Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об`єднання «Текстерно», третя особа [PERSON] , просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об`єднання «Текстерно» на користь [PERSON] матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 29 362,01 гривень та 50000 грн. моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що 30 червня 2016 року, близько 17:05 год., водій автомобіля «Suzuki» реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , виконуючи маневр - поворот із другорядної дороги від ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» на головну дорогу - вул. Текстильну (м. Тернопіль), порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 1.10, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. Внаслідок зазначеного порушення [PERSON] , створив аварійну ситуацію для водія автомобіля «Volkswagen Passat» [PERSON] , який, уникаючи зіткнення із автомобілем «Suzuki Jimny», застосував різкий відворот рульового колеса вліво, що зумовило втрату керованості його автомобіля та зіткнення із автомобілем «Toyota Camri» реєстраційний номер [NUMBER] , який під керуванням водія [PERSON] без пасажирів рухався у зустрічному відносно автомобіля «Volkswagen Passat» напрямку. Вказані обставини доказуються вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2019 у справі №607/13055/16-к, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду на суму вартості відновлювального ремонту, належного йому на праві власності, пошкодженого автомобіля в розмірі 78412,01 грн. ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», в межах ліміту суми цивільної відповідальності застрахованого транспортного засобу «Suzuki Jimny», реєстраційний номер [NUMBER] , виплатила на користь Позивача страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 12.11.2019 р. Решту суми, як різниця між вартістю заподіяної шкоди та виплаченої суми страхового відшкодування, в розмірі 28412,01 грн. витрати на проведення експертизи в розмірі 950 грн. та 50000 гривень моральної шкоди просить стягнути з відповідача, оскільки з вини його працівника була заподіяна шкода. Відповідач відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно» надав суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилається на те, що позивач пропустив строк давності звернення до суду. Крім того, вважає недоведеним ту обставину, що внаслідок дій [PERSON] завдано шкоду позивачу. Звертає увагу, що дорожньо-транспортна пригода сталася 30 червня 2016 року в 17 год. 05 хв., тобто поза межами робочого часу, коли він не виконував свої посадові обов`язки. Зауважує, що [PERSON] не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди. Також, звертає увагу, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскілки відносно відповідача відкрито провадження по справі про банкрутство. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2020 року із занесенням до протоколу судового засідання суд вирішив перейти до розгляду справи із викликом сторін. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року відмовлено в задоволення клопотання ВАТ «Текстерно» про закриття провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в ньому. Пояснив, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки вважає, що такий строк слід рахувати з моменту винесення вироку суду, яким встановлено винуватість [PERSON] в заподіянні шкоди. У випадку ж, якщо суд прийде до переконання, що строк позовної давності пропущено, просить поновити строк позовної давності з цих підстав. Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову з підстав викладених в відзиві на позов, зокрема, через пропущення строку позовної давності, недоведеності факту заподіяння шкоди. Представник підтвердила ту обставину, що автомобіль «Suzuki» реєстраційний номер [NUMBER] перебував в оренді відповідача на момент ДТП. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився. Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини. Відповідно до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2019 у справі №607/13055/16-к, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України. Вказаним вироком встановлено, що 30 червня 2016 року, близько 17:05 год., водій автомобіля «Suzuki» реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , виконуючи маневр - поворот із другорядної дороги від ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» на головну дорогу - вул. Текстильну (м. Тернопіль), порушив вимоги пунктів 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. із змінами та доповненнями, які зобов`язували його не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Внаслідок зазначеного порушення [PERSON] створив аварійну ситуацію для водія автомобіля «Volkswagen Passat» [PERSON] , який, уникаючи зіткнення із автомобілем «Suzuki Jimny», застосував різкий відворот рульового колеса вліво, що зумовило втрату керованості його автомобіля та зіткнення із автомобілем «Toyota Camri» реєстраційний номер [NUMBER] , який під керуванням водія [PERSON] рухався у зустрічному відносно автомобіля «Volkswagen Passat» напрямку. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду на суму вартості відновлювального ремонту, належного йому на праві власності, пошкодженого автомобіля в розмірі 78412,01 грн., що підтверджується Звітом № 97 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку автомобіля TOYOTA CAMRY - 3.5І 6АТ, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску. Автомобіль «Toyota Camri» реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від належить [PERSON] (а.с. 40). Як вбачається з листа від 09.01.2020 р. Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області, згідно інформації ЄДР станом на 30.06.2016 р. автомобіль «Suzuki Jimny», реєстраційний номер [NUMBER] , був зареєстрованим за Лоджістік Сервіс ТОВ, код ЄДРПОУ 31306720, м. Київ. Як видно із договору оперативної оренди від 05 жовтня 2009 року №1 орендодавець ТОВ «Лоджістік Сервіс» передав орендодавцю в оренду ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» автомобіль «Suzuki Jimny», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.106-109). Відповідно до наказу керуючого санацією ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» від 27 травня 214 року №72 [PERSON] був прийнятий на роботу водієм автотранспортного засобу, та за ним закріплено автомобіль «Suzuki Jimny», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.134) Відповідно до табеля обліку робочого часу, в день ДТП - 30 червня 2016 року [PERSON] працював 8 годин (а.с. 135). Як видно із виписки по картці в ПАТ КБ «Приватбанк» за 11.11.2019 року (а.с.67) ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», виплатила на користь Позивача страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн. Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, виходячи із таких міркувань. Частиною другою статті\~16\~ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Оцінивши надані докази, судом встановлено, що 30 червня 2016 року, внаслідок дій протиправних водія автомобіля «Suzuki» під керуванням водія [PERSON] , який порушуючи ПДР створив аварійну ситуацію для водія автомобіля «Volkswagen Passat» [PERSON] , який, уникаючи зіткнення із автомобілем «Suzuki Jimny», застосував різкий відворот рульового колеса вліво, що зумовило втрату керованості його автомобіля та зіткнення із автомобілем «Toyota Camri» реєстраційний номер [NUMBER] , який під керуванням водія [PERSON] рухався у зустрічному відносно автомобіля «Volkswagen Passat» напрямку, чим вказаному автомобілю завдано пошкоджень. Вказані обставини встановлені вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2019 у справі №607/13055/16-к, а тому, в силу частини шостої ст. 82 ЦПК України, є обов`язковими для суду що розглядає правові наслідки дій особи в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того, відповідно до частини другої\~статті 1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й дизпозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Тому, суд відхиляє покликання представника відповідача про відсутність доказів вини водія ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» в пошкодженні транспортного засобу [PERSON] . Отже, суд вважає доведеною вину водія [PERSON] та вважає що через його протиправні дії був пошкоджений транспортний засіб позивача - автомобіль «Toyota Camri» реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Правовий зв`язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом) (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Основною ознакою є те, що працівник (службовець) виконує роботу, доручену йому згідно із цими розпорядчими актами, незалежно від того, який характер вона має одноразовий, тимчасовий чи постійний. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (конт\-рактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Як встановлено судом та визнається сторонами, при здійсненні ДТП [PERSON] керував транспортним засобом, який був в оренді ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно», він працював водієм ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» та автомобіль «Suzuki» реєстраційний номер [NUMBER] був закріплений наказом керівника за ним. Крім того, на момент зіткнення [PERSON] перевозив посадову особу підприємства, ДТП вчинено під час виїзду з території ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно». Тому, суд вважає, що шкода заподіяна транспортному засобу [PERSON] [PERSON] є шкодою завданою працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, та має відшкодовуватися ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно». Доводи відповідача про те, що ДТП сталася через п`ять хвилин після закінчення робочого часу суд відхиляє, оскільки не надано належних достатніх та допустимих доказів, що [PERSON] в цей час самовільно використовував транспортний засіб для власних потреб. Окремо суд зауважує, що відповідно до підпункту п`ятого пункту 15 Порядку проведення розслідування\~та ведення\~обліку нещасних\~випадків,\~професійних захворювань\~і аварій\~на виробництві,\~яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N 1232 (діяв на момент ДТП), нещасний випадок визнаються пов`язаним з виробництвом, якщо настав під час проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем відповідно до укладеного договору. Приписами\~статті 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому, зважаючи на те, що страховою компанією позивачу виплачено страхову виплату в розмірі 50000 грн., сума матеріального збитку становить 78412,01 грн., різницю 28412,01 грн. (78412,01 50000) слід стягнути із ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно». Суд не бере до уваги доводи позивача, що страхова компанія могла відшкодувати більшу суму, оскільки п.9.2 статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка діяла на момент страхового випадку, передбачено саме такий розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих на одного потерпілого. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого. У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Із змісту ст. 23 Цивільного кодексу України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої душевними стражданнями у випадку заподіяння їй фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи те, що судом встановлено, що з вини водія відповідача пошкоджено транспортний засіб позивача, очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій від пошкодження свого майна внаслідок протиправних дій. Також [PERSON] змушений був прикладати додаткових зусиль щоб відновити свої майнові права. Порушився звичний устрій його життя та життя його сім`ї, враховуючи те що він був позбавлений на тривалий час засобу пересування. Суд приймає до уваги пояснення позивача, що у зв`язку із розслідуванням та судовими розглядом кримінального провадження відносно [PERSON] , його транспортний засіб був визнаний речовим доказом та був арештованим близько двох років, а тому позивач був позбавлений можливості ним користуватися. Також, відповідач відмовляється добровільно відшкодувати завдані збитки, тому для відновлення своїх порушених прав [PERSON] змушений докладати додаткових зусиль. Отже, враховуючи характер порушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» щодо відшкодування моральної шкоди підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача 10000 гривень моральної шкоди. Щодо строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідач просить застосувати строк позовної давності, у зв`язку із чим відмовити в позові. Право особи на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права виникає (та відповідно перебіг позовної давності починається) з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 статті 261 ЦК України). У правовому висновку ВСУ у постанові від 11 жовтня 2017 року\~№ 6-1365цс17\~ та Постанові Великої палати ВС від 04\~липня 2018\~року у\~справі №910/2603/17\~надано роз`яснення,\~що позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила (водія, що спричинив ДТП), в день скоєння ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль, і саме із цього часу у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Так, ДТП сталося 30 червня 2020 року, позивач вернувся в суд із позовом 16 квітня 2020 року, тобто строк позовної давності є пропущеним. Статтею 267\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що сплив\~позовної давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~у позові. Разом з тим, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зважаючи на пояснення представника позивача про причини пропуску строку позовної давності, що достовірні відомості про особу, відповідальну за відшкодування шкоди у ДТП стали відомі позивачу в день вступу вироку у справі №607/13055/16-к від 10 травня 2019 року в законну силу, у зв`язку із чим тільки в листопаді 2019 року позивач отримав страхове відшкодування в меншому розмірі, ніж сума реальних збитків, та через що з січня 2020 року адвокатом розпочато збір документів для звернення до суду, суд вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, а тому клопотання представника позивача про його поновлення підлягає до задоволення. Підсумовуючи наведене, суд доходить остаточного висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь [PERSON] 28412,01 грн. шкоди заподіяної внаслідок ДТП, 10000 гривень моральної шкоди, разом - 38412,01 грн. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд зазначає, що при зверненні до суду позивач оплатив 840,80 грн. судового збору за вимоги про стягнення 78412,01 грн. матеріальної та моральної шкоди, судом задоволено позовні вимоги на суму 38412,01 грн., тобто 49% , тому, в силу частини першої статті 141 ЦПК України із відповідача слід стягнути 412 грн. (49% від 840,80) судового збору. Крім того, для визначення розміру матеріального збитку, позивачем оплачено 950 грн. ФОП [PERSON] за проведення незалежної оцінки суми матеріального збитку (а.с.70), яка в силу частини третьої ст. 141 ЦПК України відноситься до судових витрат, які пов`язані з розглядом справи, та суму цих витрат слід стягнути із відповідача. Разом з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення 1362 грн. судових витрат (412+950).

Outcome: partial