Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до Матіївської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області, відділу Держземагенства у Бахмацькому районі про визнання недійсним державного акту на право власності на землю та визнання права власності на земельні ділянки мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті тітки [PERSON], він не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно і належним чином зареєструвати своє право власності на земельні ділянки, оскільки в Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №026622, який був виданий покійній [PERSON] Бахмацькою райдержадміністрацією 23.01.2003 року допущена технічна помилка у визначенні площ земельних ділянок та місці їх розташування, що не співпадає з витягом з Державного земельного кадастру. У судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Матіївської сільської ради в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник відповідача Батуринської міської ради в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник відповідача відділу Держземагенства у Бахмацькому районі в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд\~ приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні 10 вересня 2011року померла [PERSON] Іванівіна, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 170022. На випадок своєї смерті [PERSON] зробила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все, що буде належати їй на момент смерті заповіла позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 21.11.2008 року. Померла [PERSON] мала у власності земельні ділянки на підставі Державного акту на право приватної на землю серії IV-ЧН №026622, які розташовані на території Батуринської селищної ради на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.08.2003 року №2-2414. розміром 2.5 га , та 1.5 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно кадастрових планів з технічної документації вбачається, що земельна ділянка площею 2.1541 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Батуринської міської ради Бахмацького району, Чернігівської області та земельна ділянка площею 1.5045 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Матіївської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області. Згідно листа відділу держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області земельна ділянка площею 1.50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Батуринської міської ради Бахмацького району, Чернігівської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН №026622 від 23.01.2003 року, але фактично розміщена на території Матіївської сільської ради, що суперечить вказаному її місцю розташування у зазначеному державному акті, у зв»язку з чим не має можливості провести державну реєстрацію земельної ділянки. Відповідно до\~ ст. 1297\~ ЦК України, спадкоємець, який прийняв\~ спадщину, у складі\~ якої є нерухоме майно, зобов'язаний\~ звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . У встановлені законодавством строки позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину , оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку вказана помилково адреса земельної ділянки. Відповідно до інформації з Бахмацької державної нотаріальної контори та витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) спадкова справа до майна померлої [PERSON] відкрита за заявою позивача. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб. Пунктом 10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що «Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку \~переходить до спадкоємців \~за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права \~спадкодавця державним актом \~на право власності на землю або іншим \~\~правовстановлюючим документом». Згідно рішення Конституційного Суду України \~від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 року у справі № 1-9/2009 року про скасування актів органів місцевого самоврядування, п.5 абз.6 «Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їх виконання, тому вони не можуть бути скасовані \~чи змінені органом \~місцевого самоврядування після їх виконання». Відповідно до п. п. 1.13, 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року № 43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією; роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Судом встановлено, що при видачі державного акту [PERSON] було допущено помилку у розташуванні земельної ділянки, дані обставини визнані сторонами і відповідно до ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. А ст.152 ЗК України, передбачено, що вимагати усунення порушень свого права на землю має власник земельної ділянки або землекористувач. Крім того, згідно п. 2.9. вказаної Інструкції усі записи в державних актах мають бути зроблені українською мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Відповідно до п. „г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. \~Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови \~захисту \~прав власності на землю. Захист права громадян та юридичних осіб \~на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, що встановлено ст. 152 ЗК України. Згідно ст. 158 ч. 2 ЗК України «Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування в розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районів та областей» Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». За приписами ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред»явити позов \~про визнання \~його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, \~а також у разі втрати \~ним документа, який засвідчує право власності». За таких обставин, право власності на земельну ділянку позивача, як спадкоємця за заповітом, підлягає захисту в судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права відповідає способу, визначеному ст. 16 ЦК України. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті тітки [PERSON], прийняття ним спадщини у передбачений законодавством шестимісячний термін, розбіжність у записах розташування земельних ділянок, \~визнання \~позову \~відповідачами, \~тому за ним слід визнати право власності на земельні ділянки \~розміром 2.1541 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Батуринської міської ради Бахмацького району, Чернігівської області та 1.5045 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Матіївської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області \~

Outcome: approved