Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України [PERSON] від 9 квітня 2015 року № 18-вд, як такий, що порушує трудові права позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Позивач пояснив, що оскаржуваним наказом № 18-вд від 9 квітня 2015 року було створено та відряджено комісію для проведення перевірки скарги працівника ДСЛП «Рівнелісозахист» [PERSON] [PERSON] вважає, що наказ було винесено неправомочною особою, оскільки на момент винесення цього наказу [PERSON] вже не працював на посаді заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України. Крім цього, позивач вважає, що комісія, створена оскаржуваним наказом, не мала права проводити анонімне опитування працівників ввіреного йому підприємства щодо довіри до нього, як до керівника. Також, зі слів позивача зазначені [PERSON] обставини є трудовим спором, який мав вирішуватись судом, а не шляхом проведення перевірки комісією, відрядженою оскаржуваним наказом. В звязку із наведеним, позивач вважає наказ незаконним, а тому просить його скасувати. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив заявлені [PERSON] вимоги, в наступне судове засідання не зявився повторно, був повідомлений про час розгляду справи відповідно до закону, а тому суд, відповідно до ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновк щодо безпідставності заявлених вимог. Відповідно до копії контракту з керівником державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Рівнелісозахист» Державного агентства лісових ресурсів України від 8 липня 2014 року Державне агентство лісових ресурсів України в особі голови з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, уклали контракт, за умовами якого останній наймається на посаду директора державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Рівнелісозахист» на термін з 9 липня 2014 року по 8 липня 2017 року та зобовязовується здійснювати поточне керівництво підприємством, забезпечувати ефективне використання та збереження закріпленого за підприємством державного майна і є підзвітним Державному агентству лісових ресурсів України. Із копії наказу № 18-вд від 9 квітня 2015 року, наданого позивачем, встановлено, що заступником голови Державного агентства лісових ресурсів України створено комісію з розгляду звернення заступника директора державного спеціалізованого лісозахисного підприємства [PERSON] щодо зловживання директором підприємства [PERSON] своїм службовим становищем, яку відряджено у Рівненську область для розгляду даного звернення на строк 5 днів : з 13 по 17 квітня 2015 року. На запит Сарненського районного суду Рівненської області, направленого за клопотанням позивача, відповідачем надано копію скарги [PERSON], в якій останній вказує на певні зловживання, які, на його думку, мають місце з боку директора підприємства [PERSON] Крім цього, позивач в суді вказував, що зазначену вище скаргу [PERSON] подав через особисті неприязні відносини, що склались між ними з приводу скорочення посади [PERSON], на підтвердження чого позивачем надані копії наказу № 2 від 6 січня 2015 року про скорочення посади заступника директора ДСЛП, письмове попередження [PERSON] про наступне скорочення, лист заступника голови [PERSON] про необхідність скорочення цієї посади, наказ № 17 від 6 квітня 2015 року про звільнення [PERSON] та повідомлення з цього приводу Сарненському районному центру зайнятості. Також, на доведення неприязних відносин з боку [PERSON] через порушення останнім трудової дисципліни позивачем надано копію наказу № 73 від 27 листопада 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] та матеріали досудового розслідування відкритого стосовно останнього кримінального провадження за фактом розтрати матеріальних цінностей. Відповідно до ст.141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержуватися законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Із змісту Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого постановою КМУ від 8 жовтня 2014 року № 521, вбачається, що Держлісагенство очолює голова Держлісагенства, який здійснює керівництво його діяльністю та в межах своїх повноважень підписує накази Держлісагенства, утворює комісії, робочі та експертні групи. Із копії наказу № 18-вд від 9 квітня 2015 року вбачається, що вказаний наказ дійсно підписано не керівником Державного агентства лісових ресурсів України відповідно до повноважень голови Держлісагенства, а його заступником [PERSON] Згідно із п.15 Додатку № 1 до наказу по Державному агентству лісових ресурсів України № 160 від 16 квітня 2014 року - Розподілу обовязків між Головою Державного агентства лісових ресурсів України, його першим заступником та заступником підпис наказів Держлісагенства України віднесено до обовязків голови Держлісагенства України [PERSON] Однак, відповідно до наданих представником відповідача копій розпорядження КМУ № 5-р від 14 січня 2015 року, розпорядження КМУ № 472-р від 14 травня 2015 року та наказу по Державному агентству лісових ресурсів України № 160 від 16 квітня 2014 року [PERSON] звільнено з посади Голови Державного агентства лісових ресурсів України, [PERSON] призначено на вказану посаду у травні 2015 року, а уразі тимчасової відсутності Голови Державного агентства лісових ресурсів України його обовязки виконують перший заступник та заступник. Копія наказу № 198-к від 15 квітня 2014 року доводить, що [PERSON], який є заступником Голови, а тому мав право на виконання певних обовязків керівника , звільнений з посади заступника Голови Державного агентства лісових ресурсів України на підставі розпорядження КМУ від 8 квітня 2015 року - з 15 квітня 2015 року. Судом не приймаються до уваги пояснення позивача стосовно того, що суд не має приймати до уваги вказаний вище наказ про звільнення [PERSON], через те, що він є незаконним, оскільки доказів на підтвердження цих доводів [PERSON], у відповідності до ст.60 ЦПК України, останнім надано не було. Таким чином, надані представником відповідача докази спростовують обґрунтування позивача стосовно того, що [PERSON] оскаржуваний наказ підписано після його звільнення із займаної посади заступника Голови Держлісагенства України. Метою заявлених позовних вимог, згідно із позовною заявою [PERSON] є поновлення порушених трудових прав останнього, однак, в судовому засіданні позивач не зміг пояснити які саме його трудові права порушені, лише посилався на зловживання, які на його думку мають місце у лісній галузі вцілому та на неприязні відносини, між ним та працівником Державного спеціалізованого підприємства «Рівнелісозахист» [PERSON] Із змісту наказу № 18-вд від 9 квітня 2015 року, який оскаржується позивачем, встановлено, що цим наказом відряджено у Рівненську область комісію для розгляду звернення [PERSON] щодо зловживання директором цього підприємства [PERSON] своїм службовим становищем. Із копії Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого постановою КМУ від 8 жовтня 2014 року № 521 вбачається, що Держлісагенство з метою організації своєї діяльності здійснює у межах повноважень, передбачених законом, разом з відповідними центральними органами виконавчої влади контроль за використанням державних коштів, передбачених для реалізації проектів, виконання програм та має право скликати наради, утворювати комісії та робочі групи. У позовній заяві [PERSON] посилався на втручання вказаним вище наказом № 18-вд від 9 квітня 2015 року в його трудову діяльність, оскільки він наділений повноваженнями самостійно вирішувати питання діяльності підприємства, вживати заходи до забезпечення трудової дисципліни. Однак, відповідно до Статуту ДСЛП «Рівнелісозахист» органом управління майном є Державне агентство лісових ресурсів України (п.1), директор самостійно вирішує питання діяльності підприємства за винятком тих, які віднесені Статутом до компетенції Органу управлінням майном. Копія контракту з керівником ДСЛП «Рівнелісозахист» від 8 липня 2014 року передбачає, що керівник підзвітний Органу управління майном у межах, встановлених законодавством, Статутом чи Положенням про обєднання, підприємство, установу, організацію та цим контрактом (п.5), Орган управління майном організовує фінансовий контроль за діяльністю підприємства, здійснює контроль за ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна. Наданими доказами доводиться, що комісія оскаржуваним наказом була створена в межах повноважень Держлісагенства України, яке відрядило комісію з питань перевірки наявності зловживань з боку керівника підприємства [PERSON] у відповідності до Статуту підприємства та укладеного із [PERSON] контракту. Судом не приймаються до уваги надані позивачем документальні підтвердження проведення анонімного голосування на підприємстві, документи, що стосуються правомірності придбання [PERSON] форменого одягу та щодо звільнення [PERSON], оскільки у оскаржуваному наказі не зазначено, що комісію відряджено для зясування вказаних обставин, а тому ці обставини не стосуються предмету позову. З огляду на наведені обставини, суд вважає вимоги [PERSON], з огляду на досліджені судом докази необґрунтованими, а тому у позовних вимогах слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 221, 231 КЗпП України ,

Outcome: approved