Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].\~ Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 23.08.2006 року по 31.03.2016 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO].\~Фактично шлюбні відносини між ними припинились з жовтня 2014 року та з цього часу по теперішній день відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків: з дітьми взагалі не спілкується, свідомо не приймає участі у їхньому житті та не сплачує кошти на їх утримання, хоча має реальну можливість, як займатись вихованням дітей, так і їх забезпеченням. Аліменти, присуджені за рішенням суду від 03.02.2015 року на утримання дітей також не сплачує, у звязку із чим утворилась чимала заборгованість, та за його злісне ухилення від сплати аліментів правоохоронними органами розпочато кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст.164 КК України. Не виконується відповідачем й рішення суду від 21.04.2017 року про стягнення з нього пені по виплаті аліментів та додаткових витрат на дітей. Зазначені факти у своїй сукупності вказують на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків, зневагу до рідних дітей та відверту байдужість. При вирішенні питання визначення місця проживання дітей разом з матірю, неодноразові виклики відповідного органу у справах дітей відповідачем також були проігноровані. Упродовж вищевказаного періоду, під час відвідування дітьми дитсадка та школи, відповідач жодного разу до дітей не навідувався, їх навчанням не цікавився. Також відповідач не цікавився й здоровям дітей, тому усі витрати на їх лікування позивач несла самотужки. Діти фактично обмежені у правах, оскільки внаслідок фактичної відсутності «батька», за весь цей час позбавлені можливості без його дозволу виїхати за межі країни на відпочинок та оздоровлення, подорожувати з учнями своєї школи. Відповідач такими своїми діями, ігноруючи та уникаючи будь-якого спілкування, наносить дітям психологічної травми, а його байдужість та бездіяльність створили умови, які шкодять інтересам дітей. \~\~ Сторони в судове засідання не зявились.\~\~ Позивач [PERSON] надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити та у випадку неявки відповідача у судове засідання ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв чи клопотань з приводу розгляду справи чи суті позовних вимог не подав. Надіслані на його зареєстровану адресу поштові відправлення з вмістом судових повідомлень повернулись на адресу суду з причин незапиту, тому виклик відповідача в судове засідання здійснено в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування судового оголошення в газеті «Волинь нова» (№130 (16381) від 23.11.2017 року), що вважається належним повідомленням про час та місце розгляду справи. Представник\~органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника служби у справах дітей, підтримання позовних вимог [PERSON] та винесення судом рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації. За викладених обставин, зі згоди позивача, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про підставність позову та необхідність його задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2006 року, який розірвано рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31.03.2016 року (а.с.9-10). У період шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ФП №049776 та серії І-БК №212553, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві 09.12.2006 року та 11.02.2010 року, відповідно (а.с.15, 16). 03.02.2015 року Подільським районним судом міста Києва ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання їх двох синів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.12.2014 року та до повноліття [PERSON], а в подальшому по 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття [PERSON] (а.с.7-8). Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.01.2016 року №3, визначено місце проживання неповнолітніх дітей разом з матірю позивачем [PERSON] (а.с.11). У звязку зі злісним ухиленням відповідача від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, присуджених судовим рішенням, 13.01.2017 року за заявою позивача Любомльським ВП ГУНП у Волинській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017030150000010 за ознаками ч.1 ст.164 КК України (а.с.12). 21.04.2017 року Любомльським районним судом Волинської області ухвалено рішення про стягнення з відповідача 5349,98 грн. додаткових витрат на утримання дітей та 6873,48 грн. пені за прострочення сплати присуджених рішенням суду аліментів. Зі змісту вказаного судового рішення слідує, що стягнуті з відповідача додаткові витрати на утримання дітей, повязанні з їх лікуванням, а також придбанням для них одягу та харчування в дитячих закладах (а.с.13-14). З довідки дошкільного навчального закладу №56 управління освіти Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.06.2017 року №65 встановлено, що під час відвідування даного дошкільного закладу сином сторін Ілльою упродовж 2015 2016 років відповідач жодного разу до останнього не зявлявся (а.с.19). Характеристиками середньої загальноосвітньої школи №93 м.Києва від 16.06.2017 року стверджено, що протягом 2015-2017 навчальних років відповідач жодного разу не зявлявся та не цікавився навчанням сина [PERSON], як і навчанням сина [PERSON] у період, починаючи з 2016 по 2017 навчальні роки (а.с.17-18). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 150 Сімейного кодексу України\~передбачає, що батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей..., зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної\~\~загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.2 ч.1, ч.3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зібраними та дослідженими у справі доказами обєктивно стверджується, що, починаючи з 2015 року, відповідач [PERSON] не здійснює батьківського піклування, не виконує своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням малолітніх синів, не виявляє будь-якого інтересу до них та взагалі від них самоусунувся. Такі висновки суду також узгоджуються з висновком органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації Волинської області від 13.10.2017 року №106-7707, у якому орган опіки та піклування, врахувавши фактичні обставини справи, висловив позицію про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітніх синів: [PERSON] та [PERSON]. При складанні такого висновку органом опіки та піклування також взято до уваги висновок Міського центру дитини ВОКМР КМДА від 02.10.2017 року за №125 щодо психологічного обстеження малолітніх [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого у малолітніх визначена міцна емоційна прихильність до матері та між собою, а відносно батька в обох дітей присутня емоційна відстороненість та дистанція у взаємовідносинах з ним через відсутність участі відповідача протягом останніх років у вихованні та розвитку дітей. Таким чином, на підставі досліджених судом доказів по справі встановлено, що відповідач, в порушення вимог ст.150 СК України,\~ вихованням малолітніх синів: [PERSON] та [PERSON] не займається, про їх фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, з ними не спілкується, про стан здоровя не дбає, батьківських обовязків взагалі не виконує, що у своїй сукупності є неприпустимим та дає суду підстави для позбавлення його батьківських прав, а відтак, задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, документально підтверджені понесені позивачем судові витрати у виді судового збору (640,00 грн.) та оплати двох судових оголошень у пресі (360,00 грн.) підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved