Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 11.06.2016 року укладено шлюб, який зареєстровано Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 23. Від подружнього життя сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин та різні погляди на життя. Позивач вказує, що сторони проживають окремо з лютого 2020 року, подальше спільне життя не можливо. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, 20.08.2020 року через канцелярію суду надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, 20.08.2020 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просив суд шлюб між нею та позивачем розірвати. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2016 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстрований Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 23, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від подружнього життя сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої між сторонами узгоджено. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства не ведуть. У позовній заяві позивач зазначає, що спорів майнового характеру між подружжям немає. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`проголошенаКонституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Судові витрати суд залишає за позивачем на підставі його письмової заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved