Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування 1637,43 грн. витрат на лікування після отриманих ушкоджень та 10000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоровя. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 22.03.2015 року о 13 годині в с. Старошийка Житомирського району по вул. Грушевського сталася ДТП за участі автомобіля позивача і відповідача. Між [PERSON] та [PERSON] відбулася сутичка, яка супроводжувалася нецензурною лайкою, образливим чіплянням та нанесенням тілесних ушкоджень позивачу відповідачем в наслідок яких позивач звертався за медичною допомогою і проходив стаціонарне лікування з відповідними витратами. Оскільки позивачу внаслідок правопорушення було завдано матеріальну та моральну шкоду, позивач просив суд стягнути [PERSON] на свою користь 1637,43 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що деякі витрати здійснені після проходження лікування та характер нанесених ушкоджень, на які вказує позивач, не відповідає висновку експертизи. Просив суд відмовити у позові. Вислухавши сторін у справі, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 06.05.2015 року 22.03.2015 року близько 13 год. 00 хв. в с. Старошийка по вул. Грушевського між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 06.05.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який у судовому засіданні визнав вину. (а.с.7). Згідно висновку експерта №558 від 30.03.2015 року у гр. [PERSON] будь-яких видимих тілесних ушкоджень на волосистій частині голови,обличчі виявлено не було. Одночасно в експертизі вказано, що 23.03.2015 року ЖОКЛ був встановлений клінічний діагноз «Післятравматичний астеновегетативний церебрастенічний синдром» та 25.03.2015 року лікарем відділення функціональної діагностики обласної психіатричної лікарні №1 був встановлений клінічний діагноз «Струс головного мозку. Синдром легкої лікворної гіпертензії. Порушення функції ЧМН. Післятравматичний стресовий розлад». Проте, як вказано в експертизі, оцінку даним діагнозам експертом не надано, у звязку з відсутністю медичних даних, які б вказували на даний характер травм. Одночасно судом встановлено, що позивача 25.03.2015 року було направлено у стаціонар в якому перебував до 04.04.2015 року з діагнозом, зокрема, і струс головного мозку, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого (а.с.10). Лікування проводилося за кошти хворого, що зазначається в переліку медикаментів, підписаного та завіреного печатками лікуючого лікаря та зав. відділення. (а.с.12). На придбання ліків позивачем витрачено 1637 грн. 43 коп. що підтверджується розрахунковими касовими чеками (а.с.8-9). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд критично оцінює висновок експерта, оскільки оцінку діагнозам ЖОКЛ від 23.03.2015 року та лікаря відділення функціональної діагностики обласної психіатричної лікарні №1 від 25.03.2015 року, експертом не було надано, та враховує проходження позивачем стаціонарного лікування, що проводилося за рахунок потерпілого. Крім того, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про відсутність підстав для врахування деяких витрат на лікування поза межами стаціонарного лікування, оскільки лікування за встановленим діагнозом є триваючим, у звязку з чим вимога про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню повністю. Позовні вимоги щодо заподіяної моральної шкоди знайшли підтвердження в судовому засіданні частково. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . В обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди позивач посилається на те, що він є римо-католицьким священнослужителем (пресвітером) та під час інциденту був одягнений у хабіт (одяг монахів Францисканського ордеру), брутальна лайка та образливе чіпляння у поєднанні з нанесенням тілесних ушкоджень у присутності свідків завдали останньому особливі душевні страждання. Як вказує позивач, внаслідок хуліганських дій відповідача, позивачу заподіяно моральну шкоду, яку останній оцінює в розмірі 10000,00 грн. Разом з тим, позивач не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 10000,00 грн., так як в судовому засіданні не надано відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Суд, враховуючи факти встановлені постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 06.05.2015 року, зокрема визнання вини, щире каяття, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 500 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути [PERSON] 243,60 грн. судового збору на користь позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: partial