Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики в сумі 78000 грн., що складається з суми позики у розмірі 60000 грн., 10% річних з простроченої суми у розмірі 18000 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 10.11.2007 року позивач надав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 60000 грн., що на час укладення письмового договору позики було еквівалентно 12000 доларів США. Відповідач, згідно п.2.2 зазначеного договору, зобов`язався повернути позику за першою вимогою та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 10% річних, що визначено у п.2.6 зазначеного договору. На підтвердження укладеного договору позики та факту отримання від нього (позивача) грошових коштів в сумі 60000 грн. позичальник (відповідач) надав боргову розписку від 10.11.2007 року. 07.02.2018 року, відповідно до умов п.2.2 договору позики, він (позивач) надіслав позичальнику (відповідачу) письмову вимогу щодо повернення позики протягом тридцяти днів з дня пред`явлення вимоги та процентів за користування позикою за період 2015 - 2017 роки в сумі 18000 грн. Проте позичальник (відповідач) кошти не повернув, проценти не сплатив. Тому позивач вимушений звертатися до суду за захистом порушеного права. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування боргу за договором позики 78000 грн. та понесені судові витрати в сумі 780 грн. Відповідач у поданій до суду заяві зазначав, що позивач з 2007 року користувався його земельною ділянкою, не уклавши з ним (відповідачем) договір оренди. У 2013 році, з метою погашення заборгованості за оренду землі, позивач передав йому (відповідачу) автомобіль марки ЖИГУЛІ - 2107, за суму 40000 грн. Після чого він не яких коштів від позивача не отримував. Просив суд встановити достовірність його підписів через експертну комісію. Ухвалою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.04.2018 року, провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено до підготовче засідання, ухвалою суду від 22.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалами Казанківського районного суду Миколаївської області від 04.10.2018 року та від 22.04.2019 року у справі призначалась судово-почеркознавча експертиза, щодо достовірності підписів [PERSON] у договорі позики та у розписці укладених 10.11.2007 року. Провадження в справі зупинено на час проведення експертизи. 20.12.2018, 07.02.2019, 30.05.2019, 11.07.2019 року судовим експертом Сологуб Г.А. та судовим експертом Гайдай В.В. справа поверталась до суду з клопотанням про надання вільних та належним чином виконаних експериментальних зразків підпису [PERSON] та повідомленням про неможливість проведення судової експертизи за відсутністю належним чином виконаних експериментальних зразків підпису [PERSON] , максимально наближених за часом виконання до 2007 року. Ухвалами суду від 04.02.2019, 05.03.2019 року відкладалися слухання справи для проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Центральним районним судом м. Миколаєва для надання експертом Миколаївського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України Сологуб Г.А. роз`яснень і відповідей на запитання суду та учасників справи щодо наданого до суду клопотання експерта від 17.12.2018 № 540/1 про надання додаткових вільних зразків підпису [PERSON] не менш 10-15 підписів у оригіналах, максимально наближених за часом виконання до 2007 року та експериментальних зразків його підпису виконаних у змішаній транскрипції, якщо такий варіант підпису у нього існує на 5-10 аркушах. Ухвалою суду від 12.06.2019 року постановлено витребувати у [PERSON] його вільні зразки підпису не менше, ніж в 10 документах за період 2005-2009 років, максимально наближених за часом з досліджуваними документами 2007 року, а також надати його Реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний код), які надати до суду до 01.07.2019 року. Зазначена ухвала суду відповідачем [PERSON] не була виконана. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові просив суд позов задовольнити. Позивач на судових засіданнях наголошував, що договір позики та боргова розписка були підписані особисто відповідачем, після отримання грошових коштів. Відповідач в судовому засіданні, заперечував проти задоволення позову, повідомивши суду, що він особисто не підписував договір позики та боргову розписку. Відмовився від проведення судово-почеркознавчої експертизи щодо достовірності його підписів у договорі позики та у розписці укладених 10.11.2007 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ч.1 ст.1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ч.2, ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору позики від 10.11.2007 року [PERSON] , як позикодавець, надав [PERSON] , як позичальнику, кошти в сумі 60000 грн., що на час укладення письмового договору позики було еквівалентно 12000 доларів США. Згідно п.2.2 зазначеного договору, позичальник зобов`язався повернути позикодавцю позику за першою вимогою та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 10% річних, що визначено у п.2.6 зазначеного договору. На підтвердження укладеного договору позики та факту отримання від [PERSON] грошових коштів в сумі 60000 грн. [PERSON] надав розписку від 10.11.2007 року. 07.02.2018 року, відповідно до умов п.2.2 договору позики, [PERSON] надіслав [PERSON] письмову вимогу щодо повернення позики протягом тридцяти днів з дня пред`явлення вимоги та процентів за користування позикою за період 2015 - 2017 роки в сумі 18000 грн., що підтверджується фіскальним чеком про відправлення рекомендованого листа за №5600209151303 від 07.02.2018 року. Проте [PERSON] , як позичальник, кошти не повернув, проценти не сплатив. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно правових висновків Верховного Суду України, висловлених в постановах від 18 вересня 2013р. по справі № 6-63цс13, від 11 листопада 2015р. по справі № 6-1967цс15, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Даних, які б свідчили про повернення відповідачем всієї суми заборгованості позивачці судом не встановлено. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст.1048 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно положень ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Положеннями ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, сума позики залишається неповернутою. Згідно з розрахунком заборгованості сума заборгованості складається з суми основного боргу у розмірі 60000 грн. та 10% річних, що визначено у п.2.6 зазначеного договору, за період часу з 01 січня 2015 року по 12 грудня 2017 року у розмірі 18000 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Твердження відповідача, що ним не укладались з позивачем договір позики та у розписка, які ним не підписувались судом оцінюються критично, оскільки в судовому засіданні стороні відповідача були роз`яснення його процесуальні права щодо призначення по справі судово - почеркознавчої експертизи. З метою визначення належності йому підписів у договорі позики та у розписці укладених 10.11.2007 року, та ухвалою суду від 12.06.2019 року постановлено витребувати у [PERSON] (відповідача) його вільні зразки підпису не менше, ніж в 10 документах за період 2005-2009 років, максимально наближених за часом з досліджуваними документами 2007 року, згідно вимог експертів, але відповідачем зазначена вимога не була виконана, зрештою він відмовився від проведення судово-почеркознавчої експертизи щодо достовірності його підписів у договорі позики та у розписці укладених 10.11.2007 року. Відповідно до п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року за №53/5, у випадку невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив (ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення. За змістом ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідач, ухиляючись від надання вільних зразків підпису, згідно вимог експертів, зрештою відмовившись від проведення судово-почеркознавчої експертизи щодо достовірності його підписів у договорі позики та у розписці укладених 10.11.2007 року, не надавши суду будь-яких доказів на спростування обставин, зазначених в позові, - наданих позивачем доказів не спростував. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Окрім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 780,00 грн.

Outcome: approved