Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що розташована: Чернігівська область Новгород-Сіверський район Печенюгівська сільська рада загальною площею 5.39 умовних кадастрових га. із земель КСГП «Комунар», свій позов мотивує тим, що після смерті [PERSON] , залишилася спадщина, яку він прийняв, але після звернення до нотаріуса з метою оформлення спадщини виявилося, що їм`я померлої в сертифікаті зазначено як Ївга, а також сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений, нотаріус роз`яснила, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) не можливо. Іншим не судовим шляхом визнати право на земельну частку(пай) не можливо, тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повному обсязі, справу просила розглянути за її відсутності. Представник відповідача Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського районну Чернігівської області, в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, справу просив розглянути за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що за життя [PERSON] отримала сертифікат про право на земельну частку(пай) серії [NUMBER] від 15.01.1997 року, який посвідчував право на земельну частку (пай) розміром 5.39 умовних кадастрових гектарах, із земель КСГП «Комунар», на території Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.7) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.1996 року [PERSON] померла [INFO] .(а.с. ) 31.10.2002 року [PERSON] склала заповіт в якому заповідала все майно [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 608 від 22.07.2019 року [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала в с. Лизунівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області разом з сином [PERSON] ( а.с.5) Згідно словника власних імен ім`я [PERSON] в побутовому розмовному вжитку на території України вживається як Ївга (а.с. 9). За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачами позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Згідно статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Отже на день смерті [PERSON] належало тільки право на земельну частку(пай), тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved