Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по вул.Червоної калини, 12, в смт.Головне Любомльського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] Лукяна Логвиновича, який помер 18 жовтня 1996 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спадкодавець [PERSON] за життя уклав заповіт на її користь та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказане нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла в порядку ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) шляхом фактичного вступу в управління майном, однак реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, про що нотаріусом їй було видано відповідну постанову. З наведених підстав позивач просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно в судовому порядку. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] в позовній заяві одночасно просила розглядати справу у її відсутності, а від представника відповідача [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області в канцелярію суду надійшло повідомлення, датоване 03.01.2017 року за вих.№1/2.13, у якому селищний голова вказав, що [PERSON] селищна рада позов [PERSON] підтримує та просить справу розглядати без участі представника селищної ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №154232, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 19.03.2014 року, встановлено, що 18 жовтня 1996 року в смт.Головне Любомльського району Волинської області помер [PERSON] Лукян Логвинович (а.с.3). Копіями довідок [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області від 14.09.2016 року за №2163 та від 24.06.2014 року за №990 стверджено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул.Островського, 12, в смт.Головне Любомльського району Волинської області, у 1965 році побудований [PERSON] Лукяном Логвиновичем та після смерті останнього увійшов до складу його спадкового майна (а.с.4, 6 на звороті). З копії довідки [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області від 30.11.2016 року за №2604 вбачається, що розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації №216 від 17.05.2016 року «Про перейменування обєктів топоніміки в області» вулицю Островського в смт.Головне Любомльського району Волинської області дійсно перейменовано на вулицю Червоної калини (а.с.6-на звороті). Згідно копії архівного витягу з рішення сесії [PERSON] селищної ради Любомльського району від 31.10.1994 року №2/2 «Про приватизацію присадибних земельних ділянок» та копії рішення цієї ж селищної ради від 07.10.2009 року №28/2 «Про уточнення рішення сесії від 31.10.1994 року №2/2 «Про приватизацію присадибних земельних ділянок», [PERSON] Лукяну Логвиновичу передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства 0,42 га та для обслуговування житлового будинку 0,15 га (а.с.6, 7). Відповідно до ст.524 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З копії заповіту, посвідченого 14.12.1989 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів Любомльського району Волинської області, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті усе приналежне йому майно заповів [PERSON] (а.с.4). Копією довідки [PERSON] селищної ради Любомльського району від 14.09.2016 року №2163 стверджено, що зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с.4). Та обставина, що позивач [PERSON] доводилась спадкодавцю [PERSON] дружиною, підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №427092, виданого [PERSON] селищною радою Любомльського району Волинської області 16.01.1990 року (а.с.3 на звороті). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) стверджується копією довідки [PERSON] селищної ради Любомльського району від 14.09.2016 року №2163 (а.с.4). Досліджена копія матеріалів спадкової справи №106/2016 до майна померлого 18.10.1996 року [PERSON] свідчить про те, що інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно після його смерті, в тому числі на обовязкову частку, згідно положень ст.535 ЦК України (в редакції 1963 року), немає (а.с.29-34). Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Статтею 560 ЦК України (в ред.1963 р.) передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. При цьому законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК України (в редакції 1963 р.) не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Повідомленням приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 23.11.2016 року за №515/02-14 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на житловий будинок, який знаходиться за адресою: смт.Головне, вул.Островського, 12, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останньому, як спадкодавцю (а.с.8). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Приналежність спадкодавцю [PERSON] вказаного нерухомого майна підтверджується вищенаведеними доказами, а саме: копіями довідок [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області від 14.09.2016 року за №2163 та від 24.06.2014 року за №990 (а.с.4, 6 на звороті). Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10.01.2017 року за №77876495 та за №77913728, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, смт.Головне, вул.Червоної калини (колишня Островського), 12, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.35, 36). Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, майстерні, господарської будівлі для худоби і птиці, які знаходяться в смт.Головне по вул.Островського, 12, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем [PERSON] (а.с.11-15). Також на підставі вказаного висновку та технічного паспорта від 23.06.2014 року, встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця [PERSON] та ознак самочинного будівництва немає (а.с.9-15).\~ В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеними. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Червоної калини, 12, в смт.Головне Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті чоловіка [PERSON]

Outcome: approved