Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON] , але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 526/2007 до майна померлого [PERSON] (а.с. 46-47). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. 26 вересня 2018 року між цими спадкоємцями було укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами переходить у спадщину [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 209/2017 до майна померлої [PERSON] (а.с. 31-40). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належний їй житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належний [PERSON] житловий будинок в зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1279/02-31 від 2 жовтня 2018 року (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 14-16). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved