Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Градо Строй» про стягнення пені за порушення терміну виконання договірного зобов`язання. Свої вимоги мотивує тим, що 17.02.2016 між [PERSON] (надалі позивач) та ТОВ «Градо Строй» (надалі відповідач) укладений Попередній договір № 56 на будівництво житла, за умовами якого забудовник прийняв на себе зобов`язання збудувати (та передати в подальшому у власність замовнику) об`єкт в будинку у відповідності з проектно - кошторисною документацією у термін до 25.12.2016 та здати згідно з будівельними нормами і правилами, що діють в Україні, на момент підписання сторонами даного Договору (п. 2.1. Договору). Предметом договору є будівництво відповідачем об`єкту житлової нерухомості в будинку, що будується за адресою [ADDRESS] , двокімнатна квартира [ADDRESS] , секція 3 (під`їзд № 3), четвертий поверх, загальна проектна площа 66,33 кв.м. (п. 1.1.2 Договору). Сторони домовились про вартість об`єкту нерухомості в сумі 596970 грн. (п. 3.2. Договору). На виконання п.п. 3.3. Договору, позивач як замовник будівництва квартири повністю вніс кошти в наведеному розмірі в касу відповідача (забудовника). Відповідно до умов Додаткової угоди від 19.11.2019 до Договору замовником було проведено доплату за різницю між будівельною і фактичною площею в сумі 131 130 грн. Таким чином загальна сума сплати за вказаним Договором склала 728 100 грн. Умовами договору не передбачено санкцій за невиконання або ж прострочення виконання забудовником Договору в частині завершення будівництва та передачі у власність позивача квартири в строк до 25.12.2016. А тому, посилаючись як на підставу своїх вимог на норми статей 526, 530, 599, 610, 612, 875 ЦК України, ст.ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», вказуючи на те, що об`єкт житлової нерухомості, що обумовлений в Договорі, у визначений строк побудований не був, позивач просив стягнути з відповідача, на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню у розмірі 3% вартості послуги за кожен день прострочення терміну виконання зобов`язання з будівництва та введення об`єкта в експлуатацію. У зв`язку з прострочкою, за період з 26.03.2020 по 25.03.2021, позивач просив стягнути суму пені в розмірі 7 972 695 грн., які розрахував за формулою 728100 х 3% х 365 = 7 972 695 грн. Позивач також просив суд зобов`язати відповідача у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили добудувати об`єкт в будинку (двокімнатну квартиру [ADDRESS] ), ввести в експлуатацію та передати квартиру у власність позивача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2021 року позовну заяву, враховуючи ціну позову, було прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. 22.06.2021 на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову, які за своєю правовою природою, в розумінні процесуального закону, є відзивом на позовну заяву. Відповідач заперечує проти задоволення позову у наведеному позивачем розмірі посилаючись на те, що простроченням виконання відповідачем свого зобов`язання позивачу не завдано жодних збитків. Відповідач вказує на те, що позовні вимоги позивачем заявлено у розмірі, що є неспівмірним з реальними наслідками невиконання зобов`язання відповідачем. Відповідач вважає несправедливим, коли за відсутності фактичних збитків, стягується пеня, що значною мірою перевищує вартість майнових прав на квартиру. Окрім наведеного відповідач вказує на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження майнового стану відповідача, його поведінку та фінансову спроможність сплатити штрафні санкції у заявленому розмірі. Відповідач зазначає, що проти ТОВ «Градо Строй» порушена низка виконавчих проваджень стосовно стягнення пені за порушення строків введення будинку в експлуатацію. На день подання відзиву будинок готовий приблизно на 90%. Будівництво не зупинялось, ведуться фасадно - оздоблювальні роботи, що являються завершальним етапом будівництва. Затримка введення об`єкту нерухомості в експлуатацію пов`язана із недофінансуванням будівництва його пайовиками. Заборгованість пайовиків перевищила мільйони гривень. Винесення рішення стосовно стягнення пені, що десятикратно перевищує вартість майнових прав на квартиру - майже 8000000 грн. здатне поставити під загрозу фінансову платоспроможність відповідача та фактично зупинити його господарську діяльність, що спровокує ще більшу кількість позовів та неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань перед іншими пайовиками. Вважає, що позивач не врахував співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та розміром штрафних санкцій. Відповідач посилаючись на практику Верховного Суду вказує, що вважається неспівмірно високою сума штрафних санкцій, які складають половину або навіть третину ціни Договору. Вказує на те, що суд має скористатись положенням ст. 551 ЦК України та зменшити, враховуючи наведені вище обставини, суму пені, яка заявлена до стягнення. Окрім наведеного відповідач вважає, що позивач не обґрунтував можливість застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів», та вказує на те, що до спірних правовідносин мають бути застосовані виключно положення ЦК України та положення укладеного між сторонами Договору. За таких обставин, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2021 року підготовче провадження в справі закрите та справа призначена до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Щавінський К.С. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, що 17.02.2016 [PERSON] та ТОВ «Градо Строй» уклали Попередній договір на будівництво житла [ADDRESS] , згідно умов якого ТОВ «ГРАДО СТРОЙ», як забудовник прийняв на себе зобов`язання збудувати (та передати в подальшому у власність [PERSON] , як замовнику) об`єкт в будинку у відповідності з проектно - кошторисною документацією, у термін до 25.12.2016 року та здати згідно з будівельними нормами і правилами, що діють в Україні на момент підписання сторонами даного Договору. (п. 2.1. Договору). Об`єктом, що має бути збудований в розумінні Договору Забудовником на користь Замовника є житлова квартира в будинку, що будується за адресою [ADDRESS] - о кімнатна квартира, секція № 3 (під`їзд № 3) поверх 4 - й, загальна проектна площа 66,33 кв.м. (п. 1.1.2 Договору). Як встановлено п. 2.2. Договору Замовник зобов`язується забезпечити попередню оплату вартості Об`єкту на умовах, в обсягах та в строки, що передбачені цим Договором, а після оформлення інвентаризаційної документації Забудовником на Об`єкт отримати Об`єкт у власність. Сторони домовились, що вартість об`єкту становить 596970 грн., а також встановили терміни розрахунків Замовника будівництва з Забудовником 17.02.2016 - 200000 грн., 29.04.2016 - 396970 грн. (п. 3.2., 3.3. Договору) Розділ 4 укладеного між Сторонами Договору містить загальні норми щодо відповідальності Забудовника у разі не завершення будівництва Об`єкту у обумовлений Договором строк. Зокрема пунктом 4.1. Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим Договором. Забудовник зобов`язаний завершити будівництво в строк, передбачений п. 2.1. цього Договору. У випадку неможливості чи тимчасового призупинення будівельних робіт за погодних умов або інших форс - мажорних обставин, Забудовник може продовжити строк здачі Об`єкту, але не більше ніж на 90 календарних днів. Цей Договір набуває чинності з дня підписання і діє до моменту повного виконання. (а.с. 9 - 11) Додатком до Договору № 56 від 17.02.2016 сторони обумовили перелік робіт, які Забудовник зобов`язався провести. (а.с. 12). На виконання п.п. 2.2., 3.2., 3.3. Договору [PERSON] , у передбачені Договором строки внесено кошти у сумі визначеній Договором вартості майнових прав, а саме 596970 грн., що підтверджується Довідками про розрахунок по Договору № 56 від 17.02.2016, від 17.02.2016, та від 28.04.2016, що видані ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» та підписані його директором [PERSON] . Відповідно до Додаткової угоди до Договору на будівництво житла № 56 від 17.02.2016, що підписано сторонами Договору 19.11.2019 року, сторони узгодили наступне. Згідно з умовами Договору № 56 від 17.02.2016 та Додатку № 1 покупцем профінансовано (оплачено вартість) об`єкта будівництва: секція № 3, поверх 4, буд. номер 13, загальна площа 66,33 кв.м. Згідно з проведеним обміром на підставі довідки БТІ № 165 від 06.06.2019 об`єкт будівництва має такі зміни характеристик: секція № 3, поверх 3, номер квартири 5, загальна площа 80,9 кв.м. Різниця між будівельною та фактичною площею становить 14,57 кв.м., на суму 131130,00 грн. Грошові зобов`язання покупцем перед продавцем виконано у повному обсязі, заборгованості немає. Обставина прийняття відповідачем від позивача коштів у повному обсязі підтверджується також Актом прийому - передачі грошових коштів за Договором від 19.11.2019. (а.с. 16) Таким чином позивач свої зобов`язання щодо сплати коштів за об`єкт перед відповідачем за Договором виконав у повному обсязі. Разом з тим, як зазначалось вище відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав, та в порушення п.п.2.1., 4.5. укладеного Договору прострочив строк здачі об`єкту в експлуатацію. Про перенесення термінів введення об`єкта в експлуатацію відповідач позивача не повідомляв. Станом на день розгляду даної справи по суті відповідач не ввів об`єкт будівництва в експлуатацію. Протилежного судом не встановленого, доказів щодо цього відповідачем не надано. Суд звертає увагу, що відповідач, заперечуючи проти позову, фактично просив зменшити розмір неустойки, що заявлений позивачем до стягнення, також посилаючись на те, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини поширені бути не можуть. Надаючи оцінку правовідносинам сторін суд зазначає наступне. За змістом частин першої, третьої статті 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Отже правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків сторін цього договору. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 655 та частини другої статті 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Крім того відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Як установлено судом, сторони у Договорі на будівництво житла № 56 від 17.02.2016, зокрема у його п.п. 2.1., 4.5. обумовили строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію до 25.12.2016. При цьому сторони у договорі не узгодили відповідальності забудовника за порушення такого свого зобов`язання у вигляді пені. Разом з тим, відсутність в положеннях Договору умов про відповідальність забудовника за порушення зобов`язання, не позбавляє позивача права, посилатись на вимоги чинного в Україні законодавства, яке визначає можливість стягнення неустойки на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», заявити про її стягнення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Як встановлено п. 22 ч. 1 ст. 22 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Таким чином, в розмінні наведеного Закону, позивач є споживачем послуги забудовника, з будівництва об`єкту житлової нерухомості та підписавши Договір на будівництво житла, позивач набув статусу покупця майнового права. Такого висновку суд дійшов з урахуванням висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 752/10405/15-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі № 757/39364/15-ц. Відповідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Як вказувалося, сторони у Договорі визначили строки введення об`єкту будівництва в експлуатацію. Враховуючи, що до цього часу об`єкт будівництва у експлуатацію не введений, вбачається дійсним порушення умов договору щодо своєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, що зумовлює настання для нього негативних наслідків, а саме визначену у ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідальність у виді сплати пені у визначеному вказаною нормою закону розмірі. Разом з тим, суд не погоджується з позицією позивача щодо можливості застосування до спірних правовідносин першого речення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у вказаному реченні мова йде про сплату пені у зобов`язаннях, в яких визначено вартість роботи (послуги). Судом, за результатами системного аналізу положень Договору на будівництво житла № 56 від 17.02.2016 та Додаткової угоди до нього від 19.11.2019, не встановлено, що сторони в Договорі обумовили вартість виконуваної Забудовником роботи (послуги). Договір містить лише умови, щодо загальної вартості замовлення в сумі 728100 грн., в яке, окрім вартості роботи, входять інші складові, та поняття вартості замовлення, в розумінні закону, є більш ширшим (вартість замовлення є відмінною правовою категорією від поняття вартості роботи). А тому до спірних правовідносин підлягає до застосування друге речення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно диспозиції вказаної норми Закону: у разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Оскільки загальна вартість замовлення за Договором становить 728100 грн., з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення неустойка у розмірі 3% загальної вартості замовлення, що становить 21843 грн. (728100х3%=21843 грн.). З огляду на викладене позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Як встановлено судом, зі змісту укладеного між сторонами по справі Договору на будівництво житла № 56 від 17.02.2016, за своєю суттю та правовою природою він є договором купівлі - продажу майнових прав. Сторони у Договорі обумовили всі істотні умови купівлі - продажу майнових прав на об`єкт (квартиру яку зобов`язався збудувати забудовник для замовника) за договором, його ціну, строки виконання договору, його основні та додаткові умови, частково відповідальність сторін за його невиконання. Наявність у назві Договору на будівництво житла слова «попередній» жодним чином не впливає на його правову природу, оскільки зміст вказаного слова та його значення в цивільному законодавстві суперечить суті правовідносин сторін, які обумовлені умовами укладеного Договору. Укладений між сторонами договір в розумінні ст. 635 ЦК України не є попереднім договором, оскільки всі правовідносини сторін були врегульовані саме умовами Договору на будівництво житла № 56 від 17.02.2016, та умовами Додаткової угоди до нього від 19.11.2019, сторони приступили до виконання цього Договору як з однієї так і з другої сторони. В задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили добудувати об`єкт в будинку (двокімнатну квартиру [ADDRESS] ), ввести в експлуатацію та передати квартиру у власність позивача слід відмовити, оскільки позивачем суду не представлено жодного доказу щодо технічної можливості всіма силами та засобами відповідача здійснити добудову вказаного об`єкту нерухомості та ввести його в експлуатацію у наведений позивачем строк, передавши цей об`єкт в послідуючому позивачу. Суд достовірно не обізнаний зі ступенем готовності вказаного об`єкта будівництвом, стадії будівництва, технологічною можливістю добудувати об`єкт у наведений позивачем строк, тощо. А тому встановлення такого обов`язку для відповідача буде суперечити принципу розумності. Докази з цього приводу стороною позивача суду не представлено. Така технічна можливість мала би бути доведена позивачем шляхом представлення відповідного висновку будівельно - технічної експертизи, разом з тим такого доказу суду не представлено. Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Разом з тим, встановлення для забудовника в рішенні суду місячного строку завершення будівництва, без будь - яких належних зі сторони позивача обґрунтувань можливості завершення будівництва у наведений ним строк з дотриманням при цьому забудовником відповідних технічних та (або) технологічних процесів є нерозумним, некоректним та неправильним. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов висновку щодо необхідності захисту прав позивача внаслідок їх порушення неналежним виконанням умов Договору на будівництво житла, часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розрахованому судом розмірі в сумі 21843 грн. Позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили добудувати об`єкт в будинку (двокімнатну квартиру [ADDRESS] ), ввести в експлуатацію та передати квартиру у власність позивача слід залишити без задоволення у зв`язку з її недоведеністю перед судом. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», а його позов підлягає частковому задоволенню із відповідача на користь держави необхідно стягнути 218,43 грн. грн. судового збору. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги від 25.03.2021, яким передбачено розмір гонорару адвоката в сумі 20000 грн., разом з тим стороною позивача як в ході розгляду справи так і в ході судових дебатів не представлено доказів, які підтверджують здійснення позивачем витрат на правову допомогу. Як встановлено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача [PERSON] як в судовому засіданні так і в ході судових дебатів не подав доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу, також представник позивача не зробив відповідну заяву про відшкодування витрати на правову допомогу та не повідомив, що заява про відшкодування таких витрат буде заявлена протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином представником позивача суду не представлено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а отже будь - які документальні підтвердження витрат позивача на надання правової допомоги суду не представлені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про компенсацію витрат на правову допомогу. До вказаного висновку суд прийшов також з огляду на те, що представником позивача суду не представлено акт приймання-передачі виконаних робіт/наданих послуг, а також документів, які б свідчили про сплату позивачем на користь адвоката коштів за надання правової допомоги у цій справі (квитанцій, тощо). На підставі викладеного,

Outcome: partial