Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. 04.10.2019 року його було звільнено із займаної посади за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 143-к. Проте на час звільнення відповідач не здійснив розрахунку із заробітної плати. Згідно наданої ГУ «Держпраці» копії листа про надання інформації від 10.03.2020 року, за останні два місяці перед звільненням [PERSON] була сплачена заробітна плата: за вересень 2019 року 9\~642,85 грн., за жовтень 2019 року 3\~372,13 грн. Заробітна плата за два місяці, які передують місяцю звільнення становить: 9\~642,85 грн. (вересень 2019 року) + 3\~372,13 грн. (жовтень 2019 року) = 43 робочих днів. Середньоденна заробітна плата: 12\~996,98 грн./43 робочих днів = 302 грн. Період затримки розрахунку з 04.10.2019 року по 31.08.2020 року. Компенсація за несвоєчасний розрахунок станом на 31.08.2020 року дорівнює 68\~252,00 грн., виходячи з розрахунку: середньоденний заробіток 302,00 грн. Компенсація за несвоєчасний розрахунок 302*226 (кількість робочих днів) = 68\~252,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звернення з заявою про розрахунок до моменту звернення до суду пройшло 226 робочих днів, позивач вважає, що з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 68\~252,00 грн. Тому посилаючись на вимоги ст. 117 КЗпП України, [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні 68\~252,00 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 03.11.2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Витребувано з ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» завірену належним чином копію наказу про звільнення [PERSON] , довідку про його середній заробіток та довідку про розмір належних йому сум при звільненні. Ухвалою суду від 18.05.2020 року, повторно витребувано з ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» завірену належним чином копію наказу про звільнення [PERSON] , довідку про його середній заробіток та довідку про розмір належних йому сум при звільненні. Ухвали суду залишені без виконання. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З урахуванням положень ст.ст.\~223 ч. 4, 280\~ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його клопотанні, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в них докази у сукупності, дійшов до висновку,\~що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 05.08.2019 року прийнятий на роботу ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» (наказ № 117-к від 30.07.2019 року) на посаду виконавця робіт. 04.10.2019 року [PERSON] звільнений з ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» згідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (наказ № 143-К) від 04.10.2019 року. Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно до відповіді Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 08/02.8.-05/1422, вбачається, що заборгованість підприємства ТОВ «Будівельний союз Гарантбуд» перед позивачем становить: за вересень 2019 року 9\~642,85 грн., за жовтень 2019 року 3\~372,13 грн. Загальна сума заборгованості станом на 06.03.2020 року становить 13\~014,98 грн. Зазначені обставини не спростовані відповідачем, відзив на позов подано не було, доказів виплати нарахованої заробітної плати суду не надано. Згідно із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При цьому, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 68\~252,00 грн. з розрахунку: 226 робочих днів (кількість днів затримки розрахунку з дня звільнення по 31.08.2020 року) помножених на 302,00 грн. (середньоденний заробіток). Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідачем не спростовано факт наявності заборгованості по заробітній платі перед позивачем та факту затримки у розрахунку з позивачем, також відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки. Приймаючи до уваги зазначене, суд доходить до висновку, що розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 68\~252,00 грн. в межах заявлених позовних вимог і саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Згідно ст. 18 Податкового кодексу України, особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved