Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Щербинівської селищної ради м.Дзержинська Донецької області про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради Донецької області № 13 від 18.08.1954 року [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 1200,0 кв.м, для будівництва будинку за адресою: [ADDRESS]. На підставі цього рішення був зроблений проект планування та забудови земельної ділянки, який був узгоджений з головним архітектором м.Дзержинська. Отримавши всі необхідні дозвільні документи [PERSON] у травні 1955 року почав будівництво будинку та надвірних споруд на вказаній земельній ділянці. Через хворобу він не зареєстрував у органах БТІ та не оформив право власності на вищевказаний будинок. [INFO] [PERSON] помер. [INFO] померла його дружина, [PERSON], мати позивача, після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно. Позивач, який є сином померлої та спадкоємцем за законом, звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини, де йому було відмовлено, оскільки спадкодавець за своє життя після закінчення будівництва житлового будинку не зареєстрував його та не отримав відповідного свідоцтва про право власності. Позивач просить визнати за ним право власності на зазначений будинок у судовому порядку. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача Щербинівської селищної ради м.Дзержинська Донецької області до суду не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи- Дежавної реєстраційної служби проти позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради Донецької області № 13 від 18.08.1954 року [PERSON], батьку позивача, була надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 1200,0 кв.м, для будівництва будинку за адресою: [ADDRESS]. На підставі цього рішення був зроблений проект планування та забудови земельної ділянки, який був узгоджений з головним архітектором м.Дзержинська. Отримавши всі необхідні дозвільні документи [PERSON] у травні 1955 року почав будівництво будинку та надвірних споруд на вказаній земельній ділянці. Він не зареєстрував у органах БТІ та не оформив право власності на вищевказаний будинок. [INFO] [PERSON] помер. [INFO] померла його дружина, [PERSON], мати позивача, після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно. Позивач, який є сином померлої та спадкоємцем за законом, звернулась до нотаріальної контори за оформленням спадщини, де йому було відмовлено, оскільки спадкодавець за своє життя після закінчення будівництва житлового будинку не зареєстрував його та не отримав відповідного свідоцтва про право власності. Правовідносини, що є предметом спору між сторонами по справі, регулюються цивільним законодавством України щодо набуття права власності. Зокрема, відповідно до ст.ст. 328, 331 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмеження» від 1 липня 2004 року з наступними змінами, одним із правовстановлюючих документів про право власності на нерухоме майно є рішення суду. У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності із п.п. 4.15, 4.18 глави 10 Видача свідоцтв про право на спадщину Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у позивача відсутні з причин відсутності у спадкодавця свідоцтва про право власності, тому її вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за ним при таких обставинах є обґрунтованими. Ці вимоги є доведені, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved