Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування заяви зазначив, що 15 серпня 2013 року померла його бабуся [PERSON], яка мала у приватній власності житловий будинок і земельну ділянку у місті Білицьке по вулиці Білицькій, будинок 58. 30 січня 2003 року вона оформила заповіт, яким все майно у випадку її смерті заповідала позивачу. [PERSON] є онуком померлої, і як спадкоємець першої черги виявив бажання прийняти спадщину. Причиною того, що протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] не мав можливості заявити на прийняття спадщини, вказує те, що не міг знайти документи на власність своєї бабусі. 24.10.2013р. він звернувся за документами до управління Держземагенства для отримання відомостей про належну їй земельну ділянку. Причину пропуску строку називає також скрутне матеріальне становище, у звязку з чим не міг поновити документи, так як вважав, що для цього потрібні гроші. Після того, як знайшов всі документи померлої у 2016 році, він має змогу оформити свої спадкові права. 10 липня 2017 року з усіма документами він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у звязку з пропуском 6-місячого строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просить суд визначити причини пропуску строку для подання заяви поважними та встановити додатковий строк тривалістю 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснював причини пропуску строку відсутністю документів на майно. З його слів, про неможливість оформлення спадщини без документів йому повідомив нотаріус. І вони з батьком не подавали заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі, оскільки вважали, що якщо немає документів, то й немає чого звертатись до нотаріальної контори. Документи вони знайшли у бабиному будинку у 2016 році. Чому в 2016 році після знаходження документів не звернулись до нотаріусу, а зробили це лише наприкінці 2017 року - пояснити не зміг. Добропільська державна нотаріальна контора належним чином судом повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань від нотаріусу не надходило. Тому суд вбачає за можливе вирішити справу в порядку заочного розгляду на підставі ст.280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечує. Вивчивши позовну заяву та надані позивачем докази, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року померла [PERSON] згідно свідоцтва про смерть від 19 серпня 2013 року (а.с.6) Позивач є онуком померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження його та батька, а також Витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.14,19) Батько позивача [PERSON] помер 23 квітня 2016 року, про що видане відповідне свідоцтво (а.с.6) Позивач як онук спадкодавця 10 липня 2017 року звернувся до Добропільської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої 15.08.2013 р. [PERSON], [INFO], проте нотаріус постановою від 10.07.2017р. відмовив йому у видачі такого свідоцтва (а.с.15) За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за Законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й Закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття такої спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України, та розясненнями, що містяться в абзаці 6 п.24 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Зважаючи на судову практику ВСУ, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Такими причинами позивач називає відсутність грошей для оформлення документів на спадщину, а також необізнаність про необхідність подання заяви. Отже, суд вбачає, що ані обєктивних, ані непереборних, ані істотних труднощів чи перешкод для звернення до нотаріусу для прийняття спадщини у [PERSON] не існувало. Крім того, суд враховує, що відповідно до положень п. 1.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, [PERSON] мав право звернутись до нотаріуса із заявою про витребування документів щодо смерті спадкодавця та обсягу спадкової маси. При цьому позивач із заявою про прийняття спадщини звернувся лише після спливу майже 4-х років після смерті спадкодавця, тобто зі значним пропуском встановленого для цього шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст.1270 ЦК України. В силу ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести наявність обставин та подати в їх обґрунтування належні та допустимі докази. Доказів існування об'єктивних, непереборних або істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини позивачем в судове засідання не предявлено. У звязку з викладеним, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed