Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON], ВДВС Ковельського МУЮ про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту. Вимоги обґрунтовує тим, що 24 березня 2011 року придбав у відповідача [PERSON] автомобіль ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Купівля-продаж здійснювалась шляхом написання відповідачем розписки про те, що вона продала вказаний автомобіль за 10.000 грн. В цей же день відповідач склала на його ім'я нотаріально посвідчену довіреність на володіння транспортним засобом. Перереєструвати транспортний засіб в органах ДАІ на своє ім'я не зміг у зв'язку з відсутністю коштів. 16 листопада 2013 року під час перевірки працівниками ДАІ транспортний засіб було затримано на підставі постанови ВДВС Ковельського МУЮ про арешт майна боржника. Оскільки умови договору від 24 березня 2011 року сторони виконали у повному обсязі за виключенням нотаріального посвідчення договору, то на підставі норм ЦК України, просить визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], та звільнити його з-під арешту. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав із зазначених в позовній заяві підстав, просив його задовольнити. Пояснив, що вказаний автомобіль повністю перебував у його користуванні та розпорядженні з часу передачі відповідачу [PERSON] грошей, усі витрати з утримання автомобіля ніс він, не зміг перереєструвати транспортний засіб на своє ім'я в органах ДАІ у зв'язку з відсутністю коштів. Відповідач [PERSON] позов визнала, просила його задовольнити. Відповідач ВДВС Ковельського МУЮ подав письмову заяву про розгляд справи у відсутності його представника та з проханням вирішити справу на розсуд суду. Третя особа ПАТ «Акцент-Банк» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника у судове засідання не направив. Заслухавши пояснення осіб, які участь у справі, дослідивши докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб. Встановлено, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу відповідачу [PERSON] належить автомобіль марки ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] (надалі - автомобіль ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER]) (а.с. 6, 38). 24 березня 2011 року відповідач [PERSON] видала на ім'я позивача [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність строком на п'ять років на право розпорядження належним їй автомобілем марки ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER] (а.с. 4). Цього ж дня, відповідач [PERSON] склала письмову розписку про те, що продала належний їй автомобіль ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], на підставі нотаріально посвідченої довіреності позивачу [PERSON] та отримала від нього кошти в сумі 10.000 грн. (а.с.5). ВДВС Ковельського МУЮ 30 травня 2013 року на підставі постанови Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та 04 вересня 2013 року на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області винесено постанови про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 14-16). 04 листопада 2013 року винесено постанову про розшук та затримку транспортних засобів, належних [PERSON] (а.с. 10). На підставі зазначеної постанови 16 листопада 2013 року згідно з актом автомобіль ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], описано й арештовано (а.с.12-13). Позивач в обґрунтування своїх вимог вказав на те, що 24 березня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] фактично укладено договір купівлі-продажу автомобіля, право власності на який перейшло до нього. Проте, такі доводи безпідставні. Так, відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності. Тому, за довіреністю від 24 березня 2011 року до позивача [PERSON] не перейшло право власності на автомобіль від [PERSON], оскільки, видачу довіреності на розпорядження автомобілем без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на це майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» реєстрація транспортних засобів здійснюється органами ДАІ, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, набуття права власності на автомобіль встановлено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (надалі - Порядок). Відповідно до пунктів 7, 8 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Правомірність придбання транспортного засобу підтверджується, зокрема довідкою-рахунком, виданою за формою, договором та іншими посвідченнями в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Факт придбання автомобіля на підставі зазначеного правочину повинен бути належним чином зареєстрований в підрозділах ДАІ з обов'язковим пред'явленням свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділах ДАІ. Наведене свідчить, що письмовий договір купівлі-продажу автомобіля підлягає обов'язковій державній реєстрації в підрозділах ДАІ. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишився зареєстрованим за відповідачем [PERSON] (а.с. 38). Зазначена обставина в судовому засіданні сторонами не оспорювалась. За таких обставин, до позивача не перейшло право власності на спірний автомобіль, і підстави для його визнання відсутні. Згідно із ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки позивач не є власником автомобіля, тому відповідно до наведених положень закону підстави для зняття арешту з вказаного автомобіля відсутні. З урахуванням наведеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю, а судові витрати у справі залишити за позивачем. Визнання відповідачами [PERSON] позовних вимог не може бути підставою для задоволення позову, оскільки воно суперечить вимогам закону і відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України не може бути прийняте судом. На підставі ст. ст. 15, 328, 334 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388,

Outcome: dismissed