Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.06.2003 він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося з причини відсутності взаєморозуміння. Спільне господарство не ведеться, шлюбні та сімейні відносини припинені з весни 2020 року. Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Примирення з відповідачкою позивач не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 19.06.2003 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 949. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19.06.2003 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, [PERSON] та [PERSON] 19.06.2003 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 949. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.08.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 2439. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Таким чином судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та він не бажає примирення з відповідачкою. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 23588 від 20.10.2020 року у сумі 840,80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Отже, враховуючи, що відповідачка визнала позов повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 420,40 грн та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 420,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved