Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , але у вказаній квартирі залишається зареєстрованим відповідач по справі - [PERSON] , який фактично з 29 січня 2019 року не проживає за адресою місця реєстрації. Маючи намір відчужити квартиру, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 7 серпня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться у судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання позивач не прибув, однак спрямував суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив від відповідача не надходив. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про причини неявки до суду не повідомляв. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах в порядку положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 26 грудня 2017 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 109029921 від 26 грудня 2017 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки виконавчого комітету Білозерської селищної ради Херсонської області за № 2803 від 24 липня 2019 року та акту обстеження житлово-побутових умов від 24 липня 2019 року, складеного уповноваженою на те комісією та затвердженого заступником селищного голови, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 29 січня 2019 року, однак не проживає з моменту реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив, що позовні вимоги, заявлені позивачем є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню, так як відповідач у спірному житловому будинку не проживає понад встановлені строки, передбачені законодавством.

Outcome: approved