Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новомосковської районної державної адміністрації, третя особа - Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лила Інна Армоніківна про визнання права на спадщину. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [INFO] помер його дід - [PERSON], який був засновником та головою Селянського (фермерського) господарства «Славноє», яке розташоване в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Він, як єдиний спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Лили Інни Армоніківни за № 140/02-31 від 24 грудня 2014 року йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на селянське (фермерське) господарство «Славноє» у зв'язку з тим, що фермерське господарство є юридичною особою. Позивач зазначив, що він, як єдиний спадкоємець за заповітом після діда, бажає продовжити діяльність господарства, тому, має право успадкувати права засновника селянського господарства. В судове засідання позивач не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач та третя особа згідно наданих заяв просили суд розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер дід позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22 жовтня 2013 року [NUMBER] /а.с. 8/, копією спадкової справи № 66/2043 /а.с. 34-45/. Встановлено, що [PERSON] був засновником Селянського (фермерського) господарства «Славноє», яке розташоване в с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується Статутом /а.с. 11-15/, Свідоцтвом про державну реєстрації юридичної особи /а.с. 16/. Згідно копії спадкової справи, надісланої на вимогу суду, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого [INFO] року, звернувся онук [PERSON] - [PERSON], [INFO], інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Судом встановлено, що постановою нотаріуса від 24 грудня 2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Селянське (фермерське) господарство «Славноє» у зв'язку з тим, що фермерське господарство є юридичною особою. Статтею 63 Господарського Кодексу України встановлені види та організаційні форми підприємств в Україні, в тому числі - приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи). У відповідності до ст. 66 Господарського Кодексу України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України. Цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об'єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього. Держава гарантує захист майнових прав підприємства. У відповідності до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Аналогічні норми містяться і в ст. 191 ЦК України, відповідно до якої, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. В той же час, у відповідності до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. П. 4 ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що до позивача, як до єдиного спадкоємця засновника фермерського господарства який висловив бажання продовжити діяльність господарства, повинні перейти права засновника зазначеного господарства.

Outcome: approved