Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності в порядку набувальної давності. Свої вимоги він мотивував наступним. На підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 27 жовтня 2004 року за реєстровим №2992, [PERSON] належить 1/4 частина домоволодіння №63 по вул. 5 Грудня в м. Сміла Черкаської області. Крім нього, співвласниками вказаного домоволодіння є: [PERSON], якому належить 3/10 частки зазначеного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 29 травня 1984 року за реєстровим №1703; [PERSON], якій належить 1/5 частка цього домоволодіння на підставі дублікату договору дарування, виданого завідуючою Черкаським обласним державним нотаріальним архівом 07 жовтня 2004 року за реєстровим №93 та [PERSON], якій належить 1/4 частка цього домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори 26 травня 2009 за реєстровим №3-352. Домоволодіння № 63 по вул. 5 Грудня в м. Сміла Черкаської області в цілому складається з житлового будинку з житловими прибудовами та прибудовами під літ. «А-1, А1-1, А2-1, а2, а3», загальною площею 119,2 кв.м, житловою площею 90,2 кв. м, та господарських споруд і будівель: сараю під літ. «Б», сараю під літ. «Б1», убиральні під літ. «В, Г», огорожі №1-3, водопроводу №4, колодязя питного під літ. «К». 01 липня 2012 року померла рідна мати позивача - [PERSON] Спадщину після її смерті позивач прийняв, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але юридично не переоформив. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На даний час [PERSON] переоформлює спадщину після смерті матері в Смілянській державній нотаріальній конторі. 16 січня 2000 року в м. Петрозаводськ, РФ, помер дядько позивача - [PERSON] Спадкоємцем після смерті дядька є його син [PERSON], який не претендує на 3/10 частки домоволодіння № 63 по вул.5 Грудня в м. Сміла Черкаської області. [PERSON] прописався у вказаному житловому будинку в 1976 році і безперервно продовжує проживати за даною адресою. [PERSON] з 1974 року у вказаному домоволодінні не проживає, оскільки постійно мешкав в м. Петрозаводськ, РФ. [PERSON], яка в 2009 році оформила належну їй частку після смерті свого батька, також в домоволодінні не проживає, оскільки постійно мешкає за межами України, тому [PERSON] відкрито володів та користувався усім домоволодінням та присадибною земельною ділянкою, здійснював поточний ремонт всього будинку. Інші особи домоволодінням № 63 по вул. 5 Грудня в м. Сміла Черкаської області не користувались, не володіли та не заявляли свої права. Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що набув право власності за набувальною давністю на належні померлому [PERSON] 3/10 частки домоволодіння № 63 по вул.5 Грудня в м. Сміла, оскільки володіє і користується ним більш ніж 10 років та просить суд визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на вказану частину домоволодіння. До початку розгляду справи по суті позивач подав до суду заяву, відповідно до якої просив задовольнити його позовні вимоги та розглянути справу без його участі. Представник Смілянської міської ради подав суду заяву, якою позов [PERSON] визнав повністю та просив справу розглянути без його участі. Представник третьої особи [PERSON] направив до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, вказавши, що проти позовних вимог не заперечує Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю передбачено положеннями статей 15, 16 ЦК України, а також частиною четвертою статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 27 жовтня 2004 року за реєстровим №2992, [PERSON] належить 1/4 частина домоволодіння №63 по вул. 5 Грудня в м. Сміла Черкаської області, [PERSON] належить 3/10 частки зазначеного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 29 травня 1984 року за реєстровим №1703; [PERSON] належить 1/5 частка цього домоволодіння на підставі дублікату договору дарування, виданого завідуючою Черкаським обласним державним нотаріальним архівом 07 жовтня 2004 року за реєстровим №93 та [PERSON] належить 1/4 частка цього домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори 26 травня 2009 за реєстровим №3-352. [PERSON] зареєстрований у вказаному житловому будинку і безперервно продовжує проживати за даною адресою з 03 липня 1981 року, що підтверджується копією витягу з будинкової книги та довідкою квартального комітету №9 Смілянської міської ради від 06 листопада 2015 року, з якої також вбачається, що [PERSON] відкрито володіє та користується усім домоволодінням та присадибною земельною ділянкою, здійснює поточний ремонт всього будинку. [PERSON]Т з 2000 року в будинку не проживає. Відповідно до ст.319 ЦК України, здійснення права власності відбувається через володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном не залежно від місця проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При цьому, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Одним із способів набуття права власності Цивільний кодекс України розглядає набувальну давність. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Згідно ч.ч.1, 2 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до листа Верховного суду України №93/0/54-13 від 01.11.2013 щодо аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч.2 ст.344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є). Цей строк відповідно до ст.344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна п'ять років. Відповідно до пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК при розгляді справ про набуття права власності за набувальною давністю правила ст.344 ЦК поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 р., то набувальна давність може застосовуватись для набуття права власності на майно, володіння яким почалося не раніше 01 січня 2001 р. Тобто, набувальна давність щодо обєктів нерухомості могла застосовуватись лише після 01 січня 2011 р., а щодо рухомого майна після 01 січня 2006 р. Позивач добросовісно набув право на належні [PERSON] 3/10 частини нерухомого майна, відкрито і безперервно володів протягом часу визначеного законом усім житловим будинком №63 по вул. 5 Грудня в м. Сміла Черкаської області. Заволодіння 3/10 частками будинку відбулось без порушення норм права (викрадення, шахрайство). Позивач використовує вказане нерухоме майно в особистих потребах, за свої кошти та власною працею утримує домоволодіння, користується присадибною земельною ділянкою, проводить ремонтні роботи, тобто більше 10 років фактично володіє спірним домоволодінням. На підставі наведеного, ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved