Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 4,79 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0276407. Він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем за заповітом, однак оформити в нотаріуса не спроможний, так як оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просив визнати за ним право на цю земельну частку (пай) розміром 4,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача Дяківської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка мешкала в с.Дяківка, Буринського району, Сумської області, що вбачається з копії свідоцтва про смерть останньої (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 4,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Дяківської сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0276407, яку прийняв [PERSON] - позивач по справі фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.534, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією паспорта позивача, копією заповіту, довідкою Дяківської сільської ради, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), довідкою відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.7,9-10,12-13,30-32). Разом з тим, позивач не спроможний отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати він також не може, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з листа приватного нотаріуса Головенської Л.В. та листа відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.11,14). Однак право спадкодавця на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Бурякорадгосп ім.Б.Хмельницького» і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 4,79 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №407, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.15-17). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved