Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервіс», третя особа: [PERSON] про визнання припиненими трудових відносин. Позов мотивує тим, що 30.05.2014 року його призначено на посаду директора ТОВ «Будсервіс». 14.01.2020 року звернувся до товариства із заявою про звільнення його з посади за власним бажанням. На 24.04.2020 року було призначено загальні збори учасників товариства з метою вирішення питання про звільнення позивача з посади директора, однак дані збори не відбулись та трудові відносини [PERSON] з ТОВ «Будсервіс» припинені не були. У зв`язку із наведеним позивач змушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов не визнає. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, заяв чи клопотань до суду не надсилала. Вивчивши надані докази та матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.05.2014 року на підставі рішення №1 засновника (учасника) товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІС», [PERSON] призначено на посаду директора товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІС». Згідно рішення №1 засновника (учасника) ТОВ «БУДСЕРВ1С» від 30.05.2014 року, єдиним учасником товариства є [PERSON] . Позивач зазначає, що призначення його на посаду директора мало тимчасовий характер до моменту призначення учасником ( [PERSON] ) іншої особи, як постійного директора товариства та початку його господарської діяльності. У встановленому законом порядку, 14.01.2020 року позивач звернувся до ТОВ «БУДСЕРВІС» із заявою про звільнення його з посади директора за власним бажанням, на підставі статті 38 КЗпП України. Копія заяви додається. 17.03.2020 року на адресу місця проживання [PERSON] було направлено листа, яким повідомлялось про призначення на 24.04.2020 року об 10:00 год. за місцезнаходженням ТОВ «БУДСЕРВІС» загальних зборів учасників товариства, де буде вирішуватись питання про звільнення [PERSON] ) з посади директора товариства. У зв`язку неявкою [PERSON] загальні збори учасників ТОВ «БУДСЕРВІС», призначені на 24.04.2020 року, не відбулись. 27.04.2020 року на адресу [PERSON] було направлено листа, про те що в зв`язку з її неявкою загальні збори учасників ТОВ «БУДСЕРВІС», призначені на 24.04.2020 року, не відбулись та запропоновано [PERSON] зв`язатись з керівництвом для організації та участі у загальних зборах щодо вирішення питання про звільнення [PERSON] з посади директора товариства. Однак відповіді на звернення не було. Про дані обставини свідчать матеріали справи. Згідно п.9.2.6. статуту товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІС» (нова редакція), зареєстрована 02.06.2014 року, компетенцією засновника (учасника) товариства є призначення та звільнення директора товариства. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю», до компетенції загальних зборів учасників належать обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю», виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю» у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. За змістом ст. 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. У п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. В ч. 1 ст. 38 КЗпП України зазначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3 ст. 38 КЗпП України). Для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам лише факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника. За таких обставин по справі, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених вимог та задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповіднодо ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved