Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.10.1998 року в Целіївській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області він зареєстрував шлюб з [PERSON], яка стала носити його прізвище [PERSON]. При спільному подружньому проживанні у них 19 вересня 1999 року народилася донька [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Спільне подружнє проживання з відповідачкою у них не склалося, а тому 09 січня 2014 року вони розлучилися. Відповідачка після розлучення не цікавиться життям дочки, матеріальну допомогу на її утримання не надає. Вважає за доцільне вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини з ним, оскільки відповідачка залишила доньку, її вихованням та утриманням не займається. Він матеріально забезпечений, здійснює догляд за донькою, займається її вихованням та утриманням. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити та визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з ним, при цьому зазначив, що не буде чинити перешкоди для спілкування дитини з матір'ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог судом заперечила. Вказала, що дитині буде краще з нею, просила визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] з нею. Представник органу опіки та піклування [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що не заперечує щодо задоволення позову, так як це буде відповідати інтересам дитини. Дане питання розглядалося на комісії та винесено відповідний висновок. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що позивач та відповідачка з 24.10.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Гусятинського районного суду від 09.01.2015 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №079992 виданого Целіївською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 25 вересня 1999 року. Після розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем згоди про місце проживання та виховання дитини не було досягнуто. Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З матеріалів справи та показів сторін судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], останній рік проживає разом зі своїм батьком, позивачем по справі [PERSON] та перебуває на його утриманні та вихованні. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, має позитивну характеристику, належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб дитини. Ці обставини встановлені з характеристики на [PERSON], акту обстеження матеріально-побутових умов від 25.05.2015 року №27, довідки № 364 виданої виконавчим комітетом Целіївської сільської ради від 25.05.2015 року. Згідно довідок № 21 та № 27 виданих 02.02.2015 року Гусятинською ЦКРЛ позивач [PERSON] на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває. Під час судового розгляду не встановлено будь-яких виняткових обставин, які б переконали суд у тому, що неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини від 12.08.2015 року за № 01-988/02-16 орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком. Відповідно до положень ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. У силу ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцять років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON], [INFO], просила визначити місце її проживання з батьком, позивачем по справі, [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що неповнолітня [PERSON] проживає разом із батьком, який здійснює догляд за донькою, займається її вихованням та утриманням. Мати дитини [PERSON] після розлучення не цікавиться життям дочки, допомогу на її утримання не надає. Аналогічні покази надала суду свідок [PERSON]. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Натомість відповідачкою по справі [PERSON] не надано жодних доказів того, що проживання неповнолітньої дитини разом із нею буде відповідати інтересам самої дитини, не надала суду доказів її матеріального становища, побутових умов. Враховуючи наведене, із урахуванням думки дитини, виходячи з балансу інтересів дитини та їх батьків, виходячи з віку дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом із батьком, тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved