Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], уточненим в ході розгляджу справи (а.с. 83-85), вказавши, що сторонами перебували у шлюбі та позивач є батьком, а відповідач матірю неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних стосунків відповідач [PERSON] створює перешкоди позивачеві у спілкуванні з дітьми, не надає можливості спілкування, тому позивач просить визначити способи участі його у вихованні обох дітей шляхом встановлення систематичних зустрічей з дітьми кожної першої суботи місяця з 14.00 години до 20.00 години та неділі з 10.00 години до 17.00 години без присутності матері за місцем проживання батька з правом відвідування навчальних. Виховних, культурних та розважальних закладів, гуртків, секцій, місць відпочинку, з урахуванням режиму дня, стану здоровя дітей; щотижнево кожної пятниці з 16.00 до 17.000 години зобов'язати відповідача забезпечити можливість спілкування батька з дітьми за допомогою програми скап чи іншої програми в мережі Інтернет; щорічно взимку та влітку зобов'язати відповідача надавати можливість позивачеві спільного відпочинку разом з дітьми без присутності матері не менше чотирнадцяти днів поспіль, в тому числі за межами місті, за умови своєчасного повідомлення матері про наміри проведення такого відпочинку, повідомлення про подальше місце перебування дітей, враховуючи стан здоровя дітей та інші обставини, що можуть мати істотне значення. В судовому засіданні позивач та його представник на заявлених вимогах наполягали. Позивач вказав, що протягом перебування у шлюбі з [PERSON] він знайшов роботу на території Російської Федерації та зараз постійно мешкає та працює на території РФ, однак, систематично повертається в Україну та має тут житло. За домовленістю із [PERSON] щомісяця перераховує відповідачеві аліменти на утримання дітей в сумі 2000 гривень або більше. З 2014 року між ним та [PERSON] постійно виникали сварки та конфлікти, а після розлучення відповідач перешкоджає спілкуватися з дітьми, влаштовує сварки при них, настроює дітей проти позивача, вказуючи, що знайшла дітям нового батька та висловила бажання переїхати на постійне місце проживання до Німеччини. Оскільки на цей час він створив нову родину, де народилась дитина, має стабільну роботу, тож може раз на місяць приїздити до України з метою спілкування з дітьми, а також бажає мати можливість відпочивати із ними. Через постійні конфлікти із [PERSON] вважає неможливим спілкування в її присутності, оскільки це негативно впливатиме на дітей. Представник позивача, підтримуючи позов, вказувала, що [PERSON] є батьком дітей, працює на території іншої держави, але систематично приїжджає до України, де має житло, яке придане для проживання дітей. Позивач не перешкоджав відповідачеві у тимчасовому виїзді за кордон до Німеччини разом з дітьми, готовий надавати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України у разі, якщо [PERSON] звернеться за таким дозволом. Також вказував на те, що [PERSON] повідомляла його про намір переїхати до Німеччини на постійне проживання разом з дітьми та [PERSON], бажаючи мати гарантії належного забезпечення дітей та дотримання їх інтересів, пропонував відповідачеві надати документальне підтвердження того, що вона матиме на території Німеччини житло та утримання, після чого посилався на можливість надання свого дозволу на виїзд дітей за кордон на постійне проживання, але відповідач відмовилась надавати такі документи. Відповідач [PERSON] з представником проти позову заперечували повністю. Представник відповідача, від якого відповідач в останньому судовому засіданні відмовилась, вказувала, що відповідачем не створюється перешкод у спілкуванні з дітьми, натомість він мешкає на території іншої держави, не телефонує ані [PERSON], ані дітям, тож право його не порушено та захисту в судовому порядку не підлягає Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала з інших підстав, вказуючи, що син [PERSON] взагалі не знає свого батька, оскільки [PERSON] вже кілька років постійно проживає на території іншої держави, діти називають батьком іншого чоловіка. Посилалась на те, що за час шлюбу подружжя мешкало в будинку, який належить батькам чоловіка, та між ними виникли конфліктні стосунки. Після народження [PERSON] подружні стосунки між ними припинились, оскільки [PERSON] знайшов іншу жінку та створив нову родину. У грудні 2013 року на вимогу батьків [PERSON] [PERSON] разом з дітьми покинула будинок та переїхала мешкати до своїх батьків. Вважає, що позивачеві діти не потрібні, оскільки він не намагається з ними спілкуватись. На пропозицію суду висловити свою думку щодо запропонованого позивачем графіку побачень або запропонувати якийсь інший час, який був би їй зручним, категорично відмовилась. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як органу опіки та піклування в судовому засіданні вказала, що [PERSON] звертався до органу опіки для встановлення графіку побачень з дітьми, але створеною комісією було заслухано батьків, дитину та відмовлено у визначенні способів участі батька з вихованні дітей. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Батьками [PERSON], 02.08.2007 року, та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], на підтвердження чого надані копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 9-10). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 23.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів, яким погоджено між сторонами обовязок [PERSON] сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання обох дітей в сумі по 1000 гривень на кожну дитину (а.с. 11-12). Враховуючи відповідні заяви на перекази грошових коштів та платіжні документи (а.с. 13-31) [PERSON] виконує умови укладеної угоди та приймає участь в матеріальному забезпеченні обох дітей. Факт проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом із матірю [PERSON] сторонами в судовому засіданні не заперечувався та підтверджений довідкою (а.с. 69). [PERSON] у січні 2016 року уклав шлюб з [PERSON] та має сина [PERSON], [INFO], за місцем проживання характеризується з позитивного боку, що підтверджено відповідною характеристикою. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 97) [PERSON] зареєстрований проживаючим у трикімнатній квартирі, розташованій у с. Степки, де на момент проведення обстеження 11.04.2017 року мешкав разом з дружиною, сином та донькою дружини. За висновком комісії квартира перебуває у гарному стані та є придатною для перебування дітей. При зверненні [PERSON] до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як органу опіки та піклування, як вбачається з висновку від 18.04.2017 року, будь-якого способу участі батька у вихованні дітей органом опіки не визначено та таку можливість фактично перекладено на суд. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 ч. 1, 2 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 153 СК України гарантує право мати, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Як вказує ст. 155 ч. 1, 2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 ч. 2, 3 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Стаття 158 СК України вказує, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки всупереч вимогам чинного законодавства органом опіки та піклування не визначено способів участі у вихованні дитини, тож суд вважає за необхідне визначити їх самостійно з урахуванням думки учасників провадження. Згідно ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремою, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вказує ст. 9 ч. 3 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, суд при вирішенні спору насамперед виходить з принципів рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини та забезпечення вільного та безперешкодного спілкування батьків з дитиною. Стаття 3 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст. 4 ЦПК України. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні графіку побачень [PERSON] з дітьми, а також часу для їх спільного відпочинку, суд враховує запропонований позивачем графік побачень, оскільки відповідачеві як представником позивача, так і судом багаторазово пропонувалось висловитись з приводу запропонованого графіку або вказати будь-який зручний для неї та дітей час для побачень з батька з дітьми, натомість відповідач від цього відмовилась, у такий спосіб розпорядившись своїми правами щодо надання заперечень по суті спору. За таких обставин, враховуючи те, що на час розгляду справи позивач постійно проживає та працює в іншій державі та не має змоги часто відвідувати Україну, суд вважає доцільним встановити наступний графік спілкування [PERSON] з дітьми, а саме кожної першої суботи та кожної першої неділі місяця у час, про який просив позивач, а також визначити час для спільного відпочинку позивача з дітьми влітку та взимку. При цьому суд також вважає за доцільне надати право під час побачень позивача з дітьми відвідувати культурні та розважальні заклади, що, на переконання суду, сприятиме нормальному та всебічному їх розвитку. Вирішуючи питання щодо необхідності присутності під час побачень позивача з дітьми також і матері дітей відповідача [PERSON], суд, враховуючи конфліктні стосунки між [PERSON] та [PERSON], які ґрунтуються на особистих образах, неготовність відповідача до узгодження спору мирним шляхом та її вперте небажання вирішувати питання щодо виховання дітей у цивілізований спосіб, вважає недоцільним визначати обовязковою присутність відповідача при зустрічах позивача з дітьми, оскільки як [PERSON], так і [PERSON] досягли віку, коли вони можуть тимчасово перебувати за відсутності матері, а конфлікти та сварки, які виникають між сторонами, на переконання суду, не сприятимуть психологічному комфорту дітей та можуть привести д негативних наслідків для них. Посилання відповідачки на те, що син не знає батька, а донька до нього ставиться негативно, судом не приймаються до уваги, оскільки вихованням дітей займається саме [PERSON], тож саме її як матері думка та ставлення мають пріоритетне значення для формування уявлень про рідного батька у дітей. Водночас суд не вбачає підстав зобовязувати відповідачку забезпечувати можливість спілкування позивача з дітьми онлайн за допомогою програм в мережі Інтернет, оскільки суду не надано відомостей про наявність у відповідачки такої можливості та відповідного обладнання. На підставі викладеного,

Outcome: partial