Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні та забезпеченість житловою площею Красноградської міської ради від 11 травня 2019 року № 2411, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є наймачем зазначеної квартири. Відповідач по справі [PERSON] є сином колишньої співмешканки сина позивача, з якою він проживав до 2015 року. У зв`язку з чим позивач свого часу надав дозвіл на реєстрацію відповідача у квартирі наймача. Син позивача [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] не проживає за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] з 2015 року. Починаючи з 2015 року відповідач проживає та працює в іншій країні, в Російській Федерації, особисті речі в квартирі відсутні. Сторони у справі не мають взаємних прав та обов`язків та спільним побутом не пов`язані, так як він не є членом його сім`ї. Довідкою депутата Красноградської міської ради від 24.05.2019 року підтверджується факт, що за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрований та проживає позивач [PERSON] , а [PERSON] зареєстрований, але не проживає з 2015 року. Цей факт підтверджують сусіди. Реєстрація відповідача [PERSON] у квартирі, який не є членом його сім`ї, перешкоджає позивачу скористатися правом на приватизацію квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Іншим чином, ніж ухвалення рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення, вирішити питання про його зняття з реєстрації у квартирі не можливо. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої він підтримує свій позов та просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи за їх відсутності, не подавали відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні та забезпеченість житловою площею Красноградської міської ради від 11 травня 2019 року № 2411, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та є наймачем зазначеної квартири. Відповідач по справі [PERSON] є сином колишньої співмешканки сина позивача, з якою він проживав до 2015 року. У зв`язку з чим позивач свого часу надав дозвіл на реєстрацію відповідача у квартирі наймача. Син позивача [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] не проживає за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] з 2015 року. Починаючи з 2015 року відповідач проживає та працює в іншій країні, в Російській Федерації, особисті речі в квартирі відсутні. Сторони у справі не мають взаємних прав та обов`язків та спільним побутом не пов`язані, так як він не є членом його сім`ї. Довідкою депутата Красноградської міської ради від 24.05.2019 року підтверджується факт, що за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрований та проживає позивач [PERSON] , а [PERSON] зареєстрований, але не проживає з 2015 року. Цей факт підтверджують сусіди. Реєстрація відповідача [PERSON] у квартирі, який не є членом його сім`ї, перешкоджає позивачу скористатися правом на приватизацію квартири. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У пункті 10 Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Згідно статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом пункту 3 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. З урахуванням наведеного та надаючи оцінку всім доказам в їх сукупності, суд вважає за доцільне визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст. 71, 72 ЖК України та

Outcome: approved