Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON], за договором позики від 16.10.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №975 передав відповідачу [PERSON] 285 950,00 грн. (двісті вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят гривень 00 коп.). Позичальник отримав вказані кошти до підписання договору, що підтверджується п.2 договору. Згідно п.3.1 договору, позичальник зобов'язувався повернути готівкою до 31.12.2013 року 204 250 грн. (двісті чотири тисячі двісті п'ятдесят гривень 00 копійок). Іншу частину позики 81 700,00 грн. [PERSON] зобов'язувався повернути до 31.12.2014 року (п.3.2 договору). В порушення умов договору, відповідач до теперішнього часу борг не повернув. Крім того, пунктом 7 договору передбачено право позикодавця вимагати від позичальника дострокового повернення позики у разі невиконання позичальником обов'язків встановлених договором. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути гроші за договором позики, але відповідач ухиляється від виконання зобов'язань. Зважаючи на вищенаведене позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за Договором позики від 16.10.2013 року заборгованість у розмірі 287416,12 грн., з них: сума боргу - 285 950,00 грн.; втрати від інфляції (із суми 204250грн.) - 408,50грн.; проценти за користування коштами (із суми 204250грн.) - 1057,62грн. У судове засідання [PERSON] не з`явився, від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла заява в якій останій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, тому суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Частиною 4 статті 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За приписом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст.10 та ч.1ст.60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, засада змагальності у цивільному процесі є засадою особистої автономії сторін у цивільному процесі. Від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін без волі на те суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який по посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що позивач [PERSON], 16.10.2013 року за договором позики від 16.01.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №975 передав відповідачу [PERSON] 285 950,00 грн. (двісті вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят гривень 00 коп.). Позичальник отримав вказані кошти до підписання договору, що підтверджується п.2 Договору. Згідно п.3.1 Договору, Позичальник зобов'язувався повернути готівкою до 31.12.2013 року 204 250 грн. (двісті чотири тисячі двісті п'ятдесят гривень 00 копійок). Іншу частину позики 81 700,00 грн. (вісімдесят одну тисячу сімсот гривень 00 копійок) [PERSON] зобов'язувався повернути до 31.12.2014 року (п.3.2 Договору). В порушення умов договору, відповідач до теперішнього часу борг не повернув. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором. Крім того, пунктом 7 Договору передбачено право Позикодавця вимагати від Позичальника дострокового повернення позики у разі невиконання Позичальником обов'язків встановлених Договором. Згідно частини 2 ст. 625 ЦК України, та п.6 Договору боржник (Позичальник), який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора (Позикодавця) зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути гроші за договором позики, але відповідач ухиляється від виконання зобов'язань. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч. 1 ст. 530 ЦК України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, відповідач порушив зобов'язання в розумінні ст.610 ЦК України (порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи з того, що відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання, доказів виконання договору позики суду не надано, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 287416,12 грн., з них: сума боргу - 285 950,00 грн. (двісті вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят гривень 00 коп.). Згідно розрахунків, що містяться в матеріалах справи втрати від інфляції (із суми 204250грн.) становлять - 408,50грн.; проценти за користування коштами (із суми 204250грн.) - 1057,62грн. Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року встановлено, що Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04.04.2014 р. позивачу було розстрочена сплата судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у сумі 900 грн. та на користь держави в сумі 1974,16 грн.

Outcome: approved