Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16 серпня 2012 року [PERSON] під розписку позичив у нього кошти в розмірі 6000 грн., які зобов'язався повернути до 20.12.2012 року. Свої зобов'язання по поверненню йому позиченої суми коштів до 20.12.2012 року [PERSON] до цього часу не виконав і від їх виконання всіляко ухиляється, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ст. 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності зі ст. ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до розрахунку розмір нарахованих процентів річних за невиконання відповідачем [PERSON] грошових зобов'язань за договором позики становить 225 грн. Зазначає, що крім матеріальної шкоди йому спричинена моральна шкода, яку з врахуванням значної тривалості його моральних страждань, оцінює в 5000 грн. Моральна шкода полягає в його переживаннях, душевних стражданнях, негативних емоціях, викликаних безсоромною, протиправною поведінкою відповідача щодо відмови виконати свої грошові зобов'язання за договором позики коштів, порушеннями його звичного ритму життя, його фізичних зусиллях та витратах, пов'язаних з поїздками до відповідача з приводу повернення грошей та поданням вказаного позову до суду. Сума боргу з урахуванням нарахованих процентів та моральної шкоди становить 11225 грн. Позивач прохає стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за договором позики із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми в загальній сумі 6225 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. та суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином був сповіщений про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Також, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до 625 цього Кодексу. У відповідності з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 16 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 6000 грн., що підтверджується письмовою розпискою відповідача від 16.08.2012 року. Згідно цієї розписки позивач передав відповідачу гроші в сумі 6000 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу вказану суму до 20.12.2012 року. Розписка в даному разі є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме до 20 грудня 2012 року кошти в сумі 6000 грн. позикодавцеві, тобто позивачу, не повернув, що підтверджується відсутністю підтверджуючого документа про повернення цих грошей позивачу, в зв'язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість, яка складається з наступного: - 6000 грн. - сума боргу за договором позики, - 225 грн. - 3% річних від простроченої суми, а всього - 6225 грн. (6000 грн. + 225 грн. = 6000 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Також, внаслідок невиконання [PERSON] взятого на себе грошового зобов'язання, позивачу була спричинена і моральна шкода, яка полягає в переживаннях позивача, його душевних стражданнях, негативних емоціях, викликаних безсоромною, протиправною поведінкою відповідача щодо відмови виконати свої грошові зобов'язання за договором позики коштів, порушеннями його звичного ритму життя, його фізичних зусиллях та витратах, пов'язаних з поїздками до відповідача з приводу повернення грошей та поданням вказаного позову до суду. В зв'язку з цим, на думку суду, за спричинення моральної шкоди із відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 грн., частково задовольнивши позовні вимоги позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на відповідача, а саме слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за сплату ним судового збору в сумі 487, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial