Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом в якому зазначив, що 24.07.2015 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яа складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,370 га., та житлового будинку, розташованого по вул. Миру, буд. 100, село Андріївка, Великоновосілківського району Донецької області. За життя батьком було складено заповіт, відповідно до якого земельну ділянку він заповідає своїй дочці [PERSON] Спадщина була прийнята як позивачем так і відповідачем, дружина померлого від прийняття спадщини відмовилася. Після спливу шестимісячного строку від дня відкриття спадщини, відповідачка земельну ділянку за заповітом оформила, а позивач оформити будинок не зміг, оскільки померлим не було за життя отримано правовстановлюючого документи. Просить визнати за ним право власності на домоволодіння, оскільки відсутня можливість нотаріального оформлення. Позивач до суду не зявився, але надав заяву, згідно якої просить розглянути позов без його присутності та задовольнити його. Відповідач до суду не зявилася, надала заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності на попередньому судовому засіданні, зазначила що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.. 61 цього кодексу. Відповідно до п. 2 Постанова Пленуму Верховного суду від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Так судом встановлено, що [PERSON], який доводиться батьком позивачу та відповідачці, 24.07.2015 року помер. На день смерті померлий був зареєстрований та проживав разом із дружиною [PERSON], [INFO], по вул. Миру (колишня Леніна), буд. 100 село Андріївка, Великоновосілківського району Донецької області. [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, шляхом подачі відповідної заяви приватному нотаріусу Великоновосілківського нотаріального округу [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,370 га., та житлового будинку, розташованого по вул. Миру, буд. 100, село Андріївка, Великоновосілківського району Донецької області. За життя померлим було складено заповіт, що був посвідчений 06.07.2007 року секретарем Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, зареєстрованого в реєстрі за № 97, відповідно до якого спадкоємицею земельної ділянки площею 4,370 га., є дочка [PERSON]. У визначений ст. ст. 1268 - 1270 Цивільного кодексу України строк позивач та відповідачка звернулися до приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу [PERSON] з заявами про прийняття спадщини. На підставі цих заяв 05.08.2015 року було заведено спадкову справу № 57775086 (номер у нотаріуса 181/2015). Ч. 1 ст. 1223 ЦК України, встановлюється, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 2 цієї статті встановлюється, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Земельну ділянку відповідачка за заповітом оформила. Відповідно до Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії за № 413/02-31 від 17.06.2016 року, виданої приватним нотаріусом Великоновосілківського нотаріального округу [PERSON], згідно якої позивачу відмовлялося у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлого 24.07.2015 року батька [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. В судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок [PERSON] будував власними силами. Рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу «Леніна» для будівництва йому було відведено земельну ділянку. Вказане рішення затверджено рішенням Андріївської сільської Ради депутатів трудящих від 20.09.1968 року. Відповідно до відомостей Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 100 вул. Миру село Андріївка Великоновосілківського району Донецької області, виготовленого станом на 18.11.2015 рік КП «Великоновосілківське РБТІ»., домоволодіння складається з: житлового будинку (А-1) побудованого у 1971 році загальною площею 74,6 кв.м. , з якої житлової 34,4 кв. м., та допоміжної 40,2 кв.м., підвалу (а/П) побудованого у 1971 році, погрібу (П-1 ) побудованого у 1976 році, тамбуру (а-1) - у 1971 році, веранди (а'-1) у 1970 році, тамбуру (б-1) у 1953 році, сараю (В-1) у 1983 році, сараю (Г-1) - у 1990 році, погрібу (Д-1) у 1974 році, літньої кухні (Б-1), побудованого у 1974 році, сараю ((В-1) у 1974 році, гаражу (Г-1) у 1976 році, душу (Д-1) у 2010 році, убиральні (У-1) у 2010 році, свердловини (І) у 2010 році, ганку (а'') у 1971 році, огорожі (№ 1) у 2008 році, воріт (№ 2) у 1971 році. Згідно вказаного вище технічного паспорта, самочинне будівництво відсутнє. П. 3.1. [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Відповідно до п. 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Таким чином, після закінчення будівництва та виготовлення технічного паспорта на будинок, [PERSON] повинен був звернутися за видачею йому свідоцтва про право власності, але через юридичну необізнаність цього за життя він зробити не встиг. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту визнання права. Ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд находить позов позивача таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved