Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторінг Україна» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], за участю третіх осіб відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 06.07.2006 року між ним та АКБ «[PERSON] Україна» укладений договір іпотеки № PCL006/1114/2006/1. В подальшому право вимоги за кредитним договором було передано від АКБ «[PERSON] Україна» до ТОВ «ОТП Факторінг Україна». Користуючись своїм правом ТОВ «ОТП Факторінг Україна» звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], якою 24 лютого 2014 року було вчинено виконавчий напис № 651. Позивач в позові зазначив, що виконавчий напис було вчинено з порушеннями чинного законодавства, а саме глави 16 п.3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначені вище підстави стали приводом для звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в судові засідання не з'являлася, про часта місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заперечення в яких просила відмовити в задоволені позивних вимог в повному обсязі посилаючись на їх безпідставність та не обґрунтованість. Відповідач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» в судове засідання не з'явилося, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, надало до суду заперечення в яких просило відмовити в задоволені позивних вимог в повному обсязі посилаючись на їх безпідставність та не обґрунтованість. Третя особа ВДВС Обухівського МУЮ та [PERSON], в судові засідання не з'являлися, про часта місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено та не заперечується учасниками процесу, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № ML-006/1114/2006 від 06.07.2006 року укладено Договір іпотеки № PСL - 006/1114/2006/1 від 06.07.2006 року. Відповідно до виконавчого напису від 24 лютого 2014 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], було запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,060 га, кадастровий номер 3223155400:03:002:0047, що знаходиться за адресою Київська область, Обухівський район, Козинська селищна рада, садове товариство «Ветеран», що належить на праві власності [PERSON], який є майновим поручителем [PERSON], за його кредитним договором № ML-006/1114/2006 від 06.07.2006 року за рахунок коштів отаманих від реалізації зазначеного нерухомого майна - задовольнити вимоги позивача у розмірі: - залишок заборгованості за кредитом 77561,36 доларів США; - заборгованість по відсотках за користування кредитом 22501,15 доларів США; - витрати пов'язані із вчиненням виконавчого надпису - 1700,00 гривень, що всього становить 896058 грн., 71 коп. Постановою головного державного виконавця Обухівського МРУЮ Київської області від 07.11.2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 651 від 24.02.2014 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Тобто, вказаними нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов'язання у тридцятиденний строк. З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2013 року ТОВ «ОТП Факториг Україна» звернулося до [PERSON], з досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-006/1114/2006 від 06.07.2006 року про необхідність у 30-денний термін з отримання вимоги банку, здійснити її погашення, а також про те, що у випадку невиконання вимог банку у встановлений строк, банк має право згідно з законодавством на звернення стягнення на предмет іпотеки. 25 липня 2013 року ТОВ «ОТП Факториг Україна» звернулося до [PERSON], з досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-006/1114/2006 від 06.07.2006 року, в якій вказується, що в порушення зазначених вище умов кредитного договору Позичальником не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Враховуючи вищевикладене на підстав положень п.1.9 Кредитного договору пропонує достроково виконати боргові зобов'язання Позичальника за кредитним договором в повному обсязі шляхом сплати наступних сум: залишок заборгованості за кредитом - 77561,36 доларів США; - заборгованість по відсотках за користування кредитом 22501,15 доларів США. Повідомлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу 30-денного терміну з отримання вимоги банку, а також, що у випадку невиконання вимог банку у встановлений строк, банк має право згідно з законодавством на звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте вимоги банку виконані не були ні Позичальником [PERSON], ні його майновим поручителем [PERSON], та заборгованість за кредитним договором не погашена. Згідно з виконавчим написом № 651 від 24 лютого 2014 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було звернуто стягнення на земельну ділянку площею 0,060 га, кадастровий номер 3223155400:03:002:0047, що знаходиться за адресою Київська область, Обухівський район, Козинська селищна рада, садове товариство «Ветеран», що належить на праві власності [PERSON] Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядку), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова). Відповідно до вищезазначеної Постанови для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються оригінали нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Тобто безспірною є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ОТП Факториг Україна» для одержання виконавчого напису надало як оригінал нотаріально посвідченого договору іпотеки, так і документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника і встановлюють прострочення виконання зобов'язання: розрахунок заборгованості, копії досудових вимог. З цих підстав суд приходить до висновку, що виконавчий напис №651 від 24 лютого 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]., який є предметом спору, вчинений відповідно до вимог чинного законодавства, що є підставою для відмови в позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Суд критично ставиться до посилань позивача, що при складанні розрахунків для нотаріуса було допущено помилку у розрахунках суми заборгованості, і це є підставою для скасування виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд на підставі сукупності зібраних по справі доказів, вважає, що твердження позивача в його позові є недоведеними та не підтвердженими, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed