Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування будинком. В обґрунтування позову зазначає, що він є мешканцем с. Княгининок, проживає по [ADDRESS] у неприватизованому будинку, який відповідно до витягу з по господарської книги значиться за ним. В даному будинковолодінні зареєстровані він та члени його сім'ї, а також 10 листопада 2016 року була зареєстрована громадянка [PERSON] разом зі своєю дочкою [PERSON] Зазначає, що відповідач ввійшла йому в довіру, просила прописати її з дочкою, оскільки їй мали здійснити виплату соціальної допомоги, однак самостійно не знімається з реєстрації місця проживання. Також вказує, що відповідач жодного відношення до його будинку не має, жодного дня там не проживала, її речей там немає. З акта від 19 квітня 2017 року №947 підготовленого комісією у складі сільського голови та спеціалістів виконавчого комітету Княгининівської сільської ради за присутності сусідів встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають з листопада 2016 року по 19 квітня 2017 року. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню будинку нараховують комунальні платежі за тарифами та відповідно до кількості мешканців прописаних в будинку. Вказує, що в нього скрутне матеріальне становище, він намагається зберегти та заощадити кошти, а наявність реєстрації відповідачів в його будинку змушує його сплачувати за них комунальні платежі. З огляду на наведене, просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, зокрема, через розміщення судового оголошення в пресі. Представник третьої особи на стороні відповідачів Луцької районної державної адміністрації Волинської області в судове засідання не з'явилась, заявою від 11 грудня 2017 року просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги не визнає. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Кожна особа, як слідує зі змісту ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до витягу з по господарської книги №5 Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області за 2015 рік по особовому рахунку №0441-1 значиться житловий будинок, який рахується за [PERSON], та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.17-18). З копії будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] вбачається, що у вищевказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно акту Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області №947 від 19 квітня 2017 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS] з листопада 2016 року (а.с.9). Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». В постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України також зазначив, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування своєю власністю. Крім того, статтею 29 ЦК України встановлено, що місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визначається власником жилого приміщення. Таким чином, місцем проживання неповнолітньої або малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона дійсно проживає. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] навчається в 7 класі Рожищенського навчально-реабілітаційного центру і перебуває на утриманні батьків, відомості про фактичне місце проживання [PERSON] та її доньки відсутні. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, що [PERSON] та неповнолітня [PERSON] не проживають у будинку [ADDRESS] та не проживали з часу реєстрації, тобто з листопада 2016 року, не є членом сім'ї власника жилого приміщення, судом встановлено наявність достатніх правових підстав для визнання їх такими, що втратили право користування вищевказаним будинком. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved