Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу та пені з договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за угодою позики, від 08.02.2018р укладеною у письмовій формі ним, позикодавцем, [PERSON] та, позичальником, [PERSON], він передав їй 5 600грн. /п 'ять тисяч шістсот грн. [PERSON]. написавши власноручно розписку, прийняла зобов'язання повернути борг до 08.06.2018р. За порушення виконання боргового зобов 'язання визначена відповідальність в обсязі 5% від простроченої суми за кожний день прострочення що дорівнює 280 грн. До цього часу борг не повернутий ні копійки, на його багато разові телефонні звонки, та письмові нагадування були обіцянки, щоб він трішки потерпів. Відповідно до ст..526 ЦК України зобов 'язання має виконуватися належним чином відповідно до умови договору, та вимог цивільного законодавства. Договір складений і написаний власноручно [PERSON]. та нею же підписаний в двох екземплярах. До повернення підлягають суми з врахуванням неустойки. За угодою позики від 08.02.2018 р. з врахуванням неустойки сума позики 5-600 грн., неустойка з 09.06.2018р. до 03.09.2018р складає 87 днів, а неустойка з5-600 грн. 5% складе 280 грн. за добу 87 днів х на 280грн неустойки = 24-360 грн. Всього до повернення за договором позики та неустойки буде 24-360грн +5-600грн основного боргу що разом буде 29-960 грн. В судове засідання позивач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність Відповідач в судове засідання не з'явилась, по невідомій для суду причині, хоча про час та місце проведення судового засідання належним чином була повідомлена. Суд, дослідивши надані йому письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного. ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. ч.3 ст.12 ЦПК України, передбачено що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ч.1.ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ч.1 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази є документи, які містять дані для правильного вирішення справи. Стаття 81. ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до розписки від 08.02.2018 року: - [PERSON], паспорт серії [NUMBER] [ADDRESS] позичила в [PERSON] [ADDRESS] гроші в сумі 5600 ( п'ять тисяч шістсот) гривень які обов'язується повернути до 08.06.2018 року. У випадку не повернення в строк буде нараховуватись пеня 5% від позиченої за кожну добу. Гроші отримала 08.02.2018 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов'язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Дана правова позиція відображена у постанові ВСУ у справі за № 6-487цс17. Дослідженою борговою розписки від 08.02.2018 року судом встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві, таку ж суму грошових коштів (суму позики), а у разі прострочення виконання зобов'язання сторони передбачили відповідальність в розмірі 5% від простроченої суми за кожен день прострочення. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказіввстановив, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідач в суді даним правом не скористався і дана обставина не може бути врахована судом при винесенні рішення. За таких обставин позов підлягає до задоволення щодо стягнення основного боргу та пені за прострочення виконання в повному обсязі. Окрім того, позивачем ставиться питання про стягнення із відповідача на його користь судових витрат а саме, судовий збір та послуги адвоката. Однак позивачем підтверджено документально лише судові витрати у розмірі 704.80 грн., що стосується послуги адвоката то позивачем не надано жодного доказу про надання йому адвокатом правової допомоги, а тому до стягнення підлягають 704.80 грн. документально підтверджених судових витрат. За таких обставин позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial