Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Грандфінресурс» про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Свої вимоги мотивував тим, що в 2010 році він побачив рекламу, в якій ПП «Грандфінресурс» пропонував надання кредиту на вигідних умовах. При зустрічі, консультант ПП «Грандфінресурс» пояснила йому, що для отримання грошей необхідно внести на розрахунковий рахунок відповідача суму 7000 грн. та отримати обумовлену договором суму 200 000 грн., і надалі виплачувати кредит зі сплатою близько 3,5% відсотків річних. Такі умови отримання кредиту для нього були прийнятними і він погодився на укладання угоди. 27 вересня 2010 року він сплатив 7000 грн. на рахунок відповідача. Після пред'явлення квитанції про сплату йому надали на підпис договір №200053 та запевнили, що гроші він отримає приблизно через три дні. 05 жовтня 2010 року на його звернення співробітники відповідача повідомили, що гроші отримати неможливо, оскільки головний офіс, де вирішується питання про надання грошей у позику, не виходить на зв'язок. Через декілька днів йому повідомили, що на теперішній час дуже багато людей, які сплатили початкові внески, та грошей не вистачає. Для пришвидшення отримання грошей йому запропонували сплачувати щомісячні платежі в сумі 1111,11 грн. та 840 грн., загалом 1951,11 грн., та додатково повідомили, що сплата щомісячних платежів, гарантує отримання кредиту в обумовленій договором сумі. Крім цього, представники відповідача йому повідомили, що він зобов'язаний сплачувати гроші щомісячно, а коли він отримає обумовлену в договорі суму грошей - чітко не відомо, але, якщо він припинить сплачувати гроші, то взагалі втратить право на отримання грошей у позику. Йому стало зрозуміло, що гроші, які він сплатить, відповідач використає для формування капіталу, а отримати кредит під невисоку відсоткову ставку стане можливе, лише в тому випадку, якщо до участі у формуванні капіталу будуть залучені ще споживачі. Тобто без залучення до участі у формуванні капіталу інших споживачів, отримання ним грошей взагалі неможливе. Укладаючи договір з відповідачем він був впевнений, що укладає кредитний договір зі сплатою першого внеску. В цьому в нього не було сумнівів, оскільки більшість банків надають кредити саме за умови внесення першого внеску, до того ж консультанти відповідача запевнили його, що гроші він отримає протягом трьох банківських днів з дня підписання договору. Вважає, що відповідач укладаючи договір включив до нього умови, які є несправедливими, що суперечать вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.2.1.2 договору, учасник зобов'язаний своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару, чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є платою за послугу адміністратора з організації діяльності програми. У статті 3 додатку 2 до спірного договору, яка має назву «Порядок розрахунків», встановлені тільки обов'язки споживача сплачувати внески щомісяця. У статті 4 додатку № 2 до договору, зокрема в п.4.5 зазначено, що дозволи надаються в кількості, встановленій адміністратором із врахуванням фонду реєстру, сформованого не пізніше двох днів до дня проведення заходу. Зі змісту ст.4 додатку № 2 до договору, зокрема п.п. «в» п.4.12 вбачається, що відповідач приймає рішення самостійно, на власний розсуд призначає кому надати дозвіл, а кому не надати. Комітет розподілу грошових коштів складається лише з одного члена. Процедура прийняття рішення про надання дозволу, взагалі чітко не зрозуміла та не прозора. Як саме приймається рішення, які учасники мають переваги перед іншими учасниками. Неможливо перевірити правильність рішення комітету, оскільки ознайомитись з результатами рішення можливо тільки відносно себе. Таким чином зрозуміло, що виконавець самостійно вирішує, коли і кому буде надана позика, не зважаючи, що споживач сплачує за надання послуги, тобто виконавець залишає за собою право самостійно визначати - надати гроші, або не надавати. Вважає, що відповідач, діючи через своїх працівників, ввів його в оману, оскільки під час укладання договору, його не повідомили про умови надання позики або придбання товару, не роз'яснили, що право на отримання позики залежить від кількості грошових внесків інших споживачів та те, що ПП «Грандфінресурс» взагалі не приймає участі власними коштами. Не зважаючи на вимоги п.1 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач запропонував позику в сумі 200000 грн., але сам відповідач, враховуючи ризик не залучення необхідної кількості споживачів для формування грошового фонду, передбачав, що він не зможе надати йому позику в сумі 200000 грн., але все ж таки запропонував укласти спірний договір. Якби йому роз'яснили всі умови і наслідки здійснення даного правочину, він би в жодному разі не погодився на підписання договору та сплату грошей. Всього ним було сплачено відповідачу 26750 грн. Відповідачем було застосовано пірамідальну схему. Перший елемент пірамідальної схеми - це залучення до участі інших споживачів, оскільки без залучення нових споживачів неможливо утворювати нові реєстри (групи). Тобто діє принцип: нові споживачі - нові реєстри, нові реєстри - нові внески, нові внески - нові грошові фонди. За змістом договору та формою роботи відповідача чітко простежується, що система придбання в реєстрах (групах) базується на тому, що ПП «Грандфінресурс» пропонує всім учасникам кредит за умови обов'язкових попередніх внесків, розмір та строки яких не обмежені, а право на отримання грошей треба виграти, при цьому розіграш проводиться без участі учасника, що позбавляє останнього вплинути на результати розіграшу та унеможливлює учаснику оскаржити його результати. Розвиток та існування такої схеми можливий тільки за умови постійного притоку нових коштів, оскільки власні кошти підприємство не витрачає. Другий елемент пірамідальної схеми - це одержання споживачем компенсації за рахунок залучення інших споживачів. Відповідно до п.1.3 договору №200053, учасник доручив адміністратору використовувати суми чистих внесків для формування фонду реєстру та його розподілу, а також здійснювати оплату товару на користь учасників реєстру чи надавати відповідні суми у позику. Відповідно до п.1.3 додатку до договору № 2, послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування реєстрів учасників програми «Альянс Україна», метою яких є придбання товару, зазначеного у додатку № 1 до договору. Таким чином, діяльністю ПП «Грандфінресурс» є створення та обслуговування пірамідальної схеми під назвою Програма «Альянс Україна», що полягає у формуванні реєстру (групи) клієнтів (учасників) за рахунок сплати щомісячних грошових внесків, тобто за кошти клієнтів формується реєстр фонду, за рахунок якого клієнтам надається позика або придбається товар, при цьому отримання позики надається не всім клієнтам, а тільки тим, які мають більшу кількість проплат (п.4.11 додатку №2). Отже, зазначений фонд реєстру, формується за рахунок внесків учасників без залучення коштів ПП «Грандфінресурс», а розподіл коштів фонду реєстру, являє собою не що інше, як реалізацію діяльності пірамідальної схеми, оскільки один учасник за свої власні кошти, без залучення коштів відповідача, оплачує товар іншому учаснику реєстру або надає гроші у позику іншому учаснику реєстру, при цьому отримання позики або оплати товару за одного учасника, саме і є компенсацією за рахунок коштів інших учасників, залучених до системи Правила «Альянс Україна». Таким чином, весь період він сплачував відповідачу власні кошти не за одержання позики на придбання квартири, а фактично за можливість отримати позику, яка надавалась не за рахунок ПП «Грандфінресурс», а за рахунок коштів отриманих від залучення до участі інших споживачів, до того ж отримання позики залежить від розміру фонду реєстру та власного розсуду відповідача. Така діяльність відповідача вводить в оману споживачів, являє собою елемент нечесної підприємницької діяльності у вигляді створення та експлуатації пірамідальної схеми в розумінні п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Він не може просити суд визнати недійсним спірний договір, оскільки цей договір вже визначений законом, як недійсний, однак застосувати наслідки недійсного правочину, шляхом повернення сплачених ним внесків буде відповідати способу захисту, встановленому ст. 16 ЦК України. Позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору №200053, укладеного 27.09.2010 року між ним та відповідачем ПП «Грандфінресурс», стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені ним (позивачем) відповідно до цього договору, в сумі 16755,55 грн. (а.с.1-6). Заочним рішенням Торезького міського суду Донецької області від 23 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до Приватного підприємства «Грандфінресурс» про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - задоволено в повному обсязі. Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину - договору №200053, укладеного 27 вересня 2010 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Грандфінресурс». Стягнуто з Приватного підприємства «Грандфінресурс» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 16755 грн. 55 коп. та судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.41-47). Ухвалою Торезького міського суду Донецької області від 03 квітня 2014 року скасовано заочне рішення Торезького міського суду Донецької області від 23 грудня 2013 року по даній справі, справу призначено до розгляду у загальному порядку (а.с.84-86). Позивач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Просив розглянути справу за його відсутності, у випадку неявки відповідача в судове засідання просив розглянути справу заочно та постановити заочне рішення (а.с.96). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, про причини неявки представника до суду не повідомив. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, та ухвалення заочного рішення. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 27 вересня 2010 року між ПП «Грандфінресурс» та [PERSON] було укладено договір № 200053 з додатками (Додаток №1 - відомості про учасника), та Додаток №2 - умови програми «Альянс Україна»). За умовами цього договору адміністратор (відповідач), за згодою учасника (позивача), зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, зазначеного у Додатку №1 до даного договору, на умовах діяльності Програми «Альянс Україна», що міститься в Додатку № 2 та є невід'ємною частиною цього договору, в тому числі: сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування, присвоїти учаснику його код у групі; організувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Відповідно до п.1.3 статті 1 даного договору учасник доручив адміністратору використовувати суми чистих внесків для формування фонду групи та його розподілу, а також здійснювати оплату товару на користь учасників групи чи надавати відповідні суми у позику. Адміністратор не має права використовувати сплачені учасником чисті внески для власних потреб. За умовами договору учасник зобов'язується сплатити одноразовий комісійний внесок у день підписання сторонами даного договору та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу (підпункт 2.1.1 п.2.1 статті 2 договору), своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора організації діяльності програми (підпункт 2.1.2 п.2.1 статті 2 договору), суворо дотримуватись усіх умов договору та Додатків до нього (підпункт 2.1.3 п.2.1 статті 2 договору). Адміністратор зобов'язується: суворо дотримуватись усіх умов договору та його Додатків (підпункт 2.4.1 пункту 2.4. статті 2 договору). У статті 4 договору сторони засвідчили, що повністю розуміють значення та умови цього договору, його правові наслідки, те, що цей договір не носить характеру фіктивного або удаваного правочину. Підписання договору та додатків до нього є свідченням того, що сторони дійшли повного порозуміння і визначили, що договірні умови є обов'язковими для виконання сторонами (п.4.5). Зазначений Договір підписаний позивачем (а.с.28). На виконання умов договору, сторонами було підписано Додатки № 1 та № 2 до даного договору. Згідно із Додатком №1 до указаного договору вартість товару визначена в розмірі 200000 грн. Учасник має внести 180 платежів. Одноразовий комісійний внесок визначено у розмірі 3,5%, що складає 7 000 грн. Цей Додаток містить інформацію про розмір адміністративного платежу - 7 000 грн., адміністративних витрат - 840 грн., чистого внеску - 1111,11 грн. , загального платежу - 1951,11 грн., мінімального платежу - 1395,56 грн. Додаток №1 підписаний позивачем. Підписання даного додатку є свідченням того, що сторони визначили та погодили розміри усіх платежів, передбачених договором та його додатками (а.с.29). Відповідно до Умов Програми «Альянс Україна», визначених у Додатку №2 до договору № 200053 від 27 вересня 2010 року, адміністративні витрати - це плата адміністратору за послуги, пов'язані з організацією діяльності Програми «Альянс Україна», яка зазначена у Додатку №1 до договору, яка за погодженням сторін сплачується учасником з черговим щомісячним чистим внеском; адміністративний платіж - це одноразова плата, що сплачується учасником на користь адміністратора після отримання дозволу, та пов'язана із купівлею та організацією передачі товару у власність учасника або наданням відповідної суми у позику. Розмір адміністративного платежу зазначений у Додатку №1 до договору та дорівнює розміру комісійного внеску; група - об'єднання учасників, які виявили бажання придбати певні товари на умовах Програми «Альянс Україна», створюється адміністратором, виходячи з інтересів учасника; дозвіл - право на отримання товару, на підставі якого адміністратор проводить оплату товару, організовує його передачу у власність учасника або надає відповідну суму у позику, дозвіл надається учаснику за результатами заходу по розподілу грошового фонду; загальний платіж - це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску і адміністративних витрат та сплачується учасником у порядку і терміни, визначені Додатками №1 та №2 до договору; мінімальний платіж - це платіж, який складається із суми половини чистого внеску та повних адміністративних витрат, розмір якого зазначений у Додатку №1 до договору; Програма «Альянс Україна» - програма, що базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу на досить тривалий час, у порядку та на умовах, передбачених договором та додатками до нього; одноразовий комісійний внесок - це одноразовий платіж, що підлягає сплаті учасником у момент підписання договору за реквізитами, вказаними адміністратором, та являє собою узгоджені сторонами витрати адміністратора, пов'язані із включенням учасника до Програми «Альянс Україна». Згідно із п.1.3 статті 1 Додатку №2 до зазначеного договору послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування груп учасників Програми «Альянс Україна», метою яких є придбання товару, зазначеного у додатку № 1 до Договору. Кожній групі присвоюється номер. Відповідно до п.2.3. статті 2 цього Додатку кошти, необхідні для отримання товару (чисті внески) вносяться учасником на розрахунковий рахунок адміністратора щомісячно. Чисті внески є власністю учасника. Пунктами 3.1 та 3.2. статті 3 указаного Додатку встановлено, що учасник зобов'язується щомісяця сплачувати загальний або мінімальний платіж на зазначений адміністратором поточний рахунок. Зобов'язання по сплаті загальних або мінімальних платежів виникає у учасника з наступного місяця, який іде за тим, у якому був укладений договір. Учасник повинен сплачувати загальний або мінімальний платіж не пізніше 15 числа кожного поточного місяця. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.4 статті 4 зазначеного Додатку, коли Фонд групи є достатнім, у відповідності до статті 1 договору, адміністратор організовує захід по розподілу грошового фонду. Після вчасної сплати чергового загального платежу учасник Програми набуває право брати участь у найближчому заході. Учасники, що не виконують своїх зобов'язань, передбачених договором та відповідними додатками до нього, не допускаються до участі у заході. Захід проводиться комітетом не менше одного разу на два місяці. Учаснику повідомляється дата проведення найближчого заходу, також ця інформація може бути отримана учасником в офісі адміністратора. Згідно п.4.11 указаної статті перший та наступний дозволи, якщо дозволяє Фонд групи, надаються в такому порядку: перевагу має той учасник, що надіслав заяву, яка містить найбільшу кількість сплачених загальних платежів. У випадку, коли декілька учасників надіслали заяви з однаковою найбільшою кількістю сплачених загальних платежів, перевагу має учасник, який раніше уклав договір. Відповідно до п.14.1 статті 14 Додатку №2 адміністратор гарантує приділити на користь учасника товар або надати відповідну суму у позику, за умов виконання останнім всіх умов договору та Додатків до нього. Згідно п.15.1 статті 15 цього Додатку учасник підтверджує, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів умови даного Додатку та правові наслідки, що засвідчує своїм підписом. Зазначений Додаток №2 до договору підписаний позивачем (а.с.30-33). На виконання підпункту 2.1.1 пункту 2.1 статті 2 укладеного договору позивачем сплачено 27.09.2010 року одноразовий комісійний внесок у розмірі - 7 000 грн. (а.с.14). На виконання підпункту 2.1.2. пункту 2.1 статті 2 укладеного договору - позивачем сплачено: 15.10.2010 року адміністративні витрати в сумі 840,00 грн., щомісячний комісійний внесок - 1111,11 грн.; 12.11.2010 року адміністративні витрати в сумі 840,00 грн., щомісячний комісійний внесок - 1111,11 грн.; 10.12.2010 року адміністративні витрати в сумі 840,00 грн., чистий внесок - 1111,11 грн.; 12.01.2011 року адміністративні витрати в сумі 840,00 грн., щомісячний внесок - 1111,11 грн.; 08.02.2011 року адміністративні витрати в сумі 840,00 грн., щомісячний внесок - 1111,11 грн. (а.с.14, 15). Вирішуючи позовні вимоги, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема відповідно до п.7 ч.3 ст.19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40 цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом угоди сторін у даній справі, укладеної в рамках функціонування програми «Альянс Україна», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання товару за 200 000 гривень. Відповідно до умов договору ПП «Грандфінресурс» гарантує надання кожному учаснику права на отримання заявленої ним грошової суми за умови виконання ним всіх зобов'язань, передбачених договором. Передбачені договором умови дозволяють учаснику здійснювати оплату грошової суми, заявленої для придбання невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «чисті внески», зокрема відповідно до додатку № 2 до договору «чистий внесок» - це частина Загального платежу, за рахунок якої Адміністратор здійснює оплату вартості товару та розмір якої визначається шляхом ділення вартості товару на кількість платежів, зазначених у додатку № 1 до договору та відповідає графіку платежів (а.с.30). Отже, договором передбачена щомісячна сплата споживачем грошової суми, заявленої для придбання товару, а не плата за можливість одержання прав на отримання цієї суми. Таким чином, за умовами програми «Альянс Україна» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором, отримує заявлену ним для придбання грошову суму з фонду реєстру, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників програми. За таких обставин посилання позивача на те, що діяльність ПП «Грандфінресурс» за укладеним з договором суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованим, оскільки за схемою придбання товарів у групах, що має місце в даному випадку, придбають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання заявленої для придбання грошової суми, за умови виконання своїх зобов'язань. Крім того, діяльність ПП «Грандфінресурс» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Посилання позивача на введення його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного частиною 5 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до абз.2 ч.1 ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору позивач отримав його примірник та додатки до договору, які містять умови діяльності програми «Альянс Україна», зрозумів умови Договору та отримав всі коректно викладені відповіді від консультанта відповідача. Відповідно до ст.4 договору з моменту підписання цього договору учасник заявляє, що отримав усі пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст договору і додатків до нього (а.с.28). Згідно п.1.4 додатку № 2 до договору договір активується на четвертий день з моменту його підписання. Відповідно до п. 8.2 цього додатку учасник, який виявив бажання розірвати договір протягом трьох банківських днів з моменту його підписання, зобов'язаний повідомити адміністратора про свій намір шляхом подання заяви, в якій має бути чітко зазначено рішення учасника щодо розірвання укладеного договору, прохання про повернення сплаченого одноразового комісійного внеску та повідомлення власних банківських реквізитів. При виконанні умов, передбачених даним пунктом, адміністратор здійснює повернення сплачених учасником коштів у розмірі, що становить 70% внесеного одноразового комісійного внеску протягом 60 банківських днів з моменту отримання заяви. Як вбачається з матеріалів справи, у вказаний триденний строк [PERSON] з заявою про розірвання договору до відповідача не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами договору. Таким чином, у суда немає підстав зробити висновок про наявність обману у діях ПП «Грандфінресурс» під час укладення договору з позивачем. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Приватного підприємства «Грандфінресурс» про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задоволенню не підлягають

Outcome: dismissed