overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на утримання сина вказавши, що рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 12.06.2013 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Приймаючи рішення суд виходив з того, що син [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні [PERSON]. В даний час син [PERSON] не проживає з відповідачкою та знаходиться на його утриманні. Просить звільнити його від стягнення аліменти на утримання дитини. Відповідач позов не визнала, та пояснила, що вона матеріально забезпечує сина. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов*язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а в разі ухилення від цього обов*язку, кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Згідно рішення Вовчанського районного суду від 12.06.2013р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі ? частини всіх видів доходів, щомісячно, з дня подачі позову і до повноліття сина. Відповідно до ст..188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов*язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Згідно копії паспорту [NUMBER], неповнолітній [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстроване за адресою - [ADDRESS]. Враховуючи, що неповнолітній [PERSON], син позивача проживає з відповідачем [PERSON], доходу не має, тому підстав для звільнення [PERSON] від утримання дитини, суд не вбачає. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно заочного рішення Виноградівського районного суду від 07.07.2011 року шлюб між сторонами розірвано та зобов'язано позивача сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини доходів. Позивач зазначає, що вказане рішення не виконується, оскільки він не має постійної роботи, тому у добровільному порядку сплачує аліменти у фіксованій сумі. На даний час ніде не працює, має нерегулярний , мінливий дохід, у зв'язку з чим суттєво змінився його матеріальний стан. У зв'язку з цим просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 1000 гривень щомісячно на дитину. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.12). Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином в порядку ст.74 ЦПК України (а.с.18), в судове засідання з невідомих суду причин не з'явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно заочного рішення Виноградівського районного суду від 07.07.2011 року шлюб між сторонами розірвано та зобов'язано позивача сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини доходів на утримання сина [PERSON] [INFO] (а.с.3-4). Згідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. У відповідності до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців. Частина друга цієї ж статті проголошує, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Оцінивши надані та досліджені докази у їх сукупності, беручи до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, та пояснив, що згідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 11 березня 2013 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки Аліни, [INFO], у розмірі 605грн. щомісячно починаючи з 10 січня 2013 року до досягнення дитиною повноліття (до 26 березня 2022 року). Однак на теперішній час позивач є інвалідом 3-ї групи, ніде не працює, отримає пенсію в розмірі 949грн., має на утриманні хвору мати пенсіонерку, тому просить встановити розмір аліментів у розмірі 1/3 частині всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, дала пояснення, що позивач ухиляється від сплати аліментів, навмисно ухиляється від офіційного працевлаштування. Сума, яка йому нараховуються 605грн. й так є незначною. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не має бути задоволеним. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Аліну, [INFO]. Згідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 11 березня 2013 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 605грн. щомісячно починаючи з 10 січня 2013 року до досягнення дитиною повноліття (до 26 березня 2022 року). Згідно до ст.ст.184,192 СК України у разі наявності мінливого, нерегулярного доходу платник аліментів може просити зменшити розмір аліментів. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх вимог позивачем надані лише документи, що підтверджують його інвалідність 3-ї групи, встановленої до 1 вересня 2015 року та те, що його мати хворіє гіпертонічною хворобою без ускладнень, що лише підтверджує відсутність у позивача постійного місця роботи та постійного прибутку, але ні яким чином не підтверджує неможливість сплати аліментів у встановленому рішенням суду розмірі. Окрім того, на час розгляду справи індекс інфляції в Україні за 2014 рік склав більш ніж 124 відсотка, за пять місяців 2015 року більш ніж 140 відсотків, тому сума, що сплачує відповідач як аліменти значно знецінилась. Інших доказів належних та допустимих у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України в підтвердження своїх вимог позивач не надав. Тому суд доходить до виводу про необґрунтованість та надуманість вимог позивача, тому що в судовому засіданні не встановлено жодної підстави для зменшення йому розміру аліментів. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.80 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, мотивуючи тим, що 30 грудня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. [INFO] у них народився син [PERSON], однак шлюбні відносини не склалися, і з січня 2014 року вони припинили жити разом. Офіційно шлюб було розірвано 19.06.2014 року. [INFO] відповідачка народила дитину [PERSON], батьком якої в актовому записі про народження зазначений він. Його колишня дружина завагітніла у період окремого проживання, коли фактично проживала з іншим чоловіком. За таких обставин просить виключити запис про нього як про батька дитини з актового запису про народження [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, повністю підтримав свої позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Повністю визнала позов і зазначила у заяві, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, вона не оспорює; позивач дійсно не являється батьком [PERSON], оскільки більше року до народження дитини вона не мала з позивачам стосунків як з чоловіком. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволеню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 2006 року по 19 червня 2014 року. З січня 2014 року між зазначеними особами шлюбні стосунки не підтримувалися, вони разом не проживали. 19.06.2014 року шлюб було розірвано в судовому порядку. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON]. Як зазначила відповідачка у своїй заяві, з позивачем як з чоловіком протягом року до народження доньки [PERSON] стосунків вона не мала, тобто позивач не може бути батьком цієї дитини. Однак у свідоцтві про народження дитини батьком згідно вимог ч.2 ст.122 СК України записано [PERSON], хоча таке не відповідає дійсності. Таким чином судом встановлено відсутність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON], [INFO], що відповідно до ст. 136 СК України є підставою для виключення відомостей про [PERSON] як батька [PERSON], [INFO], з актового запису про народження дитини. За таких обставин визнання позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, а тому є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, мотивуючи тим, що він перебуввав у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який 30.09.2014 року був розірваний у встановленому законом порядку. У січні 2015 року від знайомих йому стало відомо, що [PERSON] вагітна. Даний факт позивачу підтвердила і відповідачка, при цьому повідомила, що він до її вагітності відношення немає. Поскільки відповідачка у свідоцтві про народження дитини в графі батько вказала позивача він змушений ззвернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що дійсно дитина - [PERSON], [INFO] року не є донькою позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стну по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, батьком [PERSON], [INFO] року записаний позивач. Згідно ч.11 ст. 136 СК України , особа, яка записана батьком дитини має право оспорювати своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що позивач [PERSON] не є батьком [PERSON], [INFO]. Таким чином позовні вимоги є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ будинковолодіння і виділ земельної ділянки в натурі в [ADDRESS] посилаючись на те, що вони згідно свідоцтв про право на спадщину є власниками ідеальних часток будинковолодіння після смерті батьків, а відповідач перешкоджає йому у здійсненні права користування належною часткою. Представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали і просять суд виділити у власність позивачу майно і земельну ділянку відповідно до варіантів № 1 2-му співвласнику, а судові витрати віднести в рівних частинах. Відповідач [PERSON] позов визнав і погодився на запропоновані представниками позивача варіанти поділу будинковлодіння і земельної ділянки. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 21.02.2008 р. [PERSON] після смерті [PERSON] належить 1/2 частина будинковлодіння і 0,10 га земельної ділянки по [ADDRESS] а відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.11.2011 р. [PERSON] після смерті [PERSON] належить також 1/2 частина спірного будинковолодіння, які відповідно до ст. 356 ЦК України є спільною частковою власністю сторін. Через відсутність досягнення згоди між співвласниками вони вправі відповідно до вимог ст.367 ЦК України, ст. 88 ЗК України вимагати поділу і виділу належних їм часток у будинковолодінні і земельній ділянці. В ході судового розгляду відповідач визнав позовні вимоги позивача і погодився на розподіл будинковолодіння і земельної ділянки відповідно до варіантів № 1 Висновку експерта № 2232-2235/15-26 від 17.02.2016 р.. Суд приходить до висновку, що такий варіант поділу відповідає вимогам закону, фактичному користуванню цими частками сторонами, тому позов підлягає задоволенню відповідно да запропонованого варіанту. Судові витрати небхідно віднести на сторони и в рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимог мотивував наступним. Так, позивач та відповідач є власниками, по 1/2 частині кожен, житлового будинку № 12 по вулиці 1 Травня в с. Солошине Кобеляцького району Полтавської області, який знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. На даний час позивач бажає здійснити поділ житлового будинку та виділити належну йому частину домоволодіння у самостійний обєкт нерухомого майна, однак відповідач відмовляється здійснити такий поділ, а тому позивач прохає суд провести поділ в натурі та визнати за ним право власності на виділений обєкт нерухомого майна. Позивач, [PERSON] та його представник, [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяву, в якій прохали розглянути справу у їх відсутність. Позов прохали задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає та не заперечує проти поділу житлового будинку в натурі. Суд, розглянувши матеріали справи, знаходить позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що, згідно договору дарування від 3 березня 2006 року, [PERSON] є власником 1/2 частини жилого будинку з господарчими побудовами № 12 по вулиці 1 Травня в с. Солошине Кобеляцького району Полтавської області, загальною площею 60,6 кв.м та житловою площею 29,0 кв.м (а.с.6-7). Власником іншої 1/2 частини вище вказаного домоволодіння на підставі договору дарування від 2 вересня 2001 року є [PERSON] (а.с.8,9). Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Висновком щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна 01-01-387 від 19 вересня 2017 року встановлено можливість поділу в натурі житлового будинку № 12 по вулиці 1 Травня в с. Солошине Кобеляцького району Полтавської області ( 1/2 частина житлового будинку; будинок літ. «А, а1», сарай літ. «Б,б», вбиральня літ. «В»), який розташований на неприватизованій земельній ділянці (а.с.13). Виконкомом Григоро-Бригадирівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області житловому будинку, що належить [PERSON], присвоєно адресний номер: вул. 1 Травня,12 б, с. Солошине, Кобеляцький район, Полтавська область (а.с.10). Враховуючи вище викладене, коли вимоги заявника знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, відповідач не заперечує проти вимог позивача, то позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], після розірвання шлюбу, не приділяє належної уваги вихованню своєї дитини [PERSON], [INFO], нехтує своїми батьківськими обовязками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Зважаючи на вищевикладене просить суд позбавити [PERSON], батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягає на його задоволенні. Представник служби у справах неповнолітніх Генічеської райдержадміністрації, в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просить його задовольнити. Представник органу опіки та піклування Сумської міської ради в судовому засіданні вважав доцільним позов задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, потворно не зявився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтв про народження серії 1-БП № 041733, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Між [PERSON] та [PERSON]. було розірвано шлюб, що підтверджується рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2013 року. Відповідно до висновку служби у справах дітей Сумської міської ради від 21.10.2015 р. № 2014/27.01-14, встановлено що, [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки [PERSON], [INFO], свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує донці належного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на розвиток [PERSON], не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для нормального розвитку. Факт самоусунення [PERSON] від виконування своїх батьківських обовязків відносно своєї доньки [PERSON], підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] не цікавиться життям своєї доньки, телефонує дуже рідко, перешкод у спілкуванні з донькою йому ніхто не чинить. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батько з нею не спілкується, вона не відчуває уваги з його боку, коли у неї був день народження, батько подзвонив їй, але замість того щоб привітати, запропонував [PERSON] привітати його з народженням його сина, що спричинило душевне хвилювання дівчинки. Згідно ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що перебуваючи з нею в шлюбі з 08.09.2011 р. до 13.05.2013 р. 30.01.2012 р. у них народився син [PERSON], а відповідачка від його народження не дбала і не дбає про його фізичний, духовний, психічний розвиток, не спілкується з ним, матеріально не забезпечує, ухилившись від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] позов підтримав. Відповідачка [PERSON] незважаючи на належний виклик в судове засідання не з'явилася. Представник Підволочиської РДА позов підтримав, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши учасників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] його батьками є [PERSON], [PERSON]. Згідно копії рішення Волочиського райсуду від 13.03.2013 р. шлюб між ними розірвано. Крім того, свідок [PERSON] пояснила, що за час проживання по сусідству із позивачем жодного разу не бачила [PERSON], про дитину піклується [PERSON] А.З., його датьки. Свідок [PERSON] пояснив, що є хресним батьком малолітнього [PERSON], останній раз бачив [PERSON], коли дитині був рік. За даними копії висновку органу опіки і піклування Підволочиської РДА від 02.06.2016 р. [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON] і визнано можливим та доцільним позбавити її батьківських прав щодо сина. Згідно копії акта обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 17.03.2016 р. дитина проживає без реєстрації в с.Мислова, перебуває на утриманні [PERSON], відвідує дошкільну групу Мисловецької школи. Із характеристики [PERSON] вбачається, що мати [PERSON] жодного разу не була в садку, не відвідує його і не приймає участі у вихованні і навчанні хлопчика. Із довідки-розрахунку заборгованності зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на 17.03.2016 р. є борг в сумі 10462,88 грн.. За даними довідки виконкому Підволочиської селищної ради № 1513 від 24.03.2016 р. [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] в смт Підволочиськ вул.Морозенка 7/20. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] в порушення вимог ст. 150 СК України ухиляється від виконання батьківського обов'язку по вихованню сина, щодо піклування про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, так як проживання окремо від дитини не впливає на обсяг її обов'язків щодо дитини, а ч.2 ст. 157 СК України прямо зобов'язує того з батьків, хто проживає окремо від дитини брати участь у її вихованні. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], тому вимоги [PERSON] є обгрунтованими і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved