Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25 квітня 2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір №ОД09/04/2007/840-К/019, згідно якого Банк надав йому кредит у розмірі 43 290, 00 дол. США зі сплатою 12, 99 % річних за користування кредитом, зі строком повернення кредитних коштів до 23 квітня 2027 року. Також згідно умов вказаного договору позивач в якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту передав Банку в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною пл. 56, 5 кв. м. Також позивач вказує, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2010 року, було розірвано кредитний договір №ОД09/04/2007/840-К/019 від 25 квітня 2007 року, а також стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» кредитну заборгованість у розмірі 352 141, 85 грн., суму судового збору у розмірі 850, 00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 60, 00 грн. з кожного. В рамках даної цивільної справи ухвалою суду від 11 березня 2010 року було прийнято відмову Ізмаїльського міськрайонного прокурора в інтересах держави в особі Національного банку України в особі ВАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] в частині звернення стягнення на предмет застави. 30 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №97, про звернення стягнення на вищевказану квартиру. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням вимог діючого законодавства України, приватний нотаріус не мала законних підстав для вчинення виконавчого напису у зв'язку з тим, що він періодично сплачує заборгованість по кредитному договору, яка встановлена рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2010 року, позивачу не надсилалась письмова вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто нотаріус в порушення п.12 вказаної Інструкції не упевнився у відсутності у позивача заперечень проти вчинення виконавчого напису та позбавив його права звернення до суду для оспорювання права Банку на здійснення виконавчого напису на вказану суму. Крім того, вказана квартира є його постійним і єдиним місцем мешкання позивача, тому згідно вимог ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на вказану квартиру не може бути звернуто стягнення. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення представнику Банку судової повістки. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, просила розглядати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи та заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Вищевикладене підтверджується також Витягом із узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року. Судом встановлено, що 25 квітня 2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір №ОД09/04/2007/840-К/019, згідно якого Банк надав йому кредит у розмірі 43 290, 00 дол. США зі сплатою 12, 99 % річних за користування кредитом, зі строком повернення кредитних коштів до 23 квітня 2027 року. В цей же день, у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між сторонами був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передав під іпотеку квартиру [ADDRESS], загальною пл. 56, 5 кв. м., яка належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25 квітня 2007 року. Також судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов вищевказаного кредитного договору в нього вик-никла заборгованість у розмірі 44 183, 42 дол. США. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2010 року було розірвано кредитний договір №ОД09/04/2007/840-К/019 від 25 квітня 2007 року, а також стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» кредитну заборгованість у розмірі 352 141, 85 грн., суму судового збору у розмірі 850, 00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 60, 00 грн. з кожного. В рамках даної цивільної справи ухвалою суду від 11 березня 2010 року було прийнято відмову Ізмаїльського міськрайонного прокурора в інтересах держави в особі Національного банку України в особі ВАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] в частині звернення стягнення на предмет застави. 30 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №97, про звернення стягнення на вищевказану квартиру. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 визначено, що підставами для стягнення заборгованості у безспірному порядку проводиться за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Це також визначено у п. 283 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, а саме: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак судом встановлено, що безспірна заборгованість позивача на час вчинення виконавчого напису складала 352 141, 85 грн. згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2010 року. Вимоги про стягнення коштів у розмірі 1 257 086, 11 грн., про які йде мова у виконавчому написі, ні банком, ні нотаріусом на адресу позивача не направлялось. Крім того, як вбачається з наданих до суду позивачем копій квитанцій, [PERSON] періодично сплачує заборгованість по кредитному договору, яка встановлена вищевказаним рішенням суду. Відповідно до п.8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року нотаріуси зобов'язані здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до Закону України «Про нотаріат», зокрема сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права й обов'язки, попереджати про наслідки нотаріальних дій, що вчиняються для того, щоб юридична необізнаність не могла їм зашкодити. Відповідно до п. 12 даної Інструкції нотаріус повинен упевнитись про відсутність заперечень проти вчинення нотаріальної дії. За заявою зацікавленої особи, яка бажає звернутися до суду для оспорювання права або факту, про посвідчення яких просить інша зацікавлена особа, вчинення нотаріальної дії повинно бути відкладене на строк не більше десяти днів. Якщо за цей строк від суду не буде одержано повідомлення про надходження заяви, нотаріальна дія повинна бути вчинена. У разі одержання від суду повідомлення про надходження заяви зацікавленої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша зацікавлена особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Відповідно до ч. 4 п. 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Проте судом встановлено, що в порушення вищезазначених вимог, з метою підтвердження безспірності заборгованості позивачу не надсилалась письмова вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто нотаріус в порушення п.12 вказаної Інструкції не упевнився у відсутності у позивача заперечень проти вчинення виконавчого напису та позбавив його права звернення до суду для оспорювання права Банку на здійснення виконавчого напису на вказану суму. За таких обставин, сума, на яку був вчинений виконавчий напис не може вважатися безспірною. Окрім того, квартира [ADDRESS] його постійним і єдиним місцем мешкання позивача, тому згідно вимог ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на вказану квартиру не може бути звернуто стягнення. Тому, суд вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., зареєстрований в реєстрі за №97, про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], загальною пл. 56, 5 кв. м., є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved