Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в особі Вінницького регіонального представництва про визнання договору поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року припиненим. Позов мотивований тим, що 26 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № СМ-SMEB 00/114/2007 на суму 388000,00 доларів США терміном до 25 квітня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором. 21 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору, яким процентна ставка за кредитом підвищена на 2% річних, надано позичальнику додатковий транш та збільшено термін повернення кредиту до 25 квітня 2019 року. Внаслідок укладання додаткової угоди збільшився обсяг відповідальності боржника та поручителя. Зі всіма поручителями по кредитному договору укладені додаткові договори до договорів поруки, однак з позивачем такий договір не укладався, а договір № 1 від 21 квітня 2009 року до договору поруки, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2014 року визнано недійсним, а тому в силу положень ч.1 ст.559 ЦК України порука є припинено. Крім того, з посиланням на положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивач вважає, що порука має бути припиненою, адже банк протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Позов заявлений також і ТОВ «ОТП Факторинг Україна», оскільки згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року та договору про відступлення права вимоги від 10 грудня 2010 року, ПАТ «ОТП Банк» продав (переуступив) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе і кредитний договір № СМ-SMEB 00/114/2007 в забезпечення якого укладено договір поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3. За таких обставин, позивач просить визнати договір поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року припиненим. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року (без винесення окремого процесуального документа) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів залучений [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладених у заяві обставин, просила їх задовольнити. Представник ПАТ «ОТП Банк», він же представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Марейчик Н.О. заперечувала щодо задоволення позову, пояснивши, що при внесенні змін до кредитного договору не відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя, додаткова угода лише спосіб врегулювання сплати простроченої заборгованості, а умовами договору поруки, зокрема п.2.2., сторони обумовили, що порукою забезпечені зобов'язання в разі зміни їх сум. До того ж ТОВ «ОТП Факторинг» уже зверталося з вимогами про стягнення заборгованості. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до вимог цивільно - процессуального законодавства України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СМ-SMEB 00/114/2007, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 38 8000,00 доларів США з цільовим використанням: перший транш - на погашення поточної заборгованості, наступні транші - на споживчі цілі, з датою його остаточного повернення 25 квітня 2014 року та плаваючою процентною ставкою, яка складається з фіксованого відсотку - в розмірі 5% річних, яка є незмінною, та FIDR - який визначається самостійно банком (а. с. 6). 26 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №SR-SMEB 00/114/2007/3, відповідно умов якого [PERSON] зобов'язався відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» по кредитному договору № СМ-SMEB 00/114/2007 від 26 квітня 2007 року як солідарний боржник. Пунктом 2.1 зазначеного договору встановлено, що боржник зобов'язаний сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі, в термін і в порядку передбаченому кредитним договором. Пунктом 7.2 договору поруки визначено, що зміни та доповнення до цього договору вважаються його невід'ємною частиною, якщо вони укладені у письмовій формі та підписані сторонами. Крім того, зазначеним договором визначені терміни «кредитний договір» - кредитний договір № СМ-SMEB 00/114/2007 від 26 квітня 2007 року та «боргові зобов'язання» - зобов'язання боржника перед кредитором щодо повернення суми кредиту, плати за користування кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків кредитора у зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань та інших платежів, якщо такі матимуть місце (а. с. 9-10). 21 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору № СМ-SMEB 00/114/2007 від 26 квітня 2007 року відповідно до якого сторони внесли зміни та доповнення до кредитного договору, а саме: виклали графік платежів в новій редакції, встановили порядок нарахування процентів відповідно до графіку. Крім того, відповідно до п. 2.1.6 додаткового договору встановлено, що у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань, встановлених умовами додаткового договору, фіксована процентна ставка чи плаваюча процентна ставка підвищується на 2% річних, в порядку передбаченому додатковим договором. Також сторони домовились встановити термін повернення кредиту до 25 квітня 2019 року, а позичальник зобов'язався в строк до 21 жовтня 2009 року сплатити банку 10% пені існуючої на день підписання додаткового договору (а. с. 7-8). В матеріалах справи міститься копія додаткового договору № 1 від 21 квітня 2009 року до договору поруки від 26 квітня 2007 року №SR-SMEB 00/114/2007/3, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], відповідно до умов якого термін «кредитний договір» виклали в наступній редакції «кредитний договір № СМ-SMEB 00/114/2007 від 26 квітня 2007 року, укладений між кредитором та боржником з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками». Крім того, змінили п. 2.1 договору поруки щодо сплати процентів за користування кредитом, строків повернення суми кредиту та доповнили п. 2.2 договору поруки положенням щодо порядку зміни розміру боргових зобов'язань поручителя (а.с. 10). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2014 року, додатковий договір № 1 від 21 квітня 2009 року до договору поруки № SR-SMEB00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], визнаний недійсним з моменту його вчинення з підстав відсутності волевиявлення поручителя на укладання такого договору, адже вказаний договір підписаний не [PERSON] (а. с. 11-12). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що врегульовані нормами Книги п'ятої, загальними положеннями про зобов'язання ЦК України, зокрема, щодо договірних зобов'язань, забезпечення виконання зобов'язань. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржником та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1,2 ст. 553 ЦК України). Поручитель, за змістом указаних норм матеріального права, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, проте є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності. Як встановлено, позивач, відповідно до умов договору поруки від 26 квітня 2007 року №SR-SMEB 00/114/2007/3 зобов'язався відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань перед ЗАТ «ОТП Банк» по кредитному договору № СМ-SMEB 00/114/2007 від 26 квітня 2007 року. Обсяг зобов'язання, яке здійснює поручитель щодо плаваючої процентної ставки встановлений умовами кредитного договору та договором поруки і складається з фіксованого відсотку - в розмірі 5% річних який є незмінним, та FIDR - який визначається самостійно банком. Додатковим договором від 21 квітня 2009 року №1 до кредитного договору № СМ-SMEB 00/114/2007 від 26 квітня 2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], передбачено підвищення фіксованої процентної ставка чи плаваючої процентної ставка на 2% річних у разі порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань встановлених умовами додаткового договору та подовжено строк виконання зобов'язань до 25 квітня 2019 року, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, за умови відсутності інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру відповідальності, адже додатковий договір № 1 від 21 квітня 2009 року до договору поруки № SR-SMEB00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], рішенням суду визнаний недійсним з моменту його вчинення. При цьому, суд звертає увагу, що в договорі поруки не передбачено можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків повернення кредиту без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди. Суд не бере до уваги посилання відповідачів на п.2.2 договору поруки, відповідно до якого порукою забезпечені боргові зобов'язання в разі зміни їх суми відповідно до п.2.1 цього договору, зважаючи, що вказане не передбачає погодження поручителя на збільшення строків повернення кредиту, що призводить до збільшення обсягу його відповідальності, а також на збільшення розміру відсотків (а не суми), в разі порушення зобов'язань. Суд відмічає, що договором поруки погоджено можливість збільшення розміру відсотків, однак відповідно до умов Кредитного договору, які в свою чергу таких умов, які визначені додатковим договором до нього, не передбачають. При цьому, суд також не бере до уваги оцінку надану договору поруки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 грудня 2012 року по справі №212/6937/2012, зважаючи, що така оцінка проведена без урахування того, що додатковий договір № 1 від 21 квітня 2009 року до договору поруки № SR-SMEB00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], є недійсним. Разом з тим, суд не погоджується із твердженням позивача про те, що порука є припиненою на підставі п. 4 ст. 559 ЦК України у зв'язку з пропущенням банком шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя про погашення боргу, який на його думку закінчився 26 жовтня 2014 року, зважаючи, що порука є припиненою в силу положень ч.1 ст.559 ЦК України з моменту укладення додаткового договору до кредитного договору, відповідно до якого суд прийшов до висновку про збільшення обсягу відповідальності поручителя. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зобов'язання, що виникли з договору поруки № SR-SMEB 00/114/2007/3 від 26 квітня 2007 року, є припиненими з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, що є самостійною підставою для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved