Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого вказав, що за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 13 листопада 2013 року з нього стягуються аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Однак, у нього змінився сімейний та матеріальний стани, тому він не в змозі сплачувати надалі аліменти у тому ж розмірі, в зв»язку з чим просить суд зменшити розмір аліментів до 300 грн.щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він створив іншу сім»ю, дружина вагітна і не працює, у нього теж нестабільний дохід, тому він не може й надалі сплачувати таку ж суму аліментів. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що позивач не бере належної участі у вихованні дитини, аліменти за минулий рік майже не сплачував, тому просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13 листопада 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2013р. до її повноліття (а.с. 6-7). Згідно з вимогами ст. ст. 180-181 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обгрунтування позову [PERSON] надав лише копії довідок Головного управління Міндоходів у Житомирській області №22268/П/17-01 від 17.07.2014р. та №26799/П/17-1 від 22.08.2014р.(а.с. 8-9), які свідчать про відсутність доходів за минулий час, а саме за період 01.01.2013-31.12.2013рр., а тому не можуть бути визнані допустимим доказом у справі про зменшення розміру аліментів. Так як на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав суду доказів зміни сімейного та матеріального стану, наявності у нього на утриманні непрацездатної дружини чи погіршення стану здоров»я, клопотань про витребовування таких доказів не заявляв, суд приходить до висновку про необгрунтованість позову та відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed