Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просив суд визнати за [PERSON] в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 6325157000:00:024:0115 за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116 за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 18.07.1980 по 26.06.2015. У рамках судової справи № 635/2263/15-ц було здійснено поділ спільного майна подружжя (позивача та відповідача). Однак, даним розподілом не було охоплено земельну ділянку кадастровий номер: 6325157000:00:024:0115 за адресою [ADDRESS] , та земельну ділянку кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116 за адресою [ADDRESS] , що оформлені на відповідача. Позивач вказує, що право власності на ці земельні ділянки було зареєстровано за відповідачем 22.11.2011, тобто під час дії частини п`ятої статті 61 СК України в редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», а тому на них поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи те, що земельні ділянки набуті за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, і сторонами добровільно не було вирішено питання про поділ цього майна, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.02.2021 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позивач ніколи не звертався до відповідача з метою домовитися про порядок поділу земельних ділянок, укласти письмовий нотаріально завірений договір про поділ нерухомого майна не пропонував, у зв`язку з чим звернення до суду з позовом є передчасним. Окрім того, відповідач заперечувала проти відходу від рівності часток на тій підставі, що поділ спільного сумісного майна подружжя № 635/2263/15-ц відбувся саме так, як і заявляв позивач, а доводи позивача зводяться до незгоди з результатом розгляду Харківським районним судом Харківської області справи № 635/2263/15-ц. Відповідач просить суд застосувати позовну давність при розгляді даної цивільної справи та відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Представником позивача подано відповідь на відзив, у якій зазначається, що 22 листопада 2020 року до позивача звернувся відповідач з пропозицією домовитись про продаж земельних ділянок та поділ отриманих коштів. Докази цього було надано позивачем разом з позовною заявою. Але після цього відповідач змінила свою позицію. Саме ці обставини стали підставою для звернення позивача з позовною. Окрім того, позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя на тій підставі, що йому не було відомо про формування цих земельних ділянок, присвоєння їм кадастрового номеру та оформлення їх за відповідачем. Відповідач вводить в оману суд тим фактом, що у рамках судового спору по справі № 635/2263/15-ц позов [PERSON] було задоволено у повному обсязі. Стосовно відходу від рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя позивач зазначає, що за результатами розгляду судової справи № 635/2263/15-ц відповідачу було присуджено майна в значно більшій частці, ніж позивачу. Так, вартість майна, яке було залишено судом у власності відповідачки складає 5 052 400, 00 (п`ять мільйонів п`ятдесят дві тисячі чотириста гривень), при тому, що вартість майна, право власності на яке визнано за позивачем, складає 3 888 460, 00 (три мільйони вісімсот вісімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят гривень). Враховуючи вищенаведене, навіть у разі задоволення позову відповідачу в сумі залишається майна значно більше, ніж позивачу. Тому задоволення позову відповідатиме засадам справедливості та розумності. Стосовно пропуску позовної давності представник позивача зазначає, що при поділі спільного майна подружжя позовна давність відраховується з моменту, коли позивач дізнався або міг дізнатися про порушення свого права на таке майно. Тому у даній справі початком перебігу позовної давності слід визнати момент, коли відповідач повідомила позивача, що «вона зможе продати земельні ділянки без згоди [PERSON] ». Тому строк позовної давності позивачем пропущено не було. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що станом на час розгляду в суді справи № 635/2263/15-ц позивач вважав, що спірні земельні ділянки належать на праві особистої приватної власності [PERSON] . Про те, що земельні ділянки перебували в спільній сумісній власності позивача та відповідача [PERSON] дізнався після того, як до представника позивача звернувся представник відповідача з пропозицією домовитись про продаж земельних ділянок та поділ отриманих коштів. Але після цього відповідач змінила свою позицію, повідомивши позивача, що вона зможе продати земельні ділянки без згоди [PERSON] . Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та пояснила, що спірні земельні ділянки вона подарувала своєму сину, однак жодним чином це не оформила. Після чого [PERSON] вирішила спірні земельні ділянки продати, а на отримані кошти придбати сину скутер. Але встановивши, що спірні земельні ділянки знаходяться у спільній сумісній власності і для продажу земельних ділянок необхідна згода [PERSON] , звернулась до позивача для надання такої згоди. Після того, як позивач та відповідач не домовились стосовно умов продажу земельної ділянки, [PERSON] повідомила [PERSON] , що продасть земельні ділянки самостійно. Вислухавши в судовому засіданні представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 18.07.1980 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 191301 від 22.11.2011 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку кадастровий номер: 6325157000:00:024:0115 за адресою [ADDRESS] площею 0.1500 га. Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 191322 від 22.11.2011 [PERSON] було передано у власність земельну ділянку кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116 за адресою [ADDRESS] площею 0.0173 га. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26.06.2015по справі № 635/8497/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Земельна ділянка кадастровий номер: 6325157000:00:024:0115 за адресою [ADDRESS] площею 0.1500 га та земельна ділянка кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116 за адресою [ADDRESS] площею 0.0173 га не були предметом розгляду справи № 635/2263/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 5 ст. 61 Сімейного кодексу України в редакції на час реєстрації права власності на земельні ділянки (станом на 22.11.2011) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини/ чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини/ чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено. Отже, у період часу з 8 лютого 2011 по 12 червня 2012 р. включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалася спільною сумісною власністю подружжя. Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17. Так як право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 6325157000:00:024:0115 за адресою [ADDRESS] , та земельну ділянку кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116 за адресою [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] 22.11.2011, то на них поширюється дія ч. 5 ст. 61 в редакції згідно із Законом N 2913-VI від 11.01.2011 (станом на 22.11.2011), а отже і режим спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Позивач та відповідач підтверджують, що за результатами розгляду судової справи № 635/2263/15-ц між [PERSON] та [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя вартість майна, яке було залишено судом у власності [PERSON] складає 5 052 400, 00 (п`ять мільйонів п`ятдесят дві тисячі чотириста гривень), а вартість майна, право власності на яке визнано за [PERSON] , складає 3 888 460, 00 (три мільйони вісімсот вісімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят гривень). Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна від 15.12.2020 вартість земельної ділянки кадастровий номер: 6325157000:00:024:0115 за адресою [ADDRESS] становить 144 904 грн. Згідно зі звітом з незалежної оцінки майна від 15.12.2020 вартість земельної ділянки кадастровий номер: 6325157000:00:024:0116 за адресою [ADDRESS] становить 8360 грн. Відповідно до п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Ураховуючи той факт, що за результатами розгляду судової справи № 635/2263/15-ц [PERSON] було присуджено майна в значно більшій частці, ніж [PERSON] ,

Outcome: approved