Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на автотранспорт. Позивач в своїй позовній заяві посилався на те, що відповідач дав оголошення в газеті про продаж машини. Дізнавшись про це, він вирішив її купити. З цією метою 01.04.2011 року позивач звернувся до відповідача і, домовившись з ним про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, сплатив йому повну вартість за машину в сумі 10 000 грн. На підтвердження правочинну відповідач підписав попередній договір та підписав акт прийому передачі майна та вказав, що гроші отримав в повному обсязі, у попередньому договорі пообіцяв нотаріально посвідчити укладений між нами договір купівлі-продажу після зібрання всіх документів. Строк виконання договору був до 30.05.2011року відповідач не спромігся зібрати документи, а в послідуючому зовсім відмовився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автотранспорту. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсними. В судове засідання позивач позовну заяву підтримав та просив позов задовольнити, а відповідач проти позову не заперечував. Судом встановлено, що відповідач мав право розпоряджатися легковим автомобілем, марки ЗАЗ 110307, тип ТЗ - легковий седан, рік випуску - 2003, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], колір синій, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Запорізьким ВРЕВ-1 УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області 02.03.2004 року на свій розсуд відповідно до довіреності №6278 від 16.12.2008року посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] Судом також встановлено, що 01.04.2011 року позивач звернувся до відповідача і, домовившись з ним про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, сплатив йому повну вартість автотранспорту в сумі 10 000 грн. На підтвердження правочинну відповідач підписав попередній договір та підписав акт прийому передачі майна та вказав, що гроші отримав в повному обсязі, у попередньому договорі пообіцяв нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу після зібрання всіх документів для відчуження, строк виконання був 30.05.2011року відповідач від виконання умов договору відмовився. Судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсними. Згідно до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 657 ЦК України, обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають лише договори купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінетів Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви та власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу. Правомірність придбання транспортних засобів для реєстрації автомобіля підтверджується окрім іншого договором, в тому числі угодами, які укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб. Суд приходить до думки, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як знайшли своє документальне так нормативне обґрунтування. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved