Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання укладеного між ними договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований у [ADDRESS]. Відповідно до позову [PERSON] був власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований у [ADDRESS]. 22 листопада 2017 року позивач та [PERSON], яка діяла за дорученням свого батька [PERSON], уклали між собою усну угоду щодо купівлі-продажу вказаного будинку. При цьому обговорили питання щодо подальшого нотаріального посвідчення даної угоди. На виконання угоди позивач передав відповідачеві обумовлену суму коштів - 30000 грн. та отримав від того усі документи на будинок і ключі, про що та надав позивачеві розписку. [PERSON] зобов'язалась до 01.12.2017 року нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, але до часу подання позову ухиляється від укладення договору. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились. Про дату, час і місце судового розгляду оповіщені у встановленому законом порядку. Позивач подав до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до змісту ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіркою питання наявності законних підстав для задоволення позову та питання того, чи не порушує визнання позову відповідем вимог закону, прав, свобод чи інтересів інших осіб, судом встановлено: Відповідно до Архівної довідки № 29 від 10.03.2016 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований у [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.16). Відповідно до довідки Лозуватської сільської ради від 21.11.2017 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований у [ADDRESS] рахується за [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Благовіщенського нотаріального округу Веліховською Т.С. та зареєстрованої у реєстрі за № 2458 24.12.2015 року [PERSON] уповноважив свою дочку [PERSON] продати його будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований у [ADDRESS] (а.с.8, зворот). Відповідно до розписки [PERSON] отримала від [PERSON] 30000 грн. за купівлю будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований у [ADDRESS] (а.с.9). Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню такі правові норми: Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що будинок, що є предметом спору, є власністю відповідача. Сторони у письмовій формі погодили купівлю продаж вказаного будинку, обговоривши його вартість. Відповідач на виконання угоди віддав позивачеві документацію та ключі від будинку, що можна вважати частковим виконанням договору. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору. Таким чином встановлено, що застосувавши до вказаний правовідносин сторін положення ч. 2 ст.220 ЦК України суд може визнати зазначений договір дійсним, а відповідно за [PERSON] право власності на зазначений житловий будинок.

Outcome: approved