Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів про визнання електронних торгів недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.09.2013 ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №1527/2-486/11, виданим Суворовським райсудом м. Одеси 20.08.2013, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 700899,93 грн. та судових витрат у розмірі 910,00 грн., а всього 701809, 93 грн. 19.05.2015 позивач отримав рекомендованого листа від Відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області з додатком у вигляді Акту про реалізацію предмета іпотеки від 20.04.2015. Згідно з цим актом на електронних торгах було реалізовано покупцю [PERSON] предмет іпотеки - однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка належала Боржнику (Іпотекодавцю) [PERSON] . На підставі правових висновків Верховного Суду України (справа №6-116цс12 від 12.10.2012; справа № 6-147цс14 від 01.10.2014 р.) при підготовці та проведенні електронних торгів допущено низку порушень. Також з урахуванням того, що електронні торги проводилися на виконання рішення суду про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, шляхом продажу арештованого майна, до зазначених правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону України «Про іпотеку». Неналежним чином здійснювалось сповіщення позивача. В результаті належне позивачу майно було продано за заниженою ціною. Просить суд визнати недійсними результати електронних торгів з продажу квартири [ADDRESS] ., що є предметом іпотеки. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 20.07.2015 дану позовну заяву залишено без руху. 13.08.2015 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, згідно якої, повідомляє що у виконавчому листі вказано зареєстроване місце проживання боржника за адресою: [ADDRESS] . Але фактично він вже декілька років проживає за адресою: [ADDRESS] ., про що повідомив співробітників Южненського ВДВС ще у квітні 2014 року, коли разом зі своїм представником перебував у ВДВС та підписував низку документів. З квітня 2014 року позивач більше жодних повідомлень із ВДВС не отримував, а тому в грудні 2014 знову відвідав Южненський ВДВС та йому стало відомо, що арештоване майно - квартира [ADDRESS] передано на реалізацію. Зі звітом про незалежну оцінку даної квартири ознайомився під час відвідування Южненського ВДВС у лютому 2015 року. Державний виконавець Губанова Н.В. своїми діями порушила вимоги ч.3 ст.58 ЗУ Про виконавче провадження» не повідомила про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам, внаслідок чого позивач був позбавлений свого законного права (частини 4, 5 ст. 58 Закону) в разі заперечення проти результатів оцінки отримати результати рецензування звіту про оцінку майна. Це, в свою чергу, позбавило його права оскаржити оцінку майна позивача в судовому порядку, тому що він не отримав результатів оцінки. Все це позивач виклав у заяві від 30.12.2014, яку подав до ВДВС. Не отримавши в черговий раз письмової відповіді, він 20 лютого 2015 року в прийомний день прибув до ВДВС та написав і залишив там іще дві заяви: про отримання дублікату відповіді на його заяву від 30.12.2014 та про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Таким чином, позивач тільки 20.02.2015 отримав офіційну інформацію про незаконні, на його погляд, дії [PERSON] та можливість свідомо оскаржити її дії. Не виконавши вимоги ст.59 Закону, [PERSON] незаконно передала арештоване майно позивача на реалізацію. Він, як боржник, є найбільш заінтересованою особою в продажу майна за якомога вищою ціною з метою виконання рішення суду й погашення заборгованості, а цей інтерес якраз і забезпечується суворим дотриманням належного порядку підготовчих дій до реалізації арештованого майна. З 02 березня 2015 року в Суворовському райсуді м. Одеси розглядається цивільна справа № 523/3254/15-ц за його скаргою на дії [PERSON] . В процесі судового розгляду [PERSON] у письмових запереченнях визнала свою обізнаність щодо його нової адреси після 06.01.2015 або після 20.02.2015 коли він подав до канцелярії Відповідача 2 окрему заяву про свою нову адресу. Навіть якщо взяти за початок відліку дату 20.02.2015 то й після цього Відповідач 2 не вжив усіх заходів щодо внесення виправлень до документів стосовно зміни адреси позивача. Так, до виконавчого провадження зміни було внесені. В усякому разі, в матеріалах виконавчого провадження позивач знайшов копію листа від 23.02.2015, яким [PERSON] надіслала позивачу вже на нову адресу акт переоцінки майна від 23.02.2015, хоча й цього листа він не отримував. На його питання [PERSON] відповіла, що в неї немає грошей на рекомендовані листи, а за прості листи відповідає не вона, а «Укрпошга». В той же час, Відповідач 1 свій лист на ім`я позивача від 06.03.2015 № 6237/01-06 про електронні торги, призначені на 26.03.2015, спрямував на стару адресу, внаслідок чого позивач його не отримав, а тому прямо було порушено вимоги абзацу третього п. 5 розділу III «Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 427/25204: «Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації Організатор письмово повідомляє державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна». 19.05.2015 позивач отримав за правильною адресою рекомендованим листом від Відповідача 2 супровідний лист від 14.05.2015 з додатком у вигляді Акту про реалізацію предмета іпотеки від 20.04.2015. Згідно з цим актом на електронних торгах 26.03.2015 було реалізовано покупцю [PERSON] предмет іпотеки - спірна квартира, яка належала Боржнику (Іпотекодавцю) [PERSON] . На підставі правових висновків Верховного Суду України (справа № 6-116цс12 від 24.10.2012; справа № 6-147цс14 від 01.10.2014) при підготовці та проведенні електронних торгів допущено низку порушень. Окрім порушення порядку повідомлення боржника про час, місце проведення електронних торгів, є фактом, що звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання (07.07.2014) до дня проведення електронних торгів (26.03.2015) пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов`язковою умовою призначення і проведення електронних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення електронних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням ч. 5 ст. 58 Закону та підставою для визнання таких торгів недійсними. Також з урахуванням того, що електронні торги проводилися на виконання рішення суду про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, шляхом продажу арештованого майна, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про іпотеку» до зазначених правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону «Про іпотеку». Відсутній будь-який виконавчий документ про звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру. Позивач вважає, що в результаті всіх перелічених порушень належне йому майно було продано за заниженою ціною. Просить суд визнати недійсними результати електронних торгів з продажу квартири [ADDRESS] , що є предметом іпотеки; визнати недійсним Протокол № 65634 проведення електронних торгів з реалізації квартири [ADDRESS] ., що є предметом іпотеки; зобов`язати Відповідача 1 надати до матеріалів цивільної справи докази публікації повідомлень про проведення електронних торгів у засобах масової інформації; зобов`язати Відповідача 2 надати до матеріалів цивільної справи докази на підтвердження правильності своїх дій щодо листування з Позивачем з питань оцінки майна та призначення торгів. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 19.08.2015 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та призначено судове засідання.. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 08.09.2015 заяву позивача про забезпечення позову по даній цивільній справі залишено без руху. 23.09.2015 до суду від представника Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України надійшли заперечення, згідно яких порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ, а також Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014 № 656/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 р. за № 427/25204. Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України є Організатором електронних торгів - державним підприємством, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Організатор забезпечує постійний доступ органам державної виконавчої служби, учасникам та спостерігачам до Системи з метою отримання відомостей про хід електронних торгів. Таким чином, Підприємство, як Організатор електронних торгів, не уповноважений на: прийняття рішення про арешт майна; прийняття рішення про реалізацію майна шляхом проведення електронних торгів; внесення інформації до інформаційної Системи, що забезпечує здійснення в електронній формі процесів подання й обробки заявок на участь в електронних торгах, проведення електронних торгів з реалізації арештованого державними виконавцями майна, обробку інформації про електронні торги; перевірку відомостей, що вносяться відповідальними працівниками державної виконавчої служби до Системи електронних торгів. Зазначені повноваження належать виключно до компетенції Державної виконавчої служби України. Відповідно до п.5 Розділу III Тимчасового порядку Організатором своєчасно надіслані повідомлення боржнику про визначені електронні торги за адресою, яка була зазначена відповідальним працівником виконавчої служби при внесенні інформації до СЕТАМу. Дії Підприємства жодним чином не свідчать про порушення прав Позивача. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІУ від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі, щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, зберігання арештованого майна, повідомлення сторін виконавчого провадження про хід виконавчих дій, тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема , ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. З ст. 32, ч. З ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55,85 Закону. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження. А тому, такі обставини (дії чи бездіяльність) державного виконавця не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. З огляду на викладене, Відповідач 1 діяв та діє виключно у спосіб та у межах, прямо передбачених законодавством України. Таким чином, позовні вимоги Позивача не мають жодних правових підстав для оскарження дій Відповідача 1. З огляду на викладене, просить суд відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виключити Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України із числа осіб, залучених до справи та розглянути справу без участі представника державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. 18.03.2015 до суду від [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, згідно яких вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню зважаючи на наступне. В мотивувальній частині позову не зазначено та необґрунтовано жодних правових підстав для задоволення позову, а що стосується порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», допущених на думку позивача, державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених цим законом, щодо визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому ст.82 цього закону та окрім того є предметом судового розгляду цивільної справи № 523/3254/15-ц, що знаходиться в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси, а тому не підлягають розгляду в порядку позовного провадження. Надсилання позивачу документів виконавчого провадження на адресу, що зазначена у виконавчому документі яка є офіційно зареєстрованим місцем його проживання здійснено у спосіб визначений ст.ст.31, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Частиною 1 ст.77 ЦПК України також встановлено обов`язок повідомляти суд про зміну місця проживання, перебування. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. В силу ч.1, 3 ст. 61 ЦПК України є встановленими обставинами, що 06.11.2006 між Позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» (змінена назва ПАТ «УкрСиббанк», далі - Банк) було укладено Кредитний договір №1107326400 та одночасно в забезпечення його виконання було укладено іпотечний договір, на підставі якого Позивач передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . 19.09.2014 відкрито виконавче провадження №39832552 з виконання виконавчого листа №1527/2-486/11 від 20.08.2013, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з Позивача кредитної заборгованості та судових витрат. Позивач 27.09.2013 особисто отримав постанову про відкриття виконавчого провадження. В п.6 цієї постанови міститься інформація про те, що сторони виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та зазначено ідентифікатор доступу. Вона скористалась ідентифікатором доступу, що міститься в додатку №4 до позовної заяви та отримала інформацію про виконавче провадження, яку додає. Отже, доводи Позивача щодо відсутності інформації про хід виконавчого провадження є надуманими та не відповідають дійсності, адже Позивач з 27.09.2014 мав вільний доступ до матеріалів виконавчого провадження в мережі Інтернет. Позивач як боржник не виконав судове рішення в строки, встановлені ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, а тому на підставі ст.27 цього Закону у визначений законодавством спосіб розпочав примусове виконання судового рішення. 07.11.2013 ДВС було звернуто стягнення на майно боржника, здійснено опис майна та накладено арешт на квартиру. Отже, ДВС правомірно здійснено звернення стягнення на квартиру для задоволення вимог стягувача/Банку, який був її іпотекодержателем. Відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2014 року N332-р «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» Наказом Міністерства юстиції України № 656/5 від 16.04.2014 «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» з 01 липня 2014 року, зокрема в Одеській області, запроваджено експеримент з реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів та затверджено Тимчасовим порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (далі - Тимчасовий порядок). Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі оцінку й уцінку майна, на яке звернуто стягнення ст.ст.58, 62 Закону України «Про виконавче провадження», а самі електронні торги з реалізації арештованого майна організовує та проводить Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення саме акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином. Протокол торгів не є правочином, а є лише проміжним документом, який автоматично формується системою на Веб-сайті. Цей висновок узгоджується з нормами стст.650,655 та ч.4 ст.656 ЦК, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акту державного виконавця про проведені торги (розд.6 Тимчасового положення, ст.34 Закону України «Про нотаріат», ст. 47 Закону України «Про іпотеку»). Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених чч.1-3 та 6 ст.203 ЦК України. На момент проведення спірних торгів ч.1 Розділу 5 Тимчасового порядку було встановлено, що передачею майна на реалізацію вважається момент внесення інформації про лот у Систему. Вартість майна, переданого на реалізацію, є дійсною на період реалізації майна. Разом з тим слід зазначити, шо оскільки, за змістом ч.1 ст.215 ЦК, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення електронних торгів, визначених Тимчасовим положенням. Відтак, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для задоволення заявленого позову, навіть за умови порушення державним виконавцем ст.58 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, аналогічний висновок закріплений в рішенні Верховного Суду України від 23.09.2014, який в силу ст.360- 7ЦПК України є обов`язковим до застосування. На виконання вимог ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» 06.05.2014 було винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності. 07.07.2014 здійснено експертну оцінку майна, із-за відсутності доступу до квартири, оцінка була здійснена без врахування фізичного зносу квартири на підставі технічного паспорту, оціночна вартість 195133 грн. 06.11.2014 квартира була передана Відповідачем 2 на реалізацію Відповідачу 1 в межах шестимісячного терміну, тобто за чинною оціночною ціною. 24.11.2014 Відповідачем 1 на офіційному Веб-сайті Міністерства юстиції України «СЕТАМ» було опубліковано повідомлення про торги, з реалізації квартири - лоту за № 22176 , призначені на 24.12.2014. Відповідно до Протоколу №26295 проведення електронних торгів - торги не відбулися на підставі відсутності купівельного попиту. 29.12.2014 Відповідачем 2 було здійснено переоцінку квартири зменшено вартість на 10%, після переоцінки вартість квартири становила 175619,70 грн. 13.01.2015 Відповідачем 1 на офіційному Веб-сайті Міністерства юстиції України «СЕТАМ» було опубліковано повідомлення про торги, реалізації квартири - лоту за № 36628 (уцінено лот № 26295 ), вартістю 175619,70 грн., призначені на 13.02.2015, які також не відбулися у зв`язку з відсутністю купівельного попиту, що підтверджується протоколі проведення електронних торгів №49696. 26.02.2015 на офіційному Веб-сайті Міністерства юстиції України «СЕТАМ» було опубліковано повідомлення про торги, з реалізації квартири лоту за № 50713 (уцінено лот № 36628 ), стартова ціна лоту - 156106,40 грн. призначені на 26.03.2015. Електронні торги з реалізації квартири відбулися 26.03.2015 згідно Протоколу №65634 проведення електронних торгів від 26.03.2015, яким його в порядку ч.5 Розділу 5 Тимчасового положення визнано переможцем торгів. Як переможець торгів вона своєчасно направила Відповідачу 1 підписаний нею Протокол №65654 та сплатила необхідну суму, зазначену в протоколі, на рахунок Відповідача 2. В Акті про реалізацію предмета іпотеки від 20.04.2015 зазначено що електронні торги з реалізації предмета іпотеки відбулися з дотримані вимог Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового порядку. Вважає, що Позивач не довів порушення його прав, адже Відповідач навпаки всіляко сприяв реалізації квартири за найвищою ціною, адже ст.ст.43, 49 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим ч.1 ст.47 Закону України «Про іпотеку» за результатами перших прилюдних торгів, призначає проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частино першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. Натомість Відповідачем 2 була здійснена перша уцінка квартири лише 10% та повторна лише на 20% від оціночної вартості. Посилання на залежність вартості виставленого на продаж майна від курсу іноземної валюти не обґрунтовано нормативно. А претензія щодо недотримання шестимісячного терміну між підписанням звіту та проведення торгів підлягає відхиленню, адже цей термін має бути дотриманий між підписанням передачею/оприлюдненням інформації про лот у системі електронних торгів. Безспірним є факт, що квартира перебувала в іпотеці, була реалізована як предмет іпотеки і тому застосування матеріальних норм Закону України «Про іпотеку» при вирішення даного спору є обов`язковим. Позивач перекручує правові норми, так він наполягає на тому, що до даних правовідносин не повинні застосовуватися норми Закону України «Про іпотеку» і в той же час вимагає суд зобов`язати Відповідача 1 надати до суду докази публікації повідомлень про проведення електронних торгів у засобах масової інформації, яка згідно порядку є обов`язковою лише в разі реалізації іпотечного майна. Відповідно до приписів ст.258 ЦК України встановлює спеціальну позовну давність для вимог про оскарження прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна, яка має скорочений термін. Відповідно до розділу 11 Тимчасового порядку, ст.ст.251-254 ЦК України особи зазначені в ст.48 Закону України «Про іпотеку» мали право оскаржити результати електронних/прилюдних торгів, що відбулися 26.03.2015 в строк до 26.06.2015. Відповідно до ч.1 ст.118 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, оформляється і передається судді в порядку черговості. Тобто, днем пред`явлення позову є не дата, вказана у позовній заяві, а день її реєстрації в канцелярії суду або день відправлення позовної заяви на адресу суду поштою. Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк у межах якого особа може розраховувати на захист свого порушеного цивільного права судом. Чинне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну, при цьому остання є пріоритетною до застосування. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У разі, якщо стороною у спорі подано заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що сторона у справі зробила заяву про застосування позовної давності. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд відмовити у позові в повному обсязі. 10.12.2015 позивач надав пояснення на заперечення проти позову, згідно яких представник Відповідача 1 у своїх запереченнях проти позову намагається повністю перекласти всю відповідальність за порушення порядку проведення електронних торгів на Відповідача 2. Представник Відповідача 1 зазначає, що відповідальний працівник органу ДВС зобов`язаний своєчасно направляти Організатору торгів (Відповідачеві 2) заявку на публікацію повідомлення, але уникає відповіді чи отримав Організатор таку заявку взагалі. Таким же чином представник Відповідача 1, посилаючись на п.5 розділу III «Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 427/25204, чомусь не помічає, що в цьому п.5 прямо зазначено: «Організатор зобов`язаний не пізніше ніж за 15 днів до початку проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки опублікувати принаймні в двох місцевих (за місцем розташування предмета іпотеки) друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення електронних торгів...». Таким же чином представник Відповідача 1 перевалює на Відповідача 2 відповідальність за несвоєчасне повідомлення про зміну адреси позивача. І знову не наводить та не додає жодних доказів. Третя особа в своїх запереченнях взагалі зайняла неконструктивну позицію повного заперечення очевидних фактів. Хоча позивач довів із доказами про факт повідомлення ним Відповідача 2 про зміну адреси, [PERSON] виступає проти. Оригінально вона трактує право позивача, як сторони виконавчого провадження, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження в Єдиному держреєстрі. Та робить висновок, що його доводи про неналежне його інформування є надуманими. Виходить, що позивач зобов`язаний користуватись своїм правом, а відповідачі мають право не виконувати свої обов`язки, передбачені законом. Незрозуміло, навіщо третя особа роз`яснює позивачу та судові поняття позовної давності та необхідність для нього просити суд про її поновлення. Торги відбулись 26.03.2015, а позовну заяву відправлено поштою до суду 25.06.2015. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 10.12.2015 заяву [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області, третя особа - [PERSON] , про визнання недійсними результатів електронних торгів та протоколу №6534 проведення електронних торгів задоволено частково, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , в задоволенні інших вимог щодо забезпечення позову відмовлено. Протокольною ухвалою від 25.09.2018 третю особу [PERSON] залучено в якості співвідповідача. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 05.05.2016 заяву представника [PERSON] про виправлення описки в ухвалі Южного міського суду Одеської області від 10.12.2015 залишено без розгляду. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 04.10.2016 суддею Барановською З.І. прийнято до свого провадження справу за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області, третя особа - [PERSON] , про визнання недійсними результатів електронних торгів та протоколу №6534 проведення електронних торгів та призначено судове засідання. 08.11.2016 до суду від [PERSON] надійшли пояснення, згідно яких позовна заява не містить жодних позовних вимог до неї, як переможця торгів. Предметом позову є визнання недійсними результатів електронних торгів з продажу квартири. Норми ЗУ «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику. Згідно абзацу 2 розділу II Порядку реалізація майна здійснює після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження». Державний виконавець не пізніше п`яти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує і направляє до відповідного структурного підрозділу головного територіального управління юстиції у місті Києві та областях, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби для проведення реалізації майна необхідні документи. У разі звернення стягнення на майно, яке знаходиться на території областей, що беруть участь в експерименті, та в місті Києві в межах виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, документи передаються державним виконавцем цього відділу начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги. Передачею майна на реалізацію вважається момент внесення інформації про лот у систему електронних торгів, інформація внесена до системи 24.12.2014. Вартість майна, переданого на реалізацію, є дійсною на період реалізації майна. Отже, на момент проведення оскаржуваних електронних торгів у відповідачів були відсутні правові підстави для зняття лота з реалізації, а відтак, підстави для визнання результатіа електронних торгів недійсними відсутні. Зокрема, судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 12.05.2016 після перегляду в апеляційній інстанції набрало законної сили судове рішення - ухвала Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/3252/15-ц за скаргою [PERSON] на дії старшого державного виконавця ВДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області, заінтересована особа ПАТ «Укрсиббанк» про відмову у задоволенні скарги про визнання дій неправомірними. Отже, правомірність поведінки Відповідача 2 справі, щодо здійснення виконавчих дій в ході підготовки до проведення електронних торгів не потребує доведення. Просить суд також звернути увагу та те, що в Звіті про незалежну оцінку квартири зазначено, що фізичний стан квартири не встановлено у зв`язку з відсутністю доступу, оцінка здійснювалась згідно технічного паспорту квартири. Вважає, що позивач навмисно позбавив оцінювача та державного виконавця можливості оглянути квартиру, маючи намір приховати жахливий стан, розуміючи, що оцінка квартири з врахуванням її фізичного стану буде набагато менше ринкової. Доказом того, квартира реалізована за справедливою ціною слугує і те, що попередні торги призначені на 24.12.2014 та 13.02.2015 не відбулися у зв`язку відсутністю купівельного попиту. Банк, також не мав бажання та використав своє право залишити її за собою. Позивач мав намір вивести цю квартиру з житлового фонду, вона була не придатна для проживання взагалі. На її публічний запит, стосовно опосередкованої вартості спорудження житла в Одеській області станом на 26.03.2015 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України повідомило, що вартість 1 кв.м. загальної площі будинку з урахуванням ПДВ становить - 5962 грн. Тобто вартість новозбудованої квартири, що відповідає сучасним будівельним нормам, за розміром, аналогічному нею придбаної, становила би - 1615702 грн.(27,1 кв.м. х 5962,00 грн.). Щодо ринку вторинного житла в м. Южне, що потребує ремонту, як приклад надала скрін-шот сторінки в мережі Інтернет з продажу квартири площею 56 кв.м. за 250000 грн., що в перерахунку на 1 кв.м. становить - 4464 грн. (250000:56), відповідно квартира аналогічною площею коштує - 120982,14 грн. (4464 х 27,1). Також звертає увагу суду на те, що резолютивна частина позовної заяви містить декілька позовних вимог немайнового характеру, а судовий збір сплачено лише за одну. Отже розгляду в суді підлягає лише одна позовна вимога немайнового характеру. Окрім того, вона є фізичною особою підприємцем, а тому ситуація, що склалася(судовий спір щодо мого майна) перешкоджає її господарській діяльності, завдаючи неабиякі збитки та спричиняючи моральні страждання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у відсутність позивача та його представника, уточнений позов підтримують в повному обсязі. В судове засідання відповідачі не з`явилися, надали до суду заяви, згідно яких просять справу розглядати у їх відсутність, позов не визнають, підтримують свої письмові заперечення. Вислухавши свідка [PERSON] , який пояснив, що він діяв за доручення [PERSON] , яка отримала у нотаріуса свідоцтво на спірну квартиру, в липні 2015 року оглядав квартиру та робив фотознімки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що у ВДВС Южненського МУЮ Одеської області перебувало зведене виконавче провадження №В-4/15 (номер за ЄДРВП 39832552) за виконавчим листом №1527/2-486/11 від 20.08.2013, виданим Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 700 899,93 грн. та судових витрат в розмірі 910 грн. та виконавче провадження №В-4/17 (номер за ЄДРВП 40132918) за судовим наказом №2-н-5/11 від 24.01.2011, виданим Южним міським судом Одеської області, про стягнення на користь КП «ЮТКЕ» грошової суми 4393,68 грн., що підтверджується копіями даних виконавчих проваджень. У виконавчому листі №1527/2-486/11 від 20.08.2013, виданим Суворовським районним судом м. Одеси, та відповідно в постанові про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2013 зазначено адресу боржника: [ADDRESS] . Постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2013 боржник [PERSON] отримав за вказаною адресою 27.03.2013, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення , яке міститься у виконавчому провадженні. Таким чином боржнику було відомо про здійснення виконавчих дій за вищевказаним виконавчим документом. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Губановою Н.В. від 19.09.2013 накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Також під час виконання стало відомо, що боржнику належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з КП «ЮМБТІ», інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, договором купівлі-проваджу квартири, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, які міститься у виконавчому провадженні. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Губановою Н.В. від 07.11.2013 накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Держаний виконавець неодноразово виходив за адресою: [ADDRESS] , але в зв`язку відсутністю боржника за даною адресою не можливо було провести виконавчі дії з перевірки майнового стану боржника та скласти опис даної квартири, що підтверджується відповідним актами, які містяться в матеріалах виконавчого провадження. І тільки 09.04.2014 державним виконавцем ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Губановою Н.В. складений акт опису і арешту майна, відповідно до якого описано та накладено арешт на квартиру квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала боржнику на праві приватної власності в присутності боржника [PERSON] , його представника [PERSON] та понятих [PERSON] , [PERSON] . Копію даного акту боржник отримав. 30.05.2014 до ВДВС Южненського МУЮ Одеської області від Представника АТ «УкрСиббанк» надійшла заява про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , згідно іпотечного договору від 09.11.2006 укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , яким забезпечується виконання усіх грошових зобов`язань по кредитному договору №11073264000 від 09.11.2006. Для визначення ринкової вартості описаного майна старшим державним виконавцем ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Губановою Н.В. постановою від 06.05.2014 призначено експертом - суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , яка направлена 06.05.2014 боржнику за адресою вказаною у виконавчому листі та відомою державному виконавцю. Згідно висновку з експертного звіту про оцінку квартири за адресою: [ADDRESS] її ринкова вартість станом на 30.06.2014 становить 195133 грн. 04.09.2014 державним виконавцем копія вказаного висновку була направлена боржнику та стягувачу для ознайомлення та додатково повідомлено, що у відповідності до вимог ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», у разі не згоди з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження, що підтверджєуться фіскальним чеком укрпошти та конвертом з відміткою про причини невручення боржнику. 06.11.2014 заступником начальником ВДВС Южненського МУЮ Одеської області була направлена начальнику управління ДВС ГУЮ в Одеській області заява та пакет необхідних документів щодо реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] , для організації конкурсу з передачі на реалізацію вищевказаного майна. Відповідно до листа Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 01.12.2014 повідомлено щодо реалізації предмета іпотеки, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , шляхом проведення електронних торгів 24.12.2014 о 09.00. Відповідно до протоколу №26295 торги 24.12.2014 о 09.00 не відбулися у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція, про що був повідомлений начальник ВДВС Южненського МУЮ Одеської області листом від 25.12.2014. 29.12.2014 старшим державним виконавцем ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Губановою Н.В. складений акт переоцінки майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (лот №22176) не відбулись 24.12.2014 та зменшено вартість вказаного майна на 10% та після проведеної переоцінки її вартість складає 175619,70 грн. Копія даного акту була направлена боржнику та стягувачу 30.12.2014. 30.12.2014 від [PERSON] до ВДВС Южненського МУЮ Одеської області надійшла заява про зняття квартири з торгів, оскільки йому випадково стало відомо під час відвідування відділу ДВС про передачу арештованого майна на реалізацію, але він не ознайомлений з результатами оцінки даного майна та не має можливості оскаржити його оцінку в судовому порядку. 19.01.2015 боржнику на адреси: [ADDRESS] . та [ADDRESS] , ВДВС Южненського МУЮ Одеської області направив відповідь на заяву боржника від 30.12.2014 та повідомив, що 02.09.2014 на його адресу рекомендованим листом направлялись повідомлення про результати визначення вартості майна та копія висновку з експертного звіту про оцінку квартири. Відповідно до листа Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 15.01.2015 повідомлено щодо реалізації іпотеки шляхом проведення електронних торгів 13.02.2015 о 09.00. Відповідно до протоколу №49696 торги 13.02.2015 о 09.00 не відбулися у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. 20.02.2015 від [PERSON] до ВДВС Южненського МУЮ Одеської області надійшла заява про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та він повідомив про зміну місця проживання, просив надсилати всю кореспонденцію за адресою: [ADDRESS] . 23.02.2015 старшим державним виконавцем ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Губановою Н.В. складений акт переоцінки майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (лот №22176) не відбулись 24.12.2014, зменшено вартість вказаного майна на 10% до 175619,70 грн. та прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (лот №36628) 13.02.2015 теж не відбулись, тому зменшено вартість вказаного майна на 20% та після проведеної переоцінки її вартість складає 156106,40 грн. Копія даного акту була направлена 30.12.2014 стягувачу та боржнику за двома відомими адресами. Відповідно до листа Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 06.03.2015 повідомлено щодо реалізації іпотеки шляхом проведення електронних торгів 26.03.2015 о 09.00. Відповідно до протоколу №65634 переможцем торгів визнано відповідача по справі [PERSON] . 20.04.2015 старшим державним виконавцем ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Губановою Н.В. складений акт про реалізацію предмета іпотеки квартири за адресою: [ADDRESS] . 19.06.2015 скасований арешт на вищевказану квартиру постановою старшого державного виконавця ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Губановою Н.В. 26.06.2015 старшим державним виконавцем ВДВС Южненського МУЮ Одеської області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №1527/2-486/11 від 20.08.2013, виданим Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 700 899,93 грн. та судових витрат в розмірі 910 грн. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням. При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Вказаний висновок узгоджується із приписами статей 650, 655 та ч.4 статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акту державного виконавця про проведені торги. Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (ч.1 статті 215 ЦК України). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням. Враховуючи вищенаведене, в ході судового розгляду даної справи було встановлено, що позивач був не належним чином повідомлений про проведення прилюдних торгів. За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення (у редакції, чинній на час проведення оспорюваних прилюдних торгів) спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Отже, розглядаючи питання про дотримання під час проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення, суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей. Отже, загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Разом з тим сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Таких по суті висновків у своїй сукупності дійшов Верховний Суд України у постановах від 17 грудня 2014 року № 143цс14, від 18 листопада 2015 року № 6-1884цс15 та від 13 квітня 2016 року № 6-2988цс15. Крім того, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.04.2018 відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на дії старшого державного виконавця ВДВС Южненського МУЮ Одеської області щодо не сповіщення боржника про результати оцінки арештованого майна, передання майна на реалізацію. Під час розгляду даної скарги встановлено, що боржник належним чином повідомлявся про всі дії вчинені при примусовому виконанні рішення суду, а неотримання боржником звіту про оцінку майна та акту про передання майна на реалізацію відбулося внаслідок невиконання чинного законодавства самим боржником. Крім того, суд вважає, що неповідомлення боржником державного виконавця про зміну місця проживання було вчинено ним навмисно з метою неотримання від державного виконавця документів виконавчого провадження, що призвело б до неможливості проведення виконавчих дій, а як наслідок порушення строків примусового виконання судового рішення. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що наведені позивачем порушення не вплинули на результат прилюдних торгів. Підстав, передбачених законом, для їх визнання недійсними немає, оскільки під час розгляду справи доводи позивача не знайшли свого підтвердження. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed