Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з суду позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 20\~000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 березня 2017 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 20\~000,00 грн, строком до 10 квітня 2017 року, підписавши відповідну розписку. До цього часу відповідач ухиляється від повернення боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання. В судове засідання сторони не зявились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. На позовних вимогах наполягали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причина неявки суду не відома. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно письмової розписки від 10 березня 2017 року, [PERSON], [INFO], в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] отримав в борг 20\~000,00 грн від [PERSON], строком на один місяць. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України\~встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно\~ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми , якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 цієї статті встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд звертає увагу, що в силу ч. 2\~ст. 79 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині повернення боргу, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. З врахуванням того, що в борговій розписці було зазначено дату повернення грошових коштів «один місяць», дата написання боргової розписки 10 березня 2017 року, суд вважає, що саме після 10 березня 2017 року, позивач отримав право вимоги до відповідача щодо виконання взятих на себе зобов'язань по їх поверненню. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за борговою розпискою від 10.03.2017 року в сумі 20\~000,00 грн. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved