Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ОКП «Донецькоблтеплокомуненерго» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на момент звернення до суду, сума позову складалась з невиплаченої заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримання розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Але 20 січня 2015 року відповідач виплатив заборгованість яка залишалась по заробітній платі в сумі 10000 грн. Тому позивач уточнив свої вимоги і просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримання розрахунку у сумі 12198,90 грн. та 7000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні на своїх вимогах наполягав. Представник відповідача проти вимог позивача заперечувала, та вказувала, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходяться в управлінні Донецької обласної ради. До складу підприємства входить 18 виробничих одиниць, які не мають статусу юридичної особи та надають послуги з постачання теплової енергії споживачам населених пунктів Донецької області. Однією із таких виробничих одиниць є «Волновахаміжрайтепломережа», де працював позивач. Відповідач не заперечує, що з 29.01.2008р. по 03.11.2014р. позивач працював у відповідача на посаді інженера-енергетика . Відповідач повністю станом на 20 січня 2014 року розрахувався з позивачем. Ця обставина визнана позивачем. При вирішенні питання про наявність провини з боку відповідача за несвоєчасну виплату нарахованих позивачу сум заробітної плати та вихідної допомоги, просить суд прийняти до уваги перш за все наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку з цим антитерористичної операції, яка суттєво відобразилась на загальному рівні життєдіяльності Південно- східного регіону України. Як наслідок, відбулася зупинка або закриття багатьох як великих, так і малих підприємств, через що, значна кількість людей вимушена шукати роботу або взагалі покинути межі Донецької області, вкрай погіршився інвестиційний клімат в регіоні і т.ін. Крім того, звертає увагу на те, що діяльність ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є збитковою. Так основним видом діяльності ОКП є виробництво та постачання теплової енергії за встановленими державою тарифами. Ці тарифи не покривають всі витрати підприємства, що веде до його збитковості. Через дефіцит коштів державного бюджету не погашена заборгованість перед ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з різниці в тарифах на теплову енергію, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії державним тарифам у розмірі 410,2 млн.грн.). Також необхідно врахувати, що оскільки підприємство проводить нарахування за теплову енергію тільки в опалювальний період (з 15 жовтня по 15 квітня), кошти від споживачів надходять переважно теж в цей період. Інших власних джерел отримання доходів, які б надавали можливість виплачувати заробітну плату в неопалювальний період, підприємство не має. До початку АТО, для виплати заробітної плати своїм працівникам в неопалювальний період, підприємство вимушене було брати кредити в банках. Однак, проведення АТО, унеможливлює у теперішній час отримання таких кредитів. Вважає, що всі вище перелічені обставини виникли не з вини ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Підприємство не має впливу на ці непередбачувані обставини і вони фактично знаходяться за межами контролю ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до закінчення АТО. Тому просила у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу №13-к від 29.01.2008 року позивача прийнято на роботу на час хвороби основного працівника,на посаді інженера - енергетика. Наказом № 321-К від 03.11.2014 року позивача було звільнено за його заявою за п.З ст. 38 КЗпП України «за власним бажанням у зв'язку з невиконанням роботодавцем умов трудового та коллективного договору», а саме не своєчасною виплатою заробітної плати. Згідно цього наказу позивачеві було виплачено у відповідності до ст. 44 КЗпП України допомогу у розмірі трьохмісячного середнього заробітку, що у грошовому виразі склала 12793,06 грн. Фактично станом на 01.01.2015р. відповідач не виплатив своєчасно позивачеві саме частину цієї допомоги. Обов'язок роботодавця виплатити працівнику компенсацію у відповідності зі ст. 117 КЗпП України - полягає у тому, що роботодавець зазнає негативні наслідки майнового характеру, причиною котрих є невиконання або неналежне виконання ним обов'язку у трудових правовідносинах. Таким чином, обов'язок роботодавця виплатити працівнику компенсацію, за своєю сутністю, є ніщо інше як відповідальність. Розуміючи це відповідач добровільно надає позивачеві допомогу у вигляді трьохмісячного середнього заробітку - тобто несе матеріальну відповідальність порушення трудових прав добровільно при здійсненні розрахунку з позивачем. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені на судовому засіданні. Відносно позовних вимог стосовно виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, вважаємо, що відповідно до ст. 117 КЗпП України, підставою відповідальності власника або уповноваженого їм органу підприємства, установи, організації є склад правопорушення, який включає два юридичних факти : -порушення власником або уповноваженим їм органом термінів розрахунку при звільнені та провина власника або уповноваженого їм органу в несвоєчасному розрахунку. При вирішенні питання про наявність провини з боку відповідача суд приймає до уваги перш за все наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку з цим антитерористичної операції, яка суттєво відобразилась на загальному рівні життєдіяльності Південно- східного регіону України. Антитерористична операція розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Як наслідок, відбулася зупинка або закриття багатьох як великих, так і малих підприємств, через що значна кількість людей вимушена шукати роботу або взагалі покинути межі Донецької області, вкрай погіршився інвестиційний клімат в регіоні і т.ін.. Зазначена загальновідома обставина, в свою чергу, суттєво позначилась на рівні платежів населення та підприємств Донецької області за спожиту теплову енергію, які є основним джерелом доходів як виробничої одиниці «Волновахаміжрайтепломережа», так і обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго». Крім того, суд звертає увагу на те, що діяльність ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є збитковою. Необхідно врахувати, що оскільки підприємство проводить нарахування за теплову енергію тільки в опалювальний період (з 15 жовтня по 15 квітня), кошти від споживачів надходять переважно теж в цей період. Інших власних джерел отримання доходів, які б надавали можливість виплачувати заробітну плату в неопалювальний період, підприємство не має. Підприємство не має впливу на ці непередбачувані обставини і вони фактично знаходяться за межами контролю ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до закінчення АТО. Крім того, наявність обставин що унеможливлюють своєчасну виплату заробітної плати підтверджується сертифікатами (висновками) про настання обставин непереборної сили, що видані Торгово- промисловою палатою України 12.09.2014р. за№ 3067/05-1 та 28.08.2014р. за№ 2644/05-4, де зазначено, що на момент їх видачі, обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.(а.с.11-12) Таким чином, аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що обставини на які посилається відповідач при запереченні своєї вини при несвоєчасних розрахунках по заробітній платі з позивачем при його звільненні, є доведеними та такими, що спростовують доводи позивача, та надають усі підстави суду залишити його позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати без задоволення. На підставі вищезазначеного не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed