Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поновлення процесуального строку на звернення до суду, стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП. В позові [PERSON] зазначив, що 01.11.2007 року на території маркету «Метро» в м. Вінниці,водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «ІЖ 412», реєстраційний номер [NUMBER] з причепом, під час виконання повороту не витримав безпечного інтервалу і здійснив зіткнення з автомобілем «Опель» реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджується постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21.08.2008 року. Названою ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача відповідач заподіяв позивачу збитки на суму 5657,27 грн., з яких: 2832 грн. вартість відновлюваних робіт + 2825,27 грн. вартість запасних частин до автомобіля, що підтверджується висновком спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Вінницькій області від 12.11.2007 року за №609. Позивач є пенсіонером, має вік 78 років, є інвалідом 1-й групи та отримує пенсію по інвалідності, яка є єдиним джерелом його існування, а тому весь цей період він був позбавлений можливості користуватись своїм автомобілем. З моменту скоєння ДТП позивач неодноразово звертався до [PERSON] з пропозицією добровільного вирішення спору щодо ремонту його автомобіля. [PERSON] на словах обіцяв відремонтувати автомобіль за власний рахунок, однак фактично цього не робив. Лише влітку 2012 року, за власний рахунок (на заощаджені з пенсії кошти) позивач зміг відремонтувати свій автомобіль, відповідно до калькуляції вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Опель» реєстраційний номер [NUMBER], що вказана у висновку спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Вінницькій області від 12.11.2007 року за №609. Після закінчення ремонту, позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими претензіями-вимогами (23.08.2013 року та 17.09.2013 року) про добровільне відшкодування йому понесених фактичних витрат (збитків) на ремонт автомобіля, які [PERSON] були залишені без відповіді та задоволення. Крім матеріальних збитків, позивачу було заподіяно і моральну шкоду. Цю вимогу, позивач обґрунтовує тим, що з моменту ДТП, скоєної з вини відповідача, він отримав сильний психо-емоційний стрес. На тривалий час погіршився загальний стан його здоров»я. Крім цього, зважаючи на поганий стан здоров»я позивача, для якого автомобіль був одним із найважливіших і необхідних засобів його існування, він був позбавлений можливості з вини відповідача спілкуватися з знайомими, та був змушений змінити звичний для нього уклад життя, що змусило позивача вживати додаткових зусиль для організації свого життя на майбутнє. Переживання позивача ще більше посилились коли він остаточно переконався, що відповідач його обманює, оскільки він протягом тривалого часу лише обіцяв за власний рахунок полагодити його автомобіль, але фактично не мав наміру цього робити. В зв»язку з такими діями відповідача позивач звернувся до суду та просить відновити його право шляхом задоволення позову. В подальшому позовні вимоги позивач зменшив та просить стягнути на його користь матеріальну шкоду в сумі 4587 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав та суду пояснив, що винним у скоєнні ДТП, що сталося 1.11.2007р. було визнано саме [PERSON], однак судова постанова про визнання відповідача винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП була прийнята лише через рік після ДТП. Оскільки, позивач є інвалідом 1 групи, та має проблеми з пересуванням, він тривалий час не звертався до суду так як був впевнений у тому, що відповідач добровільно відшкодує шкоду чи відремонтує автомобіль. Однак, йшов час, відповідач не приймав ніяких дій, які обіцяв позивачу, і позивач направив на його адресу листи-претензії щодо відшкодування шкоди. Так, як відповідач проігнорував листи позивач звернувся до суду та просить позов задоволити та поновити йому процесуальний строк на звернення до суду. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та суду пояснив, що винним у скоєнні ДТП, що сталося 01.11.2007р. відповідач себе не вважає. Позивач 7 років не звертався до суду, тому втратив строк звернення до суду з відповідним позовом, в зв»язку з чим у задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: 01.11.2007р. на території маркету «Метро» в м.Вінниця водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «ІЖ 412», реєстраційни номер [NUMBER] з причипом під час виконання повроту не витримав безпечного інтервалу і здійснив зіткнення з автомобілем «Опель» реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] В наслідок ДТП автомобіль належний позивачу було пошкоджено, а саме, пошкоджено, згідно дефектної відомості бампер передній, крило праве передне, підкрилок,ковпак, поворотник та дзеркало. Винним у скоєнні даного ДТП згідно постанови Козятинського міськрайонного суду від 21.08.2008р. за ст.124 КУпАП було визнано [PERSON] (а.с.17). За сплином строку накладення адміністративного стягнення адміністративну справу було закрито. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.22,23,1166,1167,1187 ЦК України. Крім того, суд враховує, що за ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, з врахуванням постанови Козятинського міськрайонного суду від 21.08.2008р. суд вважає встановлениою винність дій [PERSON] щодо скоєння ДТП від 01.11.2007р. та причинний зв»язок між неправомірними діями відповідача, яким було порушено ПДР України та наслідками у вигляді пошкодження транспортного засобу, що належить позивачу. Дана обставина за ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Щодо поновлення строку звернення до суду, суд враховує, що позивач є інвалідом 1 групи, пенсіонером, має дружину інваліда, має 78 років, мав намір вирішити справу у позасудовому порядку, для чого провів спеціальне дослідження та тривалий час намагався домовитися з відповідачем, та надсилав на його адресу листи-претензії. Тому, враховуючи похилий вік позивача, його інвалідність, сімейний стан, намагання вирішити спір миром, в позасудовому порядку, суд вважає, що позивач пропустив строку звернення з поважних причин, тому даний строк йому слід поновити. Оцінюючи встановлені обставини та докази надані сторонами, суд також виходить з того, що за ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з того, що ст.1166 ЦК України вказує, що майнова шкода завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. До матеріальної шкоди, яку позивач покладає на відповідача суд відносить матеріальний збиток, що настав наслідок пошкодження транспортного засобу під час ДТП. Відповідно до експертного висновку за №72 від 27.06.2014р., який був визнаний сторонами та не оспарювався представником відповідача розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Опель-Вектра» д.н.з. [NUMBER] складає 4587 грн.27 коп. Вказана сума матеріального збитку є таким чином суду доведеною та такою, що підлягає до стягнення з відповідача в повному розмірі. Щодо моральної шкоди суд виходить з того, що за ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю чи стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв»язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в наслідок протиправної поведінки відносно неї, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв»язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Ст.1167 ЦК України вказує, що моральна шкода завдана фізичній, або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Вина відповідача у скоєнні правопорушення доводиться постановою Козятинського міськрайонного суду від 21.08.2008р. за ст.124 КУпАП,яка вступила в чинність і не є скасованою. Моральна шкода позивача полягає у тому. що в наслідок ДТП було значно пошкоджено транспортний засіб належний позивачу, в зв»язку з чим було змінено звичайний ритм його життя. Позивач був позбавлений можливості використовувати власний транспорт, був змушений змінити свій розпорядок та життєві плани. Позивач є особою похилого віку, є інвалідом 1 групи, автомобіль надає позивачу можливість забезпечення побутових потреб позивача. В наслідок ДТП позивач був змушений витрачати власний час на ремонт автомобіля, перенес нервовий стрес, пов»язаний з пошкодженням належного йому майна, вкладав вільні кошти на ремонт автомобіля, послуги експертів, що потребувало від нього додаткових фізичних та душевних зусиль. Враховуючи тяжкість наслідків ДТП, що наступили для позивача, суд вважає за необхідне задоволити позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди частково в розмірі 1000 грн. В решті стягнення моральної шкоди в сумі 4000 грн. відмовити. Визначаючись щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд встановив,що відповідно до ст. 79 ЦПК України до судових витрат позивача у даному випадку відносяться витрати на проведення експертного дослідження. За ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До документально підтверджених витрат суд відносить оплату послуг експерта на суму 562 грн.80 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. В зв»язку зі звільненням від сплати судового збору з відповідача також слід стягнути на користь держави судові витрати на суму 243 грн.60 коп.

Outcome: approved