Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 27 вересня 2006 року померла його мати [PERSON], а 04 вересня 2009 року помер його батько [PERSON] На день смерті [PERSON] мав у власності розташовані в с.Іллінецьке Іллінецького району Вінницької області, по вул. Першотравневій, 15: один цілий житловий будинок із господарськими будівлями, що складається із житлового будинку площею 74,5 кв.м, позначеного на плані літер А з верандою площею 10,4 кв.м - літер а, погреба площею 4,7 кв.м - літер Б, сараю площею 39,2 кв.м - літер В, сараю площею 8,8 кв.м - літер в, огорожі 1, воріт із хвірткою 2 і колодязя 3, які він збудував за життя, однак не оформив свого права власності на них; земельну ділянку загальною площею 0,45 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка рішенням [PERSON] сільської ради народних депутатів Іллінецького району Вінницької області від 16 травня 1997 року Про розгляд заяв громадян, що надійшли до сільської ради з питань землекористування та приватизації земельних ділянок була передана йому безкоштовно у приватну власність, а також земельну ділянку площею 0,2828 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, якою він відкрито безперервно користувався із 1993 року по день своєї смерті 4 вересня 2009 року. За життя батько заповіту не склав, відтак спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є він та його рідний брат [PERSON], як діти померлого. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживав із ним на момент його смерті, натомість його брат [PERSON] спадщину після смерті батька не приймав і не претендує на неї. При цьому [PERSON] не може оформити своє право власності на спадкове майно померлого батька в нотаріальному порядку, оскільки він за життя не оформив і не зареєстрував своє право власності на нього, спадкова справа щодо майна померлого не відкривалась, внаслідок цього державний нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори вважає, що він пропустив встановлений законом строк прийняття спадщини. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 06 березня 2018 року, батько позивача [PERSON] із 1993 року відкрито і безперервно користувався земельною ділянкою загальною площею 0,75 га, в складі якої крім офіційно наданої йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,45 га, була врахована також і земельна ділянка площею 0,2828 га без відповідних документів про наявність у нього права на цю земельну ділянку. Внаслідок своєї смерті 04 вересня 2009 року батько позбавлений можливості звернутися до органу місцевого самоврядування із клопотанням про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки в порядку ст.119 ЗК Україні, тому позивач вважає підставним просити суд про визнання такого права за померлим батьком. На час звернення до суду технічна документація щодо житлового будинку із господарськими будівлями та земельних ділянок ним виготовлена. При цьому, згідно вимог земельного законодавства України, передана померлому батькові у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,45 га складається із земельної ділянки площею 0,2007 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), та земельної ділянки площею 0,2493 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Тому позивач просить суд визнати за його померлим батьком право власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності, а також визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та на земельні ділянки в порядку спадкування за законом в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, натомість подав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Іллінецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, натомість сільський голова подала до суду відповідного листа, в якому просить розглядати справу за відсутності представника ради, позовні вимоги визнала повністю, щодо їх задоволення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, натомість подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує, при цьому просить розглянути справу за його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів і частково задовольнити позов з наступних підстав. У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою. Судом встановлено, що 27 вересня 2006 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). 04 вересня 2009 року помер батько позивача [PERSON] (а.с.10). Вказане також підтверджується копією довідки про причину смерті [PERSON] (а.с.11), копією свідоцтва про народження 19 листопада 1968 року [PERSON] (а.с.4), копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.5,6). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права, обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, судом встановлено, що [PERSON] на день смерті мав у власності розташовані в с.Іллінецьке Іллінецького району Вінницької області, по вул. Першотравневій, 15: один цілий житловий будинок із господарськими будівлями, що складається із житлового будинку площею 74,5 кв.м, позначеного на плані літер А з верандою площею 10,4 кв.м - літер а, погреба площею 4,7 кв.м - літер Б, сараю площею 39,2 кв.м - літер В, сараю площею 8,8 кв.м - літер в, огорожі 1, воріт із хвірткою 2 і колодязя 3, які він збудував за життя, однак не оформив свого права власності на них. Вказане підтверджується копією техпаспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.16-19). Також [PERSON] мав у власності земельну ділянку загальною площею 0,45 га, яка рішенням [PERSON] сільської ради народних депутатів Іллінецького району Вінницької області від 16 травня 1997 року Про розгляд заяв громадян, що надійшли до сільської ради з питань землекористування та приватизації земельних ділянок була передана йому безкоштовно у приватну власність та, яка складається з складається із земельної ділянки площею 0,2007 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), та земельної ділянки площею 0,2493 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.20-22). Вказане підтверджується також відповідною довідкою [PERSON] сільської ради №94 від 20 лютого 2018 року (а.с.23). За життя батько заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач та його рідний брат [PERSON], як діти померлого. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька, так як на день його смерті проживав із ним, що підтверджується відповідними довідками [PERSON] сільської ради Іллінецького району Вінницької області за №49 від 23 січня 2018 року, №48 від 23 січня 2018 року та №47 від 23 січня 2018 року (а.с.12-14). При цьому позивач не може оформити своє право власності на спадкове майно померлого батька в нотаріальному порядку, оскільки він за життя не оформив і не зареєстрував своє право власності на нього, спадкова справа щодо майна померлого не відкривалась, внаслідок цього державний нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори вважає, що він пропустив встановлений законом строк прийняття спадщини, що підтверджується листом державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожнаособа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 3.5 ухвали спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Тому, враховуючи те, що позивач на час відкриття спадщинипостійно проживав разом із спадкодавцем, протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини, оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, яке знаходиться на території [PERSON] сільської ради Іллінецького району Вінницької області, а саме: на один цілий житловий будинок із господарськими будівлями, що складається із житлового будинку площею 74,5 кв.м, позначеного на плані літер А з верандою площею 10,4 кв.м - літер а, погреба площею 4,7 кв.м - літер Б, сараю площею 39,2 кв.м - літер В, сараю площею 8,8 кв.м - літер в, огорожі 1, воріт із хвірткою 2 і колодязя 3 (копія технічного паспорта), які він збудував за життя, однак не оформив свого права власності на них; земельну ділянку загальною площею 0,45 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,2007 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), та земельної ділянки площею 0,2493 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Іллінецьке Іллінецького району Вінницької області, по вул. Першотравневій, 15, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 04 вересня 2009 року, так як позовні вимоги в цій частині повністю доведені наявними у справі письмовими доказами. При цьому, вимога позивача щодо визнання за його покійним батьком [PERSON], який помер 04 вересня 2009 року права власності на земельну ділянку площею 0,2828 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, якою він відкрито безперервно користувався із 1993 року по день своєї смерті 04 вересня 2009 року, та в послідуючому визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно ЗК України 1991 року, який діяв на час зазначених правовідносин користування землею могло бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надавалася Радами народних депутатів із земель, що перебували у державній власності. Стаття 19 ЗК України 1991 року регламентує порядок надання місцевими Радами народних депутатів земельних ділянок у користування, а його ст. 22 вказує, що право постійного користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 ЗК України 1991 року, право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися місцевими Радами народних депутатів. Згідно ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Згідно позовної заяви позивач вказав, що згідно довідки [PERSON] сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 06 березня 2018 року, його батько [PERSON] із 1993 року відкрито і безперервно користувався земельною ділянкою загальною площею 0,75 га, що також підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 06 березня 2018 року за № 102 про те, що, [PERSON], згідно по господарської книги №7, особовий рахунок №257, з 1993 року до дня смерті відкрито і безперервно користувався земельною ділянкою площею 0,75 га та оплачував за неї відповідні податки (а.с.24). У складі вказаної земельної ділянки крім офіційно наданої [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,45 га, була врахована також і земельна ділянка площею 0,2828 га без відповідних документів про наявність у нього права на цю земельну ділянку. Внаслідок своєї смерті 04 вересня 2009 року батько позивача [PERSON] позбавлений можливості звернутися до органу місцевого самоврядування із клопотанням про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки в порядку ст.119 ЗК Україні, тому позивач просить суд визнати таке право за померлим батьком. Однак, оцінюючи в сукупності всі дослідженні у справі письмові докази, враховуючи наведені правові норми, суд не вбачає підстав для визнання за [PERSON], який помер 04 вересня 2009 року, права власності на земельну ділянку площею 0,2828 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, якою він відкрито безперервно користувався із 1993 року по день своєї смерті 04 вересня 2009 року. Так, позивачем окрім довідки сільської ради, не надано суду жодних інших достатніх допустимих доказів, які б свідчили про законність підстав безперервного користування [PERSON] зазначеною земельною ділянкою. Крім того, діюче законодавство не передбачає визнання права власності за померлим. При цьому, суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки згідно ст.174 ЦК України, визнання відповідачем позову може бути прийняте судом, якщо воно не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині визнання права власності за його батьком [PERSON], який помер 04 вересня 2009 року, на земельну ділянку площею 0,2828 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, якою він відкрито безперервно користувався із 1993 року по день своєї смерті 04 вересня 2009 року, а відтак і у визнанні за позивачем права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 04 вересня 2009 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed