Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року у зазначеному житловому будинку проживали [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла його (позивача) мати - [PERSON], після смерті якої спадщину прийняв її чоловік (батько позивача) - [PERSON], який помер [INFO]. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняв. Нотаріус відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, представник [PERSON] - [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, в.о. старости села Лихачів подав до суду заяву, в якій зазначив, що виконавчий комітет сільської ради не заперечує проти позову [PERSON], просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали і були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками Лихачівської сільської ради № 551 та № 552 від 14 грудня 2016 року (а.с. 12; 13). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS], як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. З повідомлень Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 256/01-17 від 23 січня 2017 року (а.с. 26) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 49/01-16 від 17 лютого 2017 року (а.с. 29) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Мринської сільської ради № 17 від 24 лютого 2017 року (а.с. 48). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 16 жовтня 2002 року [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б складалося, заповів в рівних частинах [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується його копією (зворот а.с. 36 - а.с. 37). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17 лютого 2017 року (а.с. 33), а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за вказаним заповітом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як особи, визначені у заповіті, мають право на спадкування після смерті [PERSON] З копії спадкової справи № 156/2012 до майна померлого [PERSON] (а.с. 34-37) вбачається, що спадщину після його смерті прийняв [PERSON] Інші спадкоємці [PERSON] за заповітом [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину. Таким чином, частки у спадковому майні, які були заповідані [PERSON] та [PERSON], спадкуються [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок, який належав [PERSON], в зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2663/02-31 від 19 грудня 2016 року (а.с. 17). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 14-16). За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved