Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся з позовом, який уточнив під час розгляду справи, до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод в користуванні власністю, вказуючи, що квартира [ADDRESS] (раніше вул. Червона) в м. Бердянську на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] Відповідач по справі доводиться сином власникам житла, та зареєстрований в ньому. У 2008 році відповідачу передано у власність квартиру № 8 в цьому житловому будинку, але він залишився проживати у квартирі позивача, у добровільному порядку звільнити її та посилитися у власному житловому приміщенні відмовляється. [PERSON] постійно порушує правила спільного проживання, оскільки ображає батьків, забирає у них гроші, виражається нецензурною лайкою, застосовує фізичне насилля, зловживає спиртними напоями. За цими фактами неодноразово викликалась поліція, постановою суду відповідач притягався до адміністративної відповідальності. Позивач просив усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення [PERSON] із квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином. Треті особи у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №916157 від 17.12.2011 року, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради, [PERSON] та [PERSON] належить кожному по 1/28 частки житлового будинку №40 по вулиці Червоній в м. Бердянську Запорізькій області. В користування власників знаходиться квартира № 7, що складається з санвузла № 7-1=3,8 кв.м., кімнати № 7-2=10,3 кв.м., комори № 7-4=5,1 кв.м., кухні № 7-5=6,6 кв.м. з житлового будинку «Б», сіни «б», хвіртка № 2, паркан № 3, в спільному користуванні ворота № 1, замощення №І. Право власності зареєстровано за ними 17.02.2011 року, реєстраційний номер 18575455 (а.с. 30-31). Аналогічна інформація міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 5-11). [PERSON] за даними реєстру територіальної громади Бердянської міської ради та згідно копії паспорта зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 15-16,42). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Із обставин справи, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги в позовній заяві та пояснень учасників процесу встановлено, що відповідач був і є членом сімї власників спірного житлового приміщення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Звертаючись з позовом до суду [PERSON] посилався на необхідність застосування до спірних правовідносин положення ст. 41 Конституції України та ст. ст. 15, п.4 ч. 2 ст. 16, 386, 319, 391 ЦК України, але суд вважає, що до спірних правовідносини слід застосувати спеціальні норми ЖК УРСР. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сімї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Стаття 116 ч. 1 ЖК УРСР передбачає, що якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» розяснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжитті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Виходячи із зазначених вимог закону та розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України заходи запобігання і громадського впливу мають передувати виселенню наймача або членів його сімї без надання іншого жилого приміщення у звязку з неможливістю сумісного проживання з нею, таких заходів має бути не менше двох і вони повинні підтверджуватися письмовими доказами. Суд вважає, що реєстрація відповідача в іншому житловому приміщенні не може безумовно підтверджувати той факт, що він не є членом сімї позивача виходячи з наступного. Згідно ст. 156 ЖК УРСР до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частина друга ст. 64 ЖК УРСР визначає, що до членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. \~ \~ \~ \~Аналізуючи в сукупності всі докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач є членом сімї власників спірного житла і не є тимчасовим мешканцем спірного житлового приміщення. Слід також зауважити, що ст. 98 ЖК УРСР регулює питання про тимчасових жильців у житлових приміщеннях в будинках державного і громадського житлового фонду, а не в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. За таких обставин спір підлягає вирішенню на підставі ст. 157 ЖК УРСР. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Із наданих позивачем доказів вбачається, що 14.07.2017 року відповідач, знаходячись за місцем мешкання у [INFO] висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї матері [PERSON] Крім того, 23.07.2017 року [PERSON], знаходячись за місцем мешкання в [INFO], висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї матері [PERSON] та погрожував їй фізичною розправою. Вказаними діями [PERSON] скоїв насилля в сімї повторно протягом року. За вказане правопорушення постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.08.2017 року по справі № 310/4533/17, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді громадських робіт, строком на 40 годин (а.с. 33-34). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд вважає, що постанова від 08.08.2017 року не може бути доказом вжиття заходів попередження, оскільки відповідно до ст. 39 КпАП України на час прийняття рішення по цивільній справі [PERSON] вважається таким, що не був підданим адміністративному стягненню. Інші відомості про вжиті заходів попередження або громадського впливу відносно [PERSON] суду не надано \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У порушення ст. 81 ЦПК України, яка покладає на позивача обов'язок з доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивачем не надано належних доказів про застосування до [PERSON] заходів запобігання або громадського впливу. Наведене свідчить про те, що позивачем не доведено як факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття, так і факт застосування до нього заходів впливу та безрезультатність застосування таких заходів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач посилався на те, що [PERSON] у 2008 році отримав квартиру і має житло в [ADDRESS], але належних доказів цього суду не надав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed