overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувсядо суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], власником якого він є, посилаючись на те, що останній без поважних причин понад один рік не проживає за вказаною адресою. У судове засіданні позивач [PERSON] не з»явився, у позові вказав про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити із мотивів, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд спарви у його відсутності та визнання позову. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Власником зазначеного житлового будинку є [PERSON] Відповідач у будинку [ADDRESS] без поважних причин не проживає з 2000 року, хоча зареєстрований за цією адресою. Дана обставина підтверджується довідкою Мшанецької сільської ради Теребовлянського району від 28 травня 2014 року. Відповідно до ч.3 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи наведені обставини та визнання позову відповідачем, суд вважає, що [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає у адресою: [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що у вказаному житловому будинку, який належить [PERSON] на праві власності, [PERSON], його батько, не проживає без поважних причин з 2009 року. Повідомляє, що [PERSON] не підтримує в належному стані займане ним приміщення, не сплачує комунальні послуги та не веде спільного господарства з позивачем. У зв'язку з цим просить задовольнити позов. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав із підстав, наведених у позовній заяві. [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, надіслана йому повістка про виклик була повернута до суду у зв'язку з відсутністю адресата. В такому випадку, згідно із ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено [PERSON] належним чином і відповідно до ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21 серпня 2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19976159 від 21 серпня 2008 року (а. с. 7-8). Відповідно до довідки виконкому Пуківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 27 серпня 2015 року № 430 [PERSON] не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2009 року (а. с. 10). Також, суд бере до уваги ту обставину, що надіслані [PERSON] повістки про виклик за адресою: [ADDRESS], були повернуті до суду з відміткою, що вказана особа за цією адресою не проживає (а. с. 17). Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Статтями 64, 156 ЖК України передбачено, що до членів сім'ї власника будинку належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 3 Сімейного кодексу України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] відсутній в спірному житловому будинку понад один рік без поважних причин, а тому його необхідно визнати таким, що втратив право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що на підставі Договору купівлі-продажу від 10.07.1986 року він являється власником 9/50 частин житлового будинку [ADDRESS]. 05.06.1999 року його донька [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , який почав проживати та був зареєстрований у його будинку за адресою [ADDRESS]. В 2011 році донька припинила спільне проживання з [PERSON] , і з цього часу відповідач забрав свої особисті речі та перейшов проживати на інше місце проживання. Рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 13.03.2013 року шлюб між ними було розірвано. На даний час безпідставна відсутність відповідача у його житлі обмежує його право щодо користування даним житлом та оплатою комунальних та інших платежів, крім того відповідач жодних витрат щодо утримання даного житлового будинку з 2011 року не несе. Оскільки відповідач не проживає у будинку понад один рік , він втратив право на користування житлом , тому просить у суді визнати його таким, що втратив право на користування 9/50 частин житлового будинку. Позивач в судове засіданні не з»явився, звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання також не з»явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Суд розглядає справу у відсутності сторін .Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником 9/50 частин житлового будинку [ADDRESS], відповідно до Договору купівлі-продажу від 10.07.1986 року. Згідно домової книги у вказаному будинку , крім позивача, зареєстровані : донька [PERSON], 1981 року народження та відповідач [PERSON], 1980 року народження. З 2011 року відповідач у будинку не проживає, а проживає за іншою адресою, добровільно знятися із реєстрації не бажає, що обмежує право позивача щодо його користування даним житлом та оплатою комунальних та інших платежів, що підтверджується актом перевірки паспортного режиму №06-01/32 від 09.07.2014 року. На підставі рішення Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 13.03.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України - член сім»ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік. Оскільки відповідач не проживає у будинку понад один рік , він втратив право користування 9/50 частин житлового будинку [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачка зареєстрована у будинку, який на праві власності належить йому, але вже тривалий час, а саме з жовтня 2014 року, в його будинку не проживає, а проживає в [INFO]. В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі та підтвердила факт того, що дійсно не проживає в будинку позивача з жовтня 2014 року. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] (а.с. 4). Згідно копії Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 13 лютого 1985 року будинок за адресою вул.. Гоголя, 26 м. Мена Менського району Чернігівської області на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з Довідок від 11 червня 2017 року та 16 березня 2017 року [PERSON] зареєстрована [INFO], але з жовтня 2014 року вона не проживає по даній адресі (а.с. 5, 6). Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених вище доказів, суд приходить до висновку, що відповідачка, не проживаючи у житловому будинку більше шести місяців втратила право користуватися зазначеним жилим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить господарство під [ADDRESS]. На даний час у даному будинку разом із ним зареєстровані його колишня дружина [PERSON], 1984 р.н., її син [PERSON], 2002 р.н., та їх спільні доньки [PERSON], 2009 р.н., та [PERSON], 2011 р.н. В кінці червня 2015 року відповідачка забрала свої речі та речі свого сина та виїхала проживати за іншою адресою. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 11.01.2016 шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. У зв'язку з тим, що відповідачка зареєстрована за їх адресою, у позивача виникають перешкоди вільно розпоряджатися своєю власністю. У зв'язку з цим, позивач просив суд визнати [PERSON], 1984 р.н., її неповнолітнього сина [PERSON], 2002 р.н. такими, що втратили право на користування житлом в будинку [ADDRESS]. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та день розгляду справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання з'явився, позов підтримав, підтвердивши обставини викладені у позові. Суд дослідивши обставини справи, мотивуючи рішення зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачу - [PERSON] на праві власності належить господарство під [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно від 27.06.2014. (а.с. 12) Як вбачається з довідки Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 16.12.2016 на даний час у даному будинку разом із позивачем зареєстровані його колишня дружина [PERSON], 1984 р.н., її син [PERSON], 2002 р.н., та їх спільні доньки [PERSON], 2009 р.н., та [PERSON], 2011 р.н. Згідно з рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 11.01.2016 шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано.(а.с.8) Як вбачається з пояснень позивача та представника третьої особи, а також показань допитаних як свідків [PERSON] та [PERSON] у кінці червня 2015 року відповідачка забрала свої речі та речі свого сина та виїхала проживати за іншою адресою, а саме в с. Червоне Чутівського району Полтавської області. Відповідно до ч.1,2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставинах, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, оскільки в суді знайшов підтвердження той факт, що відповідачка разом із своїм сином один рік без поважних причин, була відсутньою за місцем своєї реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право на користування житловим будинком в [ADDRESS], який належить позивачу на праві власності згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23408001 від 27.07.2009 року. [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації з травня 2014 року, а тому [PERSON] просить у судовому порядку визнати її такою, що втратила право на користування вищевказаним житловим приміщенням, відповідно шляхом зняття з реєстраційного обліку. У судове засідання [PERSON] не з'явився, проте подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов по суті власних пояснень визнала, зазначивши, що на даний час їй ніде зареєструватись; що із позивачем як із братом та матір'ю перебуває у поганих відносинах, що спонукало їх звернутись із таким позовом до суду. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням слід задовольнити виходячи з наступного: За умовами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Судом установлено, що будинок [ADDRESS] документально перебуває у власності [PERSON]. Дане підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23408001 від 27.07.2009 року. Згідно довідки №8533 від 31.07.2015 року, виданої комунальним підприємством Самбірської міської ради «Житлово-експлуатаційний комбінат» та копії будинкової книги відомо, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України суд визнає особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналізуючи наведене в сукупності з матеріалами справи, суд приходить до висновку про підставність позову та необхідність його задоволення, оскільки відповідач у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що з травня 2014 року фактично не проживає в будинку [ADDRESS], а лише формально залишилася зареєстрованою у даному житловому будинку, що належить на праві власності [PERSON] Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, а відтак, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів сторін, або інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль в порядку спадкування за законом, в якому зазначив, що вони з відповідачем є рідними братами і спадкоємцями першої черги після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Після смерті батька відкрилась спадщина автомобіль марки CHERY, модель TIGGO, реєстр. номер [NUMBER], випуску 2008 року. В 6-ти місячний строк вони з братом звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але свідоцтво про право власності на автомобіль не отримали, оскільки виник спір щодо часток в спадщині. В період слухання справи він виплатив відповідачу вартість 12 частини автомобіля, після чого брат відмовився від свого позову, відмовився від спадщини на автомобіль на його користь. А тому просить визнати за ним право власності вцілому на автомобіль марки CHERY, модель TIGGO, реєстр. номер [NUMBER], випуску 2008 року в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивач подав заяву, в якій підтримав позов, просив його задовольнити, розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача подала заяву, в якій зазначила, що позов визнала, не заперечувала протии його задоволення, просила справу розглянути у її відсутність. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, суд задовольняє позов. Судом встановлено, що сторони по справі є рідними братами і спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. Після смерті батька відкрилась спадщина автомобіль марки CHERY, модель TIGGO, реєстр. номер [NUMBER], випуску 2008 року. В 6-ти місячний строк сторони по справі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини . Інших спадкоємців не має. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. В період слухання справи 23.09.2014 року [PERSON], в особі його представника [PERSON], відмовився від своєї ? частини спадщини на автомобіль марки CHERY, модель TIGGO, реєстр. номер [NUMBER], випуску 2008 року, на користь [PERSON] та заявив, що отримав вартість 12 частини зазначеного автомобіля. На підставі викладеного суд задовольняє позов. Оскільки спір вирішено по суті, суд скасовує заходи забезпечення позову арешт автомобіля. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Зважаючи на складність справи та необхідність часу для викладення повного рішення суду, складання повного рішення суду, відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, відкладається на строк не більше десяти днів

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання шлюбу, зареєстрованого 4 серпня 2018 року Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, недійсним, посилаючись на те, що даний шлюб був фіктивним, тобто укладеним без наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя. Із моменту реєстрації шлюбу сторони спільно не проживали, не були пов`язані побутом та спільних дітей не мають. Позивач вважає, що [PERSON] були потрібні від нього тільки гроші та з цією метою вона зареєструвала шлюб. А тому позивач просить у судовому порядку визнати даний шлюб недійсним з моменту його укладення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала і не заперечила проти його задоволення. Встановивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення сторонам роз`яснено наслідки відповідної процесуальної дії. Судом установлено, що сторони формально перебувають у зареєстрованому шлюбі з 4 серпня 2018 року, від якого в них спільних дітей немає; сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Згідно ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 45 цього Кодексу недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення в осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що шлюб укладено без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя; збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його бабуся - [PERSON]. 17.12.1991 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла [PERSON] усе належне їй майно,в тому числі і жилий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що в установлений законодавством шестимісячний строк позивач не звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що наявність заповіту на його ім'я і фактичне прийняття спадщини є достатнім для оформлення спадщини, проте нотаріус йому відмовив. Просить суд визначити для нього додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Доводи позивача підтверджуються наданими ним письмовими доказами, зокрема копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.20), копією заповіту від 17.12.1991 року, зареєстрованого у реєстрі № 1-11640 (а.с.21), копією свідоцтва на право спадкування за законом від 24.12.1991 року, зареєстрованого у реєстрі №2-11916 (а.с.11), копією інвентаризаційної справи (а.с.13), копією рішення Маріупольської міської ради від 23.02.200 року №42/4 (а.с.18), копією реєстраційного посвідчення, зареєстрованого у реєстрі [NUMBER] (а.с.19), копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 12.10.1967р, копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.08.1963 року (а.с.22). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №43427074 від 03.03.2016 року, вбачається, що відомості щодо спадкової справи відсутні, отже, спадщина ніким із спадкоємців не оформлена (а.с.32). Задоволення даного позову не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб. Суд вважає поважною причину пропуску позивачем строку, внаслідок чого визначає додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved