Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 11 січня 2017 року і до досягнення дочкою повноліття, а також на її, [PERSON], утримання по 300 гривень щомісячно. Судові витрати та витрати на правову допомогу адвоката просить покласти на відповідача. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час вони з чоловіком спільно не проживають, дочка проживає з нею, перебуває на її утриманні. Крім цього зазначила, що, оскільки донька проживає з нею, то на даний час не працює і доходів, крім державної допомоги, не має. Тому самостійно утримувати дочку за таких умов, не може. [PERSON] після розірвання шлюбу матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надавав, а лише допомагав після її звернень. У зв'язку з тим, що добровільної згоди з відповідачем про спільне утримання дочки не досягнуто, змушена звернутись в суд. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали з тиж же підстав. Додатково пояснили, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки періодично працює, хоча й неофіційно, та має мінливий нерегулярний дохід. На даний час шлюб між ними розірвано, проживають вони окремо. Крім державної допомоги, призначеної їй у зв'язку з народженням дитини, інших доходів не має і працевлаштуватись не може, оскільки дитина не досягла віку, необхідно для влаштування її в дитячий садок, а тому просить також стягнути з відповідача на її утримання по 300 гривень щомісячно. Також пояснила, що іноді батько дитини [PERSON] заберає до себе доньку та на час її перебування у нього, повністю утримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Свої заперечення обгрунтовує тим, що заявлені вимоги є безпідставними та такими, що підлягають до задоволення частково. Посилається не те, що по мірі необхідності надає позивачці кошти на утримання дитини та купує необхідні речі, однак допомога в натуральній формі не влаштовує позивача, тому домовитись з [PERSON] про розмір аліментів в добровільному порядку не вийшло. Просив зменшити стягувану суму аліментів, вказав, що згідний сплачувати по 500 гривень щомісячно на утримання доньки, оскільки зараз не працевлаштований, а по мірі можливості буде додатково надавати кошти. Вважає, що сплачувати аліменти на утримання дружини потреби взагалі немає. Заслухавши пояснення позивачки та заперечення відповідача, дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. ( а.с. 6) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як видно з пояснень позивача та заперечень відповідача, згоди між ними щодо участі кожного з батьків в утриманні неповнолітньої доньки не досягнуто, а тому існує доцільність у стягненні аліментів в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей \~та платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач ніде не працює, має мінливі доходи що визнається позивачем. При цьому, посилання позивача на ту обставину, що [PERSON] може сплачувати аліменти в розмірі по 700 гривень щомісячно, свого підтвердження не знайшли. Зокрема, відомостей, які б свідчили про одержання відповідачем доходів, які б давали можливість сплачувати аліменти саме у такому розмірі, позивач суду не надала, відповідних доказів про це не представила. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі по 700 гривень щомісячно підлягають до задоволення частково. Суд враховує, що відповідач, не маючи постійних доходів, може сплачувати аліменти, як видно з його заперечень, у сумі по 500 гривень щомісячно. Суд також враховує ту обставину, що відповідач до виникнення спору по можливості надавав матеріальну допомогу в забезпеченні доньки, а також те, що він не працевлаштований, що свідчить про обмежені можливості [PERSON] на сплату аліментів відповідно до позовних вимог. Крім цього, відповідач періодично забирає доньку до себе і впродовж всього часу, коли дитина знаходиться у нього, він повністю несе витрати по її забезпеченні і утриманні самостійно. В той же час суд враховує, що позивачка несе основний тягар по утриманню неповнолітньої доньки, на утримання якої, як видно з її пояснень, їй необхідно в середньому не менше 1000 грн. у місяць, у зв'язку з тим, що дочка малолітнього віку та потребує додаткових витрат на догляд. Враховуючи вище наведене у сукупності, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 6), в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно, починаючи з 11 січня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Обставин, які б звільняли відповідача від обовязку по утриманню своїх неповнолітніх дітей, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Крім цього, з [PERSON] підлягають також стягненню аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 (триста) гривень щомісячно, до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 11.07.2018 року, оскільки позивач, у зв'язку з доглядом за малолітньою донькою не може працевлаштуватись, а отримувану державну допомогу витрачає на потреби їх спільної доньки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі задоволення позову, суд присуджує стягнення судових витрат з протилежної сторони на користь сторони, яка їх понесла пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 84, 174, 180, 181, 184, 185 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial