Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом 2018 року [PERSON] неодноразово письмово звертався до правоохоронних органів, медичних закладів, органів державної влади, в тому числі Верховної Ради України, адміністрації Президента України, Управління служби безпеки України в Сумській області, управління охорони здоров`я Сумської ОДА, Сумського обласного центру медико-санітарної експертизи, Кролевецького ВП ГУНП із заявами та скаргами. Так, в своїй заяві-поясненні від 24.10.2018 року [PERSON] , серед іншого, зазначає, що [PERSON] на початку 2013 року, вступивши в злочинну змову з військовослужбовцем [INFO] на прізвище [PERSON] , підробив довідку центрального архіву МО РФ м.Подольськ про те, що в період з 03.03.1986 року по 28.03.1986 року лікувався в госпіталі в м.Кабулі з захворюванням органів травлення, дописавши в ній, що проходив курс лікування у зв`язку з отриманням черепно-мозкової травми, контузії середньої тяжкості та осколкових поранень у зв`язку з підривом автомобіля на вибуховому пристрої. Вказана довідка була долучена до матеріалів особової справи, в новий військовий квиток були внесені відомості про отримання контузії та осколкових поранень при проходженні служби в Афганістані. Після чого [PERSON] в Кролевецькій ЦРЛ оформив направлення на МСЕК та отримав статус інваліда війни. У 2015 році він пройшов переосвідування, а у 2017 року за допомогою та за хабарі отримав ІІ групу інвалідності як інвалід війни. [PERSON] просив притягнути [PERSON] до кримінальної відповідальності та внести відомості в ЄРДР. За вказаною заявою [PERSON] . Кролевецьким ВП була проведена перевірка, за результатами якої відсутні підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та проведення розслідування по даному факту. За зверненням [PERSON] до КЗ Сумський обласний центр медико-санітарної експертизи щодо фальсифікації ним війського квитка та надання коштів за встановлення групи інвалідності була проведена перевірка та встановлено, що медико-соціальна експертиза проведена відповідно до чинного законодавства. 6 квітня 2018 року [PERSON] звернувся на гарячу лінію з посиланями на те, що [PERSON] сфальсифікував документи та надав їх до медичної установи МСЕК, на підставі яких була призначена ІІІ група інвалідності. Його, [PERSON] , військовий квиток виданий 16.04.1985 року, в ньому містяться відомості про час та місце проходження військової служби, нагородження, результати медичних обстежень. Також заяви та скарги [PERSON] щодо підроблення (фальсифікування) документів для отримання групи інвалідності спростовуються довідкою до Акту МСЕК №591105 від 02.03.2013 року про призначення ІІІ групи інвалідності, випискою №531105 від 09.09.2013 року, довідкою до акту МСЕК №151510 від 02.10.2015 року, довідкою до акту МСЕК №668714 від 01.06.2017 року, а також посвідченням інваліда війни ІІ групи. Всі вищевикладені дії відповідача по справі вважає пов`язаними із порушенням його особистих немайнових прав, право на захист яких гарантовано Конституцією України, Цивільним кодексом України. Крім того, в зв`язку з тим, що [PERSON] на протязі 2018 року писав скарги, заяви до різних інстанцій, а саме: до правоохоронних органів, медичних закладів, органів державної влади, в тому числі: Верховної Ради України, адміністрації Президента України, управління Служби безпеки України в Сумській області, управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації, Сумського обласного центру медико - соціальної експертизи, Кролевецького районного відділу Національної поліції України в Сумській області, на підставі цих скарг та заяв проводились постійні перевірки, його як особи, яка є інвалідом II групи - інваліда війни, всіх документів, які ним долучались до особової справи в військоматі, в медичних закладах, його постійно викликали до правоохоронних органів, проводили допити, викликали на допити його знайомих, рідних, працівників військомату, медичних закладів, де він проходив обстеження. Зазначена відповідачем інформація після проведення чисельних перевірок виявилась недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Дана інформація щодо вчинення ним злочинних діянь, грубого порушення чинного законодавства по відношенню до охоронюваних законом прав та інтересів громадян, по-перше має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення вимог чинного законодавства України та прийнятих у суспільстві принципів моралі, етики тощо та такою, що порушує немайнові права; по-друге стосується конкретних фактів, обов`язок доказування достовірності яких покладається на відповідача. Вважає, що поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе та негативне ставлення відповідача до нього, що в свою чергу впливає на приниження честі, гідності. Також поширення вказаної інформації відповідачем створило негативну соціальну оцінку відносно нього в очах оточуючих, порушивши сталий спосіб життя, принижуючи його перед суспільством, а це його сусіди, колишні співробітники, близькі друзі та родичі. Він був змушений постійно спростовувати зазначену відповідачем інформацію про те, що він сфальсифікував документи та те, що він не є інвалідом війни та інше. Вважає, що поширенням недостовірної інформації щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, відповідач завдав шкоди немайновим інтересам, порушивши його честь та гідність, а тому має право на відшкодування завданої моральної шкоди. У нього погіршилось здоров`я, він втратив сон і спокій, почався підвищуватись тиск, почали тремтіти руки і він вимушений був звернутись до лікаря психіатра та невролога, які направили його на стаціонарне лікування до КЗ «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни», де він проходив стаціонарне лікування з 11.12.2018 року по 27.12.2018 року. Відповідачем [PERSON] у скаргах, заявах та зверненнях була поширена інформація, яка є фактичним твердженням, чим було принижено його честь та гідність, а також завдано моральної шкоди. Так, йому болісно і тяжко згадувати все, що сталося. З ним припинили спілкування сусіди, друзі, інформація, що він фальсифікує документи та незаконно отримав групу інвалідності поширилась в місті швидко. У зв`язку з наклепами з боку відповідача він, як особа, що є інвалідом війни, афганцем, почав почувати себе ніяково при зустрічі зі знайомими, його авторитет, як захисника Вітчизни був втрачений, і мине ще багато часу, щоб наклепи на його адресу забулись серед мешканців міста. Все це призвело до чергового нервового стресу, загострились захворювання, погіршився його фізичний та психологічний стан. Його психологічний стан став причиною життєвого розладу: порушено стосунки з оточуючими, нормальні життєві зв`язки, ускладнилась можливість спілкування, вирішення буденних питань, і все це негативно вплинуло на можливості його спілкування з оточуючими. Крім того, він неодноразово надавав відповіді до різних організацій, за заявами, скаргами, зверненнями відповідача, на що витрачав свій час, також витрачався час на зібрання документів, що призводило до нервового зриву, головного болю, безсоння та впливало на загострення захворювань. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдану йому моральну шкоду у розмірі\~ 30000 грн. Представник відповідача адвокат Мороко С.О.\~ подав до суду відзив на позов (а.с.80), за змістом якого обставини, які викладені позивачем в позовній заяві, доказами не підтверджені. Аналізучи позовну заяву та додані до неї матеріали можливо зробити висновок, що моральна шкода позивачу діями відповідача завдана не була, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.112-114), за змістом якої протягом 2018 року [PERSON] неодноразово письмово звертався до правоохоронних органів, медичних закладів, органів державної влади, в тому числі Верховної Ради України, адміністрації Президента України, Управління служби безпеки України в Сумській області, управління охорони здоров`я Сумської ОДА, Сумського обласного центру медико-санітарної експертизи, Кролевецького ВП ГУНП із заявами та скаргами. Діями відповідача було принижено його честь та гідність, а також завдано моральної шкоди в розмірі 30000 грн. В підготовчому засіданні 26.06.2019 року задоволені клопотання позивача та відповідача про відкладення підготовчого засідання, підготовче засідання відкладено на 06.08.2019 року на 10 год. 30 хв. В підготовчому засіданні 06.08.2019 року задоволено клопотання відповідача про\~ видачу йому копії позовної заяви з копіями доданих документів. Підготовче засідання відкладено на 20.08.2019 року на 10 год. 00 хв. В підготовчому засіданні 20.08.2019 року задоволено клопотання представника\~ відповідача [PERSON] про відкладення підготовчого засідання, підготовче засідання відкладено на 22.08.2019 року на 11 год. 00 хв. В підготовчому засіданні 22.08.2019 року задоволено клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, підготовче засідання відкладено на 28.08.2019 року на 13 год. 30 хв. В підготовчому засіданні 28.08.2019 року задоволено клопотання позивача, до матеріалів справи долучено відповідь на відзив. За клопотанням позивача в судове засідання викликано в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; за клопотанням відповідача [PERSON] з Кролевецького ВП ГУНП в Сумській області витребувано оригінал заяви [PERSON] від 24 жовтня 2018 року. В судовому засіданні 09.09.2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 11.10.2019 року на 13 год. 00 хв. В судовому засіданні 11.10.2019 року задоволено клопотання позивача про долучення до матеріалів справи посвідчення УДБ та відкладення розгляду справи, до матеріалів справи долучено посвідчення учасника бойових дій, розгляд справи відкладено на 31.10.2019 року на 13 год. 30 хв. В судовому засіданні 18.11.2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 02.12.2019 року на 14 год. 00 хв. В судовому засіданні 02.12.2019 року задоволено клопотання представника позивача, до матеріалів справи долучено заяву про стягнення витрат на правову допомогу; за клопотанням представника позивача допитано свідка [PERSON] , який з`явився в судове засідання; задоволено клопотання представника відповідача про допит відповідача [PERSON] та відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 20.12.2019 року на 10 год. В судовому засіданні 20.12.2019 року за клопотанням представника позивача судом оглянуто оригінал довідки МСЕК; задоволено клопотання відповідача, до матеріалів справи долучено заяву відповідача від 20.12.2019 року з доданими документами, які в подальшому повернуті відповідачу, оскільки останній вважав, що це дані досудового розслідування. В судовому засіданні 22 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про приєднання до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив, оскільки таке подано з порушенням строку. Допитані в судовому засіданні 11 жовтня 2019 року свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та в судовому засіданні 02.12.2019 року свідок [PERSON] підтвердили, що [PERSON] брав участь в бойових діях в Республіці Афганістан, є учасником бойових дій, особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, має ряд захворювань, систематично проходить медичні огляди та лікується. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позові, та просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог\~ заперечували в повному обсязі, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованим, зазначаючи при цьому, що [PERSON] скористався своїм правом, гарантованим Конституцією України та Законом України Про звернення громадян, на звернення до правоохоронних органів з інформацією стосовно [PERSON] , зокрема, про вчинення ним кримінального правопорушення, вважаючи це своїм обов`язком. Він не мав на меті поширювати вказану інформацію та не поширював її, ніяким іншим особам ця інформація доведена не була.\~ Відповідач вважає, що шляхом звернення до суду з вказаним позовом позивач здійснює на нього вплив як на свідка в кримінальному провадженні №42018201280000089 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх представників, їх додаткові пояснення, показання свідків, вивчивши відзив відповідача, відповідь на відзив позивача, матеріали ЄО, дослідивши наявні в справі докази, приходить до наступних висновків. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №668714 [PERSON] , [INFO] , встановлена друга група інвалідності; дата огляду 01.06.2017 року; причина інвалідності: поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби країни, де велись бойові дії; інвалідність встановлена на строк до 01.06.2020 року (а.с.185). 27 червня 2017 року УСЗН Кролевецької РДА було видано посвідчення серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , за змістом якого останній є особою з інвалідність ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.23). За змістом довідки Кролевецького районного військового комісаріату від 20.11.2018 року №394 [PERSON] проходив військову службу в лавах Збройних Сил з 16 квітня 1985 року по 11 травня 1987 року. Участь в бойових діях\~ в Республіці Афганістан\~ з 11.08.1985 року по 11.05.1987 року (а.с.46). У військовому квитку [PERSON] , виданому 16 квітня 1985 року, міститься інформація про проходження ним військової служби у військовій частині [NUMBER] з 11.08.1985 року по 11.05.1987 року та права на пільги (а.с.16-18). 24 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до Управління Служби безпеки України в Сумській області з заявою-поясненням, за змістом якої він має інформацію до пояснення по своїй заяві від 22.02.2018 року, адресованої УСБ України, зареєстрованої під №68/К-54/199, по отриманню [PERSON] інвалідності. Серед іншого, зазначає, що [PERSON] на початку 2013 року з метою отримання статусу інваліда війни, отримавши з центрального архіву МО РФ м.Подольськ довідку про те, що в період з 03.03.1986 року по 28.03.1986 року лікувався в госпіталі в м.Кабулі з захворюванням органів травлення, підробив дану довідку, дописавши в ній, що проходив курс лікування у зв`язку з отриманням черепно-мозкової травми, контузії середньої тяжкості та осколкових поранень у зв`язку з підривом автомобіля на вибуховому пристрої. Потім він втрачає військовий квиток, в якому відсутня інформація про отримання контузії та осколкових поранень. Працівник Кролевецького РКВ знищує з особової справи документи та фальсифікує нові матеріли особової справи, до яких долучає вказану довідку, а також у новий військовий квиток вносить відомості про отримання контузії та осколкових поранень при проходженні служби в Афганістані. Після чого [PERSON] в Кролевецькій ЦРЛ оформив направлення на МСЕК та отримав статус інваліда війни. У 2015 році він пройшов переосвідування, а у 2017 року за допомогою та за хабарі отримав ІІ групу інвалідності як інвалід війни. За його заявою-поясненням просить внести відомості про скоєння [PERSON] кримінального правопорушення до ЄРДР. Оригінал вказаної заяви міститься в матеріалах ЄО, наданих Кролевецьким ВП на запит суду. Вказана заява-пояснення [PERSON] була направлена УСБУ в Сумській області за належністю до ГУНП в Сумській області, проведення перевірки за вказаним фактом було доручено Кролевецькому ВП ГУНП в Сумській області. За результатами перевірки складено висновок від 12.11.2018 року про відсутність в діях [PERSON] ознак адміністративного чи кримінального правопорушення (матеріали ОЄ). 28.11.2018 року [PERSON] звернувся до Сумського обласного Центру медико-соціальної експертизи з заявою щодо надання звернень\~ громадянина [PERSON] відносно фальсифікації військових документів, на яку отримав відповідь від 03.12.2018 року Про надання інформації (а.с.12). За змістом повідомлення Сумського обласного Центру медико-соціальної експертизи [PERSON] звертався до Верховної Ради України, адміністрації Президента України, Управління Служби безпеки України в Сумській області, Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації, Сумського обласного Центру медико-соціальної експертизи. У зверненнях [PERSON] зазначає, що [PERSON] сфальсифікував військові документи та надав грошові кошти за встановлення групи інвалідності, у зв`язку з чим проводились неодноразові перевірки медико-експертної справи [PERSON] та було встановлено, що медико-соціальна експертиза проведена відповідно до чинного законодавства, порушень не виявлено. До відповіді Сумського обласного Центру медико-соціальної експертизи додано також копію звернення [PERSON] від 05.04.2018 року; копію листа Сумського обласного Центру медико-соціальної експертизи від 16.04.018 року; копію листа Управління охорони здоров`я Сумської ОДА від 17.04.2018 року. Так, 5 квітня 2018 року [PERSON] звернувся на Урядову гарячу лінію 1545 із скаргою на бездіяльність посадових осіб Управління охорони здоров`я в Сумській області, які приховують факт фальсифікації медичних документів громадянином [PERSON] . Повідомив, що останній сфальсифікував документи, які надав до Сумського МСЕК, за результатами яких [PERSON] призначено групу інвалідності. Просить розглянути скаргу та вжити заходів щодо приховування фактів фальсифікації (а.с.15). Вказане звернення розглянуто Управлінням охорони здоров`я Сумської ОДА, проведено перевірку медико-експертної справи [PERSON] та встановлено, що медико-соціальна експертиза проведена згідно чинного законодавства, про що зазначено в листі про розгляд звернення від 17.04.2018 року за підписом начальника Управління охорони здоров`я Сумської ОДА, адресованому [PERSON] (а.с.13). Таким чином, судом встановлено, що відповідач звертався до Управління Служби безпеки України в Сумській області та на Урядову гарячу лінію 1545, зокрема з заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, та на бездіяльність посадових осіб державного органу. Позивач серед іншого вважає, що вказаними діями відповідача було принижено його честь та гідність, а також завдано моральної шкоди. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтею 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» 27.02.2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно ст.1 Закону України Про звернення громадян громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» 27.02.2009 року № 1, у випадку коли особа звертається до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Конституційний суд України у своєму рішенні від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003, у п. 3 зазначив, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом частини першої статті 7 Цивільного кодексу не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з рішенням Конституційного Суду від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Хоча Конституційний Суд дійшов такого висновку у контексті тлумачення положень Цивільного кодексу 1963 року (стаття 7), який втратив чинність до того, як відбулися оскаржувані події, заявниця могла обґрунтовано сподіватися, що цей висновок так само буде застосовний і до «нового» Цивільного кодексу 2003 року. Така правова позиція підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року (SIRYK v. UKRAINE, N 6428/07, § 37, ЄСПЛ, від 31 березня 2011 року). Таким чином, звернення, адресоване відповідачем до правоохоронних органів, органів державної влади, які за законом наділені повноваженнями перевіряти цю інформацію на достовірність, не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь та гідність позивача. Звернення відповідача до правоохоронних органів, органів державної влади це реалізація ним свого права, як громадяна України, передбаченого ст.1 Закону України Про звернення громадян та ст.40 Конституції України. Кролевецький ВП ГУНП України в Сумській області самоусунувся від перевірки інформації, викладеної в заяві [PERSON] , яка надійшла з УСБУ в Сумській області. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Сторонам, зокрема позивачу, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані йому законом, в тому числі надати докази. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог\~ст.12, 13 ЦПК України\~ позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.\~ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Позивачем не надано суду доказів поширення відповідачем відносно нього неправдивої інформації. Позивач зазначає, що поширення відповідачем інформації створило негативну соціальну оцінку відносно нього в очах оточуючих. Зазначені твердження не знайшли свого підтвердження в суді. Особи з оточення [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні, негативно позивача не оцінюють, навпаки, ставляться до нього з повагою. Позивачем не надано доказів поширення відповідачем інформації відносно нього серед його сусідів, колишніх співробітників, близьких друзів, родичів та мешканців міста. Як на підставу своїх вимог, серед іншого, позивач посилається на СМС-повідомлення, які надсидав відповідач на його номер телефону (а.с.48), що за змістом роз`яснень, які містяться в п.15\~ Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» 27.02.2009 року № 1 не вважається поширенням інформації. Таким чином, доводи позивача про поширення відповідачем недостовірної інформації, яка стосується\~ позивача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не доведено, що інформація, яка викладена відповідачем у заяві до УСБУ в Сумській області (а.с.8), та у зверненні заявника на урядову гарячу лінію (а.с.15) є недостовірною. Стороною позивача інших доказів поширення недостовірної інформації відповідачем суду не надано. Щодо заявленої вимоги позивачем про стягнення з відповідача 30000 гривень моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року у позовній заяві\~ про відшкодування\~ моральної\~ (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням\~ заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен\~ з`ясувати, чим\~ підтверджується\~ факт\~ заподіяння\~ позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій\~ грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У пункті 3 вказаної Постанови судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, серед іншого, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Оскільки доводи позивача про те, що діями відповідача, які виразились у поширенні відносно нього недостовірної інформація, було принижено його честь та гідність, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, підстави для вішкодування моральної шкоди відсутні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що в позові [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди необхідно відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Суд не знаходить підстав для задоволення позову. Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову, понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу відповідачем не вішкодовуються (ст.141 ЦПК України). На підставі викладеного, відповідно до ст.40 Конституції України, ст.ст.15, 16, 201, 297, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed