Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що, на підставі ордеру №006718 він є винаймачем квартири [ADDRESS]. У даній квартирі також зареєстровані дружина [PERSON] та двоє синів\~ - [PERSON], [PERSON].\~ Син [PERSON] та син [PERSON] проживають окремо. Реєстрація в квартирі синів тягне за собою значно більшу суму оплати за комунальні послуги, а також зменшується розмір субсидії. [PERSON] бажає добровільно знятися з реєстрації, а\~ відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, хоча не проживає\~ більше шести місяців за місцем реєстрації. Позивач в судове засідання не прибув. Однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що підставі ордеру №006718 позивач є винаймачем квартири [ADDRESS]. У даній квартирі також зареєстровані дружина [PERSON] та двоє синів\~ - [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). Позивач стверджує, що відповідач більше шести місяців не проживає за місцем реєстрації, кошти за комунальні послуги, які нараховуються на кожного члена сім'ї, не сплачує. Відповідно до заяв сусідів позивача [PERSON] та [PERSON], що засвідчені печаткою та підписом ТОВ «Громадська управляюча компанія» вбачається, що [PERSON], [PERSON] фактично не проживають за адресою: [INFO] (а.с. 7). Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Держава гарантує можливість стабільного користування житлом, недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР). Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР). В судовому засіданні встановлено факт того, що відповідач понад встановлені законодавством строки спірним житловим приміщенням не користується без поважної причини. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved