Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить виселити [PERSON], [INFO] з незаконно займаного приміщення за адресою: [ADDRESS], відшкодувати відповідачем моральну шкоду за погіршення стану фізичного здоров'я позивача в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, так як він має генеральну довіреність від другого власника спірної квартири на розпорядження квартирою [ADDRESS]. Представник Приморського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у судове засідання, не з'явився, сповіщався належним чином, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] є власниками кожний 1/2 частини квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні відповідачем було підтверджено, що він проживає в спірній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Виходячи з цього, позивач повинен довести наявність збитків, як матеріальних так і моральних, наявність неправомірної поведінки відповідачка, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір відшкодування та його обрахування . Довідки щодо стану здоров'я позивача не є доказами спричинення йому моральної шкоди та наявності причинно-наслідкового зв'язку між його станом здоров'я та діями відповідача. За приписами вищенаведених норм матеріального права встановлена єдина підстава цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду - це правопорушення, до складу якого входять: шкода, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, причинний зв'язок між ними, вина особи, яка заподіяла шкоду. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині виселення [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS].

Outcome: partial