Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд визнати реєстрацію місця проживання відповідачів, вчинену 26 листопада 2013 року та 28 лютого 2015 року такою, що не відповідає вимогам законодавства та здійсненну на підставі не дійсних документів. Скасувати реєстрацію місця проживання відповідачів в квартирі за адресою: [ADDRESS] , вчинену 26 листопада 2013 року та 28 лютого 2015 року, шляхом подачі до відділу реєстрації завідомо недійсного документу - свідоцтва про право власності №745-сз/9627 від 15 серпня 2000 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за адресою: [ADDRESS] він проживає з 1992 року, куди заселився разом зі своєю сім`єю, згідно отриманого ордера. Станом на 01 січня 2000 року в даній квартирі були зареєстровані: він, його дружина [PERSON] , та донька [PERSON] 15 березня 2000 року рішенням суду шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] , без його відома, приватизувала частину вказаної квартири, отримавши 15 серпня 2000 року свідоцтво про право власності на житлове приміщення. У цьому ж році відповідачі добровільно змінили зареєстроване місце проживання та зареєструвались за іншою адресою: [ADDRESS] . У 2013 році йому стало відомо про проведену відповідачами приватизацію, яку він вважав незаконною, тому звернувся до суду із позовом. Після чого відповідач [PERSON] 26 листопада 2013 року та відповідач [PERSON] 28 лютого 2015 року, надавши до відділу реєстрації свідоцтво про право власності на житлове приміщення від 15 серпня 2000 року, знов реєструються за адресою: [ADDRESS] . 21 серпня 2015 року рішенням суду зазначене свідоцтво про право власності на житлове приміщення від 15 серпня 2000 року визнано недійсним, що на його дімку є підставою для скасування реєстрації відповідачів за адресою: [ADDRESS] , тому він звернувся до суду із зазначеним позовом. На підставі ухвали суду від 10 лютого 2021 року та у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 22 лютого 2021 року на адресу суду надійшли заперечення проти позовної заяви, в яких відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та відсутність права позивача на звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки як роз`яснено у тексті рішення Апеляційного суду Херсонської області від 13 січня 2016 року скасування свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 2000 року не позбавило її та її доньки права на приватизацію частини спірної квартири, яка надана їм за ордером, та таке право у них виникло після ухвалення Новокаховським міським судом Херсонської області рішення від 21 березня 2001 року про зміну договору найму житлового приміщення. Так, оскільки право на приватизацію у них виникло з моменту вступу у закону силу рішення суду від 21 березня 2001 року, вони повторно приватизували надану ним частину квартири спільного заселення, отримавши свідоцтво про право власності, Серія [NUMBER] від 29 травня 2018 року, тому, оскільки вона є власником частини спірної квартири, на її думку, позивач не має право ставити питання про скасування її реєстрації у зазначеній квартирі. Крім того, питання про скасування реєстрації у спірній квартирі її та її доньки, вже неодноразово було предметом судового розгляду (рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2015 року, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 13 січня 2016 року у справі №661/5553/14-ц; рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 02 лютого 2017 року у справі №661/2920/16-ц; рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 19 грудня 2017 року, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року у справі №661/1035/17, та позивачу було відмовлено у задоволенні таких позовних вимог. Отже, на її думку, такі дії позивача, щодо подачі безкінечної кількості завідомо необґрунтованих позовів, направлені на заплутування суду, несправедливий розгляд справи та на порушення її законних прав шляхом відібрання у неї та її доньки, можливості проживати у спірній квартирі. Тому просила суд відмовити у задоволенні позову та постановити окрему ухвалу відносно позивача, який, на її думку, зловживає процесуальними правами та накласти на нього грошове стягнення у виді штрафу. 10 березня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача [PERSON] , відповідно до якої свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із зазначених у позові підстав, а обставини викладенні у запереченнях відповідача на його думку є необґрунтованими та безпідставними. Відповідач [PERSON] у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позов не подала, тому суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та не проводячи судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Новокаховської міської Ради народних депутатів №92 від 21 квітня 1992 року [PERSON] та членам його родини, всього 4 особи, видано ордер на житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS] . 27 березня 2000 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення Новокаховським міським судом було ухвалено рішення згідно якого змінено договір найму житлового приміщення в квартирі [ADDRESS] , виділено в користування позивачу [PERSON] та її доньці [PERSON] житлові кімнати площею 16,6 кв.м., 9,5 кв.м., залишивши за [PERSON] житлову кімнату площею 11,4 кв.м. Підсобні приміщення: коридор, кухню, туалет, ванну кімнату залишено в загальному користуванні. Зобов`язано ЖЕК укласти з кожною із сторін окремий договір житлового найму. 15 серпня 2000 року, за письмовою заявою [PERSON] від 31 липня 2000 року, виконавчим комітетом Новокаховської міської Ради народних депутатів Херсонської області ухвалено розпорядження про приватизацію житла № 745-сз/9627, та того ж дня, на підставі вказано розпорядження, видано свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить приміщення квартири спільного заселення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46, 5 кв.м. 18 грудня 2000 року постановою Президії Херсонського обласного суду рішення суду від 27 березня 2000 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення - скасовано, а справу направлено на новий розгляд. 21 березня 2001 року Новокаховським міським судом Херсонської області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення ухвалено рішення, згідно якого позов задоволено, змінено договір найму житлового приміщення в квартирі [ADDRESS] , виділено [PERSON] та її неповнолітній доньці [PERSON] Житлові кімнати площею 16,6 кв.м. та 9,5 кв.м., з балконом прилеглим до житлової кімнати площею 16,6 кв.м., виділено [PERSON] житлову кімнату площею 11,4 кв.м. з лоджією. Підсобні приміщення: коридор, туалет, кухню, ванну, залишено в загальному користуванні сторін. Зобов`язано ЖЕК-І Новокаховського міськвиконкому укласти з кожною із сторін окремий договір найму на зазначене житлове приміщення. Зазначене вище встановлено рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 серпня 2015 року та сторонами підчас судового розгляду не оспорювалось. 26 листопада 2013 року за заявою [PERSON] та 28 лютого 2015 року за заявою [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 15 серпня 2000 року, виконавчим комітетом Новокаховської міської Ради народних депутатів, згідно розпорядження (наказу) №745-сз/9627, Новокаховським МС УДМС України в Херсонській області здійснено реєстрацію їх місця проживання, за адресою: [ADDRESS] . 21 серпня 2015 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області розпорядження про приватизацію житла від 15 серпня 2000 року № 745-св/9627 про приватизацію [PERSON] квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] скасовано. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 15 серпня 2000 року Виконавчим комітетом Новокаховської міської ради народних депутатів на ім`я: [PERSON] , [PERSON] на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Яке рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 13 січня 2016 року в цій частині залишено без змін. 06 грудня 2016 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області, яке ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 02 лютого 2017 року залишено без змін, у задоволенні позову [PERSON] до Новокаховської міської ради Херсонської області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання посадових обов`язків посадовою особою органу місцевого самоврядування відмовлено, при цьому встановлено, що 12 березня 2016 року [PERSON] звертався до виконкому Новокаховської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з мотивів скасування рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі № 661/5553/14-ц Свідоцтва про право власності на житлове приміщення, видане 15 серпня 2000 року на ім`я зазначених осіб, у чому йому було відмовлено, оскільки зазначеними рішеннями судів не позбавлено вказаних осіб права користування житлом. 19 грудня 2017 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області, у задоволенні позову [PERSON] до Новокаховської міської ради Херсонської області, [PERSON] , [PERSON] , відділу реєстрації Новокаховської міської ради, Управління Державної міграційної служби у Херсонській області про визнання реєстрації у житловому приміщенні незаконною та її скасування, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зобов`язання укласти новий договір найму відмовлено, яке постановою Апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року та постановою Верховного Суду від 14 березня 2019 року залишено без змін, якими також встановлено, що реєстрація місця проживання [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі здійснена у встановленому законом порядку на підставі свідоцтва про право власності від 15 серпня 2000 року № 745сз/9627, яке на той момент було чинним, та у реєстратора були відсутні підстави для здійснення оцінки та перевірки підстав видачі вказаного свідоцтва. 29 травня 2018 року виконавчим комітетом Новокаховської міської ради Херсонської області, згідно розпорядження №32сз/16014 від 29 травня 2018 року, видано свідоцтва про право власності на 67/100 квартири спільного заселення [ADDRESS] , яка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою та шостою ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно ст. 33 Конституції України та ст. 310 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання. Відповідно до п. 1.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затвердженого наказом Міністерством Внутрішніх Справ України №1077 від 22 листопада 2012 року, чинним на день виникнення спірних правовідносин (далі Порядку), реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Пунктами 2.2. та 2.5 Порядку передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: - письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5); - документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; - квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; - талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; - документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Згідно п. 2.6 Порядку працівник територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів - адміністратор центру (крім внесення відомостей про реєстрацію місця проживання до паспортного документа та картки реєстрації особи): - перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання, про що ним вчиняється відповідний запис у заяві; - реєструє прийняту заяву у Журналі обліку заяв про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи (додаток 9); - заповнює два примірники відомостей про реєстрацію місця проживання особи для надсилання до адресно-довідкового підрозділу та органу державної статистики, картку реєстрації особи та адресну картку, які після здійснення реєстрації протягом доби вміщуються до картотеки територіального підрозділу ДМС України; - вносить відомості про реєстрацію місця проживання до паспортного документа та картки реєстрації особи шляхом проставлення в них штампа реєстрації місця проживання особи (далі - штамп реєстрації місця проживання), зразок якого наведено в додатку 3 до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13 квітня 2012 року № 320, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за № 1089/21401; - повертає особі паспортний документ та інші документи, що подавалися для реєстрації місця проживання. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства (п. 7.1 Порядку). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що станом на день здійснення відділом (сектором) Державної міграційної служби України реєстрації місця проживання відповідачів: [PERSON] та [PERSON] , а саме 26 листопада 2013 року та 28 лютого 2015 року відповідно, за адресою: [ADDRESS] , документ що підтверджував їх право на проживання у зазначеному житловому приміщенні, а саме: свідоцтво про право власності від 15 серпня 2000 року № 745сз/9627, був чинним, оскільки скасований рішенням суду від 21 серпня 2015 року, яке набрало чинності 13 січня 2016 року, та у працівника територіального підрозділу ДМС України, та той час були відсутні підстави для здійснення оцінки та перевірки підстав видачі вказаного свідоцтва, тобто реєстрацію місця проживання відповідачів, здійсненна 26 листопада 2013 року та 28 лютого 2015 року на підставі чинних на той час документів, та інші підстави порушення норм чинного законодавства при здійсненні реєстрації відповідачів позивачем не зазначенні, тому суд відмовляє у скасуванні такої реєстрації та у задоволенні позову за його необґрунтованістю. Разом з цим, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про постановлення відносно позивача окремої ухвали та накладення на нього грошового стягнення, оскільки позивач дійсно неодноразово звертався до суду із позовами до тих самих відповідачів, проте з різними предметами та з різних підстав, тому звернення до суду із зазначеним позовом, на думку суду, не містить ознак зловживання позивачем права на судовий захист. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed