Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], при цьому виконання рішення покласти на Дніпровський РВ ГУ ДМС України в м. Києві шляхом зняття відповідачки з реєстрації за вказаною адресою. Вимоги мотивує тим, що він є наймачем кімнати [ADDRESS], що підтверджується ордером від 19.12.2012 року. Жиле приміщення йому надане з відомчого житлового фонду як працівникові Відокремленого підрозділу Локомотивного депо Дарниця ППЗ. Відповідачка є його колишня дружина з якою шлюб розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2013 року. [PERSON] зареєстрована у вищевказаній кімнаті, однак не проживає там більш ніж два роки, комунальні послуги не сплачує. У зв»язку з цим просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування кімнатою з посиланням на ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та обставини, викладені у заяві. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог, пояснила, що вона на даний час оформляє спадщину після смерті своєї матері, тому зніметься з реєстрації зі спірної кімнати після отримання права власності на спадкове нерухоме майно, куди й пропишеться, так як працює у відомчій воєнізованій охороні зі зброєю, тому не може залишатися без реєстрації, через що втратить роботу. Виселилась вона із гуртожитку по [ADDRESS] в серпні 2011 року через те, що необхідно було доглядати за хворою матір»ю [PERSON], яка потребувала допомоги, так як з 2010 року втратила зір, в подальшому хворіла на рак, мала інсульт, померла її мати [INFO]. Мешкає вона у материній хаті в [ADDRESS]. На прохання позивача вона осінню 2012 року подавала письмову заяву коменданту гуртожитку з проханням не нараховувати на неї житлово-комунальні послуги у зв»язку з тим, що за сімейними обставинами вона проживає в [ADDRESS]. Представники третіх осіб Локомотивного депо Дарниця Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» та Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві в судове засідання не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином, про причини неявки представника Локомотивного депо Дарниця ДТГО «Південно-Західна залізниця» суд повідомлено не було, від Дніпровського РВ ГУДМС України в м. Києві надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутності їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Ордер № 663 від 19.12.2012 року на жилу площу в гуртожитку на кімнату [ADDRESS] був виданий Управління Південно-Західної залізниці на ім»я позивача зі складом сім»ї: відповідачки [PERSON] - дружини, та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюб між сторонами розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2013 року, яке набрало законної сили 07.08.2013 року (а.с. 6). Згідно довідок від 16.07.2013 р. № 193, від 23.07.2013 р. № 201 та від 13.03.2014 р. № 55, [PERSON] працює у відокремленому підрозділі Локомотивного депо Дарниця Південно-Західної залізниці з 19.07.1989 року по даний час, проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], дружина [PERSON] за даною адресою зареєстрована, але на протязі 2012 - 2013 року в гуртожитку не проживає (а.с. 5, 7, 17). Обставини щодо не проживання у спірному житловому приміщенні з серпня 2011 року по даний час [PERSON] в судовому засіданні визнані. При цьому відповідачка пояснила, що не мешкала вона у кімнаті [ADDRESS] з поважних причин, оскільки доглядала в [ADDRESS] свою хвору матір, яка померла [INFO], в чому позивач їй будь-якої допомоги не надавав. В підтвердження даних обставин відповідачка суду надала виписку № 15267 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] та довідку виконавчого комітету Заворицької сільської ради Броварського району Київської області від 27.03.2014 року № 249 про те, що [PERSON] дійсно на день смерті матері [PERSON] постійно проживала та доглядала за матір»ю в [ADDRESS]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як зазначено вище, за заявленими вимогами позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. При цьому вимоги ґрунтуються на ст. ст. 71, 72 ЖК України. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Разом з тим, як вбачається із довідки Локомотивного депо Дарниця від 14.03.2014 року за № 555, будівля гуртожитку (інвентаризаційний № 510020), який розташований за адресою [ADDRESS], знаходиться на балансі Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» Відокремленого підрозділу Локомотивне депо Дарниця. Вищевказані норми ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України регулюють правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського жилого фонду та не поширюються на гуртожитки. Відповідно до ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Отже, судом встановлено, що гуртожиток по [ADDRESS] знаходиться у відомчому підпорядкуванні, будівля гуртожитку у власність територіальної громади не передавалась та місцевою радою рішення про передачу кімнати [NUMBER] у власність позивача не приймалося, у зв»язку з чим [PERSON], як мешканець гуртожитку, не є належним позивачем у даній справу, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed