Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 25.03.1994 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, призначення сімї. Шлюбні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Вважає, що сімя розпалася остаточно, термін на примирення просить не надавати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву (вх. № 25060 від 03.08.2016 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб (а.с. 5). Відповідач у судове засідання, призначене на 17.11.2016 року не зявилася, подала до суду заяву (вх. № 37780 від 15.11.2016 року) про надання строку для примирення (а.с. 29). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17.11.2016 року надано строк для примирення подружжю [PERSON] та [PERSON], в звязку з чим провадження у справі зупинено (а.с. 31). Однак по закінченню строку, наданого судом для примирення, позивач своєї позиції щодо розірвання шлюбу не змінив (заява вх. № 25060 від 03.08.2016 року, а.с. 5). А відповідач в судовому засіданні 17.01.2017 року позовні вимоги визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, про що надала суду письмову заяву (а.с. 37), а також зазначила, що під час строку, наданого судом, примирення не відбулося. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції 25 березня 1994 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 228. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка: [PERSON], дружини: [PERSON]. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії І-ОЛ № 083822 від 18.02.2015 року (а.с. 4). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, не ведуть спільне господарство, між собою втратили порозуміння, мають різні характери і погляди на життя, примирення не бажають. Вказані обставини свідчать про неможливість примирення подружжя та збереження сімї. За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Згідно частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на життя, призначення сімї, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, намірів зберегти сімю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сімї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Крім того, за частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом зясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved