Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що 21.09.2012р. сторони зареєстрували шлюб, який 18.03.2016р. рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.04.2016р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00грн. щомісяця, починаючи з 05.02.2016р. і до досягнення дитиною повноліття. З часу призначених судом аліментів, погіршився стан здоров`я і матеріальне становище дитини. Просить збільшити розмір аліментів визначених рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.04.2016р. та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання даним рішенням суду законної сили, та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 01.07.2021року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.03.2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 04.04.2016р. рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00грн., щомісяця, починаючи з 05.02.2016р. до досягнення дитиною повноліття. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) [PERSON] встановлено діагноз інфекція сечовивідних шляхів, рецидивуючий перебіг. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.07.2020р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25га та земельної ділянки площею 0,0745га. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами СК України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину. Згідно положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охоронну дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з положеннями ст. ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про збільшення розміру аліментів положеннями ст. 192 СК України, вказує на збільшення потреб дитини, що потребує значних витрат. Суд звертає увагу, що вказані обставини в їх сукупності ведуть до зміни (погіршення) матеріального становища позивача (при незмінному розмірі аліментів, що сплачуються відповідачем), що в свою чергу є обставиною, що може бути підставою для зміни розміру аліментів. Інших підстав, визначених ст. 192 СК України, позивачем не зазначено та доказів не надано. Таким чином, враховуючи встановлені обставини про зміну матеріального стану сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів. При визначені їх нового розміру суд враховує положеннями ст. 182 СК України, відповідно до яких передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючись з розміром аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова особа та має можливість, враховуючи його дохід, і погоджується в певній мірі надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомогу. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим та обґрунтованим визначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 2500,00грн. щомісячно. Суд також зауважує, що визначений розмір аліментів також не є незмінним і в разі надалі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Сплата аліментів при визначеному новому розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 908,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved