Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Токмацької міської ради Запорізької області, третя особа [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказана частина квартири належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.05.1993 року генеральним директором виробничого об'єднання «Південдизельмаш». Однак, за життя [PERSON] не зареєстрував у встановленому законом порядку своє право власності на частину згаданої квартиру, а тому нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Токмацької міської ради Запорізької області,в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності та при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.05.1993 року, яке видане на підставі розпорядження генерального директора виробничого об'єднання «Південдизельмаш» від 23.05.1993 року № 37, [PERSON] - позивачу, [PERSON] - батьку позивача, [PERSON]- матері позивача на праві власності належала квартира [ADDRESS]. Кожному з власників належала 1/3 частини вказаної квартири. Квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Позивач в шестимісячний звернувся в нотаріальну контору про прийняття спадщини. 28.01.2015 року постановою державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Зиріної О.Ю. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував право власності в установленому законом порядку. Позивач є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER], виданим 28.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 553. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 12.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 232. Крім позивача, спадкоємцями першої черги являються також дружина [PERSON], - [PERSON], а також брат позивача (син спадкодавця) [PERSON]. Від брата позивача - [PERSON] 21.10.2014 року до Токмацької нотаріальної контори надійшла заява про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Як вбачається з наданих суду матеріалів спадкової справи №263/14, відкритої 21.10.2014 року, заповіту спадкодавець не складав. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 9/20 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], та земельної ділянки 0,0675 га, яка розташована по [ADDRESS]. Відповідно до договору від 13.01.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Зиріної О.Ю., між [PERSON] та позивачем [PERSON] укладено договір про розподіл спадкового майна, згідно з яким спадкове майно після померлого [PERSON] переходить до: · [PERSON]: 9/20 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] та земельна ділянка 0,0675 га, яка розташована по [ADDRESS]. · [PERSON]: 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент смерті [PERSON] йому належала 1/3 частини квартири [ADDRESS], а також 9/20 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] та земельна ділянка 0,0675 га, яка розташована по [ADDRESS]. 13.01.2015 року державним нотаріусом Токмацької районної державної нотаріальної контори Зиріної О.Ю видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON] на 9/20 частин домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] та 9/20 частин земельної ділянки від загальної площі - 0,0675 га, яка розташована по [ADDRESS]. 28.01.2015 року постановою державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори Зиріної О.Ю. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував право власності в установленому законом порядку. У теперішній час зареєструвати право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] у встановленому законом порядку не можливо, оскільки у відповідності з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, а також того, що між спадкоємцями досягнуто домовленості про розподіл спадкового майна, яка частково виконана, позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, сам факт не здійснення державної реєстрації права власності, не може вважатися відсутністю прав на відповідне майно, якщо воно правомірно отримано у власність. В даному випадку, суд вважає, що оскільки частина квартира [ADDRESS] набута померлими правомірно, то позивач має право отримати її у власність в порядку спадкування. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved