Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, вказуючи, що з 2011 року по 2 січня 2014 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи гірничим очисного забою . 28 липня 2013 року під час виконання трудових обов'язків з ним трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав чисельні тілесні ушкодження. За довідкою МСЕК від 19 листопада 2013 року позивачеві встановлена третя група інвалідності в зв'язку з трудовим каліцтвом, втрата працездатності складає 50%. Позивач посилається, що отримана травма завдала йому моральні страждання, які полягають у необхідності тривалого лікування, перенесеного фізичного болю, необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя в зв'язку з суттєвим погіршенням стану здоров`я та звільненням з роботи. Так, позивач через травму не має можливості належним чином утримувати сім`ю з двома неповнолітніми дітьми, що порушило уклад його життя, призвело до депресивного стану та нервозності. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувшись з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, вважає, що завдання позивачеві моральної травми повністю підтверджується наявними письмовими доказами щодо обставин нещасного випадку на виробництві , пережитих ним страждань та суттєвого погіршення стану здоров`я . Представник відповідача також в судове засідання не з`явився, просить розглянути справу без його участі. Заперечуючи проти позову представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову через недоведеність позивачем факту завдання йому моральної шкоди, зазначаючи, що ці обставини встановлюються за висновком комплексної судово-медичної, судово-психіатричної та судово - психологічної експертиз. Суд,заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Позивач з 1998 року працював гірником на різних підприємствах, а з 1 листопада 2011 року - у ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» гірником очисного забою. 2 січня 2014 року наказом №1к від 2 січня 2014 року [PERSON] було звільнено з роботи в зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України , що підтверджується його трудовою книжкою. а.с.3-6 Встановлено, що 28 липня 2013 року на підприємстві з позивачем стався нещасний випадок при таких обставинах. О 18 годині 20 хвилин, під час виконання [PERSON] робіт з підривки підошви виробки у першому північному вентиляційному штреку центрального похилу пласта дільниці з видобутку вугілля № 4 шахти «Новодонецька» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське», внаслідок геологічного тиску та пролому дерев`яної затяжки між верхніми сегментами металокріплення, випав шматок породи, що вдарив по голові [PERSON], завдавши закриту черепно-мозкову травму. За результатами розслідування нещасного випадку 30 липня 2013 року був складений акт № 20 про нещасний випадок , пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 та акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5, які затверджені директором виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». Причинами нещасного випадку є: основна причина - незадовільний технічний стан виробничого об'єкту , та супутні причини - невиконання посадових обов'язків начальником та майстром дільниці з видобутку вугілля та невиконання [PERSON] п.2.3 вимог «Інструкції з охорони праці №1 для гірника очисного забою» ( з особливою думкою одного з членів комісії про відсутність вини постраждалого). а.с. 9-13 Згідно виписок із акту огляду МСЕК серії 10ААВ № 439653 від 19 листопада 2013 року та довідки ТСЕК серії 10 ААА № 127558 позивачеві вперше встановлена третя група інвалідності в зв'язку з трудовим каліцтвом від 28 липня 2013 року та втрата професійної працездатності 50% до 1 грудня 2014 року. а.с. 7-8 Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За вимогами ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємства, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним орган. Згідно ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» , роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Так, відповідачем, в зв'язку з отриманою 28 липня 2013 року позивачем травмою складено акт № 20 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за яким основною причиною настання нещасного випадку визначений незадовільний стан виробничого об'єкту, що є доказом того, що відповідач не забезпечив позивачу безпечні і нешкідливі умови праці і перебуваючи на своєму робочому місці та на території підприємства, позивач отримав ушкодження здоров'я. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до ст.. 237-1КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає встановленим, що отримане [PERSON] ушкодження здоров`я, яке сталося 28 липня 2013 року є наслідком нещасного випадку на виробництві . Внаслідок цього позивачеві були завдані моральні страждання, оскільки він, маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей ( синів [PERSON], [INFO] ,та [PERSON], [INFO]), став інвалідом 3 групи. Крім того, йому встановлена значна втрата професійної працездатності -50% на певний період, протипоказана тяжка фізична праця, праця в підземних умовах та висоті, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди підтверджується актом про нещасний випадок, довідки МСЕК про визнання позивача інвалідом та встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності, численні медичні документи щодо тривалого стаціонарного та амбулаторного лікування. а.с. 15-22 Суд розцінює вимогу відповідача про необхідність надання додаткових медичних документів для підтвердження завдання [PERSON] моральної шкоди, безпідставною та не відповідаючою вимогам закону. За вимогами ст. 23 ч. 3 ЦК України, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оцінюючи моральні страждання позивача, суд враховує перенесені ним біль та страждання, молодий вік, в якому позивач через незабезпечення відповідачем безпечних умов праці значно втратив працездатність, був звільнений з роботи та за висновком МСЕК має певні обмеження щодо працевлаштування . Суд також приймає до уваги, що інвалідність встановлена, поки що, на визначений строк - до 1 грудня 2014 року і вважає за необхідне задовольнити позов частково в сумі 16 000 грн.

Outcome: partial