Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить встановити факт його родинних відносин [PERSON] , померлої [INFO] , з ним, як онуком її брата [PERSON] , померлого [INFO] ; а також визнати за ним в порядку спадкування за законом після цього спадкодавця право на земельну частку (пай). Свої вимоги обгрунтовує тим, що після смерті сестри його діда з боку батька відкрилася спадщина на земельну частку (пай), належну їй на підставі відповідного сертифіката, щодо якого був відсутній заповіт, а також були відсутні спадкоємці за законом, передбачені чинним на той час ЦК УРСР. Зазначає, що він прийняв вказану спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном та набув право на неї, проте йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документального підтвердження його родинних відносин зі спадкодавцем та оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай). У підготовче судове засідання позивач не з`явився, до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, а ч. 4 ст. 206 ЦПК встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши надані позивачем та витребувані за його клопотанням докази, судом встановлено наступне. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті (далі - Реєстр) за актовим записом № 50, складеним 07 червня 1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] (далі - спадкодавець) померла [INFO] в смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області (а.с. 7). Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. За інформацією міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 01.05.2021 року та витягом з Книги реєстрації сертифікатів, спадкодавець мала право на земельну частку (пай) у землі колективного сільськогосподарського підприємства «Авангард» села Стоянове Фрунзівського району Одеської області у розмірі 11,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало їй згідно не виданого їй сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0197210, оформленого до видачі спадкодавцю, як жительці села Балашове Фрунзівського району Одеської області, 25 лютого 1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного рішення № 364/96 від 12 вересня 1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 332 (а.с. 8). Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. 3 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Затишанської селищної, Захарівської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. За довідкою відповідача № 1624 від 10.06.2021 року, спадкодавець постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті у житловому будинку в селі Балашове, в якому крім неї на день її смерті та до цього часу ніхто не зареєстрований (а.с. 11). За довідкою відповідача № 1801 від 01.07.2021 року, позивач прийняв спадщину спадкодавця шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, оскільки протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця в період з 06 червня по 05 грудня 1999 року взяв з будинку спадкодавця належні їй меблі та інші речі домашньої обстановки та вжитку, а також обробляв присадибну ділянку біля будинку. Зазначено також, що спадкодавець не перебувала у шлюбі та не мала дітей і онуків і на день її смерті вже не було в живих її брата [PERSON] , 1909 року народження, який помер [INFO] , та його сина [PERSON] , 1939 року народження, який помер [INFO] (а.с. 12). Вказана довідка видана на підставі акту від 01.07.2021 року щодо родинних відносин та прийняття спадщини, складеного депутатом III-го скликання 1998-2002 років Фрунзівської (з 2016 року - Захарівської) селищної ради Фрунзівського (з 2016 року - Захарівського, з 2020 року - Роздільнянського) району Одеської області [PERSON] з участю жителів села Балашове Фрунзівського (з 2016 року - Захарівського, з 2020 року - Роздільнянського) району Одеської області [PERSON] , 1943 р.н., та [PERSON] , 1937 р.н., які особисто знали [PERSON] , її брата [PERSON] та племінника [PERSON] та яким ці обставини особисто відомі (а.с. 13). Щодо родинних відносин зі спадкодавцем, позивачем надані наступні докази: витяг з Реєстру за актовим записом № 20, поновленим 16 січня 1957 року Захарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за яким [PERSON] народилась [INFO] в селі Балашове Фрунзівського району Одеської області від батьків - [PERSON] і [PERSON] (а.с. 14); витяг з Реєстру за актовим записом № 1124, поновленим 24 грудня 1952 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, за яким [PERSON] народився [INFO] в селі Балашове Фрунзівського району Одеської області від батьків - [PERSON] і [PERSON] (а.с. 15); витяг з Реєстру про відсутність інформації щодо актового запису про народження [INFO] [PERSON] , оскільки книги записів актів про народження за 1939 рік в архіві відсутні та актовий запис відсутній у поновлених актових записах за період з 1 січня 1945 року по 1 липня 2021 року (а.с. 16); засвідчені відповідачем витяги з погосподарських книг по селу Балашове за 1953-1955 роки, за якими до складу голови господарства за особовим рахунком № [NUMBER] [PERSON] , 1909 р.н., входили дружина [PERSON] та діти - [PERSON] , [PERSON] , 1939 р.н., [PERSON] (а.с. 17-19); свідоцтво про смерть [PERSON] , що настала [INFO] , видане на підставі актового запису № 1 складеного 16 січня 1963 року виконавчим комітетом Новопавлівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (а.с. 20); свідоцтво про народження, видане на підставі запису за № 4, складеного 06 березня 1964 року Новопавлівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, за яким [PERSON] народився [INFO] в селі Новопавлівка Фрунзівського району Одеської області від батьків [PERSON] і [PERSON] (а.с. 21); свідоцтво про смерть [PERSON] , що настала [INFO] в селі Балашове Фрунзівського району Одеської області, видане на підставі актового запису № 21 складеного 18 березня 1966 року Фрунзівською ритуальною конторою (а.с. 22). За інформацією від 16.07.2021 року [PERSON] , приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця через відсутність документального підтвердження його родинних відносин зі спадкодавцем та оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с. 23). Згідно листа Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 19.08.2021 року № 524/01-06, [PERSON] , яка померла [INFO] : заповіт щодо майна [PERSON] не залишала, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, спадкоємці із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , в Захарівській районній державній нотаріальній конторі не заводилася (а.с. 34). Оцінюючи досліджені докази та визначаючи існуючі між сторонами правовідносини, суд виходить з положень чинного на час відкриття спадщини Цивільного кодексу УРСР, яким було визначено наступне: - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (стаття 529); - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (стаття 530); - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548); - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (стаття 549). Пунктом 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5 та зареєстрованою там же 07 липня 1994 р. за № 152/361, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до пунктів 1 і 5 розділу «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного кодексу України, він набрав чинності з 1 січня 2004 року і правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Положеннями книги шостої цього Кодексу передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261); у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262); у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263); у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1274); у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ч. 1 ст. 1265) . Положеннями пунктів 4.12. і 4.14. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість видачі дубліката при втраті сертифіката. За результатом дослідження описаних у цьому рішенні доказів та визначення згідно закону правовідносин сторін, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, як онуком та сестрою його діда, який підтверджений наведеними вище записами у погосподарських книгах, а також актовими записами про народження спадкодавця та її брата, а також самого позивача. Вказаними доказами підтверджено, що позивач походить від батька [PERSON] , який в свою чергу походить від діда позивача [PERSON] , який був братом спадкодавця, оскільки вони походили від спільних батьків - [PERSON] і [PERSON] . Виходячи з наведеного, позивач стосовно спадкодавця є родичем третього ступеня споріднення, оскільки від спадкодавця його віддаляє три народження - діда з боку батька позивача, самого батька та позивача. Визначаючи наявність підстав для встановлення у судовому порядку факту родинних відносин позивача зі спадкодавцем, суд виходить з положень ч. 2 ст. 315 ЦПК про те, що суд розглядає справи про встановлення факт ів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року і до цього часу не була прийнята ніким із спадкоємців, а тому позивач успадкував зазначене вище право на земельну частку (пай) після смерті сестри свого діда з боку батька. Підставою набуття позивачем цього права є те, що передбачені Цивільним кодексом України спадкоємці за законом майна спадкодавця першої, другої, третьої та четвертої черги на час відкриття спадщини були відсутні, а позивач був єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги, як онук брата спадкодавця, який прийняв її спадщину.

Outcome: approved