Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Будівельно - монтажна фірма «Азовстальбуд» (далі - товариство) про стягнення заробітної плати, індексації, компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування поданої позовної заяви посилався на те, що він працював у відповідача на посаді газорізчика 5 розряду. 26 лютого 2017 року на підставі наказу він був звільнений за переводом на іншу роботу. Під час його роботи на підприємстві утворилася заборгованість по заробітній платі у розмірі 17600 гривень, яку відповідач не сплатив до теперішнього часу. Крім того відповідач, перестав виплачувати індексацію, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, компенсація за затримку заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні . Просить суд стягнути вказані суми на його користь. Під час розгляду справи позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, в яких просив суд стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за період з січня 2015 року по 26 лютого 2017 в сумі 17769,94 гривень, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 лютого 2017 року по день винесення рішення суду з урахуванням розрахунку, який було додано до позовної заяви. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник позивача адвокат Рєзнік В.В. у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином неодноразово повідомлений про день та час слухання справи до суду не з'явився, тому суд відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу без його участі. Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Конституцією, як основним законом України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у ст.43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 06 серпня 1993 року по 26 лютого 2017 року працював в публічному акціонерному товаристві «Будівельно - монтажна фірма «Азовстальбуд» на посаді газорізчика 5 розряду. 26 лютого 2017 року на підставі наказу № 9-п звільнений з займаної посади у зв'язку із переведенням на іншу роботу, п.5 ст. 36 КЗпП України. При звільненні позивачу відповідачем не було виплачено заробітну плату в повному обсязі. Згідно довідки ПАТ БМФ «Азовстальбуд» від 23 червня 2017 року №07/106 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] складає 17769,94гривень. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею ст.115 ч.1 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Оскільки розглядом справи було встановлено, що відповідачем своєчасно не була виплачена заробітна плата позивачу, що не оспорюється самим підприємством, тому суд стягує на користь позивача заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 17769,94 гривень, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в цій частині. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.99 р. при визначені середньої заробітної плати слід керуватися Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р., якою затверджено порядок обчислення середньої заробітної плати. Згідно абз.3, 4 розділу ІІ Порядку 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до абз. 1 п. 8 розділу ІІІ цього Порядку Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що [PERSON] звільнився у лютому 2017 року, протягом січня-лютого 2017 року не працював, що підтверджується графіком роботи та довідкою УПФУ м.Маріуполя форми ОК-5, тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає обчисленню за період з листопада 2016 року по грудень 2016 року. Розмір поденної заробітної плати позивача, який зроблено позивачем на підставі відомостей, викладених в довідці форми ОК-5, виданої УПФУ м.Маріуполя, оскільки відповідачем не надано інших відомостей, які необхідні для цього розрахунку, складає 103,31 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 2864,65+1680,94 грн. / (22+22) = 103,31 грн. (середньоденна заробітна плата). Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 17666,01 гривень: 103,31(середньоденна заробітна плата) х 171 (кількість днів затримки станом на 04 вересня 2017 року). При вирішенні спору по суті суд приймає до уваги саме розрахунок середнього заробітку, зроблений позивачем, оскільки дані розрахунки не були спростовані відповідачем та останнім не було надано суду своїх розрахунків середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача. З урахуванням вищенаведених норм права суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 17666,01 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого суд стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 лютого 2017 року по 04 вересня 2017 року в розмірі 17666,01 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved