overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 08.09.2007 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті. З цих підстав на початку 2014 року вони припинили фактичні подружні відносини та не проживають разом. Представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі та участі позивача, про що повідомив суд письмовою заявою. Відповідачка про розгляд справи повідомлена, в судове засідання не явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надала, у зв'язку з чим суд вважає причини її неявки неповажними. Суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, враховуючи, що заперечень проти такого вирішення справи від позивача не надходило. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 08.09.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають (а.с.8). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час проживають окремо, не підтримуючи фактичних шлюбних відносин, позивач наполягає на розлученні та не погоджується на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні стосунки, у звязку з чим подружжя не спроможне подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 09.08.1986 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому та побутовому ґрунті, у звязку з чим вони з 2010 року проживають окремо, а їхня сімя існує формально. Відповідачка байдуже ставиться до шлюбу, а тому не бажає написати спільну заяву до органів РАГСУ для вирішення цього питання в позасудовому порядку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, пояснивши, що кожний з них вже створив нову сімю і примирення між ними не можливе. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Відповідачка [PERSON] позов визнала, просила шлюб між ними розірвати, а справу розглянути без її участі, про що подала до суду заяву. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема, судом встановлено, що сторони з 09.08.1986 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і в теперішній час неповнолітніх дітей не мають. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони близько чотирьох років не підтримують фактичних шлюбних відносин та проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Обоє не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 09.12.2010 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті. З цих підстав з травня 2016 року не проживають разом. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, пояснивши, що вони з відповідачкою вже тривалий час проживають окремо. Дітей спільних не мають, однак вона не погодилася подати спільну заяву до органів державної реєстрації актів громадського стану для розірвання шлюбу. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю, просила шлюб між ними розірвати, оскільки відновити сімейні відносини вони вже не зможуть. На примирення не згодна. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 09.12.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають (а.с.3). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони тривалий час проживають окремо, не підтримуючи фактичних шлюбних відносин, обоє наполягають на розлученні та не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 10.08.1991 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому та побутовому ґрунті, у звязку з чим вони з 2009 року проживають окремо, а їхня сімя існує формально. Позивач заявлені вимоги підтримав, просив шлюб між ними розірвати, на примирення не погоджується, а справу просив розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, пояснивши, що дійсно вони вже зберегти сімю не зможуть. Позивач постійно вчиняв сварки, а іноді і застосовував до неї погрози та фізичну силу. Вона була змушена у квітні 2010 року покинути сімю. Неповнолітніх дітей вони не мають, але на розлучення вона не згодна поки позивач не поверне належні їй речі. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 10.08.1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і в теперішній час неповнолітніх дітей не мають. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони близько чотирьох років не підтримують фактичних шлюбних відносин та проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Обоє не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Доводи відповідачки про неможливість розірвання шлюбу доки позивач не поверне деякі належні їй речі не впливає на зроблені судом висновки щодо відсутності у сторін морально-правової основи шлюбу. Натомість вона не позбавлена можливості звернутися до суду у спосіб передбачений законом для захисту своїх майнових прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою зареєстрованого 11.11.2014 року, так як подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті, у зв'язку з чим з грудня 2016 року вони не підтримують подружніх стосунків. Позивач [PERSON] свої вимоги підтримав, просив шлюб між ними розірвати, а справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, також просила шлюб з позивачем розірвати, вважає, що зберегти сім'ю вони не зможуть, а справу розглянути без її участі, про що надала заяву. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 11.11.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони, не підтримуючи фактичних шлюбних відносин, обоє наполягають на розлученні та не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 12.08.2011 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейні відносини та виїздом відповідачки за кордон до Польщі, у звязку з чим вони\~ фактично не проживають разом та не підтримують відносини між собою. [PERSON] свої вимоги підтримав, просив шлюб між ними розірвати, а справу розглянути без його участі про що надав до суду заяву. Відповідачка [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила справу слухати у її відсутність, про що також надав заяву. Враховуючи, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши заяви сторін, обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема судом встановлено, що сторони з 12.08.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]\~ (а.с.6-7). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони на даний час проживають окремо так, як відповідачка виїхала за кордон до Польщі, фактично не підтримуючи шлюбних відносин,\~ обоє наполягають на розлученні та не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини.\~ Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 14.06.2014 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя та виховання дітей. Такі відносини негативно впливають на їхніх дітей. Позивач [PERSON], позов підтримав, просив судовий розгляд провести без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 14.06.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей доньок, Валерію, [INFO] та Єву, [INFO], що вбачається з свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей, довідки Буринської міської ради Буринського району Сумської області (а.с.4-7). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітніх дітей. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Суд враховує і те, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 15.02.1997 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті. Такі відносини негативно впливають на їхню дитину. З цих підстав тривалий час проживають окремо. Позивач [PERSON], позов підтримав, просив судовий розгляд провести без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю, просила справу розглянути без її участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 15.02.1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про народження дитини (а.с.3,4). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, обоє на примирення не погоджуються. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку неповнолітньої дитини. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у звязку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. Суд враховує і те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 15.02.2000 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому ґрунті, у зв'язку з чим вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З цих підстав з квітня 2016 року проживають окремо. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив шлюб між сторонами розірвати. З квітня 2016 року позивач фактично створив нову сім'ю і проживає окремо. Жодних сімейних стосунків сторони не підтримують. Відповідачка [PERSON] погодилася на розірвання шлюбу, вважала, що сім'ю вони зберегти вже не зможуть. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 15.02.2000 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, дітей неповнолітніх не мають, однак не досягли згоди щодо подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про розірвання шлюбу. (а.с.6). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони з квітня 2016 року не підтримують фактичних шлюбних відносин, обоє наполягають на розлученні та не погоджуються на відновлення сімейних стосунків. При цьому невизначеність їх сімейних стосунків та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає їхні відносини. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 15.05.2018 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя і це стало причинної їхнього окремого проживання. Дітей у шлюбі вони не мають, однак відповідачка не бажає розірвати шлюб за взаємною згодою у відділ РАЦС. [PERSON] позов підтримав, категорично заперечив можливість примирення з відповідачкою та відновлення шлюбних відносин. Просив розгляд справи провести без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Відповідачка [PERSON] вважала, що у розпаді їхньої сім`ї є вина позивача, з яким вони не проживають разом з кінця серпня 2019 року, оскільки останній фактично створив нову сім`ю з іншою жінкою. Підтвердила, що примирення між ними не можливе. В задоволенні позову заперечень не мала. Вислухавши доводи відповідачки, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 15 травня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому спільних дітей не мають, що вбачається із свідоцтва про шлюб та показів відповідачки ( а.с.5). Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв`язку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Сторони не досягли згоди на подання спільної заяви про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, як подружжя, яке не має дітей, відповідно до положень ч.1 ст.106 СК України. Статтею 7\~СК\~України встановлено,\~що\~жінка\~та чоловік\~мають\~рівні\~права і\~обов`язки\~\~у сімейних\~\~відносинах,\~\~шлюбі та\~сім`ї. Сімейні\~відносини\~регулюються\~на засадах\~справедливості,\~добросовісності\~та\~ розумності,\~\~відповідно до\~моральних\~засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.51 Конституції України \~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені положення матеріального закону, суд приходить до висновку, що примирення між позивачем та відповідачкою не можливе, а збереження шлюбу між ними суперечить їхнім інтересам, у зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позов повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 15.12.1979 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя. З 1990 року вони проживають окремо, шлюбні стосунки фактично припинено. Неповнолітніх дітей у шлюбі не мають, а вирішити питання розірвання шлюбу в досудовому порядку не представляється можливим. [PERSON] свої вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, надіславши до суду письмову заяву. Відповідачка [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлена належними чином, в судове засідання не зявилася по невідомій причині повторно, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не надала.

Outcome: approved