Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, який мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , за життя якого на підставі рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради ним було отримано дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] . Пояснює, що внаслідок смерті батька будинок так і не був зданий в експлуатацію. В подальшому, за [PERSON] та [PERSON] було визнано право забудовників вищевказаного житлового будинку з правом його здачі в експлуатацію. Вказує, що при вирішенні питання про прийняття вказаного житлового будинку в експлуатацію було з`ясовано, шо інші власники житлових будинків, які розташовані на одній і тій самій земельній ділянці [ADDRESS] оформили право власності на всю земельну ділянку, позбавивши права на її користування [PERSON] і [PERSON] , у зв`язку із чим, останні звернулись до суду про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку не дійсним. Рішенням Генічеського районного суду від 16 квітня 2019 року позов [PERSON] та [PERSON] був задоволений. Разом з тим, при зверненні до нотаріальної контори для отримання консультації щодо можливості продажу житлових будинків, які розташовані на вказаній земельній ділянці було з`ясовано, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок (його ціла частина), який розташований в [ADDRESS] , знаходиться під забороною на підставі запису, внесеного Генічеською державною нотаріальною конторою 10 жовтня 2005 року. Підставою для внесення вказаного запису до Єдиного реєстру заборон, був договір застави б/н про отримання [PERSON] в жовтні 1990 року кредиту в Генічеському Держбанку. Вказує, що обтяження на належне [PERSON] нерухоме майно, власником якого він ще не являвся, було застосовано на визначений строк, тобто до повернення отриманого в банківській установі кредиту. Отриманий спадкодавцем кредит було погашено, оскільки ніяких фінансових вимог банківська установа до [PERSON] з 1990 року не заявляла. Наразі наявність заборони на відчуження житлового будинку позбавляє позивача та третіх осіб, як власників житлових будинків, що розташовані за вказаною вище адресою реалізовувати свої права. У зв`язку із викладеним, просить суд скасувати заборону на відчуження житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , яка накладена Генічеською державною нотаріальною конторою 10 жовтня 2005 року на підставі договору застави б/н, укладеного між [PERSON] , який помер [INFO] і Генічеським відділенням Державного банку, а також виключити житловий будинок з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В судовому засіданні [PERSON] був відсутнім. Його представник за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача - Генічеської державної нотаріальної контори, будучі належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток, до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні був відсутнім. Ним надано заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутністю. Проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] , яка також є довіреною особою третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні була відсутня. Нею надано заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутністю. Проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. Рішенням Генічеського районного суду від 17 листопада 2015 року за [PERSON] і [PERSON] було визнано, по 1/2 частині за кожним право забудовника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] з правом здачі житлового будинку в експлуатацію та отримання на їхнє ім`я документів, що посвідчують право власності на це житло. Вказаним рішенням суду було встановлено, що батько позивача та [PERSON] - [PERSON] за життя мав право на будівництво житлового будинку, був забудовником на земельній ділянці, яка була надана йому в встановленому порядку для будівництва та обслуговування житлового будинку. З пояснень представника позивача вбачається, що під час прийняття вказаного житлового будинку в експлуатацію було з`ясовано, шо інші власники житлових будинків, які розташовані на одній і тій самій земельній ділянці [ADDRESS] оформили право власності на всю земельну ділянку, позбавивши права на її користування [PERSON] і [PERSON] у зв`язку із чим, останні звернулись до суду про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку не дійсним. Рішенням Генічеського районного суду від 16 квітня 2019 року позов [PERSON] та [PERSON] було задоволено. Визнано рішення Генічеської міської ради № 266 від 25 листопада 2011 року про затвердження [PERSON] і [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право спільної сумісної власності на земельну ділянку пл. 0,0955 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована в [ADDRESS] незаконним. Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку пл. 0,0955 га серії [NUMBER] , виданого [PERSON] і [PERSON] на підставі рішення Генічеської міської ради № 266 від 25.11.2011 року та скасувати державну реєстрацію права спільної сумісної власності за [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку пл. 0,0955 га, кадастровий номер 6522110100:01:040:0022, яка розташована в [ADDRESS] . Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що при зверненні до нотаріуса йому стало відомо про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заборони на житловий будинок. Наявність заборони (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 2473584 на цілий будинок [ADDRESS] підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованими станом на 30 вересня 2019 року. З інформації про обтяження вбачається, що заборона була зареєстрована 10 жовтня 2005 року Генічеською державною нотаріальною конторою. Підставою для внесення заборони на житловий будинок, власником якого зазначений [PERSON] був договір застави б/н, укладений із Генічеським Держбанком 17 жовтня 1990 року. З деталізованої інформації вбачається, що запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна погашено 29 липня 2015 року на підставі перенесення запису до ДРРП. Так, у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень та вищевказана заборона зазначена за номером запису про обтяження 10597796. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, аналіз зібраних у справі доказів дає підстави вважати, що заборона на житловий будинок, зареєстрована 10 жовтня 2005 року на ім`я [PERSON] була накладена на підставі договору застави від 17 жовтня 1990 року, укладеному між батьком позивача та Генічеським Держбанком, який наразі є ліквідованим, а його правонаступник на території України відсутній. Наявність заборони позбавляє позивача та третіх осіб у справі, які є власниками житлових будинків, що знаходяться по [ADDRESS] можливості вільно розпоряджатися належним майном. Суд вважає, що вказане право повинно бути захищено шляхом скасування арешту. Разом з тим, вимога позивача про виключення житлового будинку з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про скасування обтяження, що набрало законної сили є підставою для виключення заборони з реєстру. На підставі викладеного,

Outcome: partial