Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його батька [PERSON], громадянина України, [INFO], котрий помер [INFO] в м. Брянка Луганської області, причина смерті - хронічна енцефалопатія. В обґрунтування заяви покликається на те, що його батько помер на тимчасово окупованій території та на підтвердження факту смерті було отримано медичне свідоцтво про смерть №234 від [INFO], в якому зазначене місце смерті: м. Брянка Луганська область, що є тимчасово окупованою територією України, через що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану заявник не може, оскільки медичний документ вважається недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення даного факту йому необхідне для реєстрації смерті батька та реалізації спадкових прав. Заявник [PERSON] до суду не з'явився, подав заяву, в якій звернення підтримав та просив задовольнити, справу слухати у його відсутності. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився та не повідомив про причини неявки; однак суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності. З'ясувавши обставини справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] у м. Брянка Луганської області. Наведене стверджується копією медичного свідоцтва про смерть №234 від [INFO] та довідкою про причини смерті №234 від [INFO]. Із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком заявника [PERSON] записаний [PERSON]. Крім того довідкою №919040194 від 23.04.2015р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджується, що зареєстроване місце проживання померлого [PERSON] до смерті було м. Брянка Луганської області. Встановлення факту смерті [PERSON] заявнику необхідне для державної реєстрації смерті батька з подальшою метою реалізації майнових та немайнових прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Брянка Луганської області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі викладеного, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України на тимчасово окупованій території, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника відповідні правові наслідки.

Outcome: approved