome: dismissed