Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи позовну заяву тим, що він з 2003 року постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина, прийнятий на консульський облік Генерального України в Мюнхені 15.12.2003 року. [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме жилий будинок з надвірними будівлями, та земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Приїхавши на похорони мами, родичі повідомили, що за життя мати склала заповіт, яким заповіла все своє майно рідній тітці позивача [PERSON] . Наступного разу коли він приїхав в України, при зустрічі з тіткою [PERSON] , а саме 03.09.2019 року, остання віддала документи на нерухомість, яка належала мамі та серед цих документів [PERSON] знайшов заповіт складений [PERSON] 03.08.2012 року , згідно якого, все своє майно вона заповіла [PERSON] . Після звернення до Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області [PERSON] дізнався, що складений заповіт є чинним та не був скасований на день смерті [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців немає. 05.09.2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Островської Л.П. із заявою про прийняття спадщини, однак позивачу було відмовлено, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку подачі заяви про прийняття спадщини. За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права не може. Ухвалою суду від 10.09.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 09.06.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник Вищедубечанської сільської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти задоволення позову не заперечує. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач з 2003 року дійсно проживає у Федеративній Республіці Німеччина. В 2018 році [PERSON] приїхав в України на похорони матері, які сам оплатив. Наступного разу коли позивач приїхав в Україну у 2019 року, вона віддала йому правовстановлюючі документа на майно померлої [PERSON] серед яких знайшли заповіт складений на ім`я позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши [PERSON] в якості свідка, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 20.03.2018 року. Згідно, з копії заповіту складеного [PERSON] , який посвідчено Карпенко Т.Г. секретарем Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області 03.08.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №41, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складання цього заповіту, а також та права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе інше майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Як вбачається, з копії договору купівлі-продажу жилого будинку від 28.11.2002 року, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), продавець продав, а покупець купила, жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений в цьому документі жилий будинок в [ADDRESS] зареєстрований Вишгородським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] в цілому, та записаний в реєстрову книгу №58/1 за реєстровим №213, 03.12.2002 року. Крім того, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії закордонного паспорту [PERSON] , останній з 15.12.2003 року прийнятий на консульський облік Генерального консульства України в Мюнхені. Крім того, факт проживання [PERSON] у Федеративній Республіці Німеччина підтверджується копією посвітки на проживання на ім`я останнього та показами свідка [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2019 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №215/02-14 про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Островської Л.П., від 05.09.2019 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом по спливу шестимісячного терміну, встановленого статтею 1270 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Отже, оскільки позивач не може захистити своє порушене право, як спадкоємця за заповітом, так як на момент смерті спадкодавця, разом з нею не проживав, про існування заповіту [PERSON] дізнався лише в 2019 році, тому суд вважає, що зазначені позивачем підстави пропуску прийняття спадщини є поважними, за таких обставин позовні вимоги про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved