Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20 вересня 2013 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Шепельської сільської ради Луцького району, актовий запис № 3. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, втратили почуття поваги та кохання, перестали розуміти один одного, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить шлюб укладений 20 вересня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обємі. До початку судового засідання відповідач та його представник подали суду заяву, в якій просили справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 вересня 2013 року виконавчим комітетом Шепельської сільської ради Луцького району, актовий запис № 3 (а.с.4). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.12), який проживає з позивачкою. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Крім того, судом також встановлено, що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме щодо його проживання з матірю [PERSON] Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved