Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON], ФОП [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні нерухомим майном, а саме просить: усунути перешкоди в володінні та користуванні нерухомим майном - будівлею бару з готелем, що розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом звільнення (виселення) з нього відповідачів; зобов'язати відповідачів не чинити позивачу перешкоди в користуванні вказаним нерухомим майном; стягнути солідарно з відповідачів збитки в якості втраченої вигоди в розмірі 1000000 грн. Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що 28.04.2018 року він спільно з [PERSON] придбав будівлю бару з готелем, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Прибувши до своєї нерухомості [PERSON] виявив, що її безпідставно займають відповідачі та посилаючись на підроблені договори оренди відмовляються звільняти приміщення. Позивач також зазначає, що він із [PERSON] мали намір здавати в оренду будівлю бару з готелем та вже підписали попередній договір оренди на 2018-2019 роки, в якому визначили орендну плату за строк з травня по серпень 2018 року, 250 000 грн. на місяць, з травня по серпень 2019 року 300 000 грн. Згідно з домовленістю за 2019 рік орендну плату отримує [PERSON], за 2019 рік [PERSON] Позивач вказує, що через незаконні дії відповідачів він не має змоги передати орендарю вищезазначене приміщення, він фактично втрачає 1000 000 грн. доходу за 2018 рік. Від відповідачів письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. 15.05.2018 року ФОП [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні об'єктом оренди (а.с. 2-5). 16.05.2018 року провадження по справі було відкрито. Цивільну справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 17-18). 02.08.2018 року ФОП [PERSON] подав до суду заяву про зміну позовних вимог, та просив суд зобов'язати [PERSON] та [PERSON] укласти у письмовій формі правочин про зміну сторони (орендодавця) за договором оренди №1 від 01.06.2016 року (а.с. 43-45). Ухвалою Білгород-Лністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2018 року було об'єднано в одне провадження цивільні справи за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про зобов'язання укласти правочин про зміну сторони за договором оренди та справу за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про зобов'язання укласти правочин про зміну сторони за договором оренди (а.с. 48-49). 11.06.2018 року від [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позов ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] (а.с. 83). 11.06.2018 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов до ФОП [PERSON], ФОП [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні нерухомим майном (а.с. 86-87). 02.08.2018 року ФОП [PERSON] подала до суду заяву про зміну позовних вимог та просила зобов'язати [PERSON] та [PERSON] укласти у письмовій формі правочин про зміну сторони (орендодавця) за договором оренди №1 від 01.06.2016 року (а.с. 120-122). 06.08.2018 року була постановлена ухвала про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні нерухомим майном та об'єднання в одне провадження з первісним позовом ФОП [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про зобов'язання укласти правочин про зміну сторони за договором оренди та за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про зобов'язання укласти правочин про зміну сторони за договором оренди (а.с. 125-127). 17.12.2018 року представник позивачів ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] - [PERSON] надав до суду заяву про залишення їх позовних заяв без розгляду. 17.12.2018 року представник [PERSON] - адвокат Галайчук Г.С. надала до суду письмову заяву про залишення без розгляду позовних вимог [PERSON] до ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] в частині зобов'язати відповідачів не чинити позивачу перешкоди в користуванні нерухомим майном; стягнути солідарно з відповідачів збитки в якості втраченої вигоди в розмірі 1000000 грн. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2018 року позовну заяву ФОП [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про зобов'язання укласти правочин про зміну сторони за договором оренди та позовну заяву ФОП [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про зобов'язання укласти правочин про зміну сторони за договором оренди - залишено без розгляду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні нерухомим майном в частині позовних вимог зобов'язати відповідачів не чинити позивачу перешкоди в користуванні нерухомим майном, а саме: будівлею бару з готелем, що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока (район Сонячний) та звільнити зазначене приміщення; стягнути солідарно з відповідачів збитки в якості втраченої вигоди в розмірі 1000000 грн. - залишено без розгляду. З огляду на викладене судовому розгляду по суті підлягає позовна вимога [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про усунення перешкод в володінні та користуванні нерухомим майном - будівлею бару з готелем, що розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом звільнення (виселення) з нього відповідачів. Представник позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - адвокат Галайчук Г.С., яка діє на підставі ордеру, надала до суду письмову заяву, в якій підтримала позовну вимогу про усунення перешкоди в володінні та користуванні нерухомим майном та просила її задовольнити. Розгляд справи просила здійснити у відсутності позивача та третьої особи. Представник [PERSON], [PERSON] за довіреністю [PERSON] надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі відповідачів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами цивільної справи підтверджується, що позивачу по справі [PERSON] та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] на праві приватної власності (спільної часткової) належить будівля бару з готелем, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гордою І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №547 (а.с. 88-89). В своїй позовній заяві [PERSON] зазачає, що відповідачі по справі ФОП [PERSON], ФОП [PERSON] безпідставно займають належне позичаву нерухоме майно - будівлю бару з готелем, що розташована за адресою: [ADDRESS], звільнити приміщення в добровільному порядку відмовляються, тим самим чинять позивачу перешкоди в володінні та користуванні нерухомим майном. Стаття 68 Конституції України встановлює, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями ч.1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1,2,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що за змістом ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Позивач [PERSON], всупереч викладеним нормам цивільно процесуального законодавства, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо зайняття відповідачами належного позивачу на праві спільної часткової власності нерухомого майна - будівлі бару з готелем, що розташована за адресою: [ADDRESS] та відмови відповідачів звільнити вказане приміщення у добровільному порядку. Усі наведені [PERSON]обставини, є припущеннями позивача, оскільки не підтверджуються будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність вказаних обставин та дати їм належну оцінку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів. З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у цивільному судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу. Проте, звертаючись до суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права. Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів відповідачами, позовні вимоги [PERSON] грунтуються виключно на його примущеннях, без посилань на докази, суд вважає позовні вимоги недоведеними та не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed