Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому вказує, що 21 січня 2003 року він придбав у [PERSON] житловий будинок. На сьогоднішній день, позивач не може прописати своїх дітей, оскільки в Чаплинському районному секторі управління державної міграційної служби України йому повідомили, що відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують його право власності на будинок. В зв'язку з тим, що не він не мав достатніх знань законодавства, під час купівлі у відповідача будинку позивач вважав, що наявний у [PERSON] договір купівлі-продажу та розписки буде достатньо для посвідчення права власності на будинок. Тобто на цей час кадастровий номер земельної ділянки відсутній, так як він ніким не був виготовлений, інших документів на будинок у нього немає, а тому, нотаріальне укладання договору купівлі-продажу будинку неможливе. З огляду на вищезазначене, позивач вважає, що має право на звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності за ним. Просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно. У судовому засіданні позивач свої вимоги повністю підтримав, посилаючись на обставини вказані в позивній заяві. Відповідач та представник третьої особи не заперечують проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні правовідносини. 21 січня 2003 року позивач придбав у [PERSON] житловий будинок за адресою: по [ADDRESS], який належав йому згідно договору купівлі продажу від 07.09.1992 року засвідченого Надеждівською сільською радою та зареєстровано в реєстрі за №51. Вартість будинку була погоджена, та становила 10 000 гривень, які позивач сплатив в повному обсязі, що підтверджуються розпискою, складеною особисто [PERSON]. З моменту укладання договору купівлі будинку позивач почав постійно проживати в цьому будинку. Добросовісно та безперервно володіти та відкрито користуватись даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядати за будинком та утримувати його, зробив в ньому капітальний ремонт. Згідно довідки №767/03-45 від 20.05.2014 року позивач проживає за адресою [ADDRESS] з 2003 року. Однак на сьогоднішній день, він не може прописати своїх дітей, оскільки в Чаплинському районному секторі управління державної міграційної служби України йому повідомили, що відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують його право власності на будинок. Вказані документи він може отримати після укладання договору купівлі-продажу будинку і його нотаріального посвідчення. При спілкуванні із нотаріусом, позивач дізнався, що для укладання договору купівлі-продажу він має надати ряд документів, серед яких: правовстановлюючий документ на будинок і Витяг з Державного земельного кадастру із кадастровим номером присадибної земельної ділянки, що надає Відділ Держземагентства у Чаплинському районі. Тобто на цей час кадастровий номер земельної ділянки відсутній, так як він ніким не був виготовлений, інших документів на будинок у позивача немає, а тому, нотаріальне укладання договору купівлі-продажу будинку неможливе. Тому для укладання договору купівлі продажу потрібно правовстановлюючі документи привести у відповідність та замовити технічну документацію із землеустрою щодо присвоєння кадастрового номера земельній ділянці. Відповідач мою вимогу щодо приведення правовстановлюючих документів на будинок для оформлення договору купівлі продажу в нотаріальному порядку повідомив, що не має бажання переоформляти будь-які документи на своє ім'я, оскільки це потребує матеріальних витрат та часу, якого в нього не має. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Фактично вимоги ст. 220 ЦК України сторонами виконанні, крім нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, та

Outcome: approved