Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що згідно із свідоцтвом від 01.06.2016 року про право на спадщину за заповітом він є власником 1/2 частини житлового будинку №26, що знаходиться на вул. Центральна в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області. Власником іншої 1/2 частини житлового будинку №26 по вул. Центральна в с. Рахни-Лісові є відповідачка [PERSON] Спірний будинок перебуває у його та відповідачки спільній частковій власності. Відповідачка [PERSON] відмовляється в добровільному порядку вирішити питання про поділ будинку в натурі, у звязку із чим він змушений звернутися до суду, так як вважає, що порушуються його права власника частини будинку, передбачені ст.41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319 ЦК України щодо здійснення права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, на рівних правах. Він позбавлений права володіння, користування, розпорядження своєю власністю. Відповідно до вимог ст.364 ЦК України він має право, як співвласник будинку, на виділ у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Досягти домовленості із відповідачкою про виділ його частки у спільній частковій власності з відповідачкою не вдалося. Просить поділити в натурі житловий будинок №26, що знаходиться на вул. Центральна в с. Рахни-Лісові Шаргородського району, загальною площею 79,0 м.кв. та господарські будівлі, передавши йому, [PERSON] та відповідачці [PERSON] і визнавши за ними право приватної власності на відокремлені частини житлового будинку та господарських споруд, що відповідають розміру 1/2 частки кожної із сторін у спільному майні. У випадку, якщо відповідно до ідеальної 1/2 частки кожного із співвласників поділити в натурі спірний житловий будинок неможливо, але технічно можливо поділити із відхиленням від розміру ідеальної частки кожного співвласника та присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася, не має щодо цього заперечень. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON], що діє за довіреністю від 06.11.2017 року (а.с.114), підтримали позовні вимоги, зсилаючись на ті самі обставини. Суду пояснили, що позивач [PERSON] за заповітом від 06.02.2014 року оформив спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку за №26 по вул. Центральна в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, зареєстрував своє право власності на вказане майно і є його власником. Власником іншої 1/2 частини будинку є [PERSON], яка визнає, що позивач є співвласником будинку, але відмовляється поділити його в натурі. На неодноразові пропозиції позивача врегулювати спір мирним шляхом, відповідачкаа не бажає добровільно поділити спірний будинок, мотивуючи тим, що проживає в ньому не сама, а з членами своєї сімї, вважає поділ не можливим, та бажає поділу будинку в натурі в судовому порядку. Під час судового провадження проведено будівельно-технічну експертизу. Висновком експерта запропоновано три варіанти поділу. Позивач вважає найбільш прийнятним третій, запропонований експертом варіант поділу, яким йому було б виділено частину будинку в натурі, що становить менше 1/2 частки з доплатою грошової компенсації відповідачкою внаслідок того, що зменшилася його частка, оскільки він проживатиме в цій частині будинку один, так як після розлучення залишив сімю і змушений проживати у своєї сестри, тоді як з відповідачкою проживають її родичі і їй потрібно більше площі для проживання. Крім того, позивач згоден на те, щоб здійснити будівельні роботи, необхідні для проживання в його частині будинку, зокрема, замурувати дверні отвори, збудувати ганок та сходи, так як є молодшим за віком, ніж відповідачка, тому проведення таких робіт і збирання відповідних дозволів на будівельні роботи, не буде для нього обтяжливим, як, наприклад, для відповідачки. Крім того, позивач та його представник уточнили, що біля будинку відсутні будь-які господарські споруди, хоча позовні вимоги вони грунтували, в тому числі, і на поділі господарських будівель, а наявна лише веранда, що є надвірною спорудою. Також, позивач, у випадку, якщо суд вибере для поділу будинку в натурі саме третій варіант, запропонований експертом, який він і просить застосувати, не заперечує щодо стягнення з відповідачки на його користь грошової компенсації за рахунок того, що зменшилася його частка в будинку і стала менше 1/2 по свідоцтву про право власності. До того ж, позивач [PERSON] та його представник [PERSON] просять стягнути з відповідачки на користь позивача понесені позивачем судові витрати: витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., а також частково в сумі тільки 3000 грн. витрати за проведення будівельно-технічної експертизи. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі довіреності від 08.11.2017 року (а.с.115), позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] суду пояснила, що не згодна на поділ будинку в натурі взагалі, так як з нею в спірному будинку проживає кілька поколінь її сімї діти, онуки, правнуки, яким після поділу нікуди буде подітися. Спірний будинок будувався нею та її покійним колишнім чоловіком [PERSON], який після розлучення проживав з іншою жінкою в Жмеринському районі і саме вона утримувала будинок у належному стані. При житті [PERSON] не вдалося поділити будинок в натурі, тому вважає, що існувала домовленість між [PERSON] та [PERSON] про здійснення заповітного розпорядження чоловіком на 1/2 будинку на імя позивача, який є його племінником. Оскільки [PERSON] так розпорядився своєю частиною будинку, а позивач оформив своє право за заповітом на 1/2 частину будинку, як і вона своє, то визнає, що по закону позивач має право на частину будинку за документами, так як вона в судовому порядку не оспорювала ні заповіт, ні свідоцтво про право [PERSON] на спадщину. Жоден із запропонованих експертом варіантів поділу будинку її не влаштовує, так як з нею проживають члени її сімї, яким після поділу не буде де проживати. Члени її сімї не мають права власності на спірний будинок чи 1/2 його частину, проживають в ньому з її дозволу. Представник відповідачки [PERSON] суду пояснив, що в спірному будинку проживає шість осіб: відповідачка, її донька [PERSON], її онука [PERSON] з чоловіком [PERSON], правнучка [PERSON] та син відповідачки [PERSON] Всі ці особи проживають в будинку з дозволу відповідачки, користуються в цілому всім будинком. Дійсно, співвласниками будинку є тільки позивач та відповідачка, але всі решту осіб родичі співвласника [PERSON] зареєстровані в будинку і ним користуються, тому всі варіанти поділу будинку є неможливими, виходячи із того, що за санітарними нормами не вистачає житлової площі на всіх мешканців будинку. Поділ будинку в натурі і вселення в нього позивача є несправедливим, не сприятиме правам сторін, а шкодитиме обом сторонам, так як будуть виникати постійні непорозуміння, сварки, які негативно впливатимуть на моральний стан сторін. Крім того, просить врахувати рішення Шаргородського районного суду від 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, яким нині покійному [PERSON] було відмовлено в позові, хоч і з формальних причин через пропуск строків звернення з позовом до суду, проте, насправді будинок не можливо поділити у звязку із порушенням санітарних норм. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON], зсилаючись на те, що позивач не має жодного відношення до будівництва та утримання будинку, не будував його, так як будинок збудували її батьки [PERSON] та [PERSON], не проживав в ньому ні одного дня і не приймав участі в його утриманні. Вона народилася в цьому будинку, проживає в ньому і користується ним як член сімї [PERSON], права власності на спірний будинок не має. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, заперечують щодо задоволення позову [PERSON] (а.с.129, 130). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.06.2016 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу [PERSON] 06.02.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №163, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер 06.01.2015 року, є [PERSON] (а.с.7). Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки житлового будинку, що розташований в с. Рахни-Лісові, Шаргородського району Вінницької області, на вул. Центральна під номером 26 та належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Рахнівсько-Лісовою сільською радою Шаргородського району 24.05.1995 року, зареєстрованого Могилів-Подільським МБТІ 15.08.1995 року за №1384. На земельній ділянці, згідно з технічним паспортом на жилий будинок, розташовані: житловий будинок, який складається із трьох житлових кімнат, матеріал стін камінь, житловою площею 46,9 м.кв., загальною площею 79,0 м.кв., позначений на плані літерою «А» з верандою «а». Вартість спадкового майна становить 32485 грн. (а.с.7). Право власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку, що розташований в с. Рахни-Лісові, Шаргородського району Вінницької області, на вул. Центральна під номером 26, зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 01.06.2016 року, що вбачається із Інформаційної довідки (а.с.8). Форма власності [PERSON] на будинок приватна, вид спільної власності спільна часткова, розмір частки 1/2, власник [PERSON] (а.с.8, на звороті). 18.01.2017 року державний нотаріус Шаргородської ДНК [PERSON] видав свідоцтво про право власності, яким посвідчив, що на підставі ст.63 СК України, [PERSON], яка є пережившою дружиною [PERSON], померлого 06.01.2015 року, належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається із житлового будинку, що розташований в с. Рахни-Лісові, Шаргородського району Вінницької області по вулиці Центральна, під номером 26 (а.с.117). Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.01.2017 року, право власності відповідачки [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку, що розташований в с. Рахни-Лісові, Шаргородського району Вінницької області, на вул. Центральна під номером 26, зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, форма власності приватна, вид спільної власності спільна часткова, розмір частки 1/2, власник [PERSON] (а.с.118 та на звороті). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку, що розташований в с. Рахни-Лісові, Шаргородського району Вінницької області, на вул. Центральна під номером 26, кожному з них належить на праві приватної власності 1/2 частка будинку, форма спільної власності на будинок спільна часткова. Право власності кожної із сторін на 1/2 частку житлового будинку під номером 26 по вул. Центральна в с. Рахни-Лісові не спорювалося в судовому порядку і визнається сторонами. На час розгляду справи в суді будинок, що розташований в с. Рахни-Лісові, Шаргородського району Вінницької області, на вул. Центральна під номером 26, між співвласниками в натурі не поділений, оскільки позивач та відповідачка не досягли згоди щодо його поділу. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 01.11.2016 року, будинок складається із прихожої площею 12,3 м.кв, трьох житлових кімнат площею, відповідно, 15,5 м.кв., 11,9 м.кв., 19,5 м.кв., веранди площею 11,4 м.кв., кухні площею 8,4 м.кв. Загальна площа будинку 79,0 м.кв., житлова площа будинку 46,9 м.кв. Будинок 1985 року побудови (а.с.9-11). Загальний стан будівлі задовільний, придатний до експлуатації, відсоток зносу в цілому складає 35%, загальна вартість нерухомого майна 69443 грн., що вбачається із довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 01.11.2016 року про технічний стан житлового будинку (а.с.12). У спірному будинку проживають пять осіб позивачка [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що вбачається із акту Рахнівсько-Лісової сільської ради від 20.10.2016 року (а.с.32). Проте, судом встановлено, що вказані особи, крім позивачки [PERSON], не мають документів, які б посвідчували право власності на будинок чи його частку. Оскільки позивач та відповідачка не досягли згоди з приводу поділу в натурі житлового будинку №26, що знаходиться на вул. Центральна в с. Рахни-Лісові, то за клопотанням позивача судом, відповідно до ухвали від 25.04.2017 року, було призначено судову експертизу, щодо призначення якої не заперечував представник відповідачки [PERSON] (а.с.44-45). Згідно з висновком експерта від 17.08.2017 року за №2471/17-21 (а.с.75-98), визначено дійсну ринкову вартість житлового будинку з надвірною господарською спорудою по вул. Центральна, 26, в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, що станом на час проведення експертизи становить 276166 грн. (а.с.86 на звороті). Крім того, на підставі проведеного дослідження експертом у висновку від 17.08.2017 року за №2471/17-21 запропоновано три варіанти поділу житлового будинку з надвірною господарською будівлею по вул. Центральна, 26 в с. Рахни-Лісові Шаргородського району із визначенням грошової компенсації за відхилення від часток співвласників (1/2 та 1/2 ), з підготуванням пропозицій щодо переобладнання обєкта з облаштуванням окремих входів та комунікацій, що зазначені в дослідницькій частині, а план-схеми в додатках 1-3 до висновку (а.с.86 на звороті). Так, експертом визначено можливий поділ житлового будинку, що розташований в с. Рахни-Лісові, 26, відповідно до часток, близьких до часток співвласників по 1/2 частці кожному та запропоновано три варіанти поділу. Відповідно до варіанту №1 поділу житлового будинку «А» з верандою «а» по вул. Центральна, 26 в с. Рахни-Лісові, першому співвласнику виділяється веранда «І», кухня «І-1», прихожа «1-1», житлова кімната «1-2», запропонована площа 47,6 м.кв. на 164183 грн., арифметична частка у вартості 59/100, відступ від часток +8,1 м.кв., тобто більше на 26100 грн.; другому співвласнику виділяється житлова кімната «1-3», житлова кімната «1-4», запропонована площа 31,4 м.кв. на суму 111985 грн., арифметична частка у вартості 41/100, відступ від часток -8,1 м.кв., тобто менше на 26100 грн. За цим варіантом перший співвласник має сплатити другому співвласнику 26100 грн. грошової компенсації за відхилення від частки. Для окремого користування приміщеннями та будівлями необхідно виконати будівельні роботи: замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-4, 1-2 та 1-3 в будинку, влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-4, влаштувати вхідний дверний проріз в приміщення 1-4 та тамбур (веранду). Влаштувати для кожної частини будинку окремі вводи та групи обліку електроенергії (а.с.85 та на звороті, 88). Згідно з варіантом №2 поділу житлового будинку «А» з верандою «а» по вул. Центральна, 26 в с. Рахни-Лісові, першому співвласнику виділяється веранда «І», кухня «І-1», житлова кімната «1-2», житлова кімната «1-3», запропонована площа 47,2 м.кв. на 162755,5 грн., арифметична частка у вартості 59/100, відступ від часток +7,7 м.кв., тобто більше на 24672,5 грн.; другому співвласнику виділяється прихожа «І-1», житлова кімната «1-4», запропонована площа 31,8 м.кв. на суму 113412,5 грн., арифметична частка у вартості 41/100, відступ від часток -7,7 м.кв., тобто менше на 24672,5 грн. За цим варіантом поділу перший співвласник має сплатити другому співвласнику грошову компенсацію за відхилення від частки в сумі 24672,5 грн. Для окремого користування приміщеннями та будівлями необхідно виконати будівельні роботи: замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-2; І та 1-1 в будинку, влаштувати вхідний дверний проріз в приміщення 1-4 та тамбур (веранду). Для кожної виділеної частини влаштувати окремі вводи та групи обліку електроенергії (а.с.85 на звороті-86, 89). За варіантом №3 поділу житлового будинку «А» з верандою «а» по вул. Центральна, 26 в с. Рахни-Лісові, першому співвласнику виділяється кухня «І-1», житлова кімната «1-2», житлова кімната «1-3», запропонована площа 35,8 м.кв. на 125310 грн., арифметична частка у вартості 9/20, відступ від часток -3,7 м.кв., тобто менше на 12774 грн.; другому співвласнику виділяється веранда «І», прихожа «І-1», житлова кімната «1-4», запропонована площа 43,2 м.кв. на суму 150858 грн., арифметична частка у вартості 11/20, відступ від часток +3,7 м.кв., тобто більше на 12774 грн. За цим варіантом поділу другий співвласник має сплатити першому співвласнику грошову компенсацію за відхилення від частки в сумі 12774 грн. Для окремого користування приміщеннями та будівлями необхідно виконати будівельні роботи: замурувати дверні прорізи між приміщеннями 1-1 та 1-2; І та 1-1 в будинку, влаштувати вхідний дверний проріз в приміщення І-1 та ганок зі сходами. Для кожної виділеної частини влаштувати окремі вводи та групи обліку електроенергії (а.с.86-87 на звороті, 89). Таким чином, з висновку експерта вбачається, що виділ часток співвласникам та поділ будинку в натурі можливий і може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудження грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Відтак, суд вважає, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно свої частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру і вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена в постанові від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13. Оскільки співвласники будинку [PERSON] та [PERSON] не домовилися про поділ спірного будинку (виділ частки) в натурі, а такий виділ (поділ) технічно можливий без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі, проте, із відхиленням від ідеальних часток кожного співвласника та з присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася, що вбачається із висновку експерта, то, враховуючи думку позивача та його представника з приводу того, що для [PERSON] найбільш прийнятним є варіант №3 поділу будинку із присудженням йому меншої, ніж 1/2 частки будинку з виплатою відповідачкою грошової компенсації за зменшення частки, а також думку відповідачки та її представника і третіх осіб, які проживають в будинку, котрі взагалі заперечували щодо будь-якого поділу будинку, суд вважає, що найбільш сприятливим і оптимальним для сторін є саме варіант №3 поділу будинку, що запропонований експертом при проведенні експертизи. Так, суд вважає, що поділити в натурі житловий будинок №26 під літерою «А», що знаходиться на вул. Центральна в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області слід наступним чином: виділити [PERSON] частину житлового будинку, що становить 9/20 арифметичної частки у вартості згідно з розподілом по варіанту поділу №3 і складається з кухні під літерою «І-1» площею 8,4 м.кв. вартістю 27591,5 грн., житлової кімнати під літерою «1-2» площею 15,5 м.кв. вартістю 55278,2 грн., житлової кімнати під літерою «1-3» площею 11,9 м.кв. вартістю 42440,2 грн., а всього на суму 125310 (сто двадцять пять тисяч триста десять) гривень, що на 3,7 м.кв. в площі будинку та на 12774 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні менше від його частки у вартості домоволодіння, вартість якого в цілому складає 276166 грн. Відповідачці [PERSON] слід виділити частину житлового будинку №26 під літерою «А», який знаходиться на вул. Центральна в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, що становить 11/20 арифметичної частки у вартості згідно з розподілом по варіанту поділу №3 і складається з веранди «І» під літерою «а» площею 11,4 м.кв. вартістю 37445,6 грн., прихожої під літерою «1-1» площею 12,3 м.кв. вартістю 43867,70 грн., житлової кімнати під літерою «1-4» площею 19,5 м.кв. вартістю 69544,8 грн., а всього на суму 150858 (сто пятдесят тисяч вісімсот пятдесят вісім) гривень, що на 3,7 м.кв. в площі будинку та на 12774 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні більше від її частки у вартості домоволодіння, вартість якого в цілому складає 276166 грн. Також, при вказаному варіанті поділу №3 слід зобовязати позивача [PERSON] виконати наступні будівельні роботи: замурувати дверні прорізи в житловому будинку №26, що знаходиться на вул. Центральна в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, між приміщеннями під літерою «1-1» та під літерою «1-2»; між приміщеннями під літерою «І» та під літерою «І-1» та влаштувати вхідний дверний проріз в приміщення під літерою «І-1» житлового будинку №26, що знаходиться на вул. Центральна в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, і ганок зі сходами, провівши вищезазначені будівельні роботи за дозволом державних органів з питань будівництва, містобудування та архітектури. При цьому, суд виходить із того, що сам позивач [PERSON] наполягав у судовому засіданні, що самостійно зробить усі будівельні роботи, які слід провести для виділення йому в натурі його частки в будинку. Крім того, слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за відхилення від частки в площі будинку розміром 3,7 м.кв. в сумі 12774 грн. Оскільки у будинку за №26 по вул. Центральна в с. Рахни-Лісові проживає тільки один співвласник і облік електроенергії проводиться тільки на одного співвласника, то відповідно до висновку експерта, слід зобовязати позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] для кожної виділеної в натурі частини житлового будинку влаштувати окремі вводи та групи обліку електроенергії. Вирішальними обставинами для вказаних вище висновків суду є також і те, що позивач [PERSON] є молодою та працездатною особою, згоден і має змогу отримати всі необхідні висновки та дозволи державних органів з питань будівництва, містобудування та архітектури і здійснити будівельні роботи по замуруванню дверних прорізів між приміщеннями та побудувати сходи і ганок біля виділеної йому частки будинку і що вказані будівельні роботи і отримання дозволів на них не становитимуть для нього тягаря, тоді як відповідачка [PERSON] є пенсіонером за віком, старшого віку, ніж позивач, і, на думку суду, звернення до відповідних державних органів з питань будівництва, містобудування та архітектури для отримання дозволів на будівельні роботи та проведення будівельних робіт у будинку у звязку із виділенням її частки становитиме для неї непомірний тягар. Також, при виборі саме варіанту №3 поділу спірного будинку, суд враховує, що цей варіант є таким, у якому частки співвласників є найбільш наближеними (9/20 та 11/20) до ідеальних часток ( 1/2 та 1/2 ). Всі вказані вище обставини є визначальними для вирішення спору між співвласниками щодо поділу будинку в натурі. При цьому, суд зауважує, що відповідачкою [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів для спростування висновків суду та для підтвердження свого посилання на те, що поділ будинку в натурі і виділ часток співвласників є технічно неможливим. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта (ч.ч.1, 2 ст.57 ЦПК України). Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.1, 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Обєктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Отже, суд констатує той факт, що відповідачкою не надано належних, достовірних та допустимих доказів технічної неможливості виділу часток співвласників і поділу спірного будинку в натурі. Навпаки, судом встановлено, що такий поділ (виділ) технічно можливий, наявні три варіанти поділу спірного будинку і виділу часток співвласників без заподіяння будь-якої шкоди господарському призначенню будівлі, і що найбільш сприятливим є варіант №3 поділу будинку, при якому частки співвласникам виділяються найбільш наближені до ідеальної частки кожного співвласника ( 1/2 та 1/2), з присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Такий порядок поділу (виділу), на думку суду, не порушує права та інтереси сторін, що є співвласниками будинку №26 по вул. Центральна в с. Рахни-Лісові, є доцільним для реалізації співвласниками будинку їх права власності на частки у спільній частковій власності, обґрунтованим та справедливим, так як є найбільш наближеним до ідеальних часток кожного співвласника, не заподіює шкоди господарському призначенню будівлі, не погіршує технічного стану жилого будинку і не вимагає великих затрат для переобладнання. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття та реалізацію права власності, в тому числі права спільної власності, і право власності на житло, та регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.21, 24, 41, 55 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїх правах; права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю…; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений власності; право приватної власності є непорушним; права людини і громадянина захищаються судом; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про відновлення порушеного права власності. Згідно із ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Усі субєкти права власності є рівними перед законом (ч.2 ст.318 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здісненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з розясненнями, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», судовий захист приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки. Судами розглядаються й інші позови, повязані з охороною права приватної власності. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.ч.1, 2, 4 ст.355 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи… (ч.ч.1, 2 ст.356 ЦК України). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст.357 ЦК України). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч.ч.1, 2, 3 ст.358 ЦК України). Співвласник має право самостійно розпорядитися свою часткою у праві спільної часткової власності (ст.361 ЦК України). Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою… У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває права власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.ч.1, 2, 3 ст.364 ЦК України). Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними (ч.1 ст.367 ЦК України). Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст.379 ЦК України). Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, призначена для постійного в ній проживання (ст.380 ЦК України). Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з розясненнями, що містяться в п.7 цієї ж постанови Пленуму ВСУ, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В даному спорі між [PERSON] та [PERSON] сторонами не оспорюється їх право власності на частину житлового будинку №26 по вул. Центральна в с. Рахни-Лісові, що становить 1/2 частку для кожного співвласника, яке підтверджується правовстановлюючими документами, тому відсутні підстави для визнання права власності за співвласниками на їх частки. Отже, у цій частині позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Крім того, відокремлених господарських будівель у домоволодінні по вул. Центральна, 26, в с. Рахни-Лісові, немає, що визнається сторонами та підтверджується технічним паспортом, а надвірна будівля веранда «а», не є відокремленою від будинку, за варіантом поділу, обраним судом, підлягає виділу в натурі відповідачці [PERSON], тому позов у частині поділу у натурі господарських будівель також задоволенню не підлягає. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. При зверненні до суду з означеним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. (а.с.1, 2). Отже, підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним при зверненні в суд судовий збір в сумі 640 грн. Пунктом 4 ч.3 ст.79 ЦПК України встановлено, що до витрат, повязаних із розглядом справи, належать: витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. За проведення судової будівельно-технічної експертизи позивач [PERSON] сплатив 6190 грн. (а.с.59). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, ці витрати слід стягнути з відповідачки [PERSON], але, враховуючи, що позивач просить стягнути понесені ним витрати на оплату експертизи частково, в сумі 3000 грн., ці витрати в сумі 3000 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Таким чином, оскільки право [PERSON] на виділ в натурі його частки у спільній частковій власності на будинок №26 по вул. Центральна в с. Рахни-Лісові порушено з боку відповідачки [PERSON], то воно підлягає захисту, а позов частковому задоволенню, виходячи з наведених вище підстав.

Outcome: partial