Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно сертифікату [NUMBER]. За життя [PERSON] склав заповіт де все своє майно заповів позивачу по справі. Коли [PERSON] звернувся до нотаріуса з питання оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] відносно вказаної земельної частки (паю), йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця та рекомендовано звернутися до суду. В зв'язку з цим позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В підготовче засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] не з'явився, надавши до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених вище, судове засідання просив провести у його відсутність. Представник відповідача Пісківський сільський голова Дворічанського району Харківської області до суду не з'явився, надавши заяву, в якій позов визнав повністю, просив справу розглянути без представника сільської ради. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 26 березня 2009 року, виданого Пісківською сільською радою Дворічанського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого 12 березня 2001 року на підставі розпорядження Дворічанської райдержадміністрації від 27 серпня 1996 року №307 та довідки відділу у Дворічанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №29-20-0.23,17-917/108-18 від 31 липня 2018 року, [PERSON] було надано право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Топільське» розміром 6,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказаний сертифікат був втрачений. Згідно з заповітом від 21 травня 2004 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Пісківської сільської ради Дворічанського району Харківської області, зареєстровано в реєстрі за №62, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON], позивачу по справі. Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 784/02-31 від 15 серпня 2018 року, [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом [NUMBER] після смерті [PERSON] І, який помер [INFO] року, через відсутність оригіналів правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред'явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім'я спадкодавця. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв'язку з чим в даний час неможливо виготовити та отримати вищевказаний сертифікат на ім'я померлого, що дало б можливість позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обгрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 784/02-31 від 15 серпня 2018 року, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], про що заведено спадкову справу № 166/2018. Таким чином, згідно з ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини право на право на земельну частку (пай) перейшло до позивача. Тому за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] слід визнати право на право на земельну частку (пай), розміром 6,13 в умовних кадастрових га, розташовану на території Пісківської сільської ради, згідно сертифікату [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз'яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved