Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-Агро» (далі - ТОВ «Яромир-Агро») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 16.03.2011 по 16.06.2014 працював у ТОВ «Яромир-Агро» на посаді водія. В порушення вимог ст. 115 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), адміністрація підприємства нерегулярно виплачувала працівникам заробітну плату, у зв'язку з чим за період з 01.03.2014 по 16.06.2014 підприємство заборгувало позивачу заробітну плату у сумі 7355 грн. 90 коп. 16.06.2014 [PERSON] звільнився, однак у день звільнення розрахунку по заборгованій заробітній платі з ним не було проведено та не передано трудової книжки. Підприємство розрахувалося з ним лише 26.06.2014 у повному обсязі. проте, позивач рахує, що ТОВ «Яромир-Агро» вимоги ст. 116 КЗпП України. Враховуючи, що середній заробіток [PERSON] складає 4551 грн. 87 коп. за 40 робочих днів, тобто 113 грн. 80 коп. за день, то з часу затримки по день фактичного розрахунку по заборгованій заробітній платі (з 17.06.2014 по 26.06.2014) становить 9 днів х 113 грн. 80 коп. = 1024 грн. 20 коп. Крім того, вказує що йому нанесена моральна шкода, розмір якої позивач оцінює у 2000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, на адресу суду надіслав лист у якому просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладений у позові. Просив суд, що у разі неявки відповідача слухати справу з винесенням заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки у судове засідання не повідомив. Довідок витребуваних по ухвалі суду не надав. Його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначене в Єдиному державному реєстрі (далі - ЄДР) юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Згідно витягу з ЄДР від 11.04.2014 місцезнаходження ТОВ «Яромир-Агро» вул. Київська, 4, корпус В, с. Вікторія, Пирятинського району, Полтавської області, за якою було направлено судові повістки. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. При винесенні рішення, суд керується ст. 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач у період з 16.03.2011 по 16.06.2014 працював у ТОВ «Яромир-Агро» на посаді водія. Адміністрація підприємства нерегулярно виплачувала працівникам заробітну плату, у зв'язку з чим за період з 01.03.2014 по 16.06.2014 підприємство заборгувало позивачу заробітну плату у сумі 7355 грн. 90 коп. 16.06.2014 [PERSON] звільнений з роботи за угодою сторін відповідно до ст. 36 КЗпП України, про що свідчить копія трудової книжки. При розірванні трудового договору роботодавець зобов'язаний в день звільнення видати працівнику копію наказу про розірвання трудового договору, належним чином оформлену трудову книжку, а також провести з ним розрахунок. Як було встановлено та підтверджено відомістю на виплату грошей № ВЗП-000170 від 26.06.2014 [PERSON] отримав кошти заборговані підприємством по заробітній платі у період з березня по червень 2014 року у сумі 7355 грн. 90 коп. (а.с. 14). Сума заборгованості позивачем не оспорювала ся у судовому порядку. В разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В разі, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної компенсації зменшується на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи. Дане твердження було спростовано, оскільки відповідно до копії трудової книжки вбачається, що [PERSON] 25.06.2014 розпочато виплату допомоги згідно п. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до довідки про нараховану та виплачену заробітну плату за березень-червень 2014 року заробітна плата склала 7355 грн. 90 коп. за 71 відпрацьований робочий день (а.с. 13), тобто 7355 грн. 90 коп. / 71 роб.день = 103 грн. 60 коп. за один робочий день. Розрахунку по заборгованій заробітній платі фактично проведено 26.06.2014, затримка по розрахунку становить 9 днів. 9 днів х 103 грн. 60 коп. = 932 грн. 40 коп. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди у розмірі 2000 грн., суд вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню на суму 500 грн., з огляду на наступне. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», викладених в п. 5, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial