Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, треті особи: прокуратура Херсонської області, УМВС України в Херсонській області про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, мотивуючи свої вимоги тим, що в період з 18.06.2012 року по 06.05.2014 року його було безпідставно обвинувачено у вчиненні злочину, щодо нього було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Зазначив, що в період дії підписки про невиїзд з 18.06.2012 року по 17.08.2013 року не міг займатися підприємницькою діяльністю в повній мірі, так як його діяльність пов'язана із заготівлею великої рогатої худоби та свиней, тому в зазначений період не отримав доходів. Також зазначив, що під час досудового розслідування 16.06.2012 року в нього було вилучено 19 голів великої рогатої худоби на загальну суму 92760 грн., що в доларовому еквіваленті на той час становила 11605 доларів США. Постановою слідчого Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області від 06.05.2014 року кримінальне провадження відносно нього було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. За таких обставин, у відповідності з вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби України на його користь матеріальну шкоду в розмірі 11605 доларів США на момент виплати по курсу НБУ, 211034,20 грн. - суму не отриманого доходу, 5000 грн. - витрат на правову на досудовому слідстві та суді, а також 29332 грн. - моральної шкоди, яка полягає в тому, що за період його безпідставного обвинувачення позивач змушений був доводити свою невинуватість, страждає від того, що до сих пір багато людей виказують йому недовіру, знизився ступінь його престижу зі сторони партнерів по бізнесу. В судовому засіданні 28.01.2015 року протокольно ухвалено залучити до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог - [PERSON]. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Державною казначейською службою України явку представника в судове засідання не забезпечено, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Прокурор прокуратури Скадовського району Херсонської області Горщарук М.В., діючий в інтересах прокуратури Херсонської області в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. В частині відшкодування моральної шкоди не заперечував, проте враховуючи тривалість досудового та судового слідства вважав, що її сума має становити в розмірі 28681,90 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю. УМВС України в Херсонській області явку представника в судове засідання не забезпечено, надіслали до суду заперечення проти позовної заяви, в яких просили відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог у повному обсязі, також просили розглядати справу за відсутності їх представника. [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 23.05.2012 року відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 42). 16.06.2012 року проведено виїмку на полі поряд із Краснознамянським каналом, на відстані близько 7 км. від с. Красне Скадовського району Херсонської області 14 голів великої рогатої худоби, яку в подальшому визнано речовими доказами по вказаній кримінальній справі та передано на відповідальне зберігання [PERSON] (а.с. 47-51). 18.06.2012 року [PERSON] притягнуто як обвинуваченого та пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (а.с. 43, 122, 123). 26.02.2013 року Скадовським районним судом Херсонської області винесено постанову, згідно якої кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] за ч. 2 ст. 190 КК України направлено прокурору Скадовського району Херсонської області для проведення додаткового розслідування з мотивів неповноти досудового слідства (а.с. 25-34). 13.12.2013 року слідчим СВ Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області винесено постанову, згідно якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12013230230001239 від 17.08.2013 року закрито у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 18-19). 04.04.2014 року слідчим суддею Скадовського районного суду Херсонської області вищевказану постанову слідчого скасовано, оскільки не вирішено питання щодо долі речових доказів, кримінальне провадження повернуто прокурору для організації продовження досудового розслідування (а.с. 17). 06.05.2014 року слідчим СВ Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області винесено постанову, згідно якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12013230230001239 від 17.08.2013 року закрито у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Вказаною постановою також вирішено речові докази, а саме 14 голів великої рогатої худоби повернути [PERSON] (а.с. 16). Також вбачається, що між [PERSON] та адвокатом [PERSON] 18.06.2012 р. укладено договір про участь захисника у кримінальній справі. За надання правової допомоги [PERSON] сплачені кошти в розмірі 5000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 47/12 від 18.06.2012 р. (а.с. 44-46). За вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода в порядку, передбаченому цими нормами, може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. За правилами п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Так, ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ст. 13 цього Закону). Згідно роз'яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Сам факт обвинувачення позивача у вчиненні злочину, який він не скоював, перебування під слідством та судом протягом майже двох років, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, на думку суду, вочевидь мали наслідком пов'язані з цим душевні та моральні страждання і переживання. За таких обставин, суд вважає позов у частині відшкодування моральної шкоди таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, в розмірі 29 000 грн. Вказаний розмір моральної шкоди не є меншим із розрахунку тривалості перебування позивача під слідством та судом у співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, що діє на час розгляду справи та, на думку суду, є достатнім розміром такого відшкодування для розумного задоволення потреб позивача [PERSON] При цьому суд враховує, що Державна казначейська служба України є юридичною особою, яка не відповідає за зобов'язанням держави, передбаченим ст. 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодувати завдану громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, матеріальну і моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування такої шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Казначейство, відповідно до приписів п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03 серпня 2011 р. № 845, лише здійснює безспірне списання коштів з відповідного рахунку. Відтак, стягнення коштів на відшкодування завданої позивачу шкоди з Державного казначейства, як із самостійної юридичної особи, не відповідає вимогам закону, а тому суд вважає, не виходячи за межі позовних вимог, стягнути визначений судом розмір моральної шкоди на користь позивача шляхом списання з відповідного рахунку державного бюджету. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 11 605 доларів США на момент виплати по курсу НБУ, яку позивач обґрунтовує вилученням у нього під час досудового розслідування 19 голів великої рогатої худоби, виходячи з наступного. Як вже зазначалося вище 16.06.2012 року проведено виїмку 14 голів великої рогатої худоби, яку в подальшому визнано речовими доказами по кримінальній справі та передано на відповідальне зберігання [PERSON] 06.05.2014 року слідчим СВ Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області винесено постанову, згідно якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12013230230001239 від 17.08.2013 року закрито у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Також вирішено речові докази, а саме 14 голів великої рогатої худоби повернути [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області та прокурора Скадовського району Херсонської області з приводу повернення йому речових доказів, на що йому було роз'яснено про необхідність звернення з приводу вказаного питання до особи, на відповідальному зберіганні якої вона знаходилася - [PERSON] (а.с. 14, 15). При цьому відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 942, ч. 1 ст. 950 ЦК України, зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Виходячи з встановлених обставин по справі та відповідних їм правовідносин, суд вважає необхідним роз'яснити позивачу його право на пред'явлення позову в цій частині до особи, на відповідальному зберіганні якої знаходилося його майно з урахуванням мотивів направлення прокурору кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, викладених в постанові Скадовського районного суду Херсонської області від 26.02.2013 року. Також суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення не отриманого доходу в розмірі 211034,20 грн., яку позивач обґрунтовує тим, що в період дії підписки про невиїзд він не міг у повній мірі займатися підприємницькою діяльністю, так як така пов'язана із заготівлею великої рогатої худоби та свиней, виходячи з наступного. Відповідно до пунктів 1, 4 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги. Відшкодування шкоди у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Як вбачається з довідки Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів про подану декларацію про майновий стан і доходи, сума загального доходу ФОП [PERSON] за 2011 рік становила 211034,20 грн., за 2012 рік та 2013 рік доходів не отримано. При цьому суд звертає увагу, що відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд 18.06.2012 року, що не позбавляло його до вказаного періоду у повній мірі займатися підприємницькою діяльністю. Відповідно до ч. 1 ст. 151 КПК України (в редакції 1960 року), підписка про невиїзд полягає у відібранні від підозрюваного або обвинуваченого письмового зобов'язання не відлучатися із зареєстрованого місця проживання чи перебування або з місця тимчасового знаходження без дозволу слідчого. Вказане свідчить, що за наявності обґрунтованого клопотання [PERSON] не був позбавлений права займатися підприємницькою діяльністю, про яку зазначає на обґрунтування позовних вимог й доказів протилежного суду не надано. Крім того, він не був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність через довірену особу. Будь-які процесуальні документи відсторонення чи заборони позивачу на період проведення слідства по кримінальній справі здійснювати підприємницьку діяльність, відсутні. З огляду наведеного суд вважає, що позивачем не доведено право на відшкодуванням йому не отриманого доходу з підстав, визначених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Позов у частині вимоги позивача про відшкодування сум, сплачених ним за надання йому юридичної допомоги, підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки ґрунтується на вимогах закону та підтверджується матеріалами справи. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial