Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 01.03.1984 року, працюючи в ВАТ Трест «Київміськбуд» позивач отримав травму, внаслідок чого став інвалідом 1-ї групи безстроково, з постійним стороннім доглядом, паралічем обох ніг. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального у м. Києві без заяви позивача розглянуло та продовжило страхові виплати з винесенням постанови № 10/476 від 10.06.2004 року «Про продовження раніше призначеної страхової виплати [PERSON].» чим порушило норму ч. 1 ст. 36 Закону України № 1105. У зв»язку із винесенням такої постанови КМБ-6 10.06.2004 р. виніс наказ № 17, яким припинив відшкодування позивачу шкоду заподіяну каліцтвом на виробництві. Зважаючи на те, що потерпілому надано право отримувати належні виплати від роботодавця, позивач просить суд визнати протиправними порушення порядку розгляду відповідачем справи про страхові виплати [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що позивач посилається на норму Закону, яка втратила чинність. Крім того, Інструкцією Фонду на момент прийняття оскаржуваного рішення передбачалось, що особові справи потерпілих могли прийматися без відповідних заяв. Позивач вже звертався з позовами про скасування акту прийому-передачі особової справи, скасування постанови Управління про продовження виплат, скасування положень підзаконного акту, який дозволяє передачу справ без заяви заінтересованої особи. Судами всіх інстанцій відмовлено у задоволенні таких позовів. Також представник зазначив, що у 012 році Територіальною Державною інспекцією України з питань праці у м. Києві було проведено перевірку дотримання відповідачем законодавства при прийнятті особової справи [PERSON] та підтверджено законність дій Управління. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що [PERSON] є інвалідом 1 групи безстроково. Трудове каліцтво позивач отримав під час роботи в Будівельному управлінні-54 ВАТ «Київміськбуд-6», у зв»язку із чим на 100% втратив працездатність. Як свідчать матеріали справи згідно з актом від 09.06.2004 р. № 10/184 особову справу позивача, як потерпілого на виробництві передано працедавцем до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві. Також встановлено, що постановою відповідача від 10.06.2004 р. № 10/476 продовжено [PERSON] раніше призначену виплату щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 356,07 грн. з 01.06.2004 р. безстроково. За таких обставин, що підтверджується матеріалами справи, Будівельне управління-54 ВАТ «Київміськбуд-6» 10.06.2004 року видав наказ про припинення з 01.06.2004 року нарахування і та виплату позивачу відшкодування, як потерпілому на виробництві. За положеннями ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд соціального страхування від нещасних випадків розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів та приймає відповідне рішення. Позивач зазначає, і це не заперечується представником відповідача, що особова справа передана відповідачу та прийнято рішення про продовження виплат за відсутності відповідної заяви потерпілої особи. Такі дії є протиправними, а тому [PERSON] і звернувся до суду з позовом на захист своїх прав. Як свідчать матеріали справи 19.08.2005 р. Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, серед вимог якого була вимога про скасування постанови № 10/476 від 10.06.2004 р. При цьому судом встановлено, що при вирішенні питання передачі ВАТ трестом «Київміськбуд-6» особової справи постраждалого на виробництві [PERSON] до Фонду соціального страхування дотримано вимоги чинного законодавства України у повному обсязі. Не заперечувалась сторонами у судовому засіданні, що зазначене рішення набрало законної сили. При цьому, як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.02.2016 р. при попередньому розгляді касаційної скарги [PERSON] на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2015 р. та ухвалу Київського адміністративного суду від 26.08.2015 р. у справі за позовом [PERSON] до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань на виробництві про визнання нечинною постанови від 20.04.2001 р. № 10 суд першої інстанції - Голосіївський районний суд м. Києва дійшов висновку про необґрунтованість тверджень позивача щодо відсутності підстав у Фонду для прийняття його особової справи та призначення страхових виплат без заяви потерпілого. Приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином судом встановлені обставини, які свідчать про те, що прийняття особової справи позивача відбувалось з дотриманням вимог законодавства України, яке діяло на момент вчинення таких дій. З іншого боку положеннями ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. Такими способами можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги норми чинного процесуального законодавства України, спосіб обраний позивачем для захисту своїх прав не може Зважаючи на те, що позивач просить суд визнати протиправним порушення порядку розгляду справи про страхові виплати у зв»язку із тим, що він не подавав заяву про вчинення таких дій та беручі до уваги встановлені судом обставини, що не підлягають доказуванню прийди до висновку про те, що дії відповідача є неправомірними не можливо. За таких обставин позов задоволенню не підлягає. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed