Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новокочубеївської сільської ради Чутівського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позов мотивує тим, що з 2003 року і по даний час він безперервно користується та утримує домогосподарство по [ADDRESS], де постійно проживає разом з сім»єю. Підставою для заселення в даний будинок був усний дозвіл керівництва СТОВ «Первозванівське», в якому він на той час працював водієм. Однак вчасно зареєструвати право власності на даний будинок позивач не встиг. Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 19.07.1999, даний будинок належить КСП «Колос». Пізніше, на базі майна КСП «Колос», шляхом реорганізації було утворено СТОВ «Первозванівське». 23.04.2008 СТОВ «Первозванівське» припинило свою діяльність у зв'язку з банкрутством, правонаступники відсутні. Тобто вважає, що належним відповідачем є Новокочубеївська сільська рада Чутівського району Полтавської області. Враховуючи викладене, а також те, що він понад 15 років безперервно, відкрито користується даним майном, просить суд задовольнити позов та визнати за ним право власності на вищезазначений будинок за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач позов підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві, просив суд його задовольнити. Від відповідача Новокочубеївської сільської ради Чутівського району Полтавської області, надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність їх представника. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою судді від 26.12.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі. Згідно ухвали суду від 15.01.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі відповідача, який не з'явився в судове засідання, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], з 2003 року і по теперішній час проживає в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Новокочубеївської сільської ради від 08.11.2018 №989 (а.с.22). Відповідно до довідки Новокочубеївської сільської ради від 17.12.2018 №1073, будинок за [ADDRESS] перейменовано на [NUMBER], згідно рішення 25 сесії Новокочубеївської сільської ради 4 скликання №282 від 23.11.2005 (а.с.23). Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено на замовлення позивача 14.11.2018 року. Згідно копії технічного паспорту вказане нерухоме майно складається із: житлового будинку літ А-1, сараю літ. Б, літньої кухні літ. В, погреба вхідного літ. Г, трубопроводу №1, огорожі №2 та №3 (а.с.17-20). Присадибна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] не приватизована (а.с.21). Судом встановлено, що позивач проживає в спірному будинку з 2003 року та сплачує комунальні послуги, тобто є споживачем електричної енергії та природного газу, що підтверджується довідкою №13-27/01/18/1 від 03.12.2018 Чутівської філії ПАТ «Полтаваобленерго» та довідкою №56/122-30 від 03.12.2018 Чутівського РГП ПАТ «Полтавагаз» (а.с.24-25). Крім позивача, у даному будинку проживають та зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується виписками з погосподарської книги (а.с.10-14). Згідно копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 19.07.1999 виданого на підставі рішення виконкому Новокочубеївської сільської ради від 24.05.1998 за №4, житловий будинок за [ADDRESS] належить Колективному сільськогосподарському підприємству «Колос» (16). Як вбачається із довідки від 02.03.2004 за №106, 17.11.1992 колгосп «Заповіт Леніна» було реорганізовано в КСП «Колос», яке в подальшому було реорганізовано в СТОВ «Первозванівське» 08.02.2000 (а.с.26). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.12.2018 СТОВ «Первозванівське» припинило свою діяльність, у зв'язку із банкрутством, згідно рішення Господарського суду Полтавської області від 23.04.2008 (а.с.27-29). Допитані в суді свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] понад 10 років у спірному будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Отже позивач у відповідності до закону порушив питання про виникнення права власності, після 1 січня 2011 року, оскільки строк набувальної давності спливає у відповідні місяць та число останнього строку року. З моменту спливу строку набувальної давності у нього, як давнісного володільця, за загальним правилом, і виникло право власності на нерухоме майно, яким він відкрито і безперервно володів. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно (саме право власності та інші речові права підлягають державній реєстрації) у цьому випадку не є підставою виникнення права власності, оскільки воно виникає на підставі набувальної давності. Реєстрація визначає лише момент виникнення права власності, але не є підставою для його набуття. Це означає, що право власності виникає на підставі набувальної давності і, водночас, закріплюється за новим власником у момент його державної реєстрації. На підставі вказаних письмових доказів та пояснень свідків, суд вважає, що позивач добросовісно заволодів житловим будинком в [ADDRESS] та протягом 15 років відкрито користується ним, а отже згідно ст. 344 ЦК України набув право власності на це майно за набувальною давністю, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved