Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про встановлення \~факту належності правовстановлюючих документів наказу №61-К від 01.09.1992 року та особових рахунків Рафалівської селищної ради заведених на [PERSON] у зв`язку з роботою на посаді керівника гуртка « [INFO] ». В обґрунтування заяви зазначив, що в період 1992 1994 років працював за сумісництвом без запису в трудовій книжці керівником гуртка «Художньої різьби по дереву» Рафалівської районної станції юних техніків. В наказі про прийняття на роботу, а також в особовому рахунку його прізвище було зазначено помилково як « [PERSON] », що в даний час призвело до виключення сум заробітку за вказаний період із розрахунку його пенсії. Внаслідок цього розмір пенсії зменшився та виникла переплата пенсії за період з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року в сумі 812 грн. З метою вирішення даного спору позивачу необхідно підтвердити належність саме йому вказаних документів. Вказаний позов надійшов до суду 03.07.2020 року. 13.07.2020 року ухвалою Володимирецького районного суду відмовлено у відкритті провадження. Постановою Рівненського апеляційного суду від 08.10.2020 року скасовано ухвалу Володимирецького районного суду від 13.07.2020 року та направлено справу до суду першої інстанції для продовження судового розгляду. 26.10.2020 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 17.11.2020 року представником відповідача подано клопотання про залишення заяви без розгляду в порядку ст. 294 ЦПК України в задоволенні якого 20.11.2020 року судом відмовлено. 20.11.2020 року судом витребувано письмові докази по справі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали пояснення по їх суті. Представник відповідача Головного управління ПФУ, будучи повідомленим належним чином про час і місце судового розгляду справи, в судові засідання не з`явився про їх перенесення не клопотав, відзиву на позов не надав. Представник відповідача Рафалівської селищної ради, клопотав про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши та оцінивши інші докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з урахуванням наступного. Як вбачається зі ст.ст.2,\~19 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом ст.ст.293,\~315 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в т.ч. і факту постійного проживання, розглядаються в порядку окремого провадження. Разом з тим, у відповідності до ч.6\~ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З аналізу вказаних норм вбачається, що позов [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження, що спростовує твердження представника відповідача. Вказані показання свідків, на думку суду, є логічними, послідовними, належними та допустимими, повністю підтверджують пояснення позивача та письмові докази у справі. Судом встановлено, що у відповідності до паспорта серії [NUMBER] правильним написанням прізвища позивача є « [PERSON] ». З трудової книжки [PERSON] вбачається, що позивач працював в Великоцепцевицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів на посаді вчителя фізики і трудового навчання. Наказом №61-К від 01.09.1992 року [PERSON] призначено керівником гуртка « [INFO] » з 01.09.1992 року згідно заяви. Також встановлено, що в архіві Рафалівської селищної ради Володимирецького району зберігається особовий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] в якому прізвище виправлене на « [PERSON] » без належних застережень. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона особисто знайома з позивачем, який працював вчителем у Великоцепцевицькій школі, а по сумісництву директором гуртка на Рафалівській станції юних техніків. Це відбувалось на початку 90-х років. Аналогічні показання надав суду свідок [PERSON] , який підтвердив, що саме [PERSON] працював керівником гуртка за сумісництвом. З наданих суду письмових доказів - довідок, що підтверджують період роботи позивача та нараховану йому заробітну плату на посаді керівника гуртка « [INFO] » вбачається, що ці періоди повністю співпадають із відповідними записами в трудовій книжці заявника та наказом №61-к від 01.09.1992 року. З урахуванням всіх досліджених доказів, суд вважає доведеним поза розумним сумнівом ту обставину, що саме позивач [PERSON] був призначений і працював за сумісництвом керівником гуртка « [INFO] » в Рафалівській районній станції юних техніків. У зв`язку з викладеним, пов`язані з цією роботою документи, в т.ч. наказ та особовий рахунок, хоча і видані на ім`я « [PERSON] » внаслідок допущеної помилки в написанні прізвища, однак належать саме позивачу. Таким чином, юридичний факт, про встановлення якого просить позивач [PERSON] , знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved