Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.03.2016 року між ним та [PERSON], було укладено Договір позики грошових коштів у сумі 5000,00 дол. США, що підтверджується розпискою від 14.03.2016 року. Крім того, відповідно до умов договору встановлено строк повернення коштів до 30.03.2016 року. Відповідачем борг не повернуто, а оскільки умовами боргової розписки процента ставка за користування коштами не встановлена, розмірі відсотків повинен встановлюватися виходячи з розміру облікової ставки НБУ, таким чином станом на момент звернення до суду борг становить 5998,47 дол. США з яких: 5000 дол. США - основний борг, 844,67 дол. США проценти за користування грошовими коштами; 153,80 дол. США три відсотки річних. Просить стягнути з відповідача вищевказану суму боргу та судові витрати. Позивач в судове засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу з урахуванням змін в ЦПК України, які набрали чинності 15.12.2017 року зі стадії розгляду, на якій залишилися до набрання чинності зазначеними змінами. Крім того, просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до розписки від 14.03.2016 року [PERSON] надав [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 5000,00 дол. США. (що станом на 10.04.2017 року згідно офіційного курсу НБУ становить 161778,74 грн.). Відповідно до розписки встановлено строк повернення коштів до 30.03.2016 року, однак до сьогоднішнього часу борг відповідачем не повернуто. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальна суму боргу склала -5998,47 дол. США з яких: 5000 дол. США - основний борг, 844,67 дол. США проценти за користування грошовими коштами; 153,80 дол. США три відсотки річних. Відповідно ст.525 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.530 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно ст.ст.192, 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст.1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 1617,79 грн. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved