Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON], звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач вказав, що 20 жовтня 2006 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано у 2012 році. Однак на даний час відповідач відмовляється провести добровільний розподіл майна, що є їхньою спільною власністю, набутою у шлюбі. Позивач надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Петро-Іванівській селищній раді Дворічанського району Харківської області. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. У 2012 році шлюб між нами було розірвано. Перебуваючи у шлюбі, позивач з дружиною купили квартиру та вирішили оформити її на ім'я дружини. Згідно листа КП «Чугуївське МБТІ» №1025 від 21 серпня 2014 року, право власності станом на 31 грудня 2012 року на квартиру [ADDRESS], зареєстровано в КП «Чугуївське МБТІ» за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу [PERSON] 28 вересня 2009 року, р. №1584 . Отже, квартира [ADDRESS] була набута відповідачем підчас шлюбу з [PERSON] Враховуючи те, що договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено в інтересах сім'ї, а договору на володіння, користування чи розпорядження набутим майном між позивачем та відповідачем укладено не було, як і не укладався шлюбний договір з цього приводу, тому придбану квартиру слід вважати спільною сумісною власністю подружжя. Провести добровільний розподіл майна, що є їх спільною власністю, набутою у шлюбі, відповідач відмовляється, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved