Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] року помер його дід - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Носівської міської ради Чернігівської області від 26 вересня 1962 року, житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина (баба позивача) - [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на успадкований нею після смерті [PERSON] вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та належний їй на підставі державного акта серії [NUMBER] земельну ділянку площею 5,30 га, кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області. [PERSON] стверджував, що на момент смерті [PERSON] його (позивача) батько - [PERSON] проживав разом із нею, вів спільний побут, до смерті здійснював догляд за [PERSON], а після смерті - поховання, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті. [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на успадковане ним після смерті [PERSON] вищезазначене нерухоме майно. На момент смерті [PERSON] він (позивач) був неповнолітнім, а тому в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після його смерті. Нотаріус відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, не зверненням [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а також у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. [PERSON] просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на момент смерті останньої, а також визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 5,30 га, кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області, та житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що вони добре знали [PERSON] та його батьків. До дня смерті [PERSON] разом із нею проживав її син - [PERSON], який доглядав за нею, а після смерті - здійснював її поховання. [PERSON] є сином [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується інформацією, зазначеною у довідці про технічний стан нерухомого майна № 48 від 14 березня 2018 року (а.с. 13). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 989/02-31 від 2 липня 2018 року (а.с. 29). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належний йому житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку площею 5,30 га, кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області та на яку на ім'я останньої був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 152 від 26 липня 2004 року, що підтверджується повідомленням відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 17 жовтня 2017 року (а.с. 11) та копією державного акта (а.с. 12). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 989/02-31 від 2 липня 2018 року (а.с. 29). Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що з 9 лютого 1949 року [PERSON]. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] року у них народився син - [PERSON], що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 7; 8). Таким чином, [PERSON] в силу ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] проживала у [ADDRESS], що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, поясненнями позивача та показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, який просить встановити позивач, підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та необхідний [PERSON] для підтвердження того, що його батько - [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON], успадкував належне їй майно, а тому підлягає встановленню. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами, який вона успадкувала після смерті [PERSON], та належну їй на підставі державного акта серії [NUMBER] земельну ділянку площею 5,30 га, кадастровий номер [NUMBER]. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 989/02-31 від 2 липня 2018 року (а.с. 29). З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що станом на день смерті [PERSON], тобто [INFO] року, позивачу було повних 17 років, а тому в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 5,30 га, кадастровий номер [NUMBER], у зв'язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, не зверненням [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а також у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 989/02-31 від 2 липня 2018 року (а.с. 29). У судовому засіданні встановлено, що оригінал свідоцтва на право власності на спадковий житловий будинок та оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] втрачено, факт їх втрати підтверджується оголошеннями у газеті «Носівські вісті» (а.с. 27; 28). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved