Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., державний виконавець Березнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Овдійчук Р.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідно до виконавчого напису №1363, вчиненого 10.02.2018 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., з нього підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ROВОА800001747 від 13.05.2008 року у розмірі 37 549,56 доларів США, що включає в себе: заборгованість за тілом кредиту - 4669,72 долари США, заборгованість за відсотками - 2268,90 доларів США, заборгованість з комісії - 3310,71 долари США, пеня - 25 417,20 доларів США; штраф - 9,70 доларів США (фіксована частина), 1783,33 долари США (відсоток від суми заборгованості). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2017 року на підставі виконавчого документу - виконавчого напису №1363, вчиненого 10.02.2018 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., державним виконавцем Березнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Овдійчуком Р.В. було відрито виконавче провадження. [PERSON] вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні даного напису нотаріус керувався Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017 року Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року було визнано незаконною, а відтак виконавчий напис нотаріуса, що був вчинений на підставі незаконного нормативно-правового акту є таким, що виконанню не підлягає . Крім того, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, однак за змістом виконавчого напису період, за який стягується заборгованість становить понад три роки. Також відповідно до ухвали Березнівського суду Рівненської області від 08.08.2011 року було визнано мирову угоду у справі за повозом ПАБ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], за змістом якої фактично змінено строк виконання кредитного договору №ROВОА800001747 від 13.05.2008 року та зафіксовано суму заборгованості, що підлягала стягненню. За вказаних обставин заборгованість, яка була стягнута на підставі оспорюваного виконавчого напису не може вважатись безспірною. З урахуванням наведеного, просить визнати виконавчий напис №1363, вчинений 10.02.2018 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., таким, що не підлягає виконанню. Відповідач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» позовні вимоги не визнав. У поданому відзиві покликається на те, що банком для вчинення виконавчого напису нотаріусом було надано необхідні документи відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року. Крім того, вказує, що в написі вказана дата початку та кінця дії договору. Натомість останній платіж клієнт здійснив у червні 2011 року, після чого припинив погашення боргу. Термін дії договору визначено до 10.05.2013 року, крім того, сторони в порядку ст.259 ЦК України збільшили строк давності, а тому виконавчий напис було вчинено у межах визначеного строку. Щодо покликання сторони позивача на те, що заборгованість не є безспірною вказав, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені вищевказаним Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. В судове засідання 23.11.2018 року представник відповідача не з'явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким стороні відповідача було надіслано судову повстку ( поштове відправлення №3460002011532, отримано 31.10.2018 року). Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., старший державний виконавець Березнівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Овдійчук Р.В. в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Представник позивача адвокат [PERSON] згідно письмової заяви підтримав позовні вимоги повністю, просить розглядати справу у його відсутності. Від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. 30.07.2018 року представником позивача адвокатом [PERSON] було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення заборгованості за оспорюваним виконавчим написом. Згідно ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 02.08.2018 року вказану заяву було задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №1363, вчиненим 10.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.05.2008 року між ПриватБанком та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №ROВОА800001747 з метою придбання позичальником автомобіля. Із представленого стороною відповідача розрахунку заборгованості за кредитно-заставним договором №ROВОА800001747 від 13.05.2008 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON], вбачається, що заборгованість за кредитом станом на 20.09.2016 року становить: заборгованість за тілом кредиту - 4669,72 долари США, заборгованість за відсотками - 2268,90 доларів США, заборгованість з комісії - 3310,71 долари США, пеня - 25417,20 доларів США; штраф - 9,70 доларів США (фіксована частина), 1783,33 долари США (відсоток від суми заборгованості). Згідно письмової вимоги банк вимагав від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором №ROВОА800001747 від 13.05.2008 року в загальному розмірі 37 459,56 доларів США, проте вказана вимога, що долучена відповідачем до відзиву, не підписана уповноваженою особою банку. Будь-яких доказів отримання даної вимоги [PERSON] сторона відповідача суду не представила. Відповідно до виконавчого напису №1363, вчиненого 10.02.2018 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., з нього підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ROВОА800001747 від 13.05.2008 року у розмірі 37 549,56 доларів США, що включає в себе: заборгованість за тілом кредиту - 4669,72 долари США, заборгованість за відсотками - 2268,90 доларів США, заборгованість з комісії - 3310,71 долари США, пеня - 25 417,20 доларів США; штраф - 9,70 доларів США (фіксована частина), 1783,33 долари США (відсоток від суми заборгованості). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2017 року на підставі виконавчого документу - виконавчого напису №1363, вчиненого 10.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. відрито виконавче провадження. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу наведених норм можна дійти наступних висновків. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості, стягнутої відповідно до оспорюваного виконавчого напису, суд приймає до уваги наступне. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п.3.3 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов'язання боржником порушено. Відповідно до ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 08.08.2011 року було визнано мирову угоду у справі за повозом ПАБ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], за змістом якої [PERSON] був зобов'язаний сплатити на користь банку заборгованість за договором кредиту від 13.05.2008 року у розмірі 27 491,66 грн., що еквівалентно 3433,54 долари США до 31.10.2011 року. Таким чином, вказаним судовим рішення було фактично змінено строк виконання кредитного договору №ROВОА800001747 від 13.05.2008 року та зафіксовано суму заборгованості, що підлягала стягненню - 3 433,54 долари США. Проте як вбачається із оспорюваного виконавчого напису, заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON] обрахована з 13.05.2008 року, при цьому тіло кредиту значно перевищує розмір загальної заборгованості, що був визначений судовим рішення і повторно стягується на підставі виконавчого напису, що є неправомірним. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд погоджується із доводами сторони позивача, що вимога банку не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є законними та обґрунтованими, а отже підлягають до задоволення.

Outcome: approved