Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в якій прохає встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що з народження і по теперішній час він проживав на території України, народився [INFO] року в місті Юнокомунарівськ міста Єнакієво Донецької області. При зверненні до Горішньоплавнівського міського сектора Управління ДМС в Полтавській області з заявою про видачу паспорта йому було відмовлено у зв'язку з неможливістю встановлення належності до громадянства України та рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Ухвалою суду від 12.09.2017 року за згаданою заявою відкрито провадження у справі (а.с.21). Згідно з ухвалою суду від 10.10.2017 року (а.с.34) до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Додатково пояснив, що Представник заінтересованої особи Управління ДМС України в Полтавській області Карпенко О.А. проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши приєднані до справи матеріали, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою, з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року у місті Єнакієве міста Юнокомунарівськ Донецької області (а.с.5). Згідно з довідкою про звільнення серії [NUMBER] від 28.08.2015 року, громадянин України [PERSON] у період з 01.09.2006 року по 28.08.2015 року відбував покарання в установах Державної пенітенціарної служби України (а.с.6) За повідомленням ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» від 04.01.2018 року в архівній справі засудженого [PERSON] відсутні дані про наявність паспорта громадянина України (а.с.72). При зверненні до Горішньоплавнівського міського сектору Управління ДМС України в Полтавській області заявнику [PERSON] у видачі паспорта громадянина України було відмовлено у зв'язку із відсутністю документального підтвердження факту його проживання на території України станом на 24.08.1991 року (а.с.9). Відповідно до положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, встановлення факту, що має юридичне значення залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України» та Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215/2001, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень . Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Виходячи із змісту п.7 Порядку, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Встановивши всі обставини справи та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року. Згідно з приєднаними до справи письмовими доказами заявник [PERSON] народився [INFO] року у м.Єнакієве м.Юнокомунарівськ. У період часу з 01.09.2006 року по 28.08.2015 року заявник відбував покарання, призначене за вироком суду місцевого Єнакіївського міського суду Донецької області від 02.09.2009 року. Виходячи із змісту вказаного судового рішення, під час розгляду згаданої кримінальної справи судом встановлено, що [PERSON] є громадянином України, а також, що на момент вчинення злочину (30.07.2006 року) навчався у ПТУ№112 м.Єнакієве та проживав у м.Юнокомунарівськ. Про належність заявника до громадянства України також свідчать відомості Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Полтавській області (а.с.68-70) щодо судимості, у довідці якого за №87-28122017/53413 зазначено, що заявник [PERSON] є громадянином України. У довідці про звільнення з місць позбавлення волі серії [NUMBER] мається відмітка щодо належності засудженого [PERSON] до громадянства України (а.с.6). Відповідно до ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, беручи до уваги, що рішення суду про встановлення такого факту є підставою для встановлення належності заявника до громадянства України та документування паспортом. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що після народження [INFO] року та до засудження 07.09.2009 року [PERSON] проживав та навчався в місті Юнокомунарівськ міста Єнакієво Донецької області. Таким чином, факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року знайшов своє підтвердження, тому його заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved