Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивувала тим, що 23.12.2013року Вінницьким міським судом Вінницької області був розірваний шлюб між сторонами. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] року. З моменту розлучення відповідач життям дитини не цікавиться, своїх батьківських обов'язків не виконує, не вітає дитину з днем народження та святами, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позові, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Враховуючи вимоги ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність учасників судового процесу, постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про шлюб 17.12.2015 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON](а.с.19). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2013року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу присвоїти дружині прізвище [PERSON] (а.с.6). 01.04.2015 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000грн., щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 04.03.2015року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8). Згідно довідки ДНЗ №73 департаменту освіти Вінницької міської ради №70 від 26.09.2016 року [PERSON] відвідує ДНЗ №73 з 20.08.2012 року. З 14.04.2016 року хлопчик заклад не відвідував у зв'язку з хворобою. 31.08.2016 року [PERSON] був відрахований з контингенту дітей ДНЗ №73 в зв'язку з переходом до школи. Частіше приводила і забирала сина мати - [PERSON] Батько протягом перших двох років (2013-2014) бував у закладі, але рідше. У 2015-216 роках [PERSON] у закладі не з'являвся, життям дитини у садочку не цікавився (а.с.10). Відповідно до довідки ЖЕК №7 від 15.10.2016 року № 05-21/825 [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно довідки КЗ «ЦПМСД №3» № 682 від 05.10.2016 року [PERSON] на прийомі в поліклініці був з сином в 2012-2013 роках. В подальшому при викликах вдома та на прийомі в лікаря, дитини була лише з мамою (а.с.12). Відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчого провадженню № 47514986 станом на вересень 2016 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 19000грн. (а.с.13). Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитина [PERSON], [INFO] № 01-00-011-1282 від 11.01.2017року орган опіки та піклування ВМР вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно норм ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Як зазначено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно матеріалів справи відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд розцінює це як винну поведінку батька по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дітей, тому суд в інтересах дітей вважає за необхідне задовольнити даний позов. При вирішенні спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина, суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини, умов її нормального виховання, бере до уваги ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного згідно ст. ст. 19, 155, 164-166 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved