Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області, у якому просила визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої 23.08.2004 року [PERSON]. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 23.04.2002 року помер дід позивача [PERSON], який за життя заповів своїй онуці - [PERSON] земельний пай. Однак спадщину після смерті останнього позивач не приймала, так як ще була жива дружина спадкодавця та її бабуся [PERSON]. За життя остання спадщину після смерті [PERSON] у встановленому порядку не оформила, так як померла 23.08.2004 року. В силу ч.1 ст.1266 ЦК України, позивач після смерті [PERSON] на день відкриття спадщини була єдиним спадкоємцем, оскільки її батько [PERSON] помер 26.08.1997 року. При зверненні до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину, позивач зясувала, що пропустила строк для прийняття спадщини. Як на поважність причин пропуску зазначеного строку вказала, що, будучи єдиним спадкоємцем, вважала за можливе спадщину оформити у будь-який час. В судове засідання сторони не зявились. Позивач 13.12.2016 року подала в канцелярію суду заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутності, одночасно вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити. Від Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області, як відповідача, надійшла заява, датована 13.12.2016 року за вих. №414/01-16, у якій сільський голова не заперечив проти позову [PERSON], просив його задовольнити та справу розглядати у відсутності представника сільської ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. У справі встановлені наступні факти та обставини. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №110632, виданого Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 23.04.2002 року, стверджено, що [PERSON] помер 23.04.2002 року (а.с.7). Згідно копії заповіту, посвідченого Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 26.07.2001 року, спадкодавець [PERSON], на випадок своєї смерті, приналежний йому сертифікат №021956 на право на земельну частку (пай) заповів своїй онуці [PERSON] (а.с.9-11). Окрім земельного паю, згідно копії витягу Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області від 05.12.2016 року за №2255, до складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Сильне Любомльського району Волинської області (а.с.5). Повідомленням Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 14.12.2016 року за вих.№ 372/01-16 та Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) стверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON] в нотаріальному порядку не заводилась. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] у відповідності до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) (а.с.15). 23.08.2004 року [PERSON] померла, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №151682, виданого Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 23.08.2004 року (а.с.8). Як слідує з довідки Згоранської сільської ради Любомльського району від 07.11.2016 року за №2122, [PERSON] своїх спадкових прав після смерті [PERSON] не оформила (а.с.4). Статтею 561 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК України (в редакції 1963 р.) не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Отже, зважаючи, що спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] прийняла, тому до складу спадщини останньої увійшло усе майно, яке вона успадкувала після смерті [PERSON] Вищенаведеним повідомленням Любомльської держнотконтори від 14.12.2016 року за вих.№ 372/01-16 та Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) також стверджено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. У відповідності до ч.1 ст.1266 ЦК України, після смерті [PERSON] в порядку спадкування за правом представлення спадкує онука останньої позивач [PERSON], що слідує з копії свідоцтва про народження серії ІV-УР №199426, виданого сільською радою Згоранського та Шацького районів 20.05.1962 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ №340930, виданого Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 10.10.1982 року, копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 09.11.2016 року за №00017305868 та копією свідоцтва про смерть батька позивача [PERSON] серії І-ЕГ №034366, виданого Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 26.08.1997 року (а.с.6, 12-14). З довідки Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області від 07.11.2016 року за №2122 встановлено, що догляд за спадковим будинком в с.Сильне Любомльського району Волинської області після смерті [PERSON] здійснює позивач [PERSON] (а.с.4). Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно померлої [PERSON], окрім позивача, немає. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як на причини невчасного звернення до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, позивач фактично вказує на її необізнаність з цивільним законодавством, зокрема, в галузі спадкового права, так як, будучи єдиним спадкоємцем, вважала за можливе оформити свої спадкові права без обмежень в часі. До таких висновків слід дійти й з огляду на ту обставину, що позивач після смерті [PERSON] продовжила догляд за спадковим житловим будинком, що знайшло своє підтвердження дослідженими судом доказами. Зазначені обставини Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області визнані, тому, в силу ст.ст.60, 61 ЦПК України, є доведеними та доказуванню не підлягають. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що орган місцевого самоврядування, будучи відповідачем у справі, не заперечив проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, той факт, що позивач не була обізнана з нормами цивільного законодавства, однак своїми діями засвідчила свою небайдужість до спадкового майна, оскільки продовжила догляд за спадковим майном, що в своїй сукупності дає підстави суду вважати причини пропуску позивачем шестимісячного строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини поважними. Відтак позов є підставним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved