Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» в якому поставив питання про захист його прав як клієнта банку за договором банківського вкладу. Зокрема просить стягнути з відповідача на його користь 4885,97 дол.США вкладених коштів, 3% річних за час прострочення виконання зобов'язання, що складає 62,61 дол.США та 723,12 дол.США інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по неповернутому банківському вкладу згідно договору строкового банківського вкладу № 3239/370-13 від 16 квітня 2013 року. Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що 16.04.2013 року підписав з банком договір строкового банківського вкладу №3239/370-13 «Пенсійний» за яким передав на депозит банку кошти в сумі 4638,48 дол.США строком на 370 днів. За умовами договору датою повернення вкладу було 21.04.2014 року. Однак у зв'язку з тим, що не надав банку письмову вимогу про повернення коштів та не вимагав повернення, як то зазначено у п.4.1 Договору, строк дії договору було продовжено автоматично на 370 днів, тобто до 28.04.2015 року. Прийшовши в Богородчанське відділення №24 філії «Прикарпатське РУ» 28.04.2015 року отримати свої кошти не зміг, оскільки у поверненні вкладу йому було відмовлено начальником відділення. В цей же день ним була написана заява, яка подана до банку за реєстровим номером №1198 про видачу коштів. Однак відповідь на свою заяву отримав лише 29.05.2015 року від радника директора Західного регіонального департаменту банку [PERSON], у якому було роз'яснено порядок отримання вкладів, але не повідомлено про причину фактичної відмови йому у видачі коштів. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав. Вказав, що систематично протягом квітня-серпня 2015 року намагався домогтись виконання банком своїх обов'язків, але коштів так і не отримав. Тому у вересні 2015 року вирішив звернутись до суду. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду письмове заперечення в якому заявлені вимоги не визнав. Вказав, що відповідно до Постанови правління НБУ №612 від 17.09.2015 року «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». За цим рішенням у банку запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 року і призначено уповноважену особу Фонду Чернявську О.С. на виконання обов'язків по здійсненню тимчасової адміністрації. Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Тому просив у позові відмовити. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши заперечення відповідача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами Відповідно до поданих суду письмових доказів встановлено, що між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» 16.04.2013 року укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Пенсійний» №3239/370-13 у доларах США строком на 370 днів з процентною ставкою 9,1% річних на суму вкладу 4638,48 дол.США Згідно п. 4.1 договір вкладу було автоматично пролонговано 21.04.2014 року на 370 днів і термін його дії закінчувався 28.04.2015 року. За умовами договору (п.4.1.) після закінчення строку договору, кошти з депозиту повертаються клієнту на його письмову вимогу шляхом видачі готівки або перерахування на його власний поточний рахунок або інший депозитний рахунок, а дія договору припиняється. Як вбачається з матеріалів справи 28 квітня 2015 року [PERSON] звернувся із письмовою заявою до банку №1198 з проханням повернути гроші за договором банківського вкладу у зв'язку з закінченням строку дії укладеного договору. У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, тобто починаючи з 29 квітня 2015 року. Натомість [PERSON] фактично було відмовлено у видачі його коштів. Вказані обставини підтверджуються тим, що 29.05.2015 року у своєму листі радник Директора Західного регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та кредит» [PERSON], у відповідь на звернення позивача послався на постанову Правління НБУ від 03 березня 2015 року №150 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» згідно якої обмежується видача (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. А тому констатував труднощі з виплатою коштів в доларах США, хоч і не заперечував права позивача на їх отримання. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав та вчасно не повернув [PERSON] вклад, фактично користується запозиченими коштами посилаючись на фінансові труднощі, позбавив позивача реальної можливості отримати вклад, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо повернення суми вкладу підлягають задоволенню. Разом з тим, питання про виплату коштів має бути вирішено з урахуванням тої обставини, що постановою правління НБУ від 17.09.2015 року ПАТ «Банк» «Фінанси та кредит» віднесений до категорії неплатоспроможних і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у цьому банку, згідно з яким з 18.09.2015 року призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у статті 36 передбачено наслідки запровадження тимчасової адміністрації у банку. Зокрема з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Ч.5 передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, відповідно до ч. 6 обумовлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Оскільки сума неповернутого позивачу вкладу згідно виписки по рахунку від 11.09.2015 року складає 4885,97,0 дол.США, а курс НБУ станом на 18.09.2015 року становив 2159,8093 за 100 дол.США, то стягненню з відповідача в користь позивач підлягає 105527,63 грн. (21,598093*4885,97) Обґрунтованими є вимоги позивача також і щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних з простроченої суми. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних від простроченої суми за розрахунком, поданим позивачем, становить 62,61 дол.США. Вказані кошти слід стягнути з відповідача у національній валюті за тим же курсом НБУ, що наведений вище, що складає 1352,25 грн. (62,61*21,598093) Розрахунок інфляційних втрат на думку суду зроблений позивачем не коректно, оскільки індекс інфляції, який взято до розрахунку стосується національної, а не іноземної валюти. Тому в цій частині у задоволені позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial