Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19.02.2006 року, який зареєстрований Зачернецькою сільською радою Любомльського району Волинської області, актовий запис №1. Від шлюбу сторони дітей не мають. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок зловживання останнім алкогольними напоями, влаштування постійних сварок та образливих висловлювань. Відповідач за період їх подружнього проживання ніде не працював та сім'ю матеріально не забезпечував. З наведених підстав, з ініціативи позивача, їх шлюбні відносини фактично були припинені п'ять років назад та упродовж даного терміну вони проживають окремо, при цьому, жоден із них кроку на примирення за увесь цей період не зробив. З наведених підстав вважає, що їх сім'я розпалася та поновлювати її недоцільно, у зв'язку із чим просила шлюб, укладений з відповідачем, розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання сторони не з'явились, однак до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, у своїх заявах, позивач просила терміну для примирення не надавати та шлюб розірвати, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив. За викладених обставин розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Зачернецькою сільською радою Любомльського району Волинської області 19.02.2006 року, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.02.2006 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1 (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони після укладення шлюбу сумісно проживали нетривалий час, спільних дітей не мають та господарства не ведуть, уже більше п'яти років проживають окремо та подружніх стосунків не підтримують, не цікавляться та не турбуються один про одного, що дає підстави вважати, що шлюб існує лише формально та не свідчить про наявність ознак сім'ї в розумінні поняття, наведеному у ст.3 СК України. Викладені в позовній заяві фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не заперечено. З врахуванням того, що позивач не бажає примиритися, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому його слід розірвати. Таким, що не суперечить положенням СК України, суд вважає прохання позивача щодо залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища «[PERSON]», оскільки таке право вибору належить саме позивачу. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved