Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом, в обґрунтування позову зазначив, що 04 січня 2012 року померла її рідна тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку площею 6,42 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області. За життя [PERSON] посвідчила на його імя заповіт, який на момент смерті спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Вказав, що видати свідоцтво про право власності на спадщину в нотаріальній конторі йому відмовили, оскільки він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Просив визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] Представник позивача надала до суду заяву в якій вказала , що підтримує позовні вимоги [PERSON], просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові та розглянути справу без їх участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином, надав суду заяву, у якій проти задоволення позову [PERSON] не заперечував та просив розглядати справу у його відсутності. Суд , дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зазначено у копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 330790 від 05 січня 2012 року [PERSON] померла 04 січня 2012 року у с. ІІ Червоноармійське Вовчанського району Харківської області (а.с.4). З державного акту серії Р1 № 0692384 від 26 грудня 2001 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,42 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області (а.с. 12). За життя [PERSON] заповідала належну їй земельну ділянку на території [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області племіннику [PERSON] (а.с. 8), станом на 16 серпня 2016 року вказаний заповіт є чинним ( а.с.10). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст. 1235 ЦК України). Листом державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори від 16 серпня 2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, крім того, після померлої [PERSON] заяв про прийняття /відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заведена (а.с. 40). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що позивач має право на спірну земельну ділянку після померлої [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved