Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних і пені за користування грошовими коштами на загальну суму 117184,48грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 30.01.2015 р. між сторонами було укладено нотаріальний договір позики грошових коштів, за яким, позикодавець [PERSON] передав у власність позичальникові [PERSON] , строком до 15.04.2015 р., грошові кошти в сумі 260 000,00 грн. В обумовлений договором строк до 15.04.2015р. відповідач не повернув позивачу взяті грошові кошти. На підставі виконавчого напису № 1755 від 25.05.2017р. виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 382 797,49 грн. Постановою Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 15.06.2017 р. відкрито виконавче провадження по виконавчому напису № 1755 від 25.05.2017р. До цього часу заборгованість відповідача перед позивачем не погашена. Пунктом 5 вказаного договору, в разі своєчасного неповернення суми позики, передбачено стягнення з позичальника індексу інфляції за весь час прострочення, 3 % річних від простроченої суми та пеню в розмірі 0,0007 відсотків від суми несвоєчасного виконання зобов`язання за кожний день прострочення виконання, що становить 85478,57грн. Крім того позивач вказує, що на прострочену суму заборгованості нараховується 3%річних, що становить 29228,91грн. та пеня у розмірі 2480грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 11.02.2020 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. [PERSON] було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду, яка отримана [PERSON] , згідно даних поштового повідомлення. Відповідач про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, клопотань від відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та відзив на позовну заяву не надходило, а тому суд ухвалює рішення у спрощеному позовному провадженні за наявними матеріалами справи відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів від 30.01.2015 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кошти у розмірі 260000 грн., строком повернення до 15.04.2015 року. На підставі виконавчого напису № 1755 від 25.05.2017р. виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 382 797,49 грн та постановою Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 15.06.2017 р. відкрито виконавче провадження по виконавчому напису № 1755 від 25.05.2017р. Відповідно до п.5 вказаного договору, в разі своєчасного неповернення суми позики, передбачено стягнення з позичальника індексу інфляції за весь час прострочення, 3 % річних від простроченої суми та пеню в розмірі 0,0007 відсотків від суми несвоєчасного виконання зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Згіно наданих позивачем розрахунків, сума інфляційних втрат становить 85478,57грн., 3% річних від прострочення суми боргу у сумі 29228,91грн. та пеня у розмірі 2480грн., а всього 117184,48грн. за період прострочення з 26.05.2017 року по 10.12.2019 року. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов`язку. З матеріалів справи вбачається що позивачем виконано умови договору позики та передано [PERSON] грошові кошти у сумі 260000грн. і даний факт не оспорюється відповідачем. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України передбачають, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вказані обставини, суд вважає вимоги [PERSON] , є законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості у загальному розмірі 117184,48грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави у розмірі 768,40грн. судового збору, від сплати якого звільнений [PERSON] на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625 ЦК України,

Outcome: approved