Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 10 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 159. Від спільного подружнього життя у них народилось одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. За час подружнього життя вони перестали спілкуватись, не підтримують сімейних відносин. На даний час відповідач відбуває покарання в Маневицькій виправній колонії. Вважає, що примирення між ними не можливе і подальше перебування в шлюбі суперечить її нтересам та інтересам їх дитини, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився, оскільки відбуває покарання у Маневицькій ВК № 42, подав суду письмову заяву, згідно якої позов визнав повністю. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 159. Дана обставина стверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного подружнього життя у них народилось одна дитина, син [PERSON], [INFO], батьками якого являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження\~\~відсутні.

Outcome: approved