Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Імпрекс» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, зазначивши, що з 24.07.2007 року він перебував на посаді директора ПП «Імпрекс». 10.09.2013 року згідно наказу № 54 від 10.09.2013 року він звільнився з посади директора відповідно до ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. За період з 24.07.2007 року по 10.09.2013 року він не використав 151 календарний день щорічної відпустки. Вказав, що має право на компенсацію за невикористану відпустку. Згідно розрахунку оплати відпустки ПП «Імпрекс», сума, що підлягає компенсації за 151 календарний день становить 14604 грн. 72 коп. Оскільки ПП «Імпрекс» йому не виплачено зазначену компенсацію, тому він звернувся до суду з даним позовом і просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку в сумі 14604 грн. 72 коп. Сторони в судове засіданні не з'явились. Позивач подав заяву, згідно якої просив справу заслухати в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, отримавши повістку про виклик до суду, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення, направленого за адресою місцезнаходження юридичної особи. Зважаючи на неявку відповідача, повідомленого належним чином, за згодою позивача судом було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпуски. Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про відпустки». Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до змісту ст. 238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові виплати, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року передбачено, що якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 КЗпП України має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Судом встановлено, що позивач, згідно наказу № 1 від 24.07.2007 року засновника ПП «Імпрекс» був призначений на посаду директора ПП «Імпрекс» з 24.07.2007 року. Із наказу керівника ПП «Імпрекс» № 54 від 10.09.2013 року видно, що директора підприємства [PERSON] 10.09.2013 року звільнено з посади відповідно до ст. 38 КЗпП України в зв'язку із виходом на пенсію. У вказаному наказі зазначено, що йому підлягає виплата компенсації за 151 календарний день. Із розрахунку оплати відпустки, виданого головним бухгалтером ПП «Імпрекс» видно, що за 151 календарний день невикористаної відпустки відшкодуванню підлягає сума в розмірі 14604,72 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особою вимог. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач просив стягнути з відповідача компенсацію за 151 календарний день невикористаної відпустки в сумі 14604 грн. 72 коп. Дана вимога позивача доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Відповідач не надав суду заперечень проти позову та будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному розмірі. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved