Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивувала тим, що 16.11.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO].н. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці 15.10.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Наразі позивач перебуває з 02.11.2014 року у іншому шлюбі з [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.10.2010 року було стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500грн., щомісячно, починаючи з 12.10.2010року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти не сплачує, з донькою не спілкується. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] та вітчимом у Федеративній Республіці Німеччина, де навчається у школі, забезпечена належними умовами проживання, сім'я орендує квартиру. Утриманням та вихованням дитини займається виключного позивач та її теперішній чоловік. Відповідач не бере участі ні у вихованні, ні в утриманні своєї доньки. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO].н. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позові, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність учасників відповідача. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON][INFO] народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). 15.10.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці стягнуто з [PERSON] на корсить [PERSON] аліменти в розмірі 500грн., щомісячно, які підлягають індексації на утримання дочки [PERSON][INFO] народження, починаючи з 12.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). Згідно довідки про навчання у школі від 16.12.2016року [PERSON], [INFO] року відвідує у даний час ЕРС - клас католицької початкової школи у м. Менхенгладбах Німеччина. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитина [PERSON][INFO] народження № 01-00-011-5803 від 10.02.2017року орган опіки та піклування ВМР вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO] народження. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно норм ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Як зазначено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно матеріалів справи відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд розцінює це як винну поведінку батька по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дітей, тому суд в інтересах дітей вважає за необхідне задовольнити даний позов. При вирішенні спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки, суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини, умов її нормального виховання, бере до уваги ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного згідно ст. ст. 19, 155, 164-166 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved