Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транс Груп» - про виплату заборгованості з заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди за порушення трудового законодавства. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що 01. 02. 2013 року він був прийнятий на посаду менеджера з зовнішньоекономічної діяльності до ТОВ «Сіті Транс Груп» з посадовим окладом у розмірі 2500 грн. 04. 09. 2014 року у зв'язку із неможливістю виконання своїх трудових функцій через грубе порушення відповідачем трудового законодавства, яке полягає у затримці виплати заробітної плати, позивачем на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП було направлено заяву про звільнення у зв'язку з порушенням законодавства про працю. Позивач зазначає, що йому не було повідомлено де та коли він може отримати повний розрахунок та належним чином оформлену трудову книжку. Також позивач зазначає, що заборгованість із виплати заробітної плати відповідача перед позивачем в період з липня 2013 року по серпень 2014 року становить 35000 грн. Окрім заробітної плати позивачу не було виплачено вихідну допомогу при звільненні в сумі 7500 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3500 грн. Також зазначає, що в зв'язку з чим, що відповідачем не було вчасно та в повному обсязі проведено розрахунок з позивачем, позивачу було завдано моральну шкоду в сумі 5000 грн. В зв'язку із зазначеним, позивач вважаючи свої права порушеними просив суд: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати за період липень 2013 року - серпень 2014 року в сумі 35000 грн.; вихідну допомогу у розмірі 7500 грн.; компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3500 грн.; моральну шкоду в сумі 5000 грн.; - зобов'язати відповідача оформити належним чином позивачу трудову книжку з зазначенням підстави звільнення ч. 3 ст. 38 КЗпП та датою звільнення 04. 09. 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача в якій також зазначено, що представник позивача позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. ТОВ «Сіті Транс Груп» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01. 02. 2013 року [PERSON] був прийнятий на посаду менеджера з зовнішньоекономічної діяльності до ТОВ «Сіті Транс Груп» з посадовим окладом у розмірі 2500 грн. 04. 09. 2014 року у зв'язку із неможливістю виконання своїх трудових функцій через грубе порушення відповідачем трудового законодавства, яке полягає у затримці виплати заробітної плати, позивачем на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП було направлено заяву про звільнення у зв'язку з порушенням законодавства про працю. Позивач при зверненні до суду посилався на те, що йому не було повідомлено де та коли він може отримати повний розрахунок та належним чином оформлену трудову книжку, в зв'язку з чим трудова книжка позивачем отримана не була, а також позивачу не було виплачено заробітну плату за період липень 2013 року - серпень 2014 року, вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку, в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне. Вбачається, що [PERSON] при звільненні не було виплачено заробітну плату за період липень 2013 року - серпень 2014 року в сумі 35000 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. З огляду на викладене, зважаючи на надані позивачем докази щодо розміру заборгованості по заробітній платі, суд перевіривши розрахунок позивача вважає його вірним, а відтак приходить до висновку про можливість задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 35000 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.3 cт. 38 КЗпП, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до ч.1 cт. 44 КЗпП, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті б статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст. ст..38, 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Встановлено, що 04.09.2014 р. у зв'язку не неможливістю виконання своїх трудових функцій через грубе порушення відповідачем трудового законодавства, яке полягає у затримці виплати заробітної плати, позивачем на підставі ч.3 ст.38 КзпП було направлено заяву про звільнення у зв'язку з порушеннями законодавства про працю. Враховуючи підстави звільнення, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 7500 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку, слід зазначити наступне. Ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З огляду на те, що позивачу при звільненні не було виплачено компенсацію за невикористану відпусту в сумі 3500 грн., зазначена вимога позивача є обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Окрім того, зважаючи на те, що позивачем не було отримано оформлену трудову книжку, вимога позивача про зобов'язання відповідача оформити належним чином позивачу трудову книжку з зазначенням підстави звільнення ч. 3 ст. 38 КЗпП та датою звільнення 04. 09. 2014 року є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, яку позивач оцінює в 5000 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки несвоєчасна виплата заробітної плати спричинила позивачу моральні страждання, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, виходячи з засад розумності та справедливості суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1 000 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності з вимогами ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 460 грн. та судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 243 грн. 60 коп., а всього стягнути 703 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial