Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій зазначає, що рішенням Броварського міськрайонного суду від 22 червня 2015 року по вказаній цивільній справі його позов було задоволено частково та встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1733 га по вулиці Постишева, 10 в м. Бровари Київської області між [PERSON] та [PERSON] відповідно до першого варіанту додаткової судової земельно-технічної експертизи № 2/15 від 08 червня 2015 року. Посилаючись на те, що судом не вирішено питання про припинення права власності [PERSON] на господарські будівлі вбиральню «В», навіс «Л», сарай «З» та виділення їх у користування [PERSON], оскільки ним за згодою відповідача сплачено грошову компенсацію їх вартості, позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким припинити право власності [PERSON] на вказані господарські будівлі та виділити їх у користування йому. У судове засідання позивач подав письмову заяву, у якій просить ухвалити додаткове рішення та розглянути справу в його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених статтею 367 цього кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Встановлюючи порядок користування земельною ділянкою відповідно до першого варіанту додаткової судової земельно-технічної експертизи № 2/15 від 08.06.2015 року, суд у мотивувальній частині рішення зазначив: «При даному варіанті на території, що виділяється [PERSON] розташовані господарські будівлі: вбиральні «В», навіс «Л», сарай «З», які згідно договору конкретного користування належать [PERSON], а криниця «К», яка перебуває у спільному користуванні сторін згідно зазначеного договору, фактично розташована на території, що виділяється [PERSON] Враховуючи неможливість перенесення вказаних споруд та згоду [PERSON] на сплату грошової компенсації у сумі 9809 грн, визначеної експертизою, а також згоду [PERSON] на отримання грошової компенсації у зазначеному розмірі, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] таку грошову компенсацію, виділивши у користування [PERSON] вбиральню «В», навіс «Л», сарай «З». Таким чином, суд вирішив питання про право користування зазначеними господарськими будівлями, але не зазначив у резолютивній частині, яке майно підлягає виділу у користування, тому заява про ухвалення додаткового рішення в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимог про ухвалення додаткового рішення про припинення права власності [PERSON] на зазначені господарські будівлі, то суд вважає їх безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому відмовляє у задоволенні заяви в цій частині, враховуючи також, що таких вимог не заявлялось. На підставі викладеного та

Outcome: partial