Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дитини та усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що до 17 березня 2017 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із відповідачкою. Посилався на те, що [PERSON] чинить перешкоди йому у спілкування з дитиною, а тому просив суд, ухвалити рішення, яким визначити наступні способи участі його у вихованні його доньки - [PERSON] та спілкуванні з нею: першу половину зимових, весінніх, осінніх канікул дитина проводить разом із батьком; один раз на рік дитина проводить із батьком літній відпочинок, на літніх канікулах, окремо від матері протягом місяця із можливим виїздом дитини за межі України в супроводі батька; кожну другу, четверту суботу та неділю місяця дитина проводить із батьком, без нагляду і супроводу матері та безперешкодно може залишатись із ночівлею за місцем проживання батька; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька та доньки; в день побачень з донькою, батько має право забирати доньку з дому/школи/гуртка/інше. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. При цьому позивач [PERSON] просив суд не вирішувати питання про стягнення із відповідачки на його користь судові витрати, вказував на те, що він залишає понесені ним витрати за собою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Глибоцької районної державної адміністрації Чернівецької області, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 26 травня 2007 року по 17 березня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2017 року шлюб між ними розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає з матір`ю. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положеннями ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. При вирішенні спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За нормою ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Встановлено, що висновком органу опіки та піклування № 01.12-169 від 15.05.2019 року, комісія вирішила відмовити батькові [PERSON] у визначенні способів участі у вихованні дитини [PERSON] . Однак, згідно з частиною 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується із висновком ОПП, яким відмовлено позивачу визначенні способів у вихованні дитини, оскільки у ньому не наведено ґрунтовних та об`єктивних причин відмови та, на думку суду, вказаний висновок суперечить інтересам дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Під час розгляду справи судом не було здобуто доказів, що спілкування дитини з батьком може завдати будь - якої шкоди інтересам дитини, чи буде заважати її безпечному та спокійному розвитку. Зі змісту висновку органу ОПП вбачається, що дитина хоче зустрічатися із батьком, хоче, щоб батько її кудись повів. Зі змісту вимог позовної заяви, пояснень наданих позивачем в судовому засіданні судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо способів участі позивача у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування. Така відмова не може бути самостійною підставою для відмови у позові. Тому вказаний спір підлягає вирішенню у судовому порядку відповідно до норми ч. 2 ст. 159 СК України. Крім того, відповідно до правил ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. З урахуванням зазначених обставин слід визначити позивачу способи участі у спілкуванні та у вихованні дитини - [PERSON] [INFO] , наступним чином: побачення з дитиною кожну другу та четверту суботу і неділю місяця з правом відвідування культурних та розважальних заходів, а також з правом забирати дитину до місця свого проживання та залишатися із ночівлею за місцем проживання батька, без супроводу матері; першу половину весняних, осінніх та зимових канікул дитина проводить разом із батьком; один раз на рік протягом місяця, на літніх канікулах, на літній відпочинок без супроводу матері; в день побачень з донькою батько має право забирати доньку з дому, школи, гуртка. Суд не погоджується із запропонованим позивачем способом участі у спілкуванні та у вихованні дитини, зокрема, щодо можливості виїзду дитини за межі України в супроводі батька окремо від матері, оскільки законодавством встановлено порядок виїзду дитини, що не досягла 16-ти років за кордон, який зокрема, передбачає отримання нотаріально посвідченого дозволу одного із батьків, або за рішенням суду. Вирішуючи даний спір суд виходить із того, що батьки мають рівні права у вихованні та спілкуванні дитини і в даному випадку підстав для усунення батька від участі у вихованні дитини немає. Отже, позовні вимоги про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial