Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначає, що він є власником житлового будинку, який розташований у м. Ізяславі по провул.Гагаріна, 5 Хмельницької області. Вказане домоволодіння позивач придбав за договором купівлі-продажу 03.02.2012 року у [PERSON] та [PERSON]. Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку попередні власники будинку в ньому не зявлялися. Тобто за місцем реєстрації відповідач тривалий час не проживає, вказаним жилим приміщенням не користується, не сплачує комунальні послуги. Проте [PERSON] на даний час не знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а тому позивач не може у повній мірі використовувати свою власність. З огляду на викладене, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування вищевказаним жилим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Пояснив, що відповідач тривалий час не проживає у вказаному будинку, місце його перебування йому невідоме. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 74 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У зв'язку з неможливістю вручення відповідачу судової повістки поштою судом було доручено Ізяславській міській раді Хмельницької області повідомити його про час і місце слухання справи за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З акту про вручення повістки від 19 квітня 2017 року, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] за адресою його реєстрації у м. Ізяслав по пров. Гагаріна, буд. 5, Хмельницької області вручити повістку не виявилось можливим, оскільки відповідач там не проживає більше 3 років. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідача про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення його конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного\~ст. 55 Конституції України\~та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таким чином, відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. У зв'язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому у відповідності до положень ст.ст.\~169\~ч. 4,\~224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є власником житлового будинку № 5, що в м. Ізяслав по пров. Гагаріна Хмельницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» № 77409185 від 29 грудня 2016 року. Зазначене нерухоме майно позивач набув на підставі договору купівлі-продажу будинку від 03 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]та зареєстрованого в реєстрі за № 223. У спірному будинку зареєстрований позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується копією домової книги для прописки громадян, що проживають [INFO], по пров. Гагаріна, м. Ізяслав, Хмельницької області та довідкою Ізяславської міської ради від 24.02.2017 року № 199. Відповідно до акту складеного комісією Ізяславської міської ради від 19.04.2017 року, [PERSON] за даною адресою не проживає. Вищевказану обставину підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які ствердили, що з моменту купівлі позивачем будинку, відповідач [PERSON] у ньому не проживає, місце його перебування невідоме. Жодних перешкод у здійсненні [PERSON] права на користування житлом позивач та члени його сімї не здійснювали. Відповідно до ст.ст.\~317,\~319\~ч.1\~ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. При цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина, їх діти і батьки, а також членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом і ведуть спільне господарство. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року по справі №6-709цс16, яка відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обовязковою. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач, не будучи членом сімї позивача, а також не проживаючи у спірному будинку без поважних причин більше одного року, втратив право користуватися зазначеним жилим приміщенням, а тому позов у цій частині підлягає до задоволення. Водночас, відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», таке, що набрало законної сили судове рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням само по собі є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстрації судовим рішенням є зайвим, тому у задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial