Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору від 03.11.2010 р. про заміну набувача за договором довічного утримання, укладеного 10.09.2010 р. Після смерті відчужувача [PERSON] державним нотаріусом снято заборону відчуження квартири. На момент укладання договору довічного утримання в квартирі було зареєстровано лише власника - [PERSON] Відповідача було зареєстровано в помешканні під час дії договору довічно утримання, що не відповідає вимогам чинного законодавства і створює перешкоди для користування позивачку даною квартирою. Після смерті [PERSON] позивач міг би здавати квартиру в оренду і отримувати платню щонайменше у розмірі 2 500.00 грн. Позивач також сплачував і комунальні послуги , якими не користувався із за мешкання в квартирі сторонньої особи. Загальна сума сплачених комунальних послуг становить - 2 173,16 грн. Позивач не може користуватися квартирою і розпоряджатися нею у зв'язку із проживанням там сторонньої людини. За таких обставин [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] збитки у розмірі 43673,16 грн. В подальшому [PERSON] змінив предмет позову та збільшив вимоги. Просив стягнути з [PERSON] на його користь збитки у розмірі 94 026,84 грн., а саме 5 276,84 грн. за комунальні послуги за період проживання відповідача в квартирі [ADDRESS], 85050,00 грн. упущеної вигоди, суми яку позивач міг отримати при здачі квартири в оренду; 1050,00 грн. за роботу майстра по відкриванню і заміні замків 12.03.2014 р.; 300,00 грн. за роботу майстра по відкриванню і заміні замків 14.03.2014 р.; 1000,00 за роботу майстра 20.03.2014 р.; 1350,00 грн. за роботу майстра по ремонту вхідних дверей і встановлення замка 25.03.2014 р.; моральну шкоду у розмірі 4 872,00 грн. Зазначає, що при подачі позову не правильно визначив упущену вигоду. Оренда квартири у м. Києві коштує понад 2 500,00 грн. на місяць Враховуючи звіт про ретроспективну оцінку майна, що її зробив ПП «СВ Девелопмент» в період з липня 2012 р. по березень 2014 р. надаючи в оренду квартиру позивач міг отримати 85 050,00 грн. Також за період подачі позову до 20.03.2014 р., період коли відповідач проживав в належній позивачу квартирі останній змушений був зробити витрати по аварійному відкриттю замків та їх зміни так як не міг потрапити у квартиру. За таких обставин позивач звернувся до відповідного органу з заявою про зняття [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідача було знято з реєстрації про що свідчить довідка КП ЖЕК «Золотостівська». В результаті всіх подій, що відбувалися у позивача різко погіршилось самопочуття, знизилась працездатність. Від постійних переживань підвищувався тиск в результаті чого позивач змушений був звільнитися з роботи, а тому позивач вважає, що йому було спричинено і моральну шкоду оцінену у 4 872,00 грн. Не погоджуючись з заявленими вимогами [PERSON] подав зустрічний позов про визнання права на житло. Зазначив, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований та постійно проживає з 2007 року. З 20.04.2010 р. по 19.04.2011 р. [PERSON] проходив строкову військову службу, після закінчення якої також отримав реєстрацію у зазначеній квартирі. Власницею помешкання була бабуся позивача - [PERSON], яка померла [INFO]. За життя бабуся уклала договір довічного утримання і договір про зміну набувача у даному договорі. Набувачем за договором є [PERSON] Ще за життя звернулась до суду з позовом про визнання договору довічного утримання недійсним. На день розгляду справи [PERSON] вигнав позивача з квартири, зламав двері і заселився в помешкання особисто. Дії [PERSON] є протиправними, оскільки підстави вважати його власником квартири за умови оскарження договору довічного утримання і відсутності остаточного судового рішення з цього приводу. [PERSON] змушений проживати не за місцем реєстрації, але має право на проживання в квартирі бабусі. За таких обставин просить суд визнати його таким, що має прав на проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS]; вселити до квартири; визнати його таким, чиє право власності на квартиру на момент розгляду позову не визнано і спір перебуває на судовому розгляді по іншій справі; виселити [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS]. В подальшому позивач за зустріч ним позов зменшили розмір позовних вимог в частині вимог щодо визнання його таким, чиє право власності на квартиру на момент розгляду позову не визнано і спір перебуває на судовому розгляді по іншій справі та виселення [PERSON] з квартири у зв'язку із наявним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2014 р. яке набрало законної сили. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлений ним позов, просив задовольнити в повному обсязі з підстав в ньому зазначених. В задоволенні зустрічного просив відмовити у зв'язку з його безпідставністю. [PERSON], його представник підтримали заявлені зустрічні вимоги та просили відмовити у задоволенні первісного позову. Третя особа [PERSON] підтримав вимоги заявлені [PERSON], який має право на проживання в квартирі, яка належала [PERSON] і де він був зареєстрований та відмовити у задоволенні позову [PERSON] Представник Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського районного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві просив розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи суд вважає, що як первісний так і зустрічний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 10 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Войстрик О.В. за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. 03 листопада 2010 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про заміну набувача в договорі довічного утримання (догляду), що його посвідчив державний нотаріус П'ятої Київської державної нотаріальної контори Войстрик О.В. за умовами якого набувачем за договором став [PERSON] та тримав у власність квартиру [ADDRESS], взявши на себе зобов'язання довічно утримувати відчужувача [PERSON] Як свідчать матеріали справи, і не заперечується учасниками процесу, на день укладання вищезазначених договорів в квартирі був зареєстрованим лише власник квартири [PERSON] [PERSON], онук відчужувача за договором довічного утримання (догляду), був зареєстрований в спірній квартирі з 2007 р., що підтверджується довідкою КП ЖЕК «Золотоустівська». Також встановлено, і не оспорюється сторонами що [PERSON] 20.04.2010 року був призваний на строкову військову службу, знятий з реєстрації та після звільнення в запас 19.04.2011 року знов зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 10745. Ще за своє життя [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору довічного утримання (догляду) та договору про заміну набувача. Після смерті [PERSON] [PERSON] підтримав позовні вимоги померлої, як її правонаступник. В свою чергу [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку. Також до суду звернувся з позовом і [PERSON] про розірвання договору, відмову у визнанні права власності, визнання права власності, зобов'язання вчинити дії. Відповідачами у справі були [PERSON], [PERSON], [PERSON] 12.02.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення про відмову у задоволенні як первісного так і зустрічних позовів. 25 червня 2014 р. колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва рішення Шевченківського районного суду м. Києва залишено без змін. [PERSON] просив суд усунути перешкоди у користуванні власністю, визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняття його з реєстрації. Підставами для заявлення таких вимог стало була та обставина[PERSON] всупереч умов договору довічного утримання (догляду) зареєструвала [PERSON] в квартирі, що створює перешкоди у користуванні власним майном і він зсушений сплачувати за [PERSON] комунальні платежі. За приписами ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Ухвалюючи рішення 12.02.2014 р. щодо відмови [PERSON] у задоволенні позову суд встановив, що позивачем не надано підтвердження звернення до [PERSON] щодо звільнення спірної квартири та не надано належного обґрунтування позовних вимог в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою та зняття його з реєстрації, оскільки реєстрація [PERSON] у відповідності до вимог законодавства України. Як свідчать матеріали справи після ухвалення Шевченківським районним судом м. Києва рішення, [PERSON], як новий власник спірної квартири, звернувся до Шевченківського РВ ГУ ДМС України в м. Києві з заявою та [PERSON] 15.02.2014 р. було знято з реєстрації в квартирі [ADDRESS]. Дане рішення відповідачем не оскаржувалось. На даний час вимоги [PERSON] містять у собі прохання стягнути на його користь збитки - витрати за комунальні послуги та витрати майстрів по відкриванню та заміні замків, упущену вигоду, яка полягає у можливості отримання орендної плати за квартиру. Як посянили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] в березні 2014 р. [PERSON] просив їх допомогти з квартирою, яку отримав у власність, пояснював, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні нею. У зв'язку із такими обставинами [PERSON] у якого не було ключів від помешкання змушений був декілька разів змінювати замки та лагодити вхідні двері. За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В розумінні положень вищенаведеної статті стягнення збитків можливо виключно за умови порушення цивільного права. Зважаючи на встановлені судовим рішенням обставини, за відсутності підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття з реєстрації, зважаючи на те, що [PERSON] в установленому законом порядку звернувся з заявою про зняття відповідача з реєстрації у спірній квартирі лише 15.02.2014 р., суд вважає, що порушення [PERSON] цивільного права [PERSON] відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення збитків. За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у. зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Зважаючи на те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про неправомірність дій [PERSON] не підлягає задоволенню позов [PERSON] і в частині відшкодування моральної шкоди. В свою чергу не підлягають задоволенню і вимоги зустрічного позову [PERSON] щодо визнання його таким, що має право на проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] та вселення. Як встановлено в судовому засіданні позивача за зустрічним позовом 15.02.2014 р. знято з реєстрації в квартирі [ADDRESS] за заявою нового власника. Дане рішення компетентного органу не оскаржувалось [PERSON] у встановленому законом порядку. З березня 2014 р. [PERSON] не проживає у спірній квартирі, що останнім визнано в судовому засіданні. За положеннями ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З іншого боку приписами ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, згідно до положень ст. 156 ЖК України. Приписами ст.60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на те, що [PERSON] під час розгляду справи не доведено наявність обставин, які надають можливість визнати за позивачем право на проживання в квартирі [ADDRESS] підстави для задоволення такої вимоги позивача, як і вимога щодо вселення в помешкання належне [PERSON] відсутні. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed