Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Трускавецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: управління комунальної власності Трускавецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Трускавецької міської ради. Позов мотивований тим, що рішенням Господарського суду Львівської області у справі №1/267-20/88 (головуючий суддя Манюк П.Т.) визнано недійсним рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по [ADDRESS] » та рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на [ADDRESS] », саме на підставі яких виконкомом Трускавецької міської ради і було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 17.01.2005 року. Цим же рішенням провадження у справі в частині визнання недійсним свідоцтва [NUMBER] про право власності територіальної громади м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради на нежитлову будівлю, розміщену на [ADDRESS] , виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 17.01.2005 року, припинено. Господарським судом Львівської області у справі №1/267-20/88 (головуючий суддя Манюк П.Т.) за позовом Львівського ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист»\~до Трускавецької міської ради та виконкому Трускавецької міської ради про визнання недійсним рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності встановлено, що, як вбачається із преамбули рішення від 22.09.2004 року №391, Трускавецька міська рада при його прийнятті керувалась Інструкцією про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна (невідомо яким органом та коли вказана інструкція затверджена), тобто виходила з того, що будинок, розташований у [ADDRESS] є безхазяйним. Однак, вказане рішення не відповідає вимогам ст.335 ЦК України, відповідно до якої безхазяйною є річ, яка не має власника, або власник якої є невідомим. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення в друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. На вимогу суду представити докази, на підставі яких будинок, розташований у [ADDRESS] , як безхазяйний, було включено до об`єктів комунальної власності, представник Трускавецької міської ради повідомив про відсутність вказаних документів. Не представлено ним і відповідного рішення суду про передачу будинку у комунальну власність. Як вбачається із преамбули рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на [ADDRESS] », підставою прийняття вказаного рішення є лише рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по [ADDRESS] », яке за висновком суду не відповідає вимогам чинного законодавства. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформляється право власності на нерухоме майно, та видається на підставі рішення відповідного уповноваженого органу. В той же час, рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради депутатів трудящих від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро», а також докази проведення Трускавецькою міською радою ремонтних робіт у вказаному будинку та довідка про перебування будинку на балансі не можуть бути доказами, які в достатній мірі підтверджують знаходження будівлі [ADDRESS] у власності Трускавецької міської ради. Трускавецька міська рада станом на червень 2005 року уже спростувала доводи ПАТ «Львівтурист» про право власності на спірну будівлю у зв`язку із фактом перебування такої на балансі філії Трускавецького центру туристсько-екскурсійної діяльності та передачею в користування Трускавецького екскурсійного бюро. В той самий час, рішенням Трускавецького міського суду у цивільній справі №457/1489/13-ц від 04.10.2013 року [PERSON] позов задоволено, визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю (позначену на плані літ. «А-1») загальною площею 162, 1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 14.10.2013 року зазначене рішення суду набрало законної сили. При цьому, Трускавецькій міській раді було достовірно відомо про ухвалення судом даного рішення і набрання ним законної сили, що підтверджується поданням апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в задоволенні якого ухвалою Апеляційного адміністративного суду Львівської області від 15.02.2016 року було відмовлено. В той самий час, Трускавецька міська рада чи інша заінтересована сторона не подала реєстратору заяви про вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень запису, реєстраційний номер: 9574517 про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю №2 по вулиці Т. [ADDRESS] за Територіальною громадою м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Одночасно, Трускавецька міська рада не приймала рішення про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] до визнання права власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] . Як законний власник об`єкту нерухомого майна, 11.08.2014 року він подав заяву про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0, 06 га по [ADDRESS] для обслуговування об`єкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції з подальшим наданням земельної ділянки в оренду та правом викупу. Рішенням Трускавецької міської ради №759 від 21.10.2014 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 06 га по [ADDRESS] для надання у користування на умовах оренди, для обслуговування об`єкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції за рахунок земель міської ради, не наданих у власність чи користування. Зазначене рішення органу місцевого самоврядування, відповідно до приписів якого виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією [PERSON] певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і за умови, що [PERSON] як суб`єкт цих правовідносин заперечує проти їх зміни чи припинення, по даний час являється чинним і судом не скасовано. На його заяву від 13.11.2014 року Трускавецьким МВВ ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування по [ADDRESS] , який містить усі необхідні матеріали. При цьому, рішенням Трускавецької міської ради №158 від 21.04.2016 року [PERSON] було безпідставно відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 0465 га по [ADDRESS] , оскільки спірний будинок ніби-то є у власності територіальної громади м.Трускавця, що не відповідає дійсності із підстав, наведених вище. Тобто, зазначене рішення Трускавецької міської ради №158 від 21.04.2016 року містить недостовірні відомості в частині належності спірної будівлі територіальній громаді м.Трускавця, що безпосередньо стосується законних прав та інтересів [PERSON] 02.02.2017 року між ним, з однієї сторони, та ПрАТ «Львівтурист», з другої сторони, було укладено правочин мирову угоду, згідно умов якої ПрАТ «Львівтурист» відмовляється від своїх вимог, викладених у поданій ним до Апеляційного суду Львівської області апеляційній скарзі по справі № 457/1489/13-ц за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Крім того, ПрАТ «Львівтурист» визнає за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю, позначену на плані літ. «А-1», загальною площею 162, 1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з 2005 року і по даний конкретний час відсутні будь-які правові підстави перебування спірного майна у власності та користуванні територіальної громади м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради та у користуванні ПАТ «Львівтурист», а також надання компетентним органом спірному майну статусу безхазяйної речі. Одночасно, питання щодо визнання права власності на спірну будівлю за ПАТ «Львівтурист» в судовому порядку не знайшло свого остаточного вирішення. В той самий час, Трускавецька міська рада по даний час не звернулась в суд із позовною заявою про визнання спірної будівлі безхазяйним майном,хоча інших правових підстав у Трускавецької міської ради передати дане майно у власність територіальної громади не має. А отже, твердження Трускавецької міської ради про те, що дійсним власником майна упродовж усього періоду спору була і залишається Трускавецька міська рада, є голослівними та надуманими і не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах закону. Тобто, він добросовісно заволодів чужим майном - нежитловою будівлею по [ADDRESS] і продовжую відкрито, безперервно володіти даним нерухомим майном протягом десяти років. А тому, є усі підстави для визнання за ним права власності на спірну будівлю за набувальною давністю, що може бути вчинено на підставі рішення суду. Скасування оскаржуваним рішенням пункт 7 рішення Трускавецької міської ради від 21.10.2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічних документацій із землеустрою», яким [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, призвело до заподіяння [PERSON] майнової шкоди на суму 3\~378, 37 грн. у вигляді проведеної мною оплати за виготовлення Трускавецьким міським виробничим відділом Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» Проекту землеустрою,\~а також\~до необхідності\~вжиття,\~з метою\~подальшої реєстрації\~права власності\~на нежитлову\~будівлю по\~ [ADDRESS] ,\~додаткових зусиль\~для вирішення\~питання щодо\~надання дозволу\~та щодо\~виготовлення технічної\~документації із\~землеустрою,\~вартість чого\~буде значно\~вищою ніж\~в 2014\~році.\~ Необхідно відмітити, що внаслідок прийняття Трускавецького міською радою п.1 оскаржуваного рішення №393 від 22.12.2016 року було грубо порушено законні права та інтереси [PERSON] , що має прямий та безпосередній зв`язок із скасування п.7 рішення від 21.10.2014 року про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. Тобто, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по спірній земельній ділянці міг бути наданий Трускавецькою міською радою іншій особі лише за умови скасування попереднього дозволу, наданого [PERSON] . Таким чином, Трускавецька міська рада, коли б діяла у відповідності до вимог чинного законодавства України в сфері земельних відносин, зобов`язана була: вирішити питання про скасування в судовому порядку п.7 рішення від 21.10.2014 року про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки; надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, а не технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) іншій юридичній особі на конкурентній основі. А тому, п.2 оскаржуваного рішення про визнання таким, що втратив чинність, пункт 7 рішення Трускавецької міської ради від 21.10.2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічних документацій із землеустрою», яким в свою чергу [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 06 га по [ADDRESS] для надання у користування на умовах оренди, для обслуговування об`єкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції за рахунок земель міської ради, не наданих у власність чи користування, тобто відповідно до приписів якого виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією [PERSON] , певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і за умови, що [PERSON] як суб`єкт цих правовідносин, заперечує проти їх зміни чи припинення, є явно незаконним, оскільки суперечить як Конституції України, так і ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Просить Визнати незаконним та скасувати рішення Трускавецької міської ради №393 від 22.12.2016 року «Про надання дозволу на виготовлення документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] », яким надано дозвіл управлінню комунальної власності Трускавецької міської ради на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 0465 га по [ADDRESS] для обслуговування нежитлової будівлі (ведення комерційної діяльності землі житлової та громадської забудови) кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] для оформлення права власності на земельну ділянку за Територіальною громадою міста Трускавця в особі Трускавецької міської ради за рахунок земель, не наданих у власність чи користування, а також яким визнано таким, що втратив чинність, пункт 7 рішення Трускавецької міської ради від 21.10.2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічних документацій із землеустрою». Від відповідача Трускавецької міської ради Львівської області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: управління комунальної власності Трускавецької міської ради у письмовому пояснення вказала, що позов не визнає. У судовому засіданні представник позивача адвокат Крамар Ю.М. підтвердив обставини, наведені у позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача Трускавецької міської ради Григоришин В.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що рішенням рішенням Господарського суду Львівської області у справі №1/267-20/88 (головуючий суддя Манюк П.Т.) визнано недійсним рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по [ADDRESS] » та рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на [ADDRESS] », саме на підставі яких виконкомом Трускавецької міської ради і було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 17.01.2005 року. Цим же рішенням провадження у справі в частині визнання недійсним Свідоцтва [NUMBER] про право власності територіальної громади м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради на нежитлову будівлю, розміщену на [ADDRESS] , виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 17.01.2005 року, припинено, оскільки, як було встановлено судом, вказане Свідоцтво не містить ознак актів, що відповідно до ст.12 ГПК України, можуть бути визнані недійсними, тобто спір в цій частині не підвідомчий господарському суду. При цьому, позовні вимоги Львівського ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист» в частині визнання права власності на нежитлову будівлю, розміщену на [ADDRESS] залишено без розгляду. В даному випадку Господарський суд Львівської області виходив з того, що позивачем - Львівським ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист» на вимогу суду не було надано докази знаходження будинку [ADDRESS] у власності позивача станом на 17.01.1992 року та підстави такого набуття права власності, а також не було надано докази внесення спірного будинку у статутний фонд товариства та докази, що визначають вартість майна. Пояснення причин невиконання вимог суду позивачем не представлено. При цьому, Господарським судом Львівської області у справі №1/267-20/88 за позовом Львівського ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист»\~до Трускавецької міської ради та виконкому Трускавецької міської ради про визнання недійсним рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності встановлено, що, як вбачається із преамбули рішення від 22.09.2004 року №391, Трускавецька міська рада при його прийнятті керувалась Інструкцією про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна (невідомо яким органом та коли вказана інструкція затверджена), тобто виходила з того, що будинок, розташований у [ADDRESS] є безхазяйним. Однак, вказане рішення не відповідає вимогам ст.335 ЦК України, відповідно до якої безхазяйною є річ, яка не має власника, або власник якої є невідомим. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення в друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. На вимогу суду представити докази, на підставі яких будинок, розташований у [ADDRESS] , як безхазяйний, було включено до об`єктів комунальної власності, представник Трускавецької міської ради повідомив про відсутність вказаних документів. Не представлено ним і відповідного рішення суду про передачу будинку у комунальну власність. Як вбачається із преамбули рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на [ADDRESS] », підставою прийняття вказаного рішення є лише рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по [ADDRESS] », яке за висновком суду не відповідає вимогам чинного законодавства. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформляється право власності на нерухоме майно, та видається на підставі рішення відповідного уповноваженого органу. В той же час, рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради депутатів трудящих від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро», а також докази проведення Трускавецькою міською радою ремонтних робіт у вказаному будинку та довідка про перебування будинку на балансі не можуть бути доказами, які в достатній мірі підтверджують знаходження будівлі № [ADDRESS] у власності Трускавецької міської ради. Одночасно, наявність правових підстав набуття ПрАТ «Львівтурист» права власності на спірну будівлю категорично заперечувалось Трускавецькою міською радою, правова позиція якої, викладена у представленому суді відзиві, суперечила рішенню Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391, яким статус спірної будівлі визначався як безхазяйна річ. Зокрема, як вбачається із правової позиції Трускавецької міської ради, викладеній у рішенні Господарського суду Львівської області від 06.06.2005 року у справі №1/267-20/88 (головуючий суддя Манюк П.Т.), відповідно п.4 постанови Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 р. та постанови Верховної Ради УРСР «Про введення в дію Закону Української РСР «»Про власність» від 26.03.1991 року, Кабінет Міністрав України своєю постановою від 05.11.1991 року №311 передав у власність органів місцевого самоврядування житловий та нежитловий фонд, житлово-експлуатаційні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані із обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду. На підставі зазначених нормативних документів територіальна громада м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради стала власником державного майна, в тому числі і нежилого будинку, розташованого по [ADDRESS] . На підставі наведеного було оформлено право власності на спірний об`єкт за територіальною громадою м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Відповідно до п.7 роз`яснення Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із судовим захистом права державної власності» знаходження майна на балансі підприємства ще не є безспірною ознакою його права власності. Що ж до права державної власності, то незалежно від того, на балансі якого підприємства знаходиться майно, воно не втрачає статусу державної власності. Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов`язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Трускавецькою міською радою, як власником, зазначене приміщення було передано в користування міському екскурсійному бюро, що вбачається із п.4 рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро». Передача майна у користування не впливає на статус майна. Власником майна і надалі залишалась міська рада, яка вчиняла до цього майна певні дії, зокрема, передала його в користування міському екскурсійному бюро. Тобто, Трускавецька міська рада станом на червень 2005 року уже спростувала доводи ПАТ «Львівтурист» про право власності на спірну будівлю у зв`язку із фактом перебування такої на балансі філії Трускавецького центру туристсько-екскурсійної діяльності та передачею в користування Трускавецького екскурсійного бюро. Отже, зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено відсутність уже станом на 06.06.2005 року будь-яких правових підстав перебування спірного майна у власності територіальної громади м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Питання щодо перебування спірного майна у власності ПАТ «Львівтурист» не знайшло свого остаточного вирішення в судовому порядку. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК ці обставини уже не потребують додаткового доказування. Рішенням Трускавецького міського суду у цивільній справі №457/1489/13-ц від 04.10.2013 року позов [PERSON] задоволено: визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю (позначену на плані літ. «А-1») загальною площею 162, 1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 14.10.2013 року зазначене рішення суду набрало законної сили. 23.12.2013 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.12.2013 року (індексний №15429819, реєстраційний №255423546115). 11.08.2014 року [PERSON] подав заяву про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,06 га по [ADDRESS] для обслуговування об`єкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції з подальшим наданням земельної ділянки в оренду та правом викупу. Рішенням Трускавецької міської ради №759 від 21.10.2014 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 06 га по [ADDRESS] для надання у користування на умовах оренди, для обслуговування об`єкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції за рахунок земель міської ради, не наданих у власність чи користування. Трускавецьким МВВ ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування по [ADDRESS] мені, [ADDRESS] [PERSON] . Рішенням Трускавецької міської ради №158 від 21.04.2016 року [PERSON] , було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 0465 га по [ADDRESS] , оскільки спірний будинок у власності територіальної громади м.Трускавця. Судом встановлено, що станом на 24.07.2003 року спірна нежитлова будівля по [ADDRESS] була прийнята на облік до рішення відповідного органу про визнання її безхазяйним майном. Проте, рішення про визнання цього майна безхазяйним компетентним органом у встановленому порядку та у встановлені строки прийнято не було, що підтверджено і зазначеним вище рішенням Господарського суду Львівської області. У подальшому рішенням Господарського суду Львівської області від 06.06.2005 року у справі №1/267-20/88, яке набрало законної сили, встановлено відсутність уже станом на 06.06.2005 року будь-яких правових підстав перебування спірного майна у власності територіальної громади м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Пунктом 7\~рішення Трускавецької\~міської ради\~від 21.10.2014\~року «Про\~надання дозволу\~на виготовлення\~технічних документацій\~із землеустрою»\~ [PERSON] \~надано дозвіл\~на виготовлення\~проекту землеустрою.\~ На виконання\~п.7рішення\~Трускавецької міської\~ради від\~21.10.2014\~року «Про\~надання дозволу\~на виготовлення\~технічних документацій\~із землеустрою» ліцензованою організацією було виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, які розташовані в місті Трускавці [ADDRESS] . Згідно з даними Публічної кадастрової карти України зазначеній земельній ділянці площею 0,0465 га присвоєно кадастровий номер і вона знаходиться у комунальній власності. Таким чином, з наведеного вбачається, що державну реєстрацію земельної ділянки по [ADDRESS] здійснено 19.05.2015 року за заявою позивача [PERSON] під час її формування за результатами складення погодженої документації із землеустрою, виготовленої ліцензованою організацією на замовлення саме [PERSON] (на виконання\~п.7рішення\~Трускавецької міської\~ради від\~21.10.2014\~року «Про\~надання дозволу\~на виготовлення\~технічних документацій\~із землеустрою»). Наведене підтверджується Витягом із Державного земельного кадастру, а також даними Публічної кадастрової карти України, які одержано 07.12.2018 року. Суд приходить до висновку, що, приймаючи п.1 оскаржуваного рішення №393 від 22.12.2016 року на підставі ст.ст.12, 123 ЗК України про надання дозволу управлінню комунальної власності Трускавецької міської ради на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0, 0465 га по [ADDRESS] , зокрема, для оформлення права власності на земельну ділянку за Територіальною громадою міста Трускавця в особі Трускавецької міської ради, Трускавецька міська рада вийшла за межі своїх повноважень. З матеріалів справи вбачається, що дозвіл на виготовлення технічної документації для оформлення права власності на земельну ділянку надано управлінню комунальної власності Трускавецької міської ради, яке являється окремою юридичною особою (код за ЄДРПОУ: 38304934). Згідно з долученою до вказаної заяви Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.12.2016 року власником нежитлової будівлі [ADDRESS] являється Трускавецька міська рада (код за ЄДРПОУ: 26230588). Отже, дозвіл на виготовлення технічної документації для оформлення права власності на спірну земельну ділянку міг надаватись тільки Трускавецькій міській раді, а не іншій юридичній особі. При цьому, відповідно до\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями\~122,\~123 Земельного кодексу України. Статтею 116 ЗК України передбачаються вичерпні підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності, а саме: громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному\~частиною першою статті 128\~цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Статтею 122 ЗК України передбачено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, а саме: сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Одночасно, ст.123 ЗК України, на яку Трускавецька міська рада покликається в оскаржуваному рішенні №393 від 22.12.2016 року як на правову підставу, регламентує порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а не у власність. Зокрема, згідно п.4 ч.1 ст.122 ЗК України надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як і зазначено в п.1 оскаржуваного рішення Трускавецької міської ради №393 від 22.12.2016 року. В свою чергу, передача комунальних земель у власність здійснюється в іншому порядку та з інших підстав, які передбачені ЗК України та ЦК України. При цьому, право власності згідно вимог ст.125 ЗК України на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації, яка згідно вимог Порядку ведення\~Державного земельного\~кадастру,\~затвердженого постановою\~КМУ №1051\~від 17.10.2012\~року, можлива лише після затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не після затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що згідно п.4 ч.1 ст.123 ЗК України можливо, зокрема, у разі надання земельної ділянки у користування. Прийняття Трускавецькою міською радою п.1 оскаржуваного рішення про надання іншій юридичній особі управлінню комунальної власності Трускавецької міської ради дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для подальшої реєстрації права власності на дану земельну ділянку за Трускавецькою міською радою суперечить вимогам матеріального права. Крім того, згідно з вимогами законодавства України в сфері землеустрою (глава 19 ЗК України, ст.ст.26, 27 Закону України «Про землеустрій») у випадку надання дозволу управлінню комунальної власності Трускавецької міської ради на виготовлення документації із землеустрою, саме управління, як замовник, могло набути в майбутньому правомочності щодо земельної ділянки, а не Трускавецька міська рада, як власник земельної ділянки (комунальна власність). Зокрема, ст.26 Закону України «Про землеустрій» визначає поняття замовника документації із землеустрою, яким можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Згідно з листом Трускавецької міської ради №03/К-788 від 07.08.2018 року договір на виконання землевпорядних робіт укладено саме управлінням комунальної власності Трускавецької міської ради, що є черговим доказом того, що правомочності щодо спірної земельної ділянки можуть бути зареєстровані за управлінням, а не за власником землі Трускавецькою міською радою. Внаслідок прийняття Трускавецького міською радою п.1 оскаржуваного рішення №393 від 22.12.2016 року було порушено законні права та інтереси [PERSON] , що має прямий та безпосередній зв`язок із скасування п.7 рішення від 21.10.2014 року про надання [PERSON] дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. Тобто, дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по спірній земельній ділянці міг бути наданий Трускавецькою міською радою іншій особі лише за умови скасування попереднього дозволу, наданого [PERSON] Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (далі Рішення) у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.\~25, ч. 14 ст.\~46\~частин 1,\~10\~ст.\~59 Закону № 280/97-ВР\~(справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією України\~та законами України. У п.5 цього Рішення зазначено те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Відповідно до ч. 3\~ст. 123 ЗК України\~відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Тобто, скасування прийнятих рішень органом місцевого самоврядування можливе з підстав перелічених вище, якщо при прийнятті рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орган місцевого самоврядування помилився чи цьому сприяли дії інших осіб, але за умови, що між сторонами не виникли правовідносини пов`язані з реалізацією прийнятих рішень. При цьому, в даному конкретному випадку підстави передбачені ч. 3\~ст. 123 ЗК України, за яких можливе скасування попереднього рішення ради, відсутні та Трускавецькою міською радою не наведені. Крім того, пунктом 34 ч.1\~ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Відповідно до ч.ч.1, 2, 10\~Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~рада в межах своїх повноважень приймає нормативні акти та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Приймаючи оскаржуване рішення, Трускавецька міська рада діяла всупереч вимог\~ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою за жодних умов не передбачено повноважень органу місцевого самоврядування щодо визнання своїх рішень такими, що втратили чинність. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази\~подаються до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі або\~протягом п`яти\~днів після\~ухвалення рішення\~суду за\~умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. Позивач у позовній заяві просить також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Оскільки стороною позивача всупереч вимогам ч. 8 ст. 141 ЦПК України не надано доказів на підтвердження витрат, то суд приходить до переконання, що у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: partial