Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом, в обґрунтування позову зазначив, що 16 лютого 2002 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, на право на земельну частку (пай) площею 7,99 умовних кадастрових гектари, розташовану на території [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області. За життя [PERSON] посвідчила на його імя заповіт, який на момент смерті спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Вказав, що у видачі свідоцтва про право власності на спадщину в нотаріальній конторі йому відмовили, оскільки він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Просив визнати за ним право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання своїх позовних вимог , просив їх задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином, надав суду заяву, у якій проти задоволення позову [PERSON] не заперечував та просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зазначено у копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 330557 від 20 лютого 2002 року [PERSON] померла 16.02.2002 року у с. Українське, Вовчанського району Харківської області (а.с.3). З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0056929 від 31 жовтня 1996 року вбачається, що на підставі рішення Вовчанської державної адміністрації від 19 липня 1996 року № 403 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 7,99 умовних кадастрових гектари, розташовану на території [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області (а.с. 4). За життя [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON] (а.с. 5), станом на 16.02.2002 року вказаний заповіт є чинним ( а.с.5). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст. 1235 ЦК України). З інформації державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори від 22.11 2016 року , суд вбачає, що після померлої [PERSON], яка померла 16 лютого 2002 року заяв про прийняття /відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не відкривалася. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що позивач має право на право на земельну частку (пай) після померлої [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved