Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС АВТО» про визнання договору доручення недійсним та стягнення коштів. Свої вимоги мотивув тим, що він маючи намір придбати трактор, звернувся до відповідача, з яким 19 липня 2017 року уклав договір доручення № Д0266. Відповідно до розділу 1 договору предметом договору є пошук, придбання та передача у власність транспортного засобу на умовах договору. Предметом договору був трактор Citroen Berlingo L1.1.6/дизель 4х2. Позивачем 19 липня 2017 року в приміщенні банку пераховано на рахунок відповідача кошти в розмірі 36940 гривень. Приїхавши додому [PERSON] ознайомився з договором та зрозумів, що його ввели в оману і договір та його умови є несправедливими. Також із змісту договору позивач зрозумів, що підсписав договір доручення № Д 0266 з ТОВ «АВІС АВТО»,який не є договором- купівлі трактору.Призначення платежу в сумі 36940,00 грн. не є вартістю трактора, а винагородою повіреного, тобто винагородою за організаційні заходи, повязані з підготовкою, перевіркою, розглядом та укладенням договору. Представник компанії не надала позивачу достовірної інформації, а [PERSON] вважав, що сплачує кошти вартості трактора. 22 липня 2017 року позивачем надіслано лист на адресу відповідача про розірванння договору та повернення йому коштів в розмірі 36940,00 грн. Листом від 15.08.2017 року № 117 позивачу було повідомлено, що кошти поверненню не підлягають у відповідності до умов Договору. Вважає,що умови укладеного договору несправедливими та такими, що порушують вимоги принципу добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін. Просить визнати договір доручення недійсним та стягнути кошти. Адвокат позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, просить позовні вимоги задовольнити повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав (а.с.25-26). Згідно ч. 1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши адвоката позивача, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено в судовому засіданні, 19 липня 2017 року між ТОВ «АВІС АВТО» та [PERSON] було укладено договір доручення № Д 0266 (а.с. 5-8), за умовами якого ТОВ «АВІС АВТО» зобов'язалося за дорученням Довірителя від його імені, в його інтересах та за його кошти здійснювати юридичні дії та надати послуги щодо пошуку транспортного засобу, визначеним Договором, здійснення інформування, консультування, надання пропозицій, супроводження послуг та проведення робіт, повязаних із сприянням Довірителю в укладені ним або від його імені, договору поставки/купівлі-продажу або будь-якого іншого договору за якими Довіритель в подальшому отримує у власність транспортний засіб, на умовах найбільш вигідних для нього. Відповідно до п.1.6. Договору транспортним засобом, на придбання якого здійснюються дії, визначені пунктами 1.2.,1.3 Договору є Citroen Berlingo L1.1.6/дизель 4х2.Вартість транспортнгого засобу визначається Довірителем на рівні 369400 гривень (п.1.7 Договору). Пунктом 3.1 Договору передбачено, що за надання послуг згідно з цим договором, Довіритель зобовязаний сплатити на рахунок Повірено винагороду у розмірі, що становить 10% від вартості транспортного засобу, що зазначено в п.1.6 Договору та становить 36940 гривень. З квитанції від 19.07.2017 року (а.с. 9) вбачається, що позивач сплатив 36940,00 грн. винагороди Повіреному, що відповідно до п. 3.1 вказаного договору становить 10 % від вартості транспортного засобу. 22.07.2017 року позивачем надіслано на адресу відповідача лист про відмову від договору доручення від 19.07.2017 року (а.с.10). 15.08.2017 року директором ТОВ Авіс Авто надано відповідь про те, що по умовам договору, сплачено позивачем винагорода повіреного, яка поверненню не підлягає (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Частиною 1 ст.1002 ЦК України, передбачено повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Згідно ч.1 ст. 1009 ЦК України якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він довідався або міг довідатися про припинення договору доручення. Суд приходить до висновку, що не має підстав визнання договору доручення недійсним, оскільки позивач особисто підписав договір та оплатив 36940,00 грн., тим самим погодився на умови договору (а.с.6-8). Про те, що у позивача не було можливості ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надав достовірної інформації суд не може взяти до уваги, оскільки в розділі 1 Договору предметом договору є пошук, придбання та передача у власність транспортного засобу на умовах договору. Разом з тим, позивач написав відмову від договору (а.с.10).Пунктом 5.2.1 Договору, відповідно до якого у випадку відмови Довірителя від договору протягом трьох днів з моменту укладання даного Договору, Повірений повертає 50 (п'ятдесят) відсотків від сплаченої Винагороди Повіреного та всі сплачені на виконання п. 1.7 даного Договору кошти, протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дня отримання від Довірителя заяви про відмову від Договору та повернення коштів із зазначенням власних банківських реквізитів. У випадку коли заява про відмову від Договору подана Довірителем з порушенням строку вказаного у даному пункті, Винагорода, яка вказана у п. 3.1. даного договору, не повертається. Враховуючи те, що позивач написав відмову та надіслав почтою, строк не порушив, необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІС АВТО» на користь [PERSON] 18470 грн. (вісімнадцять тисяч чотиристо сорок) гривень. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.212,1000,1002,1003,1008,1009 ЦК України,

Outcome: partial