Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дитини, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який 29 листопада 2007 року розірвала. Від подружнього життя у сторін [INFO] року народився син [PERSON], який на даний час проживає з матір'ю. Відповідач не проявляє турботи до дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, потребами, не надає матеріальної допомоги. Вважає, що він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього [PERSON], а тому його слід позбавити батьківських прав, прізвище дитини змінити на «[PERSON]». В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали з мотивів наведених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Окрім того, в газеті «Галичина» опубліковано оголошення про виклик [PERSON] до суду в якості відповідача. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. Представник Служби у справах дітей Тисменицької райдержадміністрації позовні вимоги підтримала з підстав викладених у висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина [PERSON]. Прокурор в судовому засіданні вимоги позову підтримав, вказав, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини за доцільно буде позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. На вирішення питання зміни прізвища дитини поклався на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 17.06.2014 року надала показання, в яких вказала що з позивачкою перебуває в дружніх відносинах, відповідач з нею не проживає, покинув її за час вагітності. Самого відповідача ніколи не бачила, хоча навідується в гості до позивачки приблизно раз в тиждень. Свідок [PERSON] 17.06.2014 року надав суду показання та зазначив що відповідача ніколи не бачив, хоча є сусідом позивачки понад три роки. Вихованням дитини займається матір, бабуся та чоловік позивачки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 17.06.2014 року вказала, що будучи сусідкою позивачки відповідача не бачила вже вісім років. [PERSON] покинув позивачку за час її вагітності та по даний час дитиною не цікавиться. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, доводи представника Служби у справах дітей Тисменицької райдержадміністрації, думку прокурора, покази свідків, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 серпня 2006 року (а.с. 7) [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO]. Сторони розірвали шлюб 29 листопада 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29 листопада 2007 року (а.с. 8). Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Черніївської сільської ради № 477 від 25 березня 2014 року та Актом обстеження матеріально-побутових умов від 25 березня 2014 року. Відповідач ухиляється від утримання дитини, на даний час має заборгованість по сплаті аліментів. Станом на 01 квітня 2014 року розмір заборгованості склав 25 950 грн., що знайшло своє підтвердження у довідці-розрахунку від 02.04.2014 року, виданої відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с. 14). За змістом характеристики Черніївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів б/н та б/д, за час навчання в школі не спостерігається турбота тата [PERSON]. В школу він не приходив, дитиною не цікавився. Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] є обгрунтованими, такими, що відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню. За змістом ч. 5 ст. 148 СК України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Вирішуючи вимогу позову стосовно зміни прізвища дитини суд враховує обставину неналежного виконання відповідачем обов'язків відносно сина, а тому зміна прізвища сприятиме інтересам дитини, зокрема її нормальному самоусвідомленню. За наведених обставин, суд приходить до переконання про підставність вимог позову в частині зміни прізвища дитини, а тому дану позовну вимогу слід задовольнити шляхом зобов'язання Виконавчий комітет Черніївської сільської ради, як уповноважений орган, внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору, оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Галичина» та витрат на правову допомогу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 148, 164, 165 Сімейного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: approved