Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 19.07.2008 року виконавчим комітетом Дашковецької сільської ради, актовий запис № 2. В обґрунтування позову зазначив, що 19.07.2008 року уклав шлюб із [PERSON] Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. В останні роки сімейне життя з відповідачем не склалось, в сім`ї виникали постійні сварки та скандали, очевидцем яких була неповнолітня донька. Протягом останніх двох років подружжя спільно не проживають, будь-яких відносин не підтримують, відповідач має відносини з іншим чоловіком, і їхній шлюб існує формально. Неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом із відповідачем, а позивач лише навідує її. Тому, не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, [PERSON] просив його розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги про розірвання шлюбу підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. А саме, [PERSON] пояснив, що через різні негаразди та непорозуміння [PERSON] залишила його та пішла до іншого чоловіка. Примирення із відповідачем він не бажає, та шансів для подальшого спільного проживання не вбачає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, також просила шлюб розірвати. Вказала на те, що фактичною причиною розірвання шлюбу стало фізичне насильство з боку чоловіка, який неодноразово бив її, принижував, тому 28.12.2014 року вона разом із дочкою залишила його, і з того часу живе окремо. Відновлення шлюбних відносин вважає за неможливе. Заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 19.07.2008 року у Дашковецькі сільські раді Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 153178. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Протягом подружнього життя у сторін через конфлікти та сварки склалася атмосфера недовіри та непорозуміння. Позивач застосовував щодо відповідача фізичне насильство, тому два роки тому вони почали жити порізно, і з того часу спільного господарства не ведуть, та кожен з них живе своїми інтересами. Як позивач, так і відповідач, примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб існує формально, оскільки сторони тривалий час не повязані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що відповідач повністю визнала позовні вимоги, шлюб між сторонами фактично припинений два роки тому, позивач наполягає на припиненні шлюбу, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення.

Outcome: approved