Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду у квітні 2015 року з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу з урахуванням інфляції та штрафних санкцій за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 березня 2013 року відповідач [PERSON] позичив у нього 56\~000 грн, на підтвердження чого надав йому розписку. Відповідно до договору позики (розписки) відповідач зобовязувався повернути у строк до 01 липня 2013 року 30 000 грн, а решту 26 000 грн повернути до 1 вересня 2013 року. У визначений строк відповідач коштів не повернув. У звязку з порушенням виконання зобовязань позивач нарахував штрафні санкції у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 2808,66 грн та суму боргу з урахуванням індексу інфлякцї. Просить стягнути із [PERSON] на свою користь загальну суму боргу за договором позики у розмірі 79\~562,33 грн, судовий збір у розмірі 795,62 грн. та кошти на відшкодування витрат, повязаних з отриманням правової допомоги адвоката. У судовому засіданні позивач та його представник Коваль В.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи у його відсутність від нього до суду не надійшло Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносин: 18 березня 2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 56\~000 грн та на підтвердження отримання вказаної суми коштів надав позивачу розписку. Згідно розписки, що знаходиться у матеріалах справи (а.с. 5), [PERSON] зобовязувався повернути [PERSON] у строк до 01 липня 2013 року 30 000 грн, а решту 26 000 грн повернути до 1 вересня 2013 року. Відповідно до ст. ст. 1046 - 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова розписка про отримання грошових коштів, складена власноручно відповідачем [PERSON], відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України є письмовою формою договору позики, яка підтверджує факт укладення такого договору і передачі грошових коштів відповідачу. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання зобовязання, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Розрахунок інфляційних втрат за період прострочення з вересня 2013 по лютий 2015 року проведений відповідно до індексів споживчих цін, затверджених Держкомстатом України за вказаний період та складає: 56000 грн х (1х1,004х1,002х1,005х1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х1,03х1,031х1,053)=76753,67 грн. Офіційний індекс інфляції за період з липня по серпень 2013 року не перевищував 1. За прострочення виконання відповідачем зобовязання за договором позики в розмірі трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України, заборгованість за період з 01.07.2013 по 01.09.2013 року розрахована за формулою (30000/365/100% х 3% х62) та складає 152 грн. 88 коп. та з 01.09.2013 за 577 днів прострочення становить 2655,78 грн = (56000/365/100% х 3% х577) Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 76753,67 грн основного боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 2808,66 грн - три проценти річних за прострочення виконання зобовязання, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 795,62 грн. понесених позивачем витрат по сплаті судового збору. Згідно із ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до розрахунку наданих юридичних послуг, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката склали 1330 грн, які підлягають поверненню позивачу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] визнано обґрунтованими, суд вважає за доцільне застосувати за заявою позивача заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду законної сили, оскільки існує реальна загроза його невиконання чи утруднення виконання. На підставі викладеного та ст.ст.526, 625, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved