Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позивач зазначав, що 17 липня 2015 року між ними з відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області, актовий запис №578. За час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . З липня 2019 року стосунки між ними не склалися, стали виникати сварки, вони перестали займатися спільним господарством, припинили сімейні стосунки та стали мешкати окремо один від одного.? Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року шлюб між ними було розірвано. Також, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивач мешкає за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . 04 червня 2018 року, у період шлюбу, ними було укладено договір купівлі-продажу деривативу від 04 червня 2018 року та договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 08/72, виданий 04.06.2018 р., видавник: ПрАТ ВПБФ «АТЛАНТ» на купівлю майнових прав на квартиру [ADDRESS] , але покупцем вказали тільки відповідача [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. 04 червня 2018 року позивач оплатив за дериватив згідно договору, купівлі-продажу деривативу від 04 червня 2018 року відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав №08/72 від 04 червня 2018 року на користь компанії з управління активами фінек ессет менеджмент, яка діяла від ПрАТ ВПБФ «АТЛАНТ» - 290 000 грн. 06 червня 2018 року оплатив на картку [PERSON] , для оплати за договором купівлі-продажу майнових прав №08/72 від 04 червня 2018 року на користь ПрАТ ВПБФ «АТЛАНТ» 15000 грн., для оплати - 15000 грн., 02 липня 2018 року - 14000 грн., 03 липня 2018 року - 14000 грн., 14 липня 2018 року - 14 000 грн., 21 липня 2018 року - 14 000 грн., 31 липня 2018 року - 14000 грн., 18 серпня 2018 року - 14000 грн., 22 вересня 2018 року - 14000 грн., 06 жовтня 2018 року - 14000 грн., 27 жовтня 2018 року - 14000 грн., 10 листопада 2018 року - 14000 грн., 24 листопада 2018 року - 14000 грн., 08 грудня 2018 року - 11550 грн. Так, позивач особисто, своїми власними грошовими коштами, сплатив за квартиру [ADDRESS] , грошові кошти у розмірі 470550 грн. У період шлюбу позивач за свої особисті грошові кошти у розмірі 650000 грн., купив квартиру [ADDRESS] . 23 травня 2019 року при реєстрації спірної придбаної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно вказали тільки одного власника [PERSON] . Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати квартиру [ADDRESS] , загальною площею 75,9 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , визнати за кожним з них право власності на Ѕ частку вказаної квартири. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому зазначала, що під час проживання однією сім`єю до укладення шлюбу ними придбано ще одну квартиру [ADDRESS] . Так, з 10 вересня 2012 року вони з відповідачем почали проживати разом, однією сім`єю у приватному будинку в с. Вільне, Броварського району, Київської області, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружися, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. Тому у 2012 році, під час спільного проживання, як подружжя, вони вирішили придбати однокімнатну квартиру у новобудові за адресою: [ADDRESS] . В цей період вона працювала та отримувала дохід. Незважаючи на те, що право власності на вказану квартиру оформлено на відповідача за зустрічним позовом, позивач за зустрічним позовом вкладала свої кошти у її придбання, ремонт, облаштування та придбання меблів і побутової техніки. У 2013 році вони переїхали у квартиру [ADDRESS] , де і проживали до серпня 2019 року. Встановлення юридичного факту їхнього з відповідачем спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час придбання [ADDRESS] необхідне для визнання цієї спірної квартири спільною сумісною власністю з метою її поділу після розірвання шлюбу. Посилаючись на викладене, позивач за зустрічним позовом просила суд встановити юридичний факт її проживання спільно з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10 вересня 2012 року по [INFO] , визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку поділу спільного сумісного майна. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] первісні позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечували в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник адвокат Хайнацька О.Ф. не заперечували проти задоволення первісного позову, а також просили про задоволення в повному обсязі зустрічних позовних вимог. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є хрещеною матір`ю дитини сторін, працювала разом із [PERSON] 15 червня 2013 року сторони проживали разом, говорили про придбання квартири, спірні квартири були придбані ними разом за спільні кошти. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що була сусідкою сторін, в квартиру за адресою: [ADDRESS] , сторони заїхали як чоловік і дружина, десь за місяць після вересня 2013 року. За чиї кошти придбана квартира свідку не відомо. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] та відповідач за первісним позовом [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.61). Від спільного подружнього життя мають одну неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.63). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.125). Також, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 600 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьох років (а.с.126-127). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №176356711 від 05 серпня 2019 року, об`єкт нерухомого майна - квартира [ADDRESS] , загальною площею 75,9 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., складається з трьох житлових кімнат, 25 травня 2019 року на підставі технічного паспорту, серія та номер: б/н, виданий 22 травня 2019 року, видавник ТОВ «КИЇВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ»; Довідка, серія та номер: 08/72, виданий 17.05.2019, видавник: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ВИРОБНИЧА ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «АТЛАНТ»; Акт приймання-передачі майнових прав, серія та номер: б/н, виданий 17.05.2019, видавник: ПрАТ ВПБФ «АТЛАНТ», [PERSON] ; Договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 08/72, виданий 04.06.2018, видавник: ПрАТ ВПБФ «АТЛАНТ», [PERSON] ; Витяг зі списку інвесторів, серія та номер: 08/72/2, виданий 17.05.2019, видавник: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ВИРОБНИЧА ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА ФІРМА «АТЛАНТ», на праві приватної власності зареєстроване за власником - [PERSON] (а.с.25-26). Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем за первісним позовом [PERSON] позовних вимог за первісним позовом в повному обсязі, що не суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та визнання квартири [ADDRESS] , загальною площею 75,9 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а також в порядку поділу визнання за кожним із них права власності на Ѕ частку вищевказаної квартири. Щодо позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом суд зазначає наступне. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав №03/76 від 20 серпня 2012 року та додаткового договору №1 від 20 серпня 2012 року, ТОВ «Атлант 2К» продало, а [PERSON] купив майнові права на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 46,6 кв.м., житловою 19,9 кв.м., квартира однокімнатна. Продаж майнових прав на квартиру вчиняється за 380000 грн., які покупець сплачує за графіком: 266000 грн. до 23 серпня 2012 року; 19000 грн. до 23 вересня 2012 року; 19000 грн. до 23 жовтня 2012 року; 19000 грн. до 23 листопада 2012 року; 19000 грн. до 23 грудня 2012 року; 19000 грн. до 23 січня 2013 року; 19000 до 23 лютого 2013 року (а.с.132-134). 22 серпня 2012 року [PERSON] поповнив свій рахунок у АТ «ОТП Банк» на суму 260400 грн., 23 серпня 2012 року [PERSON] поповнив свій рахунок у АТ «ОТП Банк» на суму 5600 грн., 23 серпня 2012 року сплатив на користь ТОВ «Атлант 2К» 266000 грн. згідно договору купівлі-продажу майнових прав №03/76 від 20 серпня 2012 року, 24 вересня 2012 року поповнив свій рахунок у АТ «ОТП Банк» на суму 19000 грн., 24 вересня 2012 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Атлант 2К» 19000 грн. згідно договору купівлі-продажу майнових прав №03/76 від 20 серпня 2012 року, 22 жовтня 2012 року поповнив свій рахунок у АТ «ОТП Банк» на суму 30000 грн., 22 жовтня 2012 року сплатив на користь ТОВ «Атлант 2К» 30000 грн. згідно договору купівлі-продажу майнових прав №03/76 від 20 серпня 2012 року, 22 листопада 2012 року поповнив свій рахунок у АТ «ОТП Банк» на суму 17500 грн., які 22 листопада 2012 року сплатив на користь ТОВ «Атлант 2К» згідно договору купівлі-продажу майнових прав №03/76 від 20 серпня 2012 року, 03 грудня 2012 року поповнив свій рахунок у АТ «ОТП Банк» на суму 47500 грн., 03 грудня 2012 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Атлант 2К» 47500 грн. згідно договору купівлі-продажу майнових прав №03/76 від 20 серпня 2012 року (а.с.135-148). Так, грошові кошти у розмірі 380000 грн. відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав №03/76 від 20 серпня 2012 року на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] у повному обсязі сплатив за період з 23 серпня 2012 року по 03 грудня 2012 року. Відповідно до довідки від 05 грудня 2012 року, [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу майнових прав №03/76 від 20 серпня 2012 року, виконана 100% оплата за квартиру [ADDRESS] (а.с.149). 05 серпня 2013 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції та зареєстрував право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.150,151-152). Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За роз`ясненнями, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування су дами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спілішої сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, необхідно встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано доказів, що між [PERSON] та [PERSON] , за період з 10 вересня 2012 року по 17 липня 2015 року склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, пов`язання спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали спільний сумісний бюджет, спільні грошові кошти, вели спільне господарство, фактично знаходилися у шлюбних відносинах. Також позивачем [PERSON] не надано доказів, що між відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] і на час укладення договору купівлі-продажу майнових прав №03/76 від 20 серпня 2012 року на квартиру [ADDRESS] , на час сплати грошових коштів у розмірі 380000 грн. за купівлі-продаж майнових прав відповідно до договору від 20 серпня 2012 року, так і на час отримання свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , яке видане реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції 05 серпня 2013 року, склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, пов`язання спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали спільний сумісний бюджет, спільні грошові кошти, вели спільне господарство, фактично знаходилися у шлюбних відносинах. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З огляду на викладене, підстави для визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] в порядку спільного сумісного майна необґрунтовані та незаконні, та такі, що не підлягають задоволенню. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі. Також суд,

Outcome: approved