Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , який в подальшому змінив, вказавши, що за рішенням суду з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки сторін [PERSON] , 2009 року народження, стягуються аліменти у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач сплачував аліменти належним чином. 11.08.2018 року [PERSON] привезла доньку [PERSON] до батьків позивача на постійне проживання, посилаючись, що через певні обставини дитині краще мешкати разом з бабусею та дідусем. З 11.08.2018 року по 29.10.2018 року малолітня [PERSON] мешкала разом з батьками позивача, який в цей період часу забезпечував її самостійно. Вказуючи на відсутність підстав для отримання аліментів [PERSON] на утримання дитини за період з 11.08.2018 року по 29.10.2018 року, оскільки в цей період часу дитина з позивачем не проживала, позивач просив звільнити його від сплати аліментів, які стягнуті на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] за період часу з 11.08.2018 року по 29.10.2018 року в сумі 6269,18 гривень. Ухвалою суду від 15.01.2019 року відкрите провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 07.02.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечувала, вказуючи, що у зазначений позивачем період часу донька дійсно мешкала з бабусею та дідусем, однак, [PERSON] надавала кошти на утримання дитини в сумі приблизно у 5000 гривень, а також відповідач оспорювала фактичне понесення позивачем витрат на придбання доньці речей за наданими ним чеками. 18.02.2019 року позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву. 01.03.2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 20.03.2019 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду. Також судом вирішувались клопотання про долучення доказів, допит свідків, тощо. В підготовчому судовому засіданні 20.03.2019 року відповідач вказала, що позов визнає частково, однак, в якій саме частині не вказала. По суті повідомила, що дійсно з серпня до жовтень 2018 року донька [PERSON] мешкала разом з батьками позивача, однак, у цей період часу відповідач також надавала гроші на утримання доньки, а аліменти від відповідача за цей період часу не отримувала. Також відповідач вказала, що до наступного судового засідання надасть докази того, що не отримувала аліментів з серпня по жовтень 2018 року. Однак, в судове засідання відповідач не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, врученою в приміщенні суду, причини неявки суду не сповістила, будь-яких клопотань не направила. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказуючи, що право на отримання аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина, тож, оскільки з серпня по жовтень 2018 року донька сторін не мешкала із відповідачкою, тож відповідачка не мала і права отримували аліменти в цей час. Після оголошення судом перерви представник позивача направила клопотання про проведення подальшого розгляду справи за її відсутності. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя представника в судове засідання не направив, про місце та час сповіщені судовою повісткою. При дослідженні письмових доказів, наданих сторонами, встановлено наступне. Відповідно до виконавчого листа за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2014 року до досягнення [PERSON] повноліття. Сторонами визнано факт того, що неповнолітня [PERSON] в період часу з 11.08.2018 року по 29.10.2018 року фактично мешкала у бабусі та дідуся- батьків позивача. Ця обставина, яка не підлягає доказуванню у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України у зв`язку з визнанням її учасниками справи, адже у суду не виникло обґрунтованого сумніву щодо достовірності її або добровільності її визнання, додатково підтверджується довідкою та характеристикою Опорного навчального закладу Новомиколаївської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новомиколаївської районної ради Запорізької області, відповідно до яких [PERSON] була зарахована до навчального закладу 22.08.2018 року та відрахована 29.10.2018 року. Відповідно до вимоги державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя від 16.08.2018 року державний виконавець просив припинити стягнення з [PERSON] утримання аліментів. Наступною вимогою від 17.08.2018 року державний виконавець просив залишити без розгляду вимогу від 16.08.2018 року та продовжувати стягнення з [PERSON] аліментів. Вимогою від 20.08.2018 року державний виконавець просив повернути постанову про звернення стягнення на дохід [PERSON] без подальшого виконання у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Вимогою від 08.11.2018 року державний виконавець просила уточнити щодо звернення стягнення із заробітної плати [PERSON] , а саме здійснювати відрахування у розмірі 50%, з яких 1/4 щомісячні аліменти, а 1/ [ADDRESS] на погашення заборгованості по аліментам, що виникла з 22.08.2018 року. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя від 23.10.2018 року відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів. Відповідно до розрахунків державного виконавця від 15.11.2018 року та від 15.04.2019 року за рішенням суду про стягнення аліментів з [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів за період з серпня по жовтень 2018 року в сумі 6269,18 гривень. З листопада 2018 року з заробітку [PERSON] здійснюється відрахування аліментів відповідно до рішення суду. Також судом за клопотанням представника позивача були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] доводиться їй двоюрідним братом. У серпні 2018 року свідок мешкала у пгт. Новомиколаївка неподалік від будинку батьків позивача. У серпні 2018 року [PERSON] привезла до батьків позивача доньку сторін [PERSON] , яка мешкала у бабусі та дідуся до жовтня 2018 року. Свідок не бачила та не чула від інших, щоб в цей період часу мати дитини [PERSON] приїздила відвідувати доньку чи надавала кошти на її утримання. Оскільки у [PERSON] не було ані шкільного приладдя, ані теплого одягу, оскільки [PERSON] привезла дитину без цих речей, тож усе необхідне дитині купували позивач та його батьки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] доводиться їй двоюрідним дядьком. З серпня 2018 року [PERSON] мешкала у батьків позивача, а свідок відвідувала цю родину. Під час проживання [PERSON] у батьків позивача бабуся та батько купували дитині одяг, книжки та шкільне приладдя. [PERSON] в цей період часу до доньки не приїздила. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до положень ст. 180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено те, що з 11.08.2018 року по 29.10.2018 року неповнолітня [PERSON] не проживала разом із матір`ю [PERSON] , тож, на переконання суду, [PERSON] за вказаний період часу не мала права отримувати аліменти на утримання дитини, яка мешкала у батьків позивача та саме позивачем в цей період часу для дитини придбавались необхідні речі. Доводи відповідача про те, що нею в цей період часу надавались кошти на утримання дитини, а аліментів вона не отримувала, нічим не підтверджені, натомість як з показів свідків вбачається, що [PERSON] взагалі не відвідувала дитину в цей період часу, а вимоги та розрахунки державного виконавця вказують на те, що за цей період аліменти [PERSON] на утримання доньки нараховувались та наявна заборгованість. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що права позивача стягненням з нього аліментів на користь [PERSON] в період часу, коли дитина зі стягувачем аліментів [PERSON] не мешкала, порушені, та можуть бути захищені у спосіб, про який просив позивач, тож наявні підстави для задоволення позову у повному обсягу. З урахуванням положень ст. 141 СК України з відповідача також належить стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved