Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 473 165,45 грн. та понесені судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.05.2014 року відповідач позичив у нього 17 000 доларів США, з умовою повернення до 01.04.2016 року, про що надав розписку. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, на його вимоги про сплату боргу не реагує. Позивач в судове засідання не прибув, від нього надійшла заява про підтримання вимог позовної заяви, розгляд справи без участі позивача та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, про що у справі є відповідні докази. Від нього не надійшов відзив на позовну заяву. З урахуванням думки позивача, який не заперечував щодо заочного розгляду справи, положення частини 1 статті 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 01.05.2014 року (оригінал якої оглянуто в судовому засіданні), відповідач, у присутності двох свідків, позичив у позивача грошові кошти в сумі 17 000 доларів США та зобов'язався повернути позичені кошти в строк до 01.04.2016 року (а.с. 4). В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку розписки відповідача. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за договором позики розписки від 01.05.2014 року. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем проведено розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 473165грн. 45 коп., з яких: 452789,90 грн. (що є еквівалентом 17 000 доларів США, за курсом НБУ 26,6347 станом на 13.10.2017 року) сума основного боргу; 20 375,55 грн. - три відсотки річних. Досліджені в судовому засіданні обставини стверджують про те, що вимоги позивача є обгрунтованими доказами, а тому підлягають до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 473165грн. 45 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 549, 526, 1046, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved