Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №8 по вул.Клубна, 74 а у м.Конотопі Сумської області. На обґрунтування вимог позивач зазначив, що придбав спірну квартиру у відповідача за договором купівлі-продажу від 04.07.2015 року. За усною домовленістю дозволив [PERSON] разом з дружиною пожити до 04.09.2015 року після чого останні забравши речі переїхали проживати за іншою адресою. За умовами наведеної угоди [PERSON] зобовязався у строк до 10.07.2015 року знятися з реєстрації в квартирі, проте не зробив цього до теперішнього часу, що і стало підставою для звернення до суду. Представник позивача за ордером та угодою адвокат [PERSON] підтримав вимоги фактично пославшись на обставини викладені його клієнтом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Представник відповідача за ордером і угодою адвокат [PERSON] заперечує задоволенню вимог. Правову позицію обгрунтовує тим, що зі слів [PERSON] між останнім та [PERSON] був укладений усний договір позики, а довіреність на право продажу квартири фактично слугувала заставою по цій угоді. Оскільки [PERSON] коштів своєчасно не повернув, то [PERSON] переоформив квартиру на себе. З якого часу в квартирі не проживає її клієнт вона не знає. Третя особа Конотопський МВ ДМС України в Сумській області надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Із матеріалів справи вбачається, що 04.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] а в м.Конотопі (а.с.5-6). Даний правочин підписаний сторонами, посвідчений нотаріально, що відповідає вимогам ст.657 ЦК України, і містить застереження ризиків перерахованих у п.4.4. Договору, зокрема, що вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним) і не приховує інший правочин (не є удавним), а також зобовязання [PERSON] у термін до 10.07.2015 року знятися з реєстрації місця проживання в квартирі (п.4.1 г). На підтвердження добровільного укладення цієї угоди позивач надав розписку відповідача про отримання останнім коштів та авта в рахунок вартості квартири (а.с.34). Відповідно до ст.ст. 328, 346 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності припиняється у разі, зокрема відчудження власником свого майна. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності спірна квартира належить [PERSON] (а.с.7). За приписом частини першої статті 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що право власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру, із припиненням права власності колишній власник втрачає й право користування жилим приміщенням. На переконання суду заперечення представника відповідача з посиланням на те, що між сторонами був укладений усний договір позики, а спірна квартири фактично слугувала заставою по цій угоді не заслуговує науваги, оскільки не підтверджено жодним доказом. Крім того ніяких вимог щодо недійсності договору купівлі-продажу квартири не заявлялось.

Outcome: approved