Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, вказавши, що ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2009 року по справі № 2-227/08р. за позовом [PERSON] до КП ВРЕЖО № 13 про спонукання до виконання обов'язку та відшкодування моральної шкоди, затверджено мирову угоду, відповідно до якої КП ВРЕЖО № 13 виконує заміну каналізаційного стояку з чавунного на пластиковий діаметром 110 мм. В квартирі позивача до 01.08.2009р. Позивач [PERSON] сприяє відповідачу - КП Врежо № 13 в наданні доступу до нижче розташованої квартири для заміни стояку каналізації. Позивач відмовляється від відшкодування на його користь моральної шкоди у повному обсязі. В разі невиконання заміни каналізаційного стояку до 01.08.2009р. відповідачем, позивач звертається до Ленінського районного суду м.Запоріжжя про стягнення в повному обсязі моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. Проте, КП ВРЕЖО № 13 заміну каналізаційного стояку з чавунного на пластиковий діаметром 110 мм. В квартирі позивача не виконав, чим порушив умови мирової угоди. 29.01.2016р. ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя позивачу [PERSON] поновлено строк для пред'явлення виконавчого документа на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2009р. Замінено боржника КП ВРЕЖО № 13 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-227/08р., виданого 16.06.2015р. Ленінським районним судом м.Запоріжжя на МКП «ОСНОВАНІЄ» (69095 м.Запоріжжя, вул.Українська, 29-а). 23.09.2016р. позивач звернувся до Дніпровського ВДВС із заявою про примусове виконання виконавчого документу № 2-227/08р. 23.09.2016р. постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС позивачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його корить моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн., а також розходи по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав і просив й його задоволенні відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09.06.2009 року по справі № 2-227/08р. за позовом [PERSON] до КП ВРЕЖО № 13 про спонукання до виконання обов'язку та відшкодування моральної шкоди, затверджено мирову угоду, відповідно до якої КП ВРЕЖО № 13 виконує заміну каналізаційного стояку з чавунного на пластиковий діаметром 110 мм. В квартирі позивача до 01.08.2009р. Позивач [PERSON] сприяє відповідачу - КП Врежо № 13 в наданні доступу до нижче розташованої квартири для заміни стояку каналізації. Позивач відмовляється від відшкодування на його користь моральної шкоди у повному обсязі. В разі невиконання заміни каналізаційного стояку до 01.08.2009р. відповідачем, позивач звертається до Ленінського районного суду м.Запоріжжя про стягнення в повному обсязі моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. Проте, КП ВРЕЖО № 13 заміну каналізаційного стояку з чавунного на пластиковий діаметром 110 мм. В квартирі позивача не виконав, чим порушив умови мирової угоди. 29.01.2016р. ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя позивачу [PERSON] поновлено строк для пред'явлення виконавчого документа на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2009р. Замінено боржника КП ВРЕЖО № 13 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-227/08р., виданого 16.06.2015р. Ленінським районним судом м.Запоріжжя на МКП «ОСНОВАНІЄ» (69095 м.Запоріжжя, вул.Українська, 29-а). 23.09.2016р. позивач звернувся до Дніпровського ВДВС із заявою про примусове виконання виконавчого документу № 2-227/08р. 23.09.2016р. постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС позивачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання. Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання. Пунктом 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21 квітня 1999 року передбачалося, що мирові угоди, затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Однак Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який набрав чинності 1 січня 2004 року, положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено. Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди 09.06.2009р., зазначена мирова угода не відносилася до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Ухвала суду про визнання мирової угоди є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою лише в разі, якщо ця ухвала відповідає вимогам, передбаченим статтею 18 указаного Закону. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України, висловлена у постанові від 11.11.2015р. № 6цс15 системний аналіз зазначених норм показав, що в разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі. Мировою угодою передбачено, що в разі невиконання заміни каналізаційного стояку до 01.08.2009р. відповідачем, позивач звертається до Ленінського районного суду м.Запоріжжя про стягнення в повному обсязі моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. За змістом ч.2, ч.4 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що бездіяльністю відповідача позивачу спричинена моральна шкода, однак, її розмір значно завищено. З урахуванням викладеного, враховуючи вік позивача та ступінь моральних страждань, суд вважає можливим стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 500,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial