Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу в обґрунтування якого вказує, що 21.11.2011 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. За час спільного життя у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . У своєму позові позивач посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися через постійні сварки та образи. Спільне проживання між сторонами припинено з грудня 2017 року. На даний час ведення спільного господарства між ними припинено, шлюбні відносини фактично припинені, наміру зберегти сім`ю позивач не має. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 21.11.2011 року виконавчим комітетом Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області, актовий запис №27. В судове засідання [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з викладеним, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і розірвання шлюбу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2011 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області, актовий запис №27. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з відповідачем. Як вказує позивач у своєму позові, починаючи з грудня 2017 року сторони проживають окремо, та шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися повністю з цього ж часу та після цього не відновлювались. На примирення позивач не згоден, наполягає на розірвані шлюбу, вважає, що подальше збереження сім`ї є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідач у свою чергу позовні вимоги визнає повністю та згодна на розірвання шлюбу. Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень п. 10 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Судом встановлено, що сторони припинили спільні шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Згідно ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved