Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що разом із [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом є власниками житловому будинку [ADDRESS] . Також у вказаному будинку зареєстрована дочка позивачки [PERSON] . Вказує, що відповідач з 2012 року за зазначеною адресою не проживає та не бере участі в утриманні будинку. Крім того, вказує, що реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житловому будинку обмежує її права як власника. З врахуванням наведеного, просить суд, визнати [PERSON] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Треті особи в судове засідання не з`явились, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин проте, вчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням на веб-порталі судової влади. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 2002 року № 3-3147, №3-3148, позивачем було здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно якого вона є власником 7/30 частини будинку, по [ADDRESS] (а.с 6-8). Відповідно до витягу з будинкової книги, в даному будинку зареєстрований [PERSON] , що є членом сім`ї власника будинку [ADDRESS] по зазначеній адресі (а.с. 9-11). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2012 року і по даний момент не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням ЛВП ГУНП у Волинській області від 28.02.2020 року (а.с.12). Отже, відповідач будучи членом сім`ї власника жилого приміщення, понад один рік без поважних причин не проживає в ньому. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] у зв`язку з порушенням прав та законних інтересів позивача.

Outcome: approved