Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтуванні заяви зазначив, що 17.01.1997 року він на підставі договору купівлі-продажу придбав 40/100 частин будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Інші 60/100 належить сусідці [PERSON] , між ними визначено порядок користування домоволодінням. При оформленні договору купівлі-продажу в написанні імені та по-батькові заявника зазначено « [PERSON] », що перешкоджає йому здійснити відчуження належної йому частини домоволодіння, у зв`язку з чим він звернувся до суду і просив встановити, що договір купівлі-продажу ААВ №987915 на домоволодіння [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Яворською Л.А. 17.01.1997 року, за реєстровим №2.107, на ім`я покупця « [PERSON] » належить [PERSON] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, якою підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив справу слухати у його відсутність. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності та постановити рішення на підставі матеріалів справи. Представник заінтересованої особи Четвертої дніпровської нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності та постановити рішення на підставі матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що заявнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Яворською Л.А. 17.01.1997 року, за реєстровим №2.107, належить 40/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). При оформленні договору купівлі-продажу в написанні імені по-батькові заявника зазначено « [PERSON] », що перешкоджає йому здійснити відчуження належної йому частини домоволодіння. Згідно зі ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Пленуму Верховного суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від 31.03.1995 року №5, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючий документ, оскільки зазначені в них прізвища, ім`я, по-батькові, місце та час народження, місцепроживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Факт належності даного документу заявнику знайшов своє підтвердження у суді та підтверджується також копією паспорту заявника, пенсійним посвідченням, технічним паспортом на житловий будинок, домовою книгою та іншими документами, які знаходяться в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає заяву задовольнити та встановити, що договір купівлі-продажу ААВ №987915 на домоволодіння [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Яворською Л.А. 17.01.1997 року за реєстровим №2.107, на ім`я покупця « [PERSON] », належить [PERSON] .

Outcome: approved