Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Голови правління ОСББ «Келецька 111» Богацької С.О. про усунення перешкод у користуванні допоміжним (нежитловим) приміщенням. Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] та є співвласником об`єднання ОСББ «Келецька 111». Головою правління ОСББ обрано [PERSON] , яка проживає у квартирі [ADDRESS] . Позивач зазначає, що він є особою з інвалідністю другої групи з дитинства та у зв`язку із захворюванням вимушений використовувати інвалідне крісло-коляску. На першому поверсі 4-го під`їзду даного будинку знаходиться колясочна, тобто допоміжне (нежитлове) приміщення для зберігання належного жильцям майна: дитячих колясок, санок тощо. Відповідно до технічного паспорту першого поверху, приміщення колясочної зазначено під №112а. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.04.2003 року зобов`язано начальника ЖЕК-10 надати [PERSON] в користування для використання за цільовим призаченням зберігання інвалідного крісла-коляски нежиле приміщення колясочної, розташованої в 4 під`їзді будинку [ADDRESS] . Доступ до колясочної здійснюється через вхідні двері, ключі від яких знаходились також у позивача. Проте відповідач змінила замок на вхідних дверях колясочної, в зв`язку із чим позивач був позбавлений можливості доступу до цього приміщення. Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо надання дубліката ключів від допоміжних приміщень, співвласником яких він також являється. Однак відповідач безпідставно відмовила позивачу надати дублікат ключів від колясочної та наскрізного проходу. Крім того, позивач зазначає, що в порядку досудового врегулювання спору, він неодноразово звертався до Вишенського відділення поліції, йому було роз`яснено про відсутність в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом про усунення перешкод у користуванні допоміжним (нежитловим) приміщенням. Ухвалою суду від 14.08.2020 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. 17.08.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 18.08.2020 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 29.10.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві, просили суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, у задоволенні позовних вимог просили відмовити в зв`язку із їх безпідставністю, оскільки ключ від колясочної позивачу був направлений двічі, однак він відмовляється його отримувати на поштовому відділенні. З`ясувавши позиції сторін та їх представників, вислухавши пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що відповідно до виписки із акту огляду МСЕК за №313745 від 13.05.2010 року та виписки з історії хвороби №5016, [PERSON] встановлена друга група інвалідності з дитинства на безстроковий строк та рекомендовано проходження лікування у лікаря невролога (а.с.9, 19). Відповідно до довідки з ОСББ «Келецька 111» за №26/11 позивач зареєстрований та є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.04.2003 року зобов`язано начальника ЖЕК-10 надати [PERSON] в користування для використання за цільовим призаченням зберігання інвалідного крісла-коляски нежиле приміщення колясочної, розташованої в 4 під`їзді будинку [ADDRESS] .(а.с.11). Згідно технічного паспорту першого поверху, приміщення колясочної зазначено під №112а, яке належить позивачу на праві користування співвласників будинку [ADDRESS] .(а.с.15-16) Відповідно до звернень позивача до Вишенського відділення поліції, йому було роз`яснено про відсутність в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.(а.с.17, 18) Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , підтвердила ненадання відповідачем ключа від приміщення колясочної та від наскрізного проходу позивачу, з приводу чого він неодноразово звертався до поліції. Згідно із ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Тобто в різних випадках одне і те ж приміщення може відноситись до житлового фонду і мати статус допоміжного або бути самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим в результаті приватизації квартир їх мешканцями право власності останніх на такі приміщення не виникає. Частиною 4\~ст. 4 ЖК УРСР\~визначено, що до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Так, наприклад, сходові клітини, кладові, колясочні, вестибюлі можуть знаходитись як в окремих жилих, так і в нежилих приміщеннях (сходові клітини в двоповерхових квартирах або нежилих приміщеннях) та призначатись для експлуатації лише цих окремих приміщень та обслуговування їх мешканців, а не мешканців всього багатоквартирного будинку, а підвальні приміщення можуть бути обладнані для здійснення певного виду діяльності і не призначені для експлуатації будинку або побутового обслуговування мешканців (наприклад, при здійсненні торговельної діяльності тощо). Таким чином,\~за змістом\~\~Закону України\~«Про об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку»\~ сходові\~клітини,\~вестибюлі,\~перехідні шлюзи,\~позаквартирні коридори,\~колясочні,\~кладові,\~сміттєкамери,\~горища,\~підвали,\~шахти і\~машинні відділення\~ліфтів,\~вентиляційні камери\~та інші\~технічні приміщення\~можуть належати\~до допоміжних\~приміщень будинку\~та бути\~призначені для\~обслуговування будинку\~(розміщення\~в них технічного обладнання тощо), а можуть і не належати та не бути призначені для цих цілей. Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин та до житлового фонду не входять, слід враховувати як місце їхнього розташування, так і загальну характеристику сукупності властивостей таких приміщень, зокрема спосіб і порядок їх використання. У Рішенні Конституційного\~Суду України\~від 2\~березня 2004\~року№ 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладові, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій. Відповідно до вимог частини другої статті 382\~ЦК України власникам квартир у багатоквартирному будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежилих приміщень, які розташовані у житловому будинку. Отже, право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями мають усі співвласники житлового будинку. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Визначення поняття допоміжні приміщення надано у\~ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»: це - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення); загальне майно - частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених у статуті об`єднання (кладові, гаражі, в тому числі підземні, майстерні тощо). Крім того, згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Отже, спірне допоміжне (нежитлове) приміщення колясочна не є житловим приміщенням та знаходиться у власності співвласників будинку [ADDRESS] , обмеження позивача у користуванні даним допоміжним (нежитловим) приміщенням порушує його права, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати стягуються з відповідача у розмірі, які підтверджено документально позивачем, у сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved