Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до філії «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ» ТзОВ «Скорзонера», третя особа без самостійних вимог управління ПФУ в Богородчанському районі про стягнення матеріальної шкоди у вигляді втрачених пенсійних виплат на суму 35387 грн., в обґрунтування якого покликався на те, що з 03.03.1977р. по 01.11.2010р. він працював авіа механіком у аеропорту м. Івано-Франківська. Наказом від 01.11.2010р. № 13к був звільнений з роботи у зв'язку із виходом на пенсію. Звільняючи його з роботи у зв'язку із виходом на пенсію за вислугою років відповідач зобов'язаний був оформити довідки про загальний стаж роботи, пільговий стаж та довідку про заробітну плату для обчислення пенсії та направити ці документи в Управління пенсійного фонду України в Богородчанському районі по місцю його проживання. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 11.09.2013 року відповідач видав довідку від 18.02.2014 року, проте вказаний стаж не відповідає дійсності. Матеріальна шкода визначена згідно втрачених пенсійних виплат на суму 35387 грн. з 01.11.2010 року. У зв'язку з чим він просив суд позов задовольнити. 01.07.2014 року позивач збільшив позовні вимоги та коло відповідачів, а саме щодо зобов'язання відповідачів філії «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ» ТзОВ «Скорзонера», обласне комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ», приватне підприємство фірма «Явсон» солідарно сплатити матеріальну шкоду, а також видати довідки про загальний та спеціальний стаж роботи та довідку про заробітну плату для обчислення пенсії. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з доповненнями та просили позов задовольнити. Представник відповідача 1 філії «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ» ТзОВ «Скорзонера» порзовні вимоги щодо них не визнала, вказавши що довідка видана за період роботи позивача у відповідача 1, щодо іншого періоду роботи, то відповідач 1 не є правонаступником юридичних осіб, де працював позивач раніше, просила в позові щодо відповідача 1 відмовити. Відповідач 2, 3 в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Третя особа без самостійних вимог надала до суду письмові пояснення у справі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача 1, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно записів у трудовій книжці, працював авіамеханіком в аеропорті Івано-Франківська з 03.03.1977р. по 01.11.2010р. 01.11.2010р. позивач звільнений з роботи у зв'язку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.40-44). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 11.09.2013 року, зобов'язано філію «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ» ТзОВ «Скорзонера» видати довідку про загальний та спеціальний стаж роботи (а.с.5). 18.02.2014 року було видано таку довідку про загальний та спеціальний стаж роботи за період з 07.09.2010 року по 01.11.2010 року, в т.ч. стаж роботи, який дає право на пільгову пенсію - 0 років 1 місяць 25 днів при загальному стажу роботи 34р. 4 міс. 12 днів та довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи у філії «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ» ТзОВ «Скорзонера» (а.с.59-64). Позивач вказує на те, що вказаний відповідачем 1 згідно даної довідки стаж роботи не відповідає дійсності. Однак, такі твердження є помилковими, оскільки відповідач 1 не є правонаступником попередніх підприємств, документація до нього не передавалася і видачу довідки здійснено згідно тих даних, якими володіє відповідач 1 (а.с.23-30, 32-38, 45-55,65-67, 75). Тому вимоги позивача по даному позову до відповідача 1 в частині видачі довідки є безпідставними. Що стосується позовних вимог до відповідачів 2 та 3 в частині видачі довідки про загальний та спеціальний стаж роботи та довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, то ці вимоги підлягають до задоволення, враховуючи таке. Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язані видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи та розміру заробітної плати. Станом на 14.05.2014 року в ЄРДПОУ значаться як ОКП «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ» та ДП «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ» ПП «Фірма Явсон» (а.с.31, 56-57). Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів того, що позивачу [PERSON] така довідка видавалася відповідачами ОКП «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ» та ППФ «Явсон», суду не подано. Натомість позивач звертався до відповідача 3 з проханням видати таку довідку та отримав відписку без обґрунтування причини такої відмови (а.с.76), щодо відповідача 2, то такі звернення позивачем подавались, однак копії не збережено і відповіді на звернення ОКП «Міжнародний аеропорт Івано-Франківськ» не надавав. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та зобов'язати відповідача 2 та 3 видати позивачу довідку у порядку, визначеному ст. 49 КЗпП України. Окрім того, позивач просив стягнути з всіх відповідачів матеріальну шкоду у вигляді втрачених пенсійних виплат в розмірі 35387 грн. Дана вимога є необґрунтованою та недоведеною, а тому в цій частині слід відмовити в задоволенні виходячи з такого. За вимогами ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Позивач не довів суду що його дії були належним чином спрямовані на своєчасне отримання довідки у відповідачів і за який період звернення були до відповідачів, а також те, що діями відповідачів завдана йому матеріальна шкода в розмірі ненарахованих та невиплачених пенсій управлінням ПФУ, коди звертався позивач для оформлення пенсії, з врахуванням також і того, що постановою Богородчанського районного суду від 09.07.2012 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову до управління ПФУ в Богородчанському районі про визнання протиправною відмову в призначенні пенсії за вислугою років (а.с.3-4). Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача 2,3 слід стягнути 243.6 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial