Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] \~звернулась в\~суд з\~позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2020 року позивач придбала у відповідача квартиру [ADDRESS] та на даний час позивач є власником вказаної квартири. Відповідно до будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у квартирі [ADDRESS] , 03.11.2006 року у встановленому законом порядку зареєстроване місце проживання відповідача за вказаною адресою. Позивач вказує, що усі витрати по утриманню квартири вона несе самостійно у розмірі стовідсоткових нарахувань. Реєстрація відповідача в житловому приміщенні суттєво впливає на величину суми, яку позивач сплачує за житлово-комунальні послуги. Відповідач не здійснює плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири, тому є всі підстави вважати, що він втратив право користування даним житлом. Відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин з лютого 2020 року. У зв`язку з реєстрацією відповідача у вказаній квартирі, у позивача виникають проблеми по оплаті надмірних комунальних послуг, чим порушуються її права. Враховуючи наведене, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю. Вказувала на те, що відповідач у вказаній квартирі не проживає. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення в справі та просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] , в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав. За вказаних обставин суд, зі згоди представника позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] \~є власником\~житлової квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201732632 від 25.02.2020 року. У вказаній квартирі з 03.11.2006 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] , що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, які проживають у квартирі [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідом позивача, показала, що позивач купила квартиру у відповідача та є її власником. Підтвердила, що [PERSON] не проживає у вказаній квартирі більше 10 років, оскільки є військовослужбовцем та проживає в Російській Федерації. Крім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] не проживає у вказаній квартирі тривалий період часу, принаймні понад один рік. Крім цього, свідок зазначила, що відповідач виїхав на проживання до Російської Федерації. У відповідності до вимог ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад строки, встановлені законом. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпоряджання\~своїм майном\~(ст.\~391\~ЦК України). Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача у квартирі позивача перешкоджає їй вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідач не подав заперечень та доказів, в той час як позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом. Суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , понад встановлені строки повністю доведений, а тому останнього слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Судові витрати суд залишає за позивачем згідно вимог позовної заяви.

Outcome: approved