Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вимогою зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON]; визначити наступні способи участі у вихованні доньки - особисте спілкування: - побачення та спільне проведення часу з дитиною у першу і третю суботу місяця з 11.00 год. до 19.00 год. та у другу та четверту неділю місяця з 11.00 год. до 19.00 год за місцем проживання дитини за попереднім повідомленням матері дитини - до п'ятирічного віку дитини, а після досягнення дитиною п'яти років - забирати дитину на цей же термін із собою до місця свого проживання; - побачення з дитиною у святкові дні (не мається на увазі неділя) з 12.00 год. до 18.00 год., якщо має на це можливість з попереднім повідомленням матері дитини; забирати дитину до себе на першу половину літніх канікул, коли донька дос ягне шкільного віку; зобов'язати відповідачку надавати точну інформацію щодо фактичного перебування дитини, у разі зміни місця її проживання, перебування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони являються батьками малолітньої доньки [PERSON] На даний момент сторони перебувають у шлюбних відносинах лише офіційно, однак проживають окремо. Відповідачка проживає з донькою та своїми батьками, які разом створюють перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною. У звязку з тим, [PERSON] звернувся до Золочівської районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини, яка своїм розпорядженням визначила [PERSON] графік побачень з дитиною, однак відповідач [PERSON] не виконує дане розпорядження та продовжує чинити перешкоди у таких побаченнях. Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву у якому проти задоволення позову заперечує у повному обсязі, вказує, що позивач постійно погрожує їй, її старшим дітям, батькам, обзиває, нецензурно висловлюється. Зазначає також, що з приводу протиправної поведінки позивача вона неодноразово зверталася до Золочівського відділу поліції із письмовими зверненнями, за результатами яких [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності. Позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив в якому зазначає, що відповідачка та її батько принижують його перед дитиною, принижують його честь та гідність, не дають добути з дитиною установлений час в шрафіку побачень. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просять суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди позивачу у спілкуванні та у вихованні дитини та визначити способи участі у вихованні дитини шляхом систематичності побачень. Відповідач у судовому засіданні позов заперечила, додатково вказавши, що обставини на які покликається позивач у своєму позові взагалі не відповідають дійсності, жодних перешкод щодо участі у вихованні доньки відповідачкою не чиняться, тому просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю вимог. Вказала, що позивач [PERSON] до дитини приходить в нетверезому стані, вчиняє конфлікти, ображає її та її батьків. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації в судовому засіданні проти позову заперечила з тих підстав, що позивачу вже було визначено дні та години побачень з дитиною, а про наявність будь-яких перешкоди у проведенні таких побачень позивач адміністрації не заявляв. Підтримує висновок комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини від 29 липня 2016 року № 5. Свідок [PERSON], пояснив, що він був присутній декілька разів під час відвідин позивачем дитини та вказав, що відповідач [PERSON] не дозволяє позивачу бачитись з дитиною. Вказав, що йому відомо, що [PERSON] сплачує аліменти на утрмання дитини [PERSON] і надає додаткові кошти для доньки. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково з наступних мотивів. Відповідно до положень ст.ст. 141, 151, 155, 157, 159 Сімейного Кодексу батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі від 15 липня 2014 року. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. [PERSON] являється батьком [PERSON], 29 березня 2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Відділом ДРАЦС РС Золочівського районного управління юстиції у Львівській області 07 квітня 2015 року. Згідно із ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Розпорядженням Золочівської районної державної адміністрації Львівської області від 03 серпня 2016 року №275 затверджено Висновок комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини від 29 липня 2016 року №5 «Про встановлення графіку зустрічей для [PERSON] із малолітньою донькою [PERSON] [INFO]». Із даного Висновку вбачається, що батько має право на спільне проведення часу з донькою за домовленістю з матір'ю у першу і третю суботу з 11.00 до 19.00 години та другу і четверту неділю місяця з 11.00 до 19.00 години у присутності матері. [PERSON] забезпечувати належні умови для спілкування [PERSON] з дитиною. [PERSON] попереджати матір дитини про неможливість зустрічі з дитиною, в переддень візиту. Батьки несуть відповідальність за виховання, здоровя та життя дитини під час спільного перебування з малолітньою [PERSON], [INFO] Згідно із ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Як встановлено судом, між сторонами, після припинення спільного проживання, виник спір щодо порядку участі позивача у вихованні дитини та вільному з нею спілкуванню. При цьому, позивач зазначає, що бажає приймати участь в вихованні доньки та піклуватися про неї, проте не може реалізувати своє право через протидію з боку відповідачки. В той час як сторона відповідача стверджує, що жодних дій спрямованих не перешкоджання у спілкуванню позивача з донькою не вчинялось. Таким чином, між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні дитини, у зв'язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 76, 78 ЦПК України. Перевіривши твердження сторін дослідженими доказами, суд приходить до переконання, що фактичних даних про те, що відповідач перешкоджає позивачу, як батьку, брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою не встановлено. Водночас, вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дитиною є обґрунтованими, проте бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини. Суд визначає способи участі батьків, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, їх ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, а також інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки шляхом систематичних побачень, а саме: у першу і третю суботу місяця з 11.00 год. до 19.00 год. та у другу та четверту неділю місяця з 11.00 год. до 19.00 год за місцем проживання дитини за попереднім повідомленням матері дитини. Даний висновок не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов'язків та прав батька щодо його дитини. У задоволенні позову в частині інших позовних вимог слід відмовити, оскільки судом не встановлено наявність спору щодо відповідних обставин. Позивач просить суд прийняти рішення до моменту настання фактів, таких як, наприклад, досягнення дитиною 5-тирічного віку, відвідування дитиною школи. Дане рішення не є перешкодою в подальшому батьками в добровільному порядку визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це. Сторонам слід взяти до уваги, що згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, при цьому найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст.141, 150, 151-153, 157-159 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved