Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеної квартири. [PERSON] , який є її сином, з 2012 року без поважних причин не проживає в зазначеній квартирі. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. В судовому засіданні позивач підтримала позов та\~просила його\~задовольнити. Додатково пояснила, що є власником зазначеної квартири. В даній квартирі, крім неї, зареєстрований її син, який з 2012 року не проживає. Вона зареєструвала сина у квартирі після звільнення останнього з місць позбавлення волі. Однак, фактично з моменту реєстрації відповідач у зазначеній квартирі не проживає. Останні декілька років вони взагалі не спілкуються та на даний момент їй невідоме його місце проживання. Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 грудня 2006 року. В зазначеній квартирі, як член сім`ї позивача, зареєстрований її син [PERSON] Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з\~ч.\~1\~ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має\~право вимагати\~усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16. Відповідно до акту-розпорядження від 06 березня 2019 року, складеного комісією у складі майстра дільниці [PERSON] , паспортиста [PERSON] . в присутності сусідів: [PERSON] і [PERSON] , затвердженого директором КП «Житлогосп» [PERSON] , при обстеженні було встановлено, що відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з 2012 року. На момент перевірки 06 березня 2019 року відповідач [PERSON] в квартирі був відсутній, його особистих речей немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає в одному будинку з позивачем з 1981 року, з моменту здачі будинку в експлуатацію. Відповідача знає добре з малку, оскільки він проживав разом з позивачем. Потім притягувався до кримінальної відповідальності та двічі відбував покарання в місцях позбавлення волі. Після другого звільнення він лише декілька раз його бачив, це було близько 4-х років тому. Він не проживає в квартирі позивача дуже давно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що близько сорока років проживає в одному будинку з позивачем. Також знає відповідача з дитинства. Близько 10-15 років відповідач не проживає з позивачем. Де він проживає -- йому не відомо. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач визнанню таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала. На підставі ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405\~ЦК України та

Outcome: approved