Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь 20862 грн. 49 коп. в рахунок повернення коштів, які відповідач у нього позичила 10 жовтня 2014 року, зобовязавшись повернути вказані кошти до 17 жовтня 2014 року, однак по даний час цього зробила, що змусило його звернутися до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів. Просить також стягнути з [PERSON] на свою користь документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача вимоги свого довірителя підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином - рекомендованим листом із повідомленням за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.6), повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідачки не надійшло. Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1046, 1047, ч.1 ст.1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян…. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Представник позивача в судовому засіданні пояснила та в обґрунтування позовних вимог свого довірителя надала суду оригінал розписки позичальника [PERSON], датованої 10.10.2014 р., з якої слідує, що 10 жовтня 2014 року відповідач позичила у позивача грошові кошти в сумі 20862 грн. 49 коп., які зобовязалася повернути до 17 жовтня 2014 року, однак своє зобовязання не виконала, що стало підставою звернення позивача в березні 2015 року до суду за захистом свого порушеного майнового права та інтересу. Представник позивача також пояснила, що на неодноразові усні звернення її довірителя до відповідачки з проханням добровільно повернути позичені гроші, відповідач ніяким чином не відреагувала, тим самим ухилившись від виконання взятого на себе грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.509, ст.526, абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відтак, позивач обґрунтував зміст і підстави своїх позовних вимог таким письмовим доказом як розписка позичальника [PERSON], що посвідчує факт передання їй позикодавцем [PERSON] визначеної грошової суми в 20862 грн. 49 коп., що є підтвердженням факту укладення між сторонами договору позики, для якого законом (ч.1 ст.1047 ЦК) встановлена проста письмова форма. Позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплаченого при предявленні позову судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), тому вказані витрати підлягають стягненню на його користь з відповідача. Виходячи з вищенаведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved