Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з позовом до Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - АТ КБ «ПриватБанк» про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.05.2006 року між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № 1202/к (договір іпотеки), в якості забезпечення виконання зобов`язання було передано нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Даного зобов`язання [PERSON] не виконав та відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.12.2011 року було видано виконавчий лист № 747 від 20.12.2011 року. Даний виконавчий лист було пред`явлено до відповідача для примусового виконання щодо стягнення з [PERSON] заборгованості. 15.06.2012 року Ківерцівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області було відкрито виконавче провадження № 33184987 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно. 16.08.2012 року Ківерцівським районним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області було винесено постанову про розшук транспортних засобів, що належать позивачу, а саме: KAROZA, 1990 року випуску, синього кольору, двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про припинення обтяження та припинення іпотеки в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, у зв`язку з повним виконанням зобов`язань за кредитним договором, стосовно житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належить позивачу по справі. На підставі даної заяви, працівниками АТ КБ «ПриватБанк» 12.09.2018 року було надано відповідь № 20.1.0.0.0/7-180814/1962, відповідно до якої останні зазначають, що за результатами проведеної перевірки банком прийнято рішення про відновлення правовстановлюючих документів на нерухоме майно за кредитним договором № 1202/к від 22.05.2006 року, укладений між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк». Разом з тим, позивач зазначає, що через тривале невиконання АТ КБ «ПриватБанк» своїх обов`язків, щодо відновлення документів на нерухоме майно, позивач був змушений повторно виготовити правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , однак йому було повідомлено про арешт даного майна. При зверненні до Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області із заявою про зняття арешту у виконавчому провадженні № 3318498 від 15.06.2012 року, позивачу було роз`яснено порядок зняття арешту з майна, та рекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття з арешту з майна. Разом з тим, позивачу було надано витяг з виконавчого провадження № 33184987 від 29.05.2019 року, з якого вбачається, що виконавче провадження №33184987 від 15.06.2012 року завершено 29.06.2016 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу з причин не виявлення протягом року з дня оголошення розшуку майна, також встановлено, що був встановлений строк для повторного пред`явлення до 28.06.2017 року, однак, АТ КБ «Приватбанк» повторного пред`явлення не здійснив, оскільки борг був сплачений у повному обсязі. Посилаючись на вищевикладене та зазначаючи те, що накладений арешт перешкоджає позивачу як власнику користуватись та розпоряджатися належним йому майном, просить суд зняти арешт з житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що накладений постановою державного виконавця від 15.06.2012 року Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області по виконавчому провадженні № 33184987. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 18.06.2019 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 02.07.2019 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, третя особа - АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що з приводу вирішення даного позову покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Разом з тим, згідно статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що Ківерцівським районного відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області було відкрито виконавче провадження № 33184987 від 15.06.2012 року, на підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про примусове виконання вищевказаного документа з накладенням арешту на кошти та майно боржника (а.с. 22-25). Як вбачається з листа № 20.1.0.0.0/7-180814/1962, АТ КБ «Приват банк» зазначає, що за результатами проведеної перевірки банком прийнято рішення про відновлення правовстановлюючих документів на нерухоме майно за кредитним договором № 1202/к від 22.05.2006 року, укладений між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.10). Ківерцівським районним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Волинській області було надано відповідь № 8126/03-11-27 від 29.05.2019 року, відповідно до якої позивачу було роз`яснено порядок знаття арешту з майна та рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту (а.с.20). Як вбачається зі ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з положень ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, накладення арешту та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна обмежує права позивача як власника, щодо вільного розпорядження вищевказаним майном. Статтею 41 Конституції України, передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Враховуючи те, що позивач є власником нерухомого майна, зобов`язання у зв`язку з яким було накладено арешт позивачем виконано, проте накладений арешт порушує його права як власника нерухомого майна та створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження ним, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved