Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає розірвати укладений із [PERSON] шлюб, визначити місце проживання дитини разом із ним та стягнути на його користь з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року та мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], який проживає разом із ним. На ґрунті неприязних відносин починаючи з грудня 2015 року подружжя не підтримують сімейних стосунків, спільним побутом не повязані, проживають окремо, подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе. Відповідачка допомоги на утримання сина не надає. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи позивач до суду не зявився. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючи в інтересах [PERSON], заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позові обставини. Відповідач [PERSON] в суді позов визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів у вказаному позивачем розмірі, не заперечувала. Відповідно дост.74 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено, що [PERSON] [PERSON] [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу РАЦС Комсомольського МУЮ зроблено відповідний актовий запис за № 182. Подружжя мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження дитини (а.с.12). На ґрунті неприязних відносин з грудня 2015 року сторони припинили вести спільне господарство, подружні відносини не підтримують, спільним побутом не повязані, проживають окремо. Збереження сімї та примирення між ними не можливо. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає із позивачем у добровільному порядку не надає. За наданою КЖЕП № 5 довідкою місце проживання неповнолітнього [PERSON] зареєстровано разом із сторонами у справі в м.Комсомольську. Згідно з даними Державного реєстру фізичних осіб ДПА про суми виплачених доходів, позивач [PERSON] працює на постійній основі на ВАТ «Полтавський ГЗК». Встановивши всі обставини справи та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд наголошує про наступне. Спірні відносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України. За нормами ч.2 ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з\~ст.161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Виходячи із змісту ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком визначення аліментів у твердій грошовій сумі. За ст.112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, враховуючі всі обставини справи, стан здоровя, матеріальне становище дитини, платника аліментів, положення ст.112 СК України, та факт повного визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення повністю. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідачки на утримання неповнолітньої дитини, беручи до уваги вимоги ст.182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved