Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на її користь за судовим рішенням, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 15.04.2014 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 25 березня 2014 року та до досягнення повноліття дітьми. Останнім часом вона, позивач, змушена витрачати на утриммання спільних з відповідачем дітей значно більше коштів, оскільки підвищилась вартість життя і зріс прожитковий мінімум. Також зазначила, що їх спільний син [PERSON] є дитиною - інвалідом, що зумовлює інші витрати, пов'язані з утриманням сина. З огляду на це її матеріальне становище змінилось в сторону погіршення, а відповідач будь-якої додаткової допомоги на утримання дітей не надає, хоча є фізично здоровим і інших утриманців не має. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 29 березня 2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судовий розгляд з викликом сторін, за наявними у справі матеріалами з повідомленням позивача і відповідача про час, дату та місце розгляду справи. ( а.с. 14) Позивач і її представник в судове засідання не з'явились, однак до початку судового розгляду представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з тих же підстав, а справу просив розглянути у його відсутності. (а.с. 20) Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, однак до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, а справу просив розглядати без його участі. (а.с. 18 ) Відповідно до ч. 4 ст. 204 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 6) Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2014 року, на виконання якого 20 травня 2014 року видано виконавчий лист, стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з 25 березня 2014 року та до досягнення повноліття дітьми. ( а.с. 4) Відповідач, як стверджує позивач і не спростовано самим [PERSON], є працездатним і інших утриманців не має. При цьому, з часу ухвалення попереднього судового рішення про стягнення з нього аліментів, зросла вартість життя, збільшено прожитковий мінімум, що в сукупності зумовлює збільшення витрат матері на утримання дітей. Вказані обставини свідчать про наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньіх дітей, який би відповідав законодавчо визначеному розміру аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, у розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 185, 192, 196 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved