Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], яку в ході судового розгляду справи уточнив та просив визнати, що житловий будинок літ.»А-2« з надвірними будівлями, розташований по вул.Чкалова,17 в м.Харкові є спільним майном подружжя, визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку літ.»А-2» з надвірними будівлями. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те,що з 09 липня 1988 року по 30 серпня 2010 року він з відповідачкою знаходився у шлюбі. Під час шлюбу 25.06. 2001 році придбали шлако-блочний житловий будинок №17 по вул. Чкалова в м.Харкові, житловою площею 49.0 кв.м., який зареєстрували на імя відповідачки. Вартість будинку становила 71.120 грн. 23.05.2005 р. відповідачка продала йому зазначений житловий будинок, житловою площею 81,2 кв.м., а 24.05.2005р. він цей будинок подарував відповідачки. Ціна будинку становила78,073 грн. У подальшому, в період з 2005-2007 року з метою покращення житлових умов вони за спільні кошти реконструювали житловий будинок, добудували другий поверх, додаткові житлові та нежитлові приміщення, а саме створили нове нерухоме майно, загальна площа якого становить 426,5 кв.м., житлова площа 201,0 кв.м. На підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 12.02.2007 р. та додаткового рішення суду від 19.02.2007 р. право власності на житловий будинок, як самочинне будівництво було визнано за відповідачкою. Станом на 26.12.2006 р. інвентаризаційна вартість нового будинку становить 419.420 грн. Тобто вартість житлового будинку зросла більше ніж в 5 разів, що є істотним збільшенням, оскільки значно перевищує вартість будинку при даруванні. За таких обставин позивач вважає, що новостворений житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Чкалова,17 належить подружжю на праві спільної сумісної власності і він має право на ? частку житлового будинку. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позов позивача та, посилаючись на вимоги ч.1 ст.62 СК України, просили його задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав, посилаючись на те, що з моменту дарування, а саме з 24.05.2005 року спірний житловий будинок з надвірними будівлями є особистою власністю відповідачки [PERSON] та на цей будинок не поширюється право сумісної власності подружжя. На протязі 2005-2006 років відповідачка за власні кошти провела реконструкцію житлового будинку. Ці обставини були встановлені рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.02.2007 року та додатковим рішенням суду від 19.02.2007року на підставі яких за відповідачкою було визнано право власності на житловий будинок літ.А-2 загальною площею 426,5 кв.м., житловою площею 201,0 кв.м. Рішення суду набрало чинності, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не зявився, направив до суду заперечення у яких просив у задоволенні позову позивачу відмовити, застосувати строк позовної давності, що сплив до подачі позову [PERSON] та зазначив, що відповідно до кредитного договору № 1-14/07 від 19.04.2007 р. банк надав [PERSON] кредит у сумі 170000 доларів США на ремонт та облаштування будинку. Кредитний договір та іпотечний договір було укладено банком з [PERSON] під час перебування її у шлюбних відносинах з [PERSON] Ремонт та облаштування будинку здійснено за рахунок кредитних коштів, що наразі не повернуті кредитору. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги позивача, виходячи з наступного: Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розяснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Судом встановлено, що спірним є житловий будинок №17 по вул.Чкалова у м.Харкові, право власності на який зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 12.02.2007 року та додаткового рішення суду від 19.02.2007року. Вказаними рішеннями суду за [PERSON] визнано право власності на новостворене майно, а саме на самочинне будівництво житлового будинку, загальною площею 426,5 кв.м., житловою площею 201,0 кв.м. та зобовязано КП «Харківське БТІ» здійснити відповідну правову реєстрацію (а.с.11,11зв.). На час проведення вказаних дій сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.07.1988 р. по 30.08.2010 р. Як убачається з матеріалів справи (а.с.197-205) 14.06.2005 року [PERSON] з ЗАТ Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком уклала кредитний договір № К-09/3543 на суму 35000 доларів США на ремонт та облаштування житлового будинку №17, розташованого по вул..Чкалова в м. Харкові. Також 14.06.2005 року банк уклав з [PERSON] договір поруки №П-09/3547, згідно умов якого він зобовязувався перед кредитором відповідати за погашення боргу за кредитним договором, на засадах солідарного боржника (а.с.217) 19.04.2007 р. між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким їй надано кредитні кошти у розмірі 170000 доларів США з цільовим призначенням на ремонт та облаштуванням будинку. На укладення договору згоду було надано [PERSON] (а.с.218). В забезпечення виконання умов кредитного договору, [PERSON] укладено з банком іпотечний договір 1-8/07, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 19.04.2007 р. за р.№1478, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 426,5 кв.м., житловою площею 201,0 кв.м., що розташований по вул. Чкалова,17 у м.Харкові. У п.1.4 вказаного договору зазначено, що співвласником предмету іпотеки є чоловік іпотекодавця [PERSON]Д.(225-231) В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] пояснили, що вони брали участь у будівництві житлового будинку по вул.Чкалова,17 м. Харкова. Будівництво проводилось під керуванням [PERSON], який особисто приймав участь у будівельних роботах, купував будівельні матеріали, за проведену роботу з ними розраховувався грошима. До матеріалів справи прикладені копії квитанцій, чеків, накладних, які свідчать про придбання будівельних матеріалів позивачем (а.с.79-168) . Як убачається з технічного паспорту на спірний житловий будинок виготовлений КП «ХМБТІ» станом на 26.12.2006 р. інвентаризаційна вартість нового будинку складає 491,420 грн. (а.с.16-20). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку,що перебудова, прибудова спірного житлового будинку проводилась з 2005-2007 роки, за період шлюбу позивача з відповідачкою. У звязку з проведеною реконструкцією і добудовою житлового будинку, об'єм та вартість будинку збільшилась у порівнянні з 24.05.2005 роком, коли позивач подарував спірний житловий будинок відповідачки, вартість якого на той час становила 78,073 грн. (а.с.9) Відповідно до ч.1 ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами ч.3ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати що житловий будинок літ.»А-2» з надвірними будівлями по вул.Чкалова,17 в м.Харкові є спільним майном подружжя. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на ? частку спірного житлового будинку. Щодо посилання представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що згідно розяснень постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.03.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно яких позови про визнання права власності, що предявлені на підставі ст.392 ЦК України, повязані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність, оскільки тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Суд вважає, що оскільки при укладенні з банком договору іпотеки позивач надавав згоду на його укладення, визнання перебудови, прибудови житлового будинку по вул.Чкалова,17 спільним майном подружжя не впливає на права банку, як іпотеко держателя. На підстави викладеного,

Outcome: approved