Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Райдуга», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Державний ощадний банк України», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення договірних прав. В позовній заяві покликається на ту обставину, що 08 жовтня 2015 року він уклав кредитний договір № 5698 з ПАТ « Державний ощадний банк України» про надання йому цільового кредиту в розмірі 15 446 гривень на 36 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 05 жовтня 2018 року, на придбання енергоефективного обладнання та/або матеріалів (вікон з двокамерними енергоефективними склопакетами) відповідно до Державної цільової економічної програми енергоефективності і розвитку сфери виробництва енергоносіїв з відновлювальних джерел енергії та альтернативних видів палива на 2010-2015 рр., затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2010 року № 243. Згідно цього договору, банк надав кредит одноразово в безготівковій формі щляхом перерахування коштів на поточний рахунок ТзОВ « Райдуга». 08 жовтня 2015 року було здійснено перерахування коштів в сумі 15 446 грн. на рахунок ТзОВ « Райдуга», крім цього він сплатив 10% першого внеску за енергообладнання в сумі 1717 грн., та 463,38 грн. комісійної винагороди за надання кредиту. Загальна сума витрат на придбання замовлених вікон становить 23 686,25 грн. 28 жовтня 2015 року, коли йому доставили товар додому, виявилося, що вікна не відповідають розмірам та якості оплачуваних за кредитом вікон, оскільки в кредитному договорі чітко вказано, що кредит надається на конкретні цілі. Вікна, які доставлені були позивачу, є з однокамерними енергоефективними склопакетами та більші за розміром. На прохання зробити заміну вікон, представники відповідача не відреагували. Просить стягнути з відповідача ТзОВ « Райдуга» на його користь матеріальну шкоду, завданої внаслідок порушення договірних прав, в розмірі 23 686,25грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Представник відповідача Жук Ю.Б. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю, оскільки відповідачем поставлено позивачу саме такий товар в асортименті та в розмірах, які він замовляв. Представник третьої особи на стороні відповідача Козак О.М. суду пояснив, що позивач виконує свої зобов»язання за кредитним договором перед банком згідно графіка платежів, в повному обсязі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» , споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.6 вказаного Закону, продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ст.8 Закону, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Судом встановлено, що відповідно до Державної цільової економічної програми енергоефективності і розвитку сфери виробництва енергоносіїв з відновлювальних джерел енергії та альтернативних видів палива на 2010-2015 рр., затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2010 року № 243, 08 жовтня 2015 року позивач [PERSON] уклав кредитний договір № 5698 з ПАТ « Державний ощадний банк України» про надання йому цільового кредиту в розмірі 15 446 гривень на 36 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 05 жовтня 2018 року, на придбання енергоефективного обладнання та/або матеріалів (вікон з двокамерними енергоефективними склопакетами). Дана обставина стверджується копією кредитного договору. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, банк надав кредит одноразово в безготівковій формі щляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача по справі ТзОВ « Райдуга». Як пояснили сторони, підставою для видачі кредиту позивачу на вказані цілі став його рахунок відповідно до попереднього замовлення, що стверджується також копією рахунку №20 від 02 жовтня 2015 року, виданого на ім.»я позивача [PERSON] відповідачем по справі, на вікна з двохкамерними склопакетами (з енергозберігаючим склом) в кількості 9 шт. на загальну суму 17 163 грн. Допитані в якості свідків позивача його дружина, [PERSON] та тесть [PERSON] підтвердили доводи позивача, що на виконання Державної програми вони вирішили провести заміну вікон у будинку, де проживають, на сучасні вікна саме з двокамерними енергоефективними склопакетами, оскільки відповідно до цієї програми підлягає до відшкодування за рахунок держави частина їх вартості. З цією метою вони звернулись до відповідача, який виписав рахунок №20 від 02 жовтня 2015 року на 9 вікон, який позивач заніс в банк для одержання кредиту на вказану відповідачем в рахунку суму коштів. Однак відповідачем було надано не двохкамерні вікна, а однокамерні, і не по розміру, що їх не влаштовує, оскільки в такому випадку вони не отримають компенсацію частини їх вартості відповідно до Державної програми. Свідки відповідача, працівники ТзОВ «Райдуга» [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ствердили, що позивач після надання йому кредиту, змінив своє попереднє замовлення та попросив замінити одне вікно на двері, й сам надав розміри вікон, та попросив змінити йому двохкамерні вікна на прості однокамерні. На підтвердження цих доводів свідків, відповідачем надано видаткову накладну від 16.10.2015 року №РН-0021116, акт прийому передачі майна від 28.10.2015 року, накладна №20 від 28.10.2015 року, ескізи замовлення (комерційна пропозиція) магазину «Райдуга», сертифікат відповідності склопакетів. Як вбачається з наданих доказів, вони не містять підпису покупця чи замовника, а тому суд їх та покази вказаних свідків розцінює критично. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а відповідно до ст.662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно з ч.1ст.671 ЦК України, якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов'язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Відповідно до ч.1 ст.672 ЦК України, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Відповідно до рахунку №20 від 02.10.2015 року, виписаного відповідачем на ім»я [PERSON], він сплатив відповідачу згідно квитанції до прибуткового касового ордера №540 десять відсотків першого внеску за енергообладнання згідно рахунку №20, що становить 1717 грн. 00 коп. Крім цього, при укладенні кредитного договору, позивачем банку було сплачено 463 грн. 38 коп. За користування кредитом, позивачем відповідно до графіка його погашення здійснюються регулярні платежі, загальна сума всіх витрат за вказаним кредитним договором становить 23 686 грн. 25 коп. Згідно з ч.3 ст.1209 ЦК України, підстави для відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі такого, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом. Відповідно до ч.2 ст.1210 ЦК України, шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Суд вважає, що оскільки кредитні кошти отримані відповідачем, який своїх зобов»язань перед позивачем за договором купівлі-продажу не виконав належним чином, то він зобов»язаний відшкодувати позивачу понесені ним збитки за кредитним договором, а тому позов слід задовольнити повністю. Судові витрати, понесені позивачем, підлягають до відшкодування за рахунок відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.655, 671, 672, 1209, 1210 ЦК України, ст.ст.4, 6, 8 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved