Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в якому просять скасувати заборону на нерухоме майно-будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 3503473, зареєстроване 24.07.2006 року реєстратором: Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області (колишня Перша ДНК Харківського району Харківської області) на підставі обтяження: Договір застави 22.05.1993 року, Центральна ощадкаса №5483, Харківського району Харківської області, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , шляхом зняття заборони на нерухоме майно-будинок, адреса: [ADDRESS] . В обґрунтування позову він зазначив, що 09.11.1994 року він купив у [PERSON] земельну ділянку площею 0,158 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Циркунівської сільської ради Харківського району та області по [ADDRESS] , надану для будівництва індивідуального житлового будинку. 31.08.1995 року на вказану земельну ділянку йому було видано Державний акт про право приватної власності на землю серії ХР-25-97-26634, 12.04.2021 року він зареєстрував своє право власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В 2014 році на вищевказаній земельній ділянці позивач здійснив будівництво будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами і у квітня 2021 року він звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на цей будинок. Рішенням державного реєстратора Гвоздович А.І. від 14.04.2021 №57640710 йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки існує обтяження на будинок за вказаною адресою, власник [PERSON] , на підставі договору застави від 22.05.1993 року, Центральна ощадкаса №5483 Харківського району Харківської області. Позивач зазначає, що він купив земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку вільну від будь-яких майнових прав чи обтяжень, заборона на нерухоме майно накладена на об`єкт-будинок, якого на момент обтяження не існувало, на момент реєстрації обтяження у реєстратора були відсутні підстави обтяження, оскільки договір позики від 22.05.1993 року був знищений, право застави припинилося у зв`язку із закінченням строку застави з 22.05.2018 року, а також закінчився строк позовної давності за договором застави. Оскільки позивач позбавлений реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2021 року провадження у справі було відкрите і призначено підготовче засідання, витребувано докази. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року за клопотанням представника позивача були витребувані докази. 14.09.2021 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву. Від представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» Батюк А.Г. надійшов відзив на позов, в якому він зазначив, що станом на 11.08.2021 року інформація щодо кредитної заборгованості [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» відсутня, нерухоме майно, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , в заставі банку не перебуває. Оскільки АТ «Ощадбанк» не є належним відповідачем, і позовна заява не містить будь-яких вимог до Банку, який не є учасником спірних правовідносин, просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2021 року було закрите підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання позивача про виклик свідка. Від позивача надійшли до суду заява, в якій він свої позовні вимоги підтримав, і просив проводити розгляд справи без його участі та участі його представника, свідка [PERSON] не викликати і не допитувати. Завідувач Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. просила слухати справу без присутності їх представника, заперечує проти статусу відповідача у даній справі, про що зазначила у своєму листі від 21.05.2021. Представник АТ «Ощадбанк» Батюк А.Г. у відзиві на позов просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 листопада 1994 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до п.1.1 якого продавець продав, а покупець купив земельну ділянку площею 0,158 гектарів, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Циркунівської сільради Харківського району та області по [ADDRESS] , надану для будівництва індивідуального житлового будинку. У п.3.1 договору зазначено, що продавець продав, а покупець купив за даним договором земельну ділянку вільну від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про яких в момент складання договору продавець чи покупець не міг не знати. Цей договір посвідчений 09 листопада 1994 року державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори Желтухиною А.Н. Рішенням виконкому Циркунівської сільської ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 04.11.1994 року №850 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,158 по [ADDRESS] під будівництво індивідуального житлового будинку. Зобов`язано [PERSON] за його згодою вести будівництво згідно прикладеного проекту, розробленого на передану ділянку. На підставі вказаного рішення 31.08.1995 року [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ХР-25-97-26634 площею 0,158 га, розташовану на території [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12.04.2021 року відомості про право власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 252612109. На замовлення [PERSON] КП «Харківським районне бюро технічної інвентаризації» 08.02.2021 року був виготовлений технічний паспорт на будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , які побудовані ним у 2014 році. Згідно з Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва 24 березня 2021 року [PERSON] подав до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за амністією на нове будівництво житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] . Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 6325185001:00:033:0187, за суб`єктом [PERSON] , оскільки наявний арешт нерухомого майна за вказаною адресою. Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області (колишня Перша ДНК Харківського району Харківської області) 24.07.2006 за №3503473 було зареєстроване обтяження за договором застави від 22.05.1993, Центральна ощадкаса №5483 Харківського району Харківської області, ссуда 25 років, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] , додаткові дані: перенос з реєстру обтяжень (старого) №43 від 22.05.1993, заявник Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області. Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області листом від 21.05.2021 №1788/01-16 повідомила про неможливість виконання ухвалу суду від 07 травня 2021 року, так як архівні справи за період з 1994 по 2000 рік включно передані на постійне зберігання до Харківського обласного державного нотаріального архіву. На ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 08.06.2021 року про витребування доказів Харківським державним нотаріальним архівом була надана відповідь від 16.06.21 №2163/01-21, що за обліковими документами фонду №33 на підставі терміну діючого переліку та номенклатури справ «Розпорядження по накладенню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна» за 1993 рік було знищено Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області (згідно з актом від 31.01.2001 року про виділення для знищення документів, які не підлягають зберіганню). Надати копію договору застави та документів від 22.05.1993 року не уявляється можливим. Відповідно до листа КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №36 від 24.05.2021 згідно архівних матеріалів правової реєстрації КП «ХРБТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] чи іншою особою за період з 08.12.1992 по 09.11.1994 та по 31.12.2012 року в бюро не зареєстроване. Первинну інвентаризацію та паспортизацію даного житлового будинку було здійснено за замовленням [PERSON] в 2021 році. Надаючи правову оцінку встановленим фактам суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Оскільки наявність заборони на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] порушує права та законні інтереси позивача щодо оформлення, користування та розпоряджання своїм майном, які він не може захистити в іншому порядку, враховуючи, що з часу накладення заборони на майно минуло близько 30 років, документи, на підставі яких було накладене обтяження не збереглися, строк дії позички, на забезпечення якої накладалася заборона на нерухоме майно, на підставі договору застави скінчився,відсутність будь-яких матеріальних претензій від інших осіб стосовно цього майна, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved