Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся у березні 2016 року до суду з позовом до Старокостянтинівської районної державної адміністрації, третьої особи управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], який помер 13 березня 2011 р., а саме визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, площею 2,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала покійному [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 139985 виданого 03 квітня 2006 року; В обґрунтування позову посилавсь на те, що на зазначену земельну ділянку він має право у порядку спадкування за заповітом, оскільки померлий 13 березня 2011 року за життя заповіт на його користь. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори від 04.02.2016 року за № 357/02-31, йому відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщину, оскільки ним не надано правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку, що унеможливлює належність майна померлому. Однак надати Держакт на успадковану земельну ділянку не можливо, оскільки він втрачений. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського райсуду від 19.05.2016 року співвідповідачем залучено [PERSON] Позивач звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача - Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не з»явивсь, а звернувсь з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача - Старокостянтинівської районної державної адміністрації в судове засідання не з»явивсь, про причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. В судовому засіданні представник третьої особи управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі, проти позову не заперечував. Суд, заслухавши учасника процесу, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст.ст. 1233, 1247 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 13 березня 2011 року помер дід позивача - [PERSON] та батько відповідачки [PERSON] - [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить, в тому числі і земельна ділянка площею 2,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала покійному [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 139985 виданого 03 квітня 2006 року. За життя, 07.10.2010 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району, на користь [PERSON] Разом з тим, спадщину прийняла відповідачка [PERSON], шляхом подачі відповідної заяв до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори, яка в порядку ст. 1241 ЦК України має право на частку спадкового майна, незалежно від змісту заповіту. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори від 04.02.2016 року за №357/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщину, оскільки заявником не надано правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку, що унеможливлює належність майна померлому. Разом з тим, надати даний правовстановлюючий документ нотаріусу, не можливо оскільки Державний акт на право власності серії ЯГ № 139985 виданого 03 квітня 2006 року втрачений. Дані обставини підтверджуються даними паспортних даних позивача; постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій; копією заповіту; копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №139985 виданого 03 квітня 2006 року; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією спадкової справи до майна померлого [PERSON], даними оголошення у газеті «Життя Старокостянтинівщини» №13-14 від 12.02.2016р. Відповідно до розяснень, наданих в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р. за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і слід визнати право власності в порядку успадкування, за позивачем [PERSON] на 5/6 частки земельної ділянки площею 2,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала покійному [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 139985 виданого 03 квітня 2006 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial