Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування право приватної власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою вул. Незалежності, 9, с. Ломачинці, Віньковецького району Хмельницької області, і складається із житлового будинку загальною площею 58,3 кв.м. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що 20 липня 2003 року померла його мати [PERSON], якій до дня смерті належало домоволодіння по вул. Незалежності, 9, с. Ломачинці, Віньковецького району Хмельницької області. Після її смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом, та прийняв спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном. Однак при зверненні до державного нотаріуса із наміром отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, 31.01.2017 року позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, що знаходиться по вул. Незалежності, 9, с. Ломачинці, Віньковецького району Хмельницької області у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене майно. Тому він просить визнати право власності на спадкове домоволодіння у судовому порядку. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Говорівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] також надав до суду письмову заяву, у якій проти позовних вимог [PERSON] не заперечував та просив справу розглянути без участі представника сільської ради. За відсутності сторін справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов належить задовольнити. Судом встановлено, що 20 липня 2003 року в с. Ломачинці Віньковецького району Хмельницької області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-БВ № 202110 від 24.07.2003 року, актовий запис № 20), якій належало домоволодіння, що знаходиться по вул. Незалежності, 9 (колишня Пролетарська згідно довідки Говорівської сільської ради від 03.02.2017 року № 73) в с. Ломачинці, Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується витягом з протоколу № 1 шістнадцятої сесії Говорівської сільської ради народних депутатів від 14.02.1994 року. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом та прийняв спадщину як такий, що фактично вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (довідка Говорівської сільської ради від 03.02.2017 року № 70). Наведені обставини підтверджуються заповітом, посвідченим секретарем Говорівської сільської ради 04.01.1998 року, який згідно відмітки сільської ради заповідачем не змінений і не відмінений, та із якого слідує, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, і прийняв спадщину. Інших спадкоємців немає. Однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2017 року № 29/02-31, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння по вул. Незалежності, 9 в с. Ломачинці Віньковецького району Хмельницької області. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформив це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок не оспорюється відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб,тому суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на спадкове майно.

Outcome: approved