Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди, пов`язані із здійсненням права володіння, користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] з квартири у зв`язку з припиненням сервітуту. При цьому позивач посилається на те, що сторони знаходились в шлюбі, під час перебування в шлюбі за особисті кошти позивача була придбана спірна квартира, в якій відповідачка проживала як член сім`ї. 17 червня 2021 року шлюб між сторонами розірвано і на даний час у [PERSON] виникла необхідність продати квартиру, однак, [PERSON] відмовляється у добровільному порядку звільнити квартиру, а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 11 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.05.2016 року серія [NUMBER] . 30 вересня 2019 року, під час перебування в шлюбі, [PERSON] за особисті кошти, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 30.09.2019 року № 1501, було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.09.2019 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та актом прийому-передачі від 30.09.2019 року. Придбання спірної квартири за особисті заощадження позивача підтверджується також заявою в АТ «Укрсоцбанк» від 12.09.2019 року, письмовими поясненнями в АТ «Альфа Банк» від 30.09.2019 року та квитанцією від 30.09.2019 року. Після придбання вказаної квартири, сторони проживали та користувались квартирою [ADDRESS] , при цьому право проживання в спірній квартирі [PERSON] виникло на підставі ч. 1 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10 2020 року у справі № 447/455/17 особа, яка вселилася у житло як член сім`ї власника житлового будинку, набуває право користування чужим майном, яке по своїй суті є особистим сервітутом. Тобто, відповідачка відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України отримала право на користування чужим майном (сервітут) на підставі тільки того, що вона є членом сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна, з чого випливає, що сервітут може бути встановлений, зокрема, і щодо квартири. Згідно ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут щодо квартири встановлений законом, зокрема ч. 1 ст. 405 ЦК України, яка входить до глави 32 ЦК «Право користування чужим майном». 17 червня 2021 року відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у справі № 487/2256/21 шлюб зареєстрований між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Статтею 317 ЦК України передбачено, що лише власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. З цього випливає, що оскільки відповідачка не є власником спірної квартири і не є членом сім`ї власника квартири, вона втратила право на користування цим житлом. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки право проживання [PERSON] квартирі [ADDRESS] , було обумовлене обставиною перебування в шлюбі з [PERSON] , тобто, бути членом сім`ї, а ця обставина з розірванням шлюбу припинилася, то припинилося і право відповідачки на проживання в спірній квартирі - припинилося її право користування чужим майном (сервітут). Це випливає з правової норми, викладеної в п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, відповідно до якої сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Такою обставиною в цій справі, що має істотне значення, є факт розірвання шлюбу. При таких обставинах суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved