Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який в подальшому уточнив та просив в ньому стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 26.11.2018 року по 07.02.2019 року у розмірі 17272,68 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 6300,00 грн. \~ \~ \~ \~Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» заперечує проти позовних вимог, оскільки відсутня його вина в затримці розрахунку з позивачем. Крім того, у відзиві зазначено, що підготовка позовної заяви не є складною, а тому представник відповідача просить зменшити розрахунок витрат на послуги адвоката по зазначеній справі. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання надали заяви про проведення судового засідання без їх участі. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем по тексту позовної заяви, відповідачем у своєму відзиві, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго», однак 31.05.2018 року був звільнений на підставі ч.3 ст.38 КЗпП. Рішенням Орджонікдзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2018 року по справі №335/7752/18 стягнуто з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 58 175,21 грн. без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31.05.2018 по 18.09.2018 у розмірі 27 771,76 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2 259,70 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 800,00 грн., моральну шкоду у розмірі 1 000, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 1000, 00 грн., а всього стягнуто 91 306 гривень 67 копійок. Відповідно до\~рішення Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя \~по цивільній\~справі №\~335/12281/18\~від 06.08.2018\~року,\~ яке\~набрало законної\~сили,\~з ПАТ\~«Запоріжжяобленерго» на\~користь [PERSON]\~було стягнуто\~середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~ з 19.09.2018 року по 23.11.2018 року у розмірі 14772,10 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. Відповідно до ст. 47 ч. 1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. \~ \~ \~ \~При цьому встановлено, що на теперішній час, заборгованість по заробітній платі позивачу не сплачена. Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 117 ч. 1 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. \~ \~ \~ \~Оскільки на день звільнення та на момент розгляду справи відповідач не сплатив позивачеві заборгованість по заробітній платі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 17272,68 грн. з розрахунку: 51 р.д. (з 26.11.2018 року по 07.02.2019 року) х 338,68 грн. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення встановлена рішенням суду № 335/7752/18) в межах заявлених позовних вимог. При цьому, пунктом 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надані розяснення, що, задовольняючи позовні вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 року у справі № 359/10023/16-ц дійшов висновку, що суд має визначати суму середнього заробітку працівника за час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов'язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Проте в рішенні, яке перебувало на виконанні, суд не зазначив, що сума середнього заробітку стягнена без урахування (утримання) податків і зборів. Системний аналіз законодавства дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюються без віднімання сум податків і зборів. Останні підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, унаслідок чого виплачена працівнику сума зменшується на суму податків і зборів. Таке відрахування податків й обов'язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становища працівника, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, з якої також відраховувалися б податки та збори. Отже, згідно вказаного правового висновку, і зарплата, і середній заробіток, які стягуються судом на користь працівника з роботодавця мають зазначатись судом без виключення з них податків і зборів, які сплачуються роботодавцем під час виконання рішення суду. За таких обставин, визначена судом сума середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку у розмірі 17271,68 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача, є сумою, з якої під час виконання відповідного судового рішення підлягають нарахуванню роботодавцем та утриманню податки та збори. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі [PERSON], факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 6 300 грн. 00 коп. та актом прийняття-передачі наданих адвокатських послуг. Адвокат у судовому засіданні участі не приймав, а тому суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг, розміром позовних вимог, справа не є складною, не потребує значного часу на виконання робіт, тому на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 900,00 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial