Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.42-43), зазначав, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2015 року у цивільній справі №361/4826/14-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки майна задоволено повністю. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частки квартири [ADDRESS] в сумі 240 100 гривень, а також судові витрати в сумі 5401 гривень. Зазначене рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.02.2016 р. У позивача дуже тяжка фінансова ситуація, оскільки на сьогоднішній момент він повністю в боргах та не має можливості зразу виплатити борг за Ѕ частку квартири [PERSON] , хоча з нього примусово стягується частина заробітної плати на погашення боргу. Колишня дружина подала на нього позовну заяву (сума позову 95 762,00 грн.) до Дніпровського районного суду м. Києва (ухвала про відкриття провадження по справі №755/14925/18) про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2015 р. у цивільній справі №361/4826/14-ц. Після розлучення, вже 8 років він постійно знаходиться у стані розгляду судових справ, при тому, що колишня дружина вже як 2 роки виїхала на постійне місце проживання до Криму та отримала громадянство Російської Федерації. Дітей він не бачить та не знає, де вони знаходяться. Натомість, вчасно та в повній мірі сплачує аліменти, а в результаті того, що колишня дружина без його згоди продала йому половину квартири в Броварах та витребувала кошти в розмірі вартості квартири (245 тис. грн.) в кінці травня 2018 року в нього арештували також і заробітну карточку. Він не може нормально жити та отримувати хоча б половину свої заробітної плати. Єдине джерело погашення боргу це є продаж квартири [ADDRESS] , але позивач цього зробити не може, оскільки половина квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва па право власності, виданого Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області від 17 березня 2015 року № 34996745. Реєстраційна служба Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області відмовляється реєструвати на його ім`я квартиру [ADDRESS] , оскільки в рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2015 р. у цивільній справі №361/4826/14-ц року сказано тільки про стягнення з [PERSON] грошової компенсації Ѕ квартири. Зазначав, що ним на погашення боргу особисто сплачено відповідно до квитанцій суму в розмірі 95,4 тис. грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала на підставі свідоцтва на право власності від 17.03.2015 р. на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Зазначали, що позивач одноосібно користувався спірною квартирою, порушуючи права відповідача, на продаж вперше виставлено нерухоме майно позивача (1/2 частина господарчої комори). Позивач просить суд визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири, але ще не виплатив відповідачу компенсацію за Ѕ частку спірної квартири. Позивач уникає зарахування зустрічних однорідних вимог та подає неправомірні і необґрунтовані скарги у виконавчому провадженні для уникнення продажу Ѕ частки господарчої комори, щоб не виплачувати [PERSON] борг за Ѕ частку квартири. Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2012 року поділено спільне сумісне майно подружжя [PERSON] і [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 850 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 60 грн. Рішення набрало законної сили 31 жовтня 2012 року (а.с.8-14). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01 лютого 2016 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частини квартири [ADDRESS] в сумі 240 100 грн., а також судові витрати в сумі 5401 грн. (а.с.3-4). З доданих позивачем [PERSON] квитанцій вбачається, що на погашення боргу за виконавчим листом №2/361/37/15 від 01 березня 2016 року, ним було сплачено суму в розмірі 38003,00 грн., зарахувати суму за квитанцією (дублікат) №0.0.1277111428.1 від 22.02.2019 р. не виявилось можливим у зв`язку із нечитабельністю зазначеної в ній суми в результаті накладення печатки фінансової установи (а.с.46). 04 квітня 2019 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] було подано до Дніпровського районного суду м. Києва позов до [PERSON] про припинення зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] за виконавчим листом №761/15506/13-ц від 04.02.2014 р. та рішенням від 31 січня 2019 року в справі №761/4878/16-ц на загальну суму в розмірі 196 369,51 грн. та зарахування зустрічної однорідної вимоги строк виконання якої настав відповідно до виконавчого листа №2/361/37/15 від 01.03.2016 р., виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 245501,00 грн. (а.с.48-58). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року в справі №755/14925/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за період з 02.02.2016 р. по 21.09.2018 р. інфляційні витрати в розмірі 76351 грн., три проценти річних за порушення виконання боргового зобов`язання у розмірі 19411 грн. та судовий збір в сумі 957,62 грн., а всього на суму 96719,62 грн. Рішення суду набрало законної сили 03 квітня 2019 року, 18 вересня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва видано відповідний виконавчий лист (а.с.70,86-90). Відповідно до листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві №58383 від 06.11.2019 р., станом на 06 листопада 2019 року на депозитний рахунок відділу коштів, стягнутих з боржника за вищевказаним виконавчим листом, не надходило (а.с.80). У Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області станом на 29.10.2019 р. на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №51129698, до складу якого входить виконавче провадження №50455087 по виконанню виконавчого листа №2/361/37/15 від 01.03.2016 р., виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості Ѕ квартири [ADDRESS] , в сумі 240100 грн., а також судовий збір у розмірі 5401 грн. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки належних доказів виконання позивачем судових рішень про стягнення з нього на користь відповідача боргу позивачем не надано, а судом не здобуто. На підставі викладене,

Outcome: dismissed