Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Немирівської міської ради, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , про що 29 жовтня 2020 року виконавчим комітетом Рубанської сільської ради Немирівського району було видано свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - кадастровий номер 0523086600:02:001:0144, що знаходяться в с. Рубань Немирівського району Вінницької області. Позивач на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем. При цьому спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення про виклик спадкоємця за законом. Після відкриття спадщини, він звернувся до Рубанської сільської ради за роз`ясненнями про порядок спадкування, де йому було роз`яснено про те, що до нотаріуса треба звертатися не протягом, а після спливу піврічного строку з дня смерті спадкодавця, що ввело його в оману і він прострочив термін прийняття спадщини. Вважає, що така причина є поважною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, пов`язаної з об`єктивними, непоборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Рубанської сільської ради Немирівського району Вінницької області 29.10.2020, актовий запис №14. Після її смерті відкрилася спадщина на дві земельні ділянки площею 0,85 га та 2,8255 га, належні [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки № І -ВН №040148 та серія ВН№9004517. Відповідно до довідки державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. №707/01-16 від 05.08.2021 року [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк, а тому спадщину не прийняв. Як вбачається з ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері- [PERSON] , проте належних та допустимих доказів того, що [PERSON] є його матір`ю, суду не надав. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України ). Згідно з ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Тобто за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався цим правом на прийняття спадщини через відсутність іншої необхідної інформації, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналізуючи практику Верховного Суду, останній зазначає, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними не переробними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Згадана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду висвітлена 11 листопада 2020 року в справі №750/262/20, провадження №61-14038ск20. Однак, позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин щодо пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Посилання позивача на ту обставину, що він був введений в оману працівниками сільської ради щодо строку прийняття спадщини, суд не вважає поважною причиною, оскільки ні сам факт звернення [PERSON] до сільської ради, ні наявність будь-якого роз`яснення сільської ради з цього приводу, нічим не підтверджено, а юридична необізнаність позивача з даних обставин також не є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. У зв`язку із наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: dismissed