Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом в інтересах [PERSON] , уточнивши який, зазначив, що [INFO] помер чоловік останньої [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом серії [NUMBER]. [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак оформити в нотаріуса не спроможна, так як оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Крім того, відсутній актовий запис про смерть [PERSON] , що в свою чергу також унеможливлює оформлення спадщини. Просив визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,651 га, яка була сформована за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), право на яку було посвідчене за спадкодавцем вищевказаним сертифікатом. [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача Черепівської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність , тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пленум верховного Суду України в п. п. 1, 13 Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що [INFO] в селі Черепівка Буринського району Сумської області, за місцем свого проживання, помер чоловік [PERSON] - [PERSON] , але реєстрацію факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану провести неможливо через відсутність документа встановленої форми про смерть останнього, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, що підтверджується копією паспорта [PERSON] , копією свідоцтва про одруження [PERSON] , листом Буринського районного відділу ДРАЦС «Про відсутність документу», довідкою Черепівської сільської ради, направленням прокуратури Буринського району та фотокартками місця поховання (а.с.8-13,71,73-74). З направлення прокуратури Буринського району від 28.01.2001 року вбачається, що «труп [PERSON] знайдений у його будинку близько 15 години 28.01.2001 року». (а.с.71). Між тим, згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-УІ державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ст.4 цього Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Статтею ст.17 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи наведені докази, суд прийшов до висновку, що дійсно [PERSON] помер [INFO] в с.Черепівка Буринського району Сумської області. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Черепівської сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку прийняла його дружина [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст.529, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що вбачається з довідки Черепівської сільської ради, довідки відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.13-14,22-24). Разом з тим, [PERSON] не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати вона також не спроможна, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з листа відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та роз`яснення приватного нотаріуса Головенської Л.В. (а.с.15,20). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, пенсіонером, був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000001, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Батьківщина» 25.05.1995 року і йому вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) , розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №650, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.16-19). Разом з тим, з листа відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області вбачається, що відповідно до технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки, громадянам-власникам земельних часток (паїв) на території Черепіської сільської ради (ТОВ «Черепівське») Буринського району Сумської області, розробленої землевпорядною фірмою «Кадастр» у 2004 році, [PERSON] обліковується за контуром 650 та відповідно до даних Державного земельного кадастру земельній ділянці присвоєно кадастровий номер - 5920988800:06:001:0281 (а.с.21). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що [PERSON] прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved