Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з останньої 50915 грн. 46 коп., з яких 49466 грн. - основного боргу, 1187 грн. 18 коп. - інфляційних збитків, 262 грн. 28 коп. - 3% річних та судовий збір. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в 2011 р. між ним та [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок, площами 14,69 га та 2,6367 га, терміном на 49 років. [PERSON] мав намір продовжити договори оренди земельних ділянок на десять років, у зв'язку з чим отримав у нього орендну плату за десять років користування, а саме: по 2022 рік включно. Після смерті [PERSON], від спадкоємиці останнього [PERSON] в серпні місяці 2014 року він отримав листа з вимогою не виконувати будь-яких робіт на орендованих ним у [PERSON] земельних ділянках, оскільки останній помер, а вона має намір самостійно обробляти вищезазначені земельні ділянки, тому він звернувся до відповідачки з вимогою повернути сплачені ним авансом суми орендної плати, які були отримані померлим [PERSON] Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та суду пояснив, що 22 липня 2011 р. між ним та [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок, площами 14,69 га та 2,6367 га, терміном на 49 років. Дані договори оренди були зареєстровані у відділі Держкомзему Братського району Миколаївської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 05 серпня 2011 р. за № № 482140004000187 та 482140004000190. [PERSON] мав намір продовжити договори оренди земельних ділянок на десять років, у зв'язку з чим отримав у нього орендну плату за десять років користування, а саме: по 2022 рік включно, що підтверджується власноручно складеними ним розписками від 25.07.2011 року. 30 листопада 2011 року Братським районним судом Миколаївської області винесено ухвалу, якою між ним та [PERSON] затверджено мирову угоду, згідно якої вони уклали додаткові угоди до договорів оренди землі від 22 липня 2011 р. щодо зміни в договорах оренди землі строку дії договорів, а саме: з 49 р. на 3 р. Так, за оренду земельної ділянки в розмірі 14,69 га, [PERSON] було отримано 60549,00 грн., а за оренду земельної ділянки в розмірі 2,63 га отримано 10092,00 грн. В серпні місяці поточного року він отримав лист від спадкоємиці [PERSON] - [PERSON] з вимогою не виконувати будь-яких робіт на орендованих ним у [PERSON] земельних ділянках,оскільки останній помер, а вона на підставі рішення Братського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 р. набула права приватної власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на земельні ділянки: -розміром 14,81 га в т.ч.14,693 га,реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 263589648214 та 0,120га, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №263547248214, -розміром2,6367 га реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №263335248214 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за межами населеного пункту Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Після ознайомлення з вимогами вищезазначеного листа, він звернувся до відповідачки з вимогою повернути сплачені ним авансом суми орендної плати, які були отримані померлим [PERSON],що підтверджується власноручно написаними розписками її спадкодавця. В зв'язку з тим, що відповідачка має намір самостійно обробляти земельні ділянки, він попросив останню повернути йому набуті нею грошові кошти в сумі 49466 грн. Оскільки, станом на 27 листопада 2014 р., відповідачка не повернула грошові кошти, він звернувся до суду з даним позовом щодо стягнення з останньої грошових коштів в розмірі 49466 грн., інфляційних збитків - 1187 грн. 18 коп, 3% річних- 262 грн. 28 коп. та судового збору. Просив суд задовольнити свої позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] не визнала заявлені позовні вимоги та суду пояснила, що відповідачці [PERSON] не було відомо, що [PERSON] мав якісь борги перед [PERSON] Ні в договорах оренди, а ні в додаткових умовах до договорів оренди землі не йде мова про отримання [PERSON] орендної плати одноразово за весь період оренди землі. На даний час відомо, що [PERSON] звертався у 2011 році до Братського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про визнання договорів оренди землі недійсними. Предметом даного спору були саме договори оренди земельних ділянок, що належали [PERSON], які були укладені 22 липня 2011 року. Ні в мировій угоді, ні в додаткових угодах до договорів оренди землі, немає відомостей щодо отриманих [PERSON] коштів. З додаткових угод випливає те, що [PERSON] ще 30.11.2011 р. знав про те, що термін дії договорів лише 3 роки, при цьому він протягом цих трьох років не претендував на повернення [PERSON] отриманих останнім коштів. Відповідно до вимог ст.ст.256, 257,261 ЦК України, початком перебігу позовної давності у [PERSON] є укладення мирової угоди між ним та [PERSON] та затвердження її судом, тобто 30 листопада 2011 року, а позовна заява [PERSON] надійшла до суду 03 грудня 2014 року, тобто за межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України, який закінчився 30 листопада 2014року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Посилання [PERSON] на норми ст. 1212 ЦК України в даному випадку не відноситься до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачкою, оскільки остання не набула безпідставно кошти, які просить стягнути [PERSON] [PERSON] стало відомо про ці гроші лише із позовної заяви. Надані розписки не містять доказів того, що вони написані власноруч [PERSON], підпис останнього належним чином не посвідчено і належних доказів щодо належності підпису немає жодних. Позивачем не надано належних та допустимих доказів в рахунок обґрунтування вимог щодо наявності у [PERSON] боргу перед позивачем заборгованості, а тому в позові необхідно відмовити, в зв'язку із недоведеністю обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Не заперечувала факт підпису [PERSON] договорів оренди та додаткових угод. Вимог щодо сплати орендної плати не порушували. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідачки, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 13,14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем, містить всі, перелічені ч.1 ст. 15 зазначеного Закону істотні умови: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Згідно вимог ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі», укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації, згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі». Ч.1 ст.210 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Право та порядок оренди земельної ділянки передбачені також ст.ст.93, 124-126 ЗК України. Зокрема, відповідно до ст.125 ЗК України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно вимог ч.1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як зазначено в ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуто, згодом відпала. Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, 22 липня 2011 року [PERSON] як орендодавець, та [PERSON], як орендар, уклали договори оренди земельних ділянок, площами 14,69 га, та 2,6367 га, терміном на 49 років. [PERSON] був ознайомлений та згоден з умовами договорів оренди землі, про що свідчить його підпис на даних договорах оренди землі. Вищезазначені договори оренди були зареєстровані у відділі Держкомзему Братського району Миколаївської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 05 серпня 2011 р. за № № 482140004000187 та 482140004000190. Згідно розписок [PERSON] від 25 липня 2011 р., він отримав від [PERSON] орендну плату за земельні ділянки, площами: 14,69 га та 2,63 га, в розмірі 10092 грн. і 60549 грн. за 10 років користування по 2022 рік включно і претензій до [PERSON] немає. Факт отримання цих коштів [PERSON] знайшли своє підтвердження в даному судовому засіданні. Згідно ухвали Братського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2011 р., між [PERSON] та [PERSON] затверджено мирову угоду, згідно якої сторони письмово уклали додаткові угоди до договорів оренди землі від 22 липня 2011 р. Відповідно до додаткових угод до договорів оренди землі від 22 липня 2011 р., укладених між сторонами 30 листопада 2011 р., [PERSON] та [PERSON] внесли в договори оренди землі зміни - змінивши строк дії договорів оренди землі з 49 р. на 3 р. Дані додаткові угоди зареєстровані у відділі Держкомзему Братського району Миколаївської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 грудня 2011 р. за № № 482140004000460 та 482140004000461. В зв'язку з чим строк дії даних договорів оренди землі, згідно ст.18 Закону України «Про оренду землі» діють з 15 грудня 2011 р. по 15 грудня 2014 р. включно, а тому суд вважає, що саме 15 грудня 2011 р. починає діяти строк позовної давності щодо вимог про повернення коштів отриманих [PERSON] 25 липня 2011 р. в якості орендної плати за 10 років. Згідно рішення Братського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 р., за [PERSON] визнано право приватної власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на земельні ділянки: площею 14,81 га, та площею 2,6367 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за межами населеного пункту Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області. Дане рішення набрало чинності 05 грудня 2013р. Відповідно до вимог ст.ст. 1216,1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із листа [PERSON] слідує, що вона на підставі рішення Братського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 р. набула права приватної власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на земельні ділянки. Оскільки термін дії договорів оренди землі закінчується 05 серпня 2014 р., вона має намір використовувати земельні ділянки на свій розсуд, в зв'язку з чим просить [PERSON] не виконувати будь-які роботи на орендованих ним у [PERSON] земельних ділянках. Після набуття права власності на земельні ділянки, [PERSON] до закінчення строку дії вищезазначених договорів оренди землі, звернулась до [PERSON] із заявою про те, що не бажає продовжувати строк дії даних договорів, а бажає самостійно обробляти земельні ділянки. Строк дії договорів оренди землі закінчується 15 грудня 2014 р., отже з цього часу, як вищезазначалось, у позивача розпочинається перебіг позовної давності, в зв'язку з чим, посилання представника відповідачки на закінчення у позивача права на звернення, в зв'язку зі спливом строку позовної давності є необґрунтованими та нічим не підтвердженими. Суд вважає, що відповідачка безпідставно набула майно у вигляді орендної плати отриманої спадкодавцем, а тому вважає, необхідним стягнути з останньої 49466 грн. 00 коп., що складають різницю між отриманою орендною платою за 10 років і орендною платою за 3 роки користування позивачем земельними ділянками, виходячи з розміру орендної плати, передбаченої договорами оренди землі між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачка повинна повернути безпідставно набуте майно, оскільки ці відносини не є борговими зобов'язаннями, тому суд вважає, необґрунтованими вимоги позивача щодо покладення на відповідачку сплати 3 % річних та інфляційних витрат, а тому в цій частині позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 494 грн. 66 коп.

Outcome: partial