Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа ПАТ АБ «Укргазбанк» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.12.2013 р. між ним, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-1901-13-00309. 17.09.2014 року сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], отримав пошкодження. Рішення Роменського міськрайонного суду від 08.05.2018 року з відповідача на його користь стягнуто страхове відшкодування вартості пошкодженого автомобіля [NUMBER] в розмірі 18226,65 грн., пеню в розмірі 9863,99 грн., 3 % річних в розмірі 824,23 грн.; інфляційні збитки в розмірі 9619,09 грн., судові витрати в розмірі 4855,2 грн. за проведення судової трасологічної та судової автотоварознавчої експертиз та 2500 грн. за надання правничої допомоги. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 12.07.2018 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 травня 2018 року в даній справі змінено в частині розміру інфляційних витрат, пені і трьох процентів річних, а також судових витрат та стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на його користь інфляційні витрати в розмірі 9 102 грн. 01 коп., пеню в розмірі 6 685 грн. 59 коп., 3 % річних в розмірі 771 грн. 26 коп., а також судові витрати за проведення експертиз та надання правничої допомоги в сумі 6 640 грн. 27 коп. В іншій частині рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 травня 2018 року залишити без змін. Вказаною постановою було встановлено, що лист від ПАТ АТ «Укргазбанк», в якому зазначено його рішення щодо отримувача страхового відшкодування СТО - ТОВ «БОГДАН-АВТО СУМИ» направлено страховику 03 листопада 2014 року, тому ПАТ СК «Українська страхова група» повинно було здійснити страхову виплату до 21 листопада 2014 року. Таким чином нарахування пені, інфляційних збитків та 3 % річних повинно здійснюватися з 22 листопада 2014 року, а не з 18 жовтня 2014 року. Страхове відшкодування в розмірі 18266,65 грн. ПАТ «СК «Українська страхова група» йому було виплачено 26.07.2018 року, у зв'язку з чим вважає, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні збитки за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Розмір інфляційних збитків за період з 01.04.2016 року по 26.07.2018 року становить: 18266,65 грн. х 103,4% х 100,1% х 99,8% х 99,9 х 99,7% х 101,8 % х 102,8% х 101,8% х100,9% х 113,7% х 101,5% х 100,9% х 101,1 % х 100,8% х 99,3% / 100% - 18266,65 грн. = 5538 грн. 07 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 19.04.2016 року по 26.07.2018 року становить: 18266,65 грн. х 3% /365 х 828 днів = 1243 грн. 13 коп. Згідно п. 9.4.1 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-1901-13-00309, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування (страхової виплати) шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,1% від суми несплаченого у строк страхового відшкодування (страхової виплати). Тому вважає, що з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на його користь підлягає стягненню пеня за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 19.04.2016 року по 25.07.2018 року, розмір якої становить 15124 грн. 79 коп.(18266,65 грн. х 0,01 % х 828 днів = 15124 грн. 79 коп.). Таким чином розмір заборгованості ПАТ «СК «Українська страхова група» по сплаті пені, 3 % річних та інфляційних витрат становить: 5538,07 грн. + 1243,13 грн. + 15124,79 грн. = 21905 грн. 99 коп. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» у судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Згідно надісланого відзиву просить відмовити в задоволенні позову і провадження у даній справі закрити, посилаючись на те, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 08 травня 2018 року частково задоволено позов [PERSON] і стягнуто з ПАТ «СК «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 18226,65 грн., пеню в розмірі 9863,99 грн., 3 % річних в розмірі 824,23 грн., інфляційні втрати в розмірі 9619,09 грн, судові витрати в розмірі 4855,20 грн, витрати за проведення експертизи в розмірі 2500 грн. 12 липня 2018 року апеляційний суд Сумської області виніс постанову, якою частково змінив рішення Роменського міськрайонного суду в частині розміру інфляційних втрат, пені, трьох відсотків річних та судових витрат і стягнути з ПАТ «СК «УСГ» на користь [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 9102,01 грн., пеню в розмірі 6685,59 грн., 3% річних в розмірі 771,26 грн., судові витрати та витрати на правничу допомогу в розмірі 6640,27 грн. Рішення Апеляційного суду Сумської області від 12 липня 2018 року набрало законної сили і ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало його в повному обсязі, а [PERSON], вводячи суд в оману, заявив ті самі позовні вимоги, про той самий предмет і з тих же підстав між тими самим сторонами, що є недопустимим і суперечить нормам ЦПК. Вказані твердження прямо кореспондують з правовою позицією Верховного Суду України, що викладені в постанові від 21 червня 2018 року у справі № 463/469/16-ц. Таким чином ПАТ «СК «УСГ» в повному обсязі виконало своє зобов'язання та сплатило відповідачу інфляційні втрати в розмірі 9102,01 грн., пеню в розмірі 6685,59 грн., 3% річних в розмірі 771,26 грн., судові витрати та витрати на правничу допомогу в розмірі 6640,27 грн., а всього 23199,13 грн. (а.с.40-42). Представник третьої особи ПАТ «Украгзбанк» у судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти винесення рішення за наявними матеріалами справи на розсуд суду (а.с.68). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Як визначено п. 22 ст. 1 вказаного Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. До відносин, що регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів» належать також відносини, які виникають при укладенні договору страхування. Вказана правова позиція також викладена в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль [NUMBER], номер кузова/шасі [NUMBER], рік випуску 2011, належить [PERSON] (а.с.6). 2 грудня 2013 року між страховиком - ПрАТ «СК «УСГ» страхувальником - [PERSON] та вигодонабувачем - АБ «Укргазбанк» укладеного договір добровільного страхування наземних ТЗ, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-1901-13-00309 (а.с. 7-10). 17 вересня 2014 року сталася дородньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], отримав пошкодження. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 травня 2018 року стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», на користь [PERSON], страхове відшкодування вартості пошкодженого автомобіля [NUMBER], номер кузова/шасі [NUMBER], рік випуску 2011 в розмірі 18226,65 грн.; пеню в розмірі 9863,99 грн.; 3 % річних в розмірі 824,23 грн.; інфляційні в розмірі 9619,09 грн.; судові витрати в сумі 4855,2 грн. за проведення судової трасологічної та судової автотоварознавчої експертиз та 2500 грн. за надання правничої допомоги (а.с.12-15). Постановою Апеляційного суду Сумської області від 12 липня 2018 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 травня 2018 року змінено в частині розміру інфляційних витрат, пені і трьох процентів річних, а також судових витрат та стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] інфляційні витрати в розмірі 9 102 грн. 01 коп., пеню в розмірі 6 685 грн. 59 коп., три проценти річних в розмірі 771 грн. 26 коп., а також судові витрати за проведення експертиз та надання правничої допомоги в сумі 6 640 грн. 27 коп. В іншій частині рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 травня 2018 року залишено без змін (а.с.17-20). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обов'язковість судового рішення є одним з основних принципів цивільного судочинства. Дана норма закріплена п.7 ч.3 ст. 2 ЦПК України. Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, у відповідача на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.05.2018 року, з урахуванням постанови Апеляційного суду Сумської області від 12.07.2018 року, виникло зобов'язання виплати [PERSON] страхового відшкодування вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 18226,65 грн., , інфляційних витрат в розмірі 9102,01 грн., пені в розмірі 6685,59 коп., 3 % річних в розмірі 771,26 коп. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16. Страхове відшкодування в розмірі 18266 грн. 65 коп. позивачу було виплачено 26.07.2018 року, що не заперечується сторонами. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Згідно п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до п. 9.4.11 Договору з добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-1901-13-00309 від 02.12.2013 року страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування (страхової виплати) протягом 14 днів від дати прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (страхової виплати). Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування (страхової виплати) шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,1 % від суми несплаченого в строк страхового відшкодування (страхової виплати) за кожен день затримки. Таким чином, інфляційні нарахування, пеня та 3 % річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Визначаючи розмір 3 % річних, інфляційних втрат та пені, суд погоджується з розрахунком наведеним позивачем. Наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат за період з 01.04.2016 року по 26.07.2018 року в розмірі 5538 грн. 07 коп. та 3 % річних від простроченої суми за період з 19.04.2016 року по 26.07.2018 року в розмірі 1243 грн. 13 коп. є арифметично правильним. Період прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 18266,65 грн. становить з 19.04.2016 року по 26.07.2018 року. Таким чином пеня за прострочення виплати страхового відшкодування становить 15124 грн. 79 коп. (18266,65 грн. х 0,01 % х 828 днів = 15124 грн. 79 коп.). При цьому суд також враховує, що відповідач щодо правильності розрахунку заперечень не подав. Крім того, відповідач у поданому до суду відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позову та закрити провадження у даній цивільній справі, оскільки є рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, і [PERSON] вводить суд в оману, заявляючи такі ж позовні вимоги. Так, згідно до п.3 ч.1ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. З рішення суду № 585/646/15-ц, провадження № 2/585/6/18, ухваленого Роменським міськрайонним судом 08 травня 2018 року з участю [PERSON], ПАТ «СК «Українська страхова група» та третьої особи - ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення страхового відшкодування, вбачається, що вказане рішення ухвалене з приводу спору про інший предмет та з інших підстав. По даній справі № 585/3891/18 (провадження № 2/585/1285/18) позовні вимоги про захист прав споживача та стягнення заборгованості з виплати страхового відшкодування пошкодженого автомобіля стосуються іншого періоду невиконання грошового зобов'язання, який не охоплений рішенням суду № 585/646/15-ц, а саме: з 19.04.2018 року до дня фактичної сплати страхового відшкодування відповідачем, тобто до 26.07.2018 року. Тому суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі слід відмовити, оскільки відсутні підстави для закриття провадження, з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved