Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому посилається на те, що наказом №3 від 07.06.2018 року він був прийнятий на роботу сторожем по переводу на Підприємство «Робітнича солідарність» Дніпропетровської територіальної організації профспілки. Наказом №5 від 01.12.2018 року був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, - за власним бажанням. В період перебування з Відповідачем у трудових відносинах, останній йому заробітну плату регулярно не виплачував, у зв`язку з чим на момент звільнення заборгованість по заробітній платі становила 9 907,79 грн., яка при звільненні йому виплачена не була і остаточний розрахунок до цього часу не проведено. Посилаючись на статті 116 та 117 КЗпП України, Позивач, уточнивши свої позовні вимоги у поданій до суду заяві, просить стягнути з Відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 9 907,79 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 02.12.2018 року по день розгляду справи судом, - 15.09.2019 року, включно, в сумі 47\~498, 21 грн. Всього 57\~406 грн. Просить суд також стягнути з Відповідача на його користь сплачений ним на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн. Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідач у поданому до суду Відзиві, позов визнав частково. Наявність заборгованості по заробітній платі в сумі 9907,79 грн. не заперечує. Визнає, що підприємство не розрахувалось з Позивачем в день звільнення і належну йому заробітну плату не виплатило. В іншій частині позов не визнає, оскільки вважає, що вина підприємства у затримці розрахунку при звільненні відсутня. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що Позивач перебував з Відповідачем з 07.06.2018 року по 01.12.2019 рік у трудових відносинах. На момент його звільнення, Відповідач, згідно наданої ним довідки, заборгував Позивачу заробітну плату в сумі 9907,79 грн. При звільненні розрахунок з Позивачем проведено не було, не здійснено його і на день розгляду справи судом. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.\~ У частині другій статті 2 Закону України від 24 березня 1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» передбачено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.\~ У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 цього Закону). Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу, наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.\~ З матеріалів справи вбачається, що середній заробіток Позивача становить 4952,42 грн., середньоденна заробітна плата 225, 11 грн. Кількість робочих днів 22. Відповідачем не надано суду переконливих доказів відсутності його вини у не проведенні повного розрахунку з Відповідачем при його звільненні, тому суд вважає, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, починаючи з наступного дня після звільнення, тобто 02.12.2018 року і по 15.09.2019 року - розгляду справи судом, підлягають задоволенню. Таким чином, середній заробіток, який підлягає стягненню за час затримки розрахунку при звільненні з 02.12.2018 року по 15.09.2019 року включно, становить 47\~498, 21 грн. (4952,42 грн. х 9 місяців і 13 днів (44\~571,78 + 2926,43). З урахуванням заборгованості по заробітній платі в сумі 9907,79 грн, Всього з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 57 406 грн., а також сплачений ним на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн. Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню. \~ \~ \~

Outcome: approved