Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтований тим, що батько позивача - [PERSON] 04.09.2008 на підставі рішення постійно діючого третейського суду при юридичній асоціації «Арбітраж» у справі № 8-07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої по [ADDRESS] , набув у приватну власність вказану земельну ділянку. Позивач як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Лучинської Л.П. щодо прийняття вказаного спадкового майна, однак постановою нотаріуса від 23.09.2020 йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутня державна реєстрації на зазначену земельну ділянку. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру, ця земельна ділянка зареєстрована за відповідачем. На думку заявника, у його батька, на підставі ч. 3 ст. 334 ЦК України, в редакції станом на 04.09.2008, відповідно до рішення третейського суду від 04.09.2008, з моменту набрання цим рішенням законної сили, виникло право приватної власності на вищевказану земельну ділянку, отже воно має бути успадковане позивачем. Враховуючи це, позивач просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги за померлим [PERSON] , право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0510900000:00:004:0414, площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва. Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Лучинської Л.П. засвідчену копію спадкової справи № 81/2020, заведену після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 19.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву від 19.07.2021 про визнання позову. Також у заяві відповідач підтвердила те, що 07.08.2007 вона дійсно продала [PERSON] земельну ділянку, що зазначена в позові. Отримала від нього погоджену суму грошових коштів та віддала йому на руки державний акт на право власності серії ЯД № 373359 від 30.05.2007. У подальшому третейський суд прийняв рішення від 04.09.2008 року у справі № 8-07, яким було визнано дійсним укладений договір купівлі - продажу цієї земельної ділянки. Відповідач просить задовольнити позов, а справу розглянути у її відсутності. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, враховуючи наступне. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого виконкомом Лічської сільської ради народних депутатів Мартунівського району, Вірменської РСР 13.02.1990 (а.с. 56, 57) підтверджено, що позивач є сином [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Хмільницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області (копія на а.с. 13, 52). Після смерті [PERSON] , за заявою позивача від 06.07.2020, приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Лучинською Л.П. заведено спадкову справу (копія матеріалів спадкової справи, наданих на виконання вимог ухвали суду від 22.03.2021 на а.с. 50 - 60). Постановою від 23.09.2020 приватний нотаріус Лучинська Л.П. відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій щодо вищевказаної земельної ділянки, оскільки відсутні необхідні документи для видачі свідоцтва про право на спадщину, а надане рішення третейського суду від 04.09.2008 у справі № 8-07 не є документом, який посвідчує право власності спадкодавця на зазначену земельну ділянку (а.с. 14-15). Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 373359 від 30.05.2007 (копія на а.с. 16-17), інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права від 29.12.2020 (а.с. 18-19) підтверджено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 0510900000:00:004:0414, площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва. Вартість земельної ділянки станом на 29.12.2020 становить 108000 грн (а.с. 12). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо вказаної земельної ділянки - відсутні (а.с. 22). На основі досліджених доказів судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за померлим [INFO] [PERSON] . Позивач звернувся до нотаріуса та йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підтвердження набуття [PERSON] права власності на вищевказану земельну ділянку позивач надає копію рішення третейського суду від 04.09.2008 у справі № 8-07, яким позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним - задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,10 га по [ADDRESS] , укладений 07.08.2007 між [PERSON] та [PERSON] (копія на а.с. 20-21). Оцінюючи доводи позивача вказані як у позовній заяві, так і висловлені в судовому засіданні представником позивача щодо набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, суд вважає такі доводи безпідставними, враховуючи наступне. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України, чинної на час прийняття рішення третейського суду від 04.08.2008, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. В наданій суду копії рішення третейського суду від 04.08.2008 не зазначено дату набрання ним законної сили. Навіть за умови набрання рішенням третейського суду від 04.09.2008 року законної сили, позивачем не доведено, що за життя [PERSON] виконав вимоги ч. 3 ст. 55 Закону України «Про третейські суди», у редакції чинній на час ухвалення рішення, згідно якої виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Також позивач не надав доказів та не довів вжиття [PERSON] дій щодо державної реєстрації за ним права власності на земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] , необхідність якої визначена в ст. 657 ЦК України. При цьому зважаючи на предмет договору купівлі-продажу від 07.08.2007, моментом набуття права власності на цю земельну ділянку, відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України є саме її державна реєстрація, а не дата набрання рішенням третейського суду законної сили, як помилково вважає позивач. Отже доводи позивача про виникнення у спадкодавця права приватної власності на вказану земельну ділянку є хибними, таке право у [PERSON] не виникло. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки судом встановлено, що право приватної власності у спадкодавця на земельну ділянку не виникло, відповідно це право власності не може бути успадковане позивачем, а тому позов задоволенню не підлягає. При цьому з підстав викладених вище, суд, у відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, не приймає визнання відповідачем цивільного позову. Так як в задоволенні позову відмовлено повністю, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 1218, 1220, 1222-1223, 1268 ЦК України,

Outcome: dismissed