Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з цією заявою до суду, посилаючись на те, що [INFO] помер його дядько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 5,9329 га, що розташована на території Анатолівської сільської ради Березівського району Одеської області. Під час звернення до нотаріуса з приводу прийняття цієї спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак оскільки він постійно проживав разом з померлим дядьком в [ADDRESS], а саме перебував у нього приблизно 3-4 дні на тиждень, вів з ним спільне господарство та мав спільний бюджет, тому просить встановити вищезазначений факт для оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, проте своєю заявою від 16 жовтня 2018 року просить справу розглядати без його участі та й проти задоволення заяви заперечень не має. Заслухавши заявника і його представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Наведена норма закону вимагає, щоб спадкоємець проживав разом із спадкодавцем саме на час відкриття спадщини, але не до дня її відкриття. При оформленні спадкових прав необхідно встановлювати коло осіб, які відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Указані обставини встановлюються на підставі довідок про склад сім'ї спадкодавця, інших документів, які з достовірністю можуть свідчити про родинні зв'язки цих осіб із спадкодавцем. Главою 86 ЦК України визначено вичерпний перелік спадкоємців за законом, які мають право на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Однак, як слідує зі змісту позову, заяви заінтересованої особи від 16 жовтня 2018 року та пояснень учасників справи, заявник з 2011 року до дня смерті [PERSON], який був троюрідним братом його батька, постійно проживав з померлим за вказаною вище адресою, вів з ним спільне господарство, побут. Проте, в підтвердження тієї обставини, що померлий [PERSON] був родичем заявника не надано жодного належного, документально підтвердженого доказу. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявника не можна вважати спадкоємцем за законом після смерті громадянина [PERSON] та застосовувати до цих правовідносин положення ч.3 ст.1268 ЦК України. З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій слідує, що заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на земельну ділянку, площею 5,9329 га, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини з померлим або заповіту (а.с.13). Наполягаючи на задоволенні позову, заявник в своїй заяві, крім положень ч.3 ст.1268 ЦК України, також послався на положення ст.1264 ЦК України, яка передбачає, що право на спадщину мають також спадкоємці за законом четвертої черги, за умови, якщо вони проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.21 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї тощо. Крім того, слід звернути увагу, що до спадкоємців четвертої черги також відносяться зведені брати та сестри (діти від попереднього шлюбу вітчима чи мачухи), свати (батьки подружжя), свекор (батько чоловіка), свекруха (мати чоловіка), тесть (батько дружини), теща (мати дружини), невістка (дружина сина, дружина брата), шурин, шуряк (брат дружини), дівер (брат чоловіка), своячениця ( сестра дружини), зовиця (сестра чоловіка), зять (чоловік дочки, чоловік сестри), ястров (дружина дівера), свояк (чоловік сестри дружини). При визначені кола осіб, проживаючих однією сім'єю із спадкодавцем, слід виходити також із положень ст.3 СК України, згідно якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. До спадкоємців четвертої черги слід віднести тих осіб, які не пов'язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичем, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім'єю. Крім того, до числа спадкоємців четвертої черги не можуть входити особи, перелічені в перших трьох чергах спадкоємців за законом, хоча саме вони в першу чергу є членами сім'ї спадкодавця (зокрема чоловік, діти), а тому заявник, який не є родичем [PERSON] та таким, що проживав з ним однією сім'єю, не може вважатися спадкоємцем за законом будь-якої черги щодо належної останньому земельної ділянки, площею 5,9329 га, що розташована на території Анатолівської сільської ради Березівського району Одеської області. Отже, враховуючи наведене, суд критично ставиться щодо доводів, на які звертає увагу заявник разом зі своїм представником, про застосування положень ст.1264 та ч.3 ст.1268 ЦК України до досліджуваних правовідносин.

Outcome: dismissed