Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Вишгороденергобудтранс» (далі ПАТ «Вишгороденергобудтранс») про відшкодування упущеної вигоди, вказавши, що він з 01.02.1988р. по 13.02.1989р. працював водієм 3-го класу в Чорнобильському АТП Міненерго СРСР та виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вахтовим методом. Враховуючи норми законодавства та трудовий стаж роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він мав право на отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримання пенсії по досягненню 55-ти років. Для отримання зазначених пільг, позивачу потрібно було надати до Управління соціального захисту населення довідку відповідної форми, яку ПАТ «Вишгороденергобудтранс» не надавало, за встановленою формою, з березня 2010 року та 06.12.2013р., на вимогу ВДВС Вишгородського РУЮ, відповідач все ж таки видав потрібну довідку. Таким чином, з березня 2010р. по грудень 2013р. службові особи ПАТ «Вишгороденергобудтранс» халатно відносились до вимог [PERSON] надати йому довідку про підвищену заробітну плату належного зразка, в результаті чого позивач не міг вчасно отримати статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, а за відсутності даного статусу не зміг вчасно отримати пенсію, що призвело до збитків. Добровільно відповідач у досудовому порядку врегулювати спір проігнорував, тому позивач був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просить стягнути з ПАТ «Вишгороденергобудтранс» на користь [PERSON] упущену вигоду, яка полягає у непризначеній та невиплаченій пенсії позивачу, у звязку із ненаданням відповідачем йому довідки встановленого зразка та форми, згідно діючого законодавства, що становить 60\~954,99 грн.; стягнути з ПАТ «Вишгороденергобудтранс» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 1800,00 грн.; стягнути з ПАТ «Вишгороденергобудтранс» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. та стягнути з ПАТ «Вишгороденергобудтранс» на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 609,55 грн. та 500,00грн. За час розгляду справи, позивач неодноразово збільшував та зменшував позовні вимогу та остаточно просив суд винести рішення яким стягнути з ПАТ «Вишгороденергобудтранс» на користь [PERSON] упущену вигоду, а саме непризначену та невиплачену пенсію у розмірі 55\~938,56 грн.; непризначену та невиплачену щорічну соціальну допомогу за шкоду заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за 2010, 2011, 2012 та 2013 роки у розмірі 12834,00 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 1800,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.; сплачені позивачем судові збори у розмірі 714,83, грн. та 500,00 грн., а також витрати повязані з розглядом справи, а саме: послуги «Ощадбанку» у розмірі 22,19 грн., 5,00 грн., 7,00 грн., поштові послуги у розмірі 7,10 грн., 14,85 грн., та витрати на транспорт загального користування, повязані з явкою в кожне судове засідання у розмірі 56,00 гривень. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та наголосив, що він з 01.02.1988р. по 13.02.1989р. працював водієм 3-го класу в Чорнобильському АТП Міненерго СРСР та виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вахтовим методом. З метою звернення до УПСЗН для прийняття рішення про отримання ним статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, він у березні 2010 року звернувся до відповідача для отримання необхідної довідки про підвищену заробітну плату з урахуванням періоду зазначеного у довідці №177 (ф-122) від 15.04.1992 року, за що ним відповідачу було сплачено 100 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією, та відповідачем йому було видано довідку за №26 від 08.04.2010р. та за №27 від 08.04.2010р., які він, разом із іншими документами додав до заяви до УПСЗН. У звязку із тим, що надана відповідачем довідка не відповідала встановленому зразку , УПСЗН неодноразово зверталось з листами до відповідача з проханням надати довідку відповідного зразка, на що відповідач надавав довідки не встановленого зразка, що в подальшому призвело до того, що [PERSON] по визначенню статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при КМДА у м.Києві 15.09.2011 року відмовила йому у встановлені такого статусу. У звязку із неправомірними діями відповідача, щодо ненадання довідки належного зразка, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та згідно рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 15.04.2013р. було зобовязана відповідача видати позивачу довідку спеціальної форми, встановленої листом Міністерства СЗ України від 27.02.1996 року про заробітну плату за час праці у тридцяти кілометровій зоні відчуження протягом часу з 01.02.1988 року по 13.02.1989 року. На виконання даного рішення суду відповідачем було надано довідку №34 від 04.06.2013р., яка також не відповідала вимогам листа МСЗ України від 27.02.1996р., та виключно після втручання судового виконавця, відповідачем вперше за три роки було видано довідку встановленого зразка за №50 від 24.07.2013р., але дану довідку відповідач видав з помилками та незаповненими полями. Оскільки позивач був обмежений у часі, так як 07.08.2013р. йому виповнилось 55 років, він надав довідку №50 до УПСЗН з повторною заявою про надання йому відповідного статусу, вважаючи дану довідку належно оформленою. [PERSON] по визначенню статусу осіб при КМДА 08.08.2013 р. направила його особову справу на розгляд до [PERSON] зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при [PERSON] соціальної політики України. 06.12.2013р. відповідачем нарешті надається довідка №78, яка відповідає всім вимогам діючого законодавства, та яка 27.03.2014р., на першому засіданні комісії була долучена до його особової справи, але на адресу відповідача [PERSON] було направлено запит, щодо скасування усіх попередніх довідок, які було видано за попередні 4 роки. 17.07.2014р., враховуючи довідку №28, видану відповідачем про скасування попередніх довідок, та довідку №78, йому було визначено статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 3, а 23.07.2014р. він отримав відповідне посвідчення, а з 04.08.2014 р. розпорядженням УПФУ йому була призначена пенсія, з врахуванням вказаного статусу. Таким чином, позивача наполягає, що саме з вини відповідача, яка полягала у ненадані довідки встановленого зразка та форми, передбаченої чинним законодавством ще з 1996 року, надання довідок з помилками та протиріною інформацією, зокрема коефіцієнту визначеного до постанови Ради Міністрів УРСР від 1986 року, призвело до того, що він не зміг отримати, у звязку із відмовою, ще у 2010 році статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а з 07.08.2013 року (з дати коли йому виповнилось 55 років) пенсії із зменшенням пенсійного віку, як то визначено законодавством України. Враховуючи, що ст.22 ЦК України визначається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, позивач вважає, що саме відповідач повинен відшкодувати йому збитків, а саме не отримані соціальні виплати як учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, так і не отриманої з 2013 року пенсії. Крім того, позивача вважає, що бездіяльністю та халатністю відповідача йому завдано моральних страждань, які полягають в тому, що він був змушений на протязі більше 4 років, захищати свої Конституційні права у різних установах та судах, він постійно нервував, перебував у стресовому стані, всі ці події порушили нормальний образ його життя, викликали додаткових зусиль та сил, а також витрачання коштів, що викликало в нього пригнічений стан, депресію, порушення нормального укладу життя та безгрошівя, тому вважає, що сума у розмірі 50000 гривень, у відшкодування спричиненої моральної шкоди, є цілком обґрунтованою та доведеної. Також, наполягав на задоволенні його вимог в частині відшкодування судових витрат, витрат повязаних з приїздом у судові засідання, які було відкладені судом з причини неявки представників відповідача, та відшкодування витрат на правову допомогу, повязану із зверненням до суду з даним позовом. Представники відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судових засіданнях заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Надали до суду письмові заперечення, в яких вказали, що [PERSON] за час роботи на ПАТ «Вишгороденергобудтранс» отримував довідки № 176, № 177, №18, № 26, № 24, №49, які давали можливість йому з 1992р. по 2012р. включно, отримати посвідчення ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС. Крім того, [PERSON] міг отримати пенсію за скороченим віком тільки з 07.08.2013р., саме тоді йому виповнилось 55 років, а довідку № 50 потрібну для отримання зазначеної пенсії позивач отримав 27.07.2013р., тобто усі його претензії і розрахунки по так званим упущеним вигодам нічим і ніким не підтверджені. Під час судового засідання представники відповідача, зокрема [PERSON] наголошував на тому, що ПАТ «Вишгороденергобудтранс» на є правонаступником Автотранспортного виробничого обєднання «Південатоменергобудтранс», тому вимоги позивача до відповідача, щодо надання будь-яких довідок є безпідставними. В подальшому пояснив, що з письмовою заявою про отримання довідки необхідної для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивач звернувся до відповідача виключно у 2013 році, у звязку із чим йому було надано довідку №50 від 24.07.2013р. Крім того, представники відповідача наголосили, що в архіві підприємства зберігаються первині документи [PERSON], а саме табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні відчуження з 01.03. по 15.03.1988 року та 04.05. по 15.05.1988 року, які є в наявності, але в них не вказано відпрацьованих годин, а також особові рахунки по нарахуванню заробітної плати за 1988 та 1989 роки, в якій розшифрувати та видати довідки підприємство не має можливості, так як для цього не має підтверджуючих документів про виконану роботу та фактично відпрацьований час у зоні. У судовому засіданні пояснили, що дійсно з березня 2010 року до них усно звертався позивача з проханням надати відповідні довідки, які йому видавались, на підставі наявних у відповідача документів, але в подальшому, відповідно до рішення суду, відповідача було зобовязано надати довідку за встановленою формою, що і було зроблено. [PERSON] для отримання довідки для Пенсійного фонду про призначення пенсії вперше звернувся з заявою до ПрАТ «Вищшгороденергобудтранс» 03.09.2013р., та на цю заяву повторно було видано довідки №50 та №78 (така ж як і №50, тільки в більш розгорнутому вигляді), які згодом стали підставою для отримання позивачем пенсії. Таким чином вважають, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не має, оскільки вини відповідача в нібито неотриманні [PERSON] довідок встановленого зразку немає. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.02.1988р. по 13.02.1989р. працював водієм 3-го класу в Чорнобильському АТП Міненерго СРСР, що підтверджується копією трудової книжки та виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вахтовим методом, що підтверджується довідкою № 177 від 15.04.1992 року. (т. 1 а.с. 8,9). Відповідно до ст.9-10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян. Які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, повязаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежності від кількості робочих днів, а у 1988-19990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі при проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відрядженні у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. З метою отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у березні 2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання необхідної довідки про підвищену заробітну плату, з приводу чого ним 08.04.2010 року було сплачено 100 гривень за видачу довідки, що підтверджується квитанцією (т.2 ас.100), на що ПАТ «Вишгороденергобудтранс» надало [PERSON] довідку № 26 від 08.04.2010 року та довідку № 27 від 08.04.2010 року (т. 1 а.с. 10-11). Таким чином, пояснення представників відповідача, в тій частині, що за отриманням довідки [PERSON] звернувся до них у 2013 році, спростовуються зазначеними вище довідками та квитанцією про сплату послуг за їх надання, ще 08.04.2010 року. Крім того, 26.04.2010 року ПАТ «Вишгороденергобудтранс» видало, на запит УПСЗН, довідку № 33, в якій зазначено, що останній працював в Чорнобильському АТП водієм з 01 лютого 1988 року по 13 лютого 1989 року. (т. 1 а.с. 13). 27.05.2010 року Управління праці та соціального захисту населення (далі УПСЗН) Дніпровського району м. Києва, повторно, звернулось до ПАТ «Вишгороденергобудтранс» листом № 43/09-3371 в якому просили надати довідку, встановленого зразка, так як видані позивачеві довідки № 26 та № 27 від 08.04.2010 року не відповідають вимогам законодавства (т. 1 а.с. 12). Крім того, ПАТ «Вишгороденергобудтранс» надало [PERSON] довідку № 24 від 17.05.2011 року та № 49 від 20.07.2012 року у довільній формі (т. 1 а.с. 16-17). Крім того, у наданих довідках зазначалось, що на підприємстві збереглись первинні табелі обліку робочого часу за період роботи з 01.03.по 15.03.1988 року та 03.05.по 15.05.1988 року, у той час як в раніше наданих довідках зазначався інший період, а саме 04.05.по 15.05.1988 року, а також зазначалось про те, що зберігся особовий рахунок за 1988 рік, без зазначення про особовий рахунок за 1989 рік. Згідно відповіді УПСЗН Дніпровського району в м.Києві від 06.10.2011 року позивачу було повідомлено, що [PERSON] по визначенню статусу осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи при Київській міській державній адміністрації (далі КМДА) у м. Києві 15.09.2011 року відмовила позивачу у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується витягом з протоколу засідання [PERSON] для розгляду питань, повязаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 15.09.2011 року, оскільки відповідно до наданих документів, зокрема довідок наданих ПАТ «Вишгороденергобудтранс», кількість днів його перебування в зоні відчуження менше від визначеної чинним законодавством (т. 1 а.с. 14-15). У звязку із чим позивач звернувся з позовом до Дніпровського районного суду м. Києва, рішенням якого від 15.04.2013 року було зобовязано ПАТ «Вишгороденергобудтранс» видати [PERSON] довідку спеціальної форми, встановленої листом [PERSON] соціального захисту населення від 27.02.1996 року, про заробітну плату за час праці у тридцяти кілометровій зоні відчуження протягом часу з 01.02.1988 року по 13.02.1989 року (т. 1 а.с. 18-19). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, вказаним рішенням встановлено те, що відповідач ПАТ «Вишгороденергобудтранс» є правонаступником підприємства, працівником якого [PERSON] здійснював трудові обовязки в зоні відчуження, таким чином відповідач зобовязаний надати позивачу довідку спеціальної форми визначеної листом [PERSON] соціального захисту населення від 27.02.1996 року, яку не надав позивачу, таким чином пояснення представника відповідача про те, що ПАТ «Вишгороденергобудтранс» не є правонаступником підприємства на якому працював [PERSON] спростовується даними вставленими рішенням суду, як і той факт, що відповідачем станом на час розгляду справи, а саме 15.04.2013 року не надавалось довідки встановленого зразку. У судовому засіданні, свідок [PERSON] пояснив, що він був представником позивача [PERSON], під час розгляду Дніпровським районним судом м.Києва вказаної вище справи, та вважає, що представники відповідача мали можливість, ще при першому зверненні позивача до них з заявою про отримання довідки, а саме у березні 2010 року, надати її у відповідності до чинного законодавства, оскільки лист [PERSON] соціального захисту населення України від 27.02.1996 року, як на час звернення позивача у 2010 році, так і на час видачі належної довідки №78 від 06.12.2013 року був чинним, та представники відповідача повинні були знати про такий наказ, оскільки він був надісланий до усіх підприємств та організацій, яких стосувався, даним [PERSON], а тим паче відповідачам було відомо про лист Мінсоцполітики від 15.10.2012 року та наказ Мінсоцполітики від 03.09.2012 року «Про затвердження форми Довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках. Також свідком було зазначено, що відповідач мав можливість, ще у 2010 році, надати позивачу довідку спеціальної форми, з врахуванням як табелів робочого часу, так і особових рахунків по нарахуванню заробітної плати [PERSON] за 1988 1989 роки. На виконання цього рішення суду, відповідачем, було видано довідку № 34 від 04.06.2013 року, яка була виписана у довільній формі та не відповідала вимогам листа [PERSON] соціального захисту України та (т.1 а.с. 20). У звязку із чим, 24.07.2013 року, відповідачем було видано позивачу довідку № 50, яка відповідала формі визначеної листом [PERSON] соціального захисту населення від 27.02.1996 року, але містила ряд помилок та не заповнених полів (т. 1 а.с. 21). Отримавши дану довідку № 50 від 24.07.2013 року, позивач звернувся до УПСЗН із повторною заявою про видачу йому посвідчення ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, а 13.08.2013 року до Управління Пенсійного фонду Дніпровського району м. Києва із заяво про призначення пенсії за віком. Однак, вважаючи довідку №50 від 24.07.2013 року неналежно оформленою, [PERSON] по визначенню статусу осіб при КМДА 08.08.2013 року відправила особову справу [PERSON] на розгляд комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварі на ЧАЕС при [PERSON] соціальної політики України (т.1 а.с. 22). Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 27.11.2013 року Управління Пенсійного фонду Дніпровського району м. Києва листом № 438/09/С-415 відмовило [PERSON] у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі того, що надані позивачем документи не містили достатньої інформації для призначення пенсії (т. а.с. 23), а ПАТ «Вишгороденергобудтранс» при перевірці не надали первинні документи про оплату праці, про що було складено Акт № 168 від 04.10.2013 року (т. 1 а.с. 24) та було відсутнє у позивача посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 06.12.2013 року ПАТ «Вишгороденергобудтранс» видало [PERSON] довідку № 78, яка відповідає усім вимогам законодавства та була належно оформлена (т. 1 а.с. 25). Крім того, 24.06.2014 року відповідачем було видано довідку № 28 якою скасовані довідки № 26 від 08.04.2010р., № 27 від 08.04.2010р., № 24 від 17.05.2011р., № 49 від 20.07.2012р., №34 від 04.06.2013р., № 50 від 24.07.2013р. які попередньо було видано [PERSON], та в обґрунтування їх скасування, відповідачем було зазначено, що усі вони були видані у невідповідності до Наказу [PERSON] соціальної політики від 03.09.2012 року, не відповідають вимогам Постанови КМУ №51 від 20.01.1997 року, а довідка №50 від 24.07.2013 р. містить помилки допущені при описі особової справи та листом №29-к від 31.03.2014р. було скасовано та відкликано всі довідки, видані підприємством у період з 01.04.2010 року по 01.12.2013р., окрім інформації про правонаступництво, викладеної в довідці №49 від 20.07.2012р. (т. 1 а.с. 27). Згідно витягу з протоколу засідання [PERSON] зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №76 від 17.07.2014 року [PERSON] було визначено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 та 23.07.2014 року видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (т. 1 а.с. 28). На підставі вказаних вище протоколу та посвідчення, 19.05.2015 року Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва листом № 8346/06 повідомило [PERSON] про призначення йому пенсії за віком (т. 1 а.с. 29). Вказані вище обставини підтверджуються матеріалами копії особової справи [PERSON] наданої до суду УПСЗН Дніпровського району м.Києва (т.1 а.с.101- 147), копією виконавчого провадження, відкритого на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 24.07.2013р. (т.1 а.с.148-162), копії діючої пенсійної справи [PERSON] наданої Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м.Києва (т.1 а.с.164 224). Крім того, згідно постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 05.02.2014р. за позовом [PERSON] до УПСЗН Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, УПФУ у Дніпровському районі м.Києва про визнання неправомірною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, зокрема того, що йому не видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та відмови у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, було відмовлено, оскільки позивачем не було доведено та не підтверджено матеріалами справи того факту, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а як похідним можливість звернення позивача до відповідачів з вимогою про видачу посвідчення та нарахування та виплати пенсії за віком на пільгових умовах (т.2 а.с.11-13). Дана постанова, згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 25.03.2015р.залишена в силі, то б то є чиною на теперішній час (т.2 а.с.18-19). Таким чином, суд вважає встановленим ті факти, що саме з березня 2010 року позивач звертався до відповідача з питання надання довідки спеціальної форми, яку було визначено [PERSON] соціального захисту населення України від 27.02.1996 року, та була чиною на час його звернення, що саме не видача довідки належної форми з визначенням усіх необхідних даних потягла відмову позивачеві у надані статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС [PERSON] по визначенню статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Київській міській державній адміністрації (далі КМДА) у м. Києві 15.09.2011 року. Не надання позивачу і в подальшому довідки спеціальної форми спричинило те, що він з 07.08.2013 року (дати з якої йому виповнилось 55 років) не зміг отримати пенсію за віком на пільгових підставах, оскільки відповідачем лише у грудні 2013 року було надано позивачеві довідку спеціальної форми, на підставі якої він отримав у 2014 році статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та в подальшому зміг отримати пенсію за віком, на пільгових умовах. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, як то визначено ч.2 ст.16 ЦК України Відповідно до ст.22 ЦПК України, особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У звязку із чим, суд вважає, що вимога позивача в частині стягнення з ПАТ «Вишгороденергобудтранс» упущеної вигоди, а саме непризначену та невиплачену щорічну соціальну допомогу за шкоду заподіяну здоровю як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, слід задовольнити частково, а саме 15.09.2011 року, тобто з часу відмови йому у надані такого статусу [PERSON] по визначенню статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Київській міській державній адміністрації (далі КМДА) у м. Києві, оскільки саме з цієї дати, у разі вирішення його заяви позитивно, він отримав би такий статус та право на отримання вказаних виплат, до часу їх нарахування та виплат у звязку із отримання такого статусу у 2014 році, то б то по грудень 2013 року у сумі 7815 гривень 18 копійок, в частині стягнення упущеної вигоди з 2010 року по жовтень 2011 року, слід відмовити за необґрунтованістю. Також суд вважає, що вимога позивача в частині стягнення з ПАТ «Вишгороденергобудтранс» упущеної вигоди, а саме непризначеної та невиплаченої пенсії за період з 08.08.2013 року (наступної дати після виповнення позивачу 55 років) по 03.08.2014р. (до часу її нарахування та виплати) у сумі 55\~938 гривень 55 копійок, є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., зі змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступень вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що вимоги позивача у частині стягненні з відповідача моральної шкоди у розмірі 50000 гривень є завищеними, тому суд, зважаючи на завдану позивачу моральну шкоду, яка виразилась у його хвилюваннях з приводу неможливості отримання тривалий час довідки належної форми, перенесення емоційного напруження повязаного з тривалим вирішенням даного питання, з метою відновлення та захисту його Конституційного права на отримання соціальних та пенсійних виплат, на протязі більше 5 років, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, та зусиль на відновлення, оскільки під час неодноразових звернень до відповідача з приводу надання довідки належної та визначеної законодавством форми, він переніс хворобу, та у звязку із неотримання відповідних соціальних виплат, які б надавало б йому отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а в подальшому призначення пенсії на пільгових умовах, позивач був змушений позичати гроші на лікування, у звязку із чим він втратив покій, у нього виникло відчуття страху за майбутнє, вважає доцільним стягнути з відповідача - ПАТ «Вишгороденергобудтранс» у рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 5000 гривень. Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду. Оскільки позивач є людиною юридично не грамотною, він звернувся до ПП «Сучасна Феміда» за юридичною консультацією та за для складання позовної заяви, на що витратив грошові кошти у розмірі 1800 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями та актами прийому-передачі послуг (т. 1 а.с. 33-35), а також, надав квитки на транспорт загального користування за маршрутом Київ-Вишгород-Київ, повязані з явкою до суду на суму 56 гривень, які у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з врахуванням вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1214 гривень 83 копійки.

Outcome: partial