Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів по борговій розписці, в якій просив: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 29000 гривень основного боргу згідно письмової розписки від 28.09.2019. Стягнути з відповідача 1000 гривень витрат на професійну допомогу, а також судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 28 вересня 2019 року відповідач [PERSON] позичив у нього 29000 гривень, про що власноручно, у присутності свідків написав розписку. Згідно письмової розписки відповідач зобов`язався повернути борг до 15.11.2019. Зазначив, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути борг, але останній відмовлявся із посиланням на те, що у нього відсутні кошти та сказав, що пізніше заробить та віддасть. Такі обставини, на які посилається відповідач позивача не влаштовують, оскільки між ними була домовленість, що відповідач поверне йому борг до 15.11.2019, однак борг не повернуто. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] - адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі ордеру серії ВН №133808 від - 15.01.2020 у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву від 03.03.2020, в якій просить суд справу слухати в його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450000896716, яке повернулося без вручення адресату. Також про день та час розгляду справи відповідач повідомлявся оголошенням через сайт Ямпільського районного суду Вінницької області. Тому, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Відзиву чи заперечення на позовну заяву відповідачем не подано. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заяви представника позивача про проведення підготовчого засідання та розгляду справи по суті без його участі та без участі позивача. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 15 січня 2020 року на 13 годину 30 хвилин (а.с.14-16), 15 січня 2020 підготовче засідання відкладено на 12 лютого 2020 року на 09 годину 30 хвилин (а.с.25-26), закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03 березня 2020 року на 10 годину 00 хвилин (а.с.38-40), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в місті Ямпіль Вінницької області, де і зареєстрований, що підтверджено копією паспорта громадянина України (а.с.4). Із оригіналу розписки від 28.09.2019 встановлено, що [PERSON] в присутності двох свідків позичив 29000 грн. у [PERSON] та зобов`язався їх повернути до 15.11.2019. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст.640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. 31.10.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18) досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок: статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, як кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Судом було встановлено, що [PERSON] 28 вересня 2019 року взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 29000 гривень строком до 15 листопада 2019 року. На підтвердження укладення між сторонами договору позики, позивач надав боргову розписку. Розписка написана 28 вересня 2019 року. Оригінал розписки суду надано позивачем. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання, не надав до суду належних доказів повернення позивачу грошових коштів, а наявність оригіналу боргової розписки у позивача свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача суми боргу за договором позики. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат щодо надання правової допомоги в сумі 1000 гривень, то суд зазначає наступне: Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, згідно розрахунку №124 з детальним описом робіт (наданих послуг) та суми оплати за надану правову допомогу від 28.11.2019 та квитанції №124 від 28.11.2019 (а.с.7, 8) [PERSON] сплатила адвокату Вітвіцькому О.Ю. 1000 гривень в рахунок оплати вартості наданих юридичних послуг. За таких обставин суд вважає, що вказаний платіжний документ є належним доказом на підтвердження здійснення [PERSON] фактичних витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн., внаслідок чого дані витрати саме в такій сумі підлягають стягненню з відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768 гривень 40 копійок згідно квитанції №5 від 27.11.2019, на момент подання позову.

Outcome: approved