Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований наступним. У листопаді 2017 року позивач дізнався про перебування у Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 22674,89 грн. Виконавче провадження відкрите за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Стягнення здійснюється за період з 1 серпня 2014 року по 1 листопада 2016 року. Вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме: - на підставі копії анкети-заяви, хоча закон вимагає надання оригіналу кредитного договору; - без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу. В зв'язку з наведеним позивач просив про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнути на його користь з відповідача судові витрати. Представник відповідача надав відзив на позов, в якому заперечив щодо можливості задоволення позовних вимог. Між сторонами уклалися давні стосунки з надання послуг з обслуговування карткового рахунку. Пояснив, що вчинений нотаріусом напис був здійснений відповідно до вимог законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії в нотаріусу не було. Твердження позивача щодо пропуску строків позовної давності є необґрунтованими, оскільки останній платіж з погашення кредиту здійснений 25.03.2016 року. Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 1.08.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем був укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг, а також банківських тарифів. У зазначеній анкеті позивач погодився з тим, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту розяснені та зрозумілі. Листом від 15 грудня 2016 року відповідач направив на адресу [PERSON] повідомлення з вимогою виконання зобовязань за вказаним договором. Постановою держвиконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 7.08.2017 року відкрито виконавче провадження №ВП54449763 з виконання виконавчого напису №1920, виданого приватним нотаріусом [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» суми боргу 22674,89 грн. Постановою держвиконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 30.11.2017 року звернуто стягнення на зарплату [PERSON] Відповідно до довідки від 11.04.2016 р. [PERSON] відповідно до укладеного договору про надання банківських послуг видані кредитні картки ПАТ «Приватбанк»: 5577212904958421 від 17.03.2009 року, 5211537413202784 від 26.05.2012 року, 5167982300021893 від 25.03.2013 року, 5168742323886527 від 1.08.2014 року. Також з матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1920 про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору 1 серпня 2014 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 1 листопада 2016 року грошових коштів в загальному розмірі 22674,89 грн., в тому числі 21656,52 грн. заборгованості за тілом кредиту, 6412,88 грн. заборгованості з пені за прострочене зобовязання в розмірі 3899,52 грн., заборгованості з пені за несвоєчасність сплати боргу у розмірі 650 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1055,95 грн. Стягнення здійснюється за період з 1 серпня 2014 року по 1 листопада 2016 року. Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов'язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків ,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду відповідачем не було надано доказів про те, що приватному нотаріусу для здійснення виконавчого напису надавався саме оригінал договору (анкети-заяви). Також не надано підтвердження надання нотаріусу засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю «виписка банку», тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5)). Надані відповідачем суду відомості щодо операцій по карткових рахунках [PERSON] стосуються періоду з 1.01.1999 року по 3.04.2018 року, хоча і підтверджують наявність заборгованості, проте були виготовлені відповідачем після вчинення оскаржуваних нотаріальних дій, в звязку із чим зазначена інформація не могла бути надана нотаріусу для здійснення виконавчого напису. Таким чином в судовому засіданні не доведено, що в розпорядженні нотаріуса були усі необхідні для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29 червня 1999 року, №1172, що б вказували на безспірність боргу, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість не є безспірною, оскільки [PERSON] оспорює законність вимог банку щодо стягнення з нього заборгованості, законність вимог банку щодо розміру нарахувань неустойки (пені та штрафів) за порушення умов договору. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати повязані з оплатою судового збору за подання позову та подання заяви про забезпеченню позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки суду не надано підтверджень витрат, повязаних з правничою допомогою, які були понесені позивачем, то суд вважає за необхідне відмовити у їх відшкодуванні. На підставі викладеного,

Outcome: approved