Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив встановити факт його постійного проживання однією сім`єю протягом останніх 5 років до дня смерті зі своєю матір'ю [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] року померла його матір - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок розташованих на території Пилипо- Олександрівська сільська рада Віньковецького району Хмельницької області. Заявник є спадкоємцем майна померлої за заповітом. Той факт, що він постійно проживав протягом останніх п'яти років з спадкодавцем, але не був зареєстрований за місцем проживання матері на її погосподарському номері за адресою: [ADDRESS] Віньковецького району Хмельницької області, але зареєстрований був за іншою адресою - [ADDRESS], що підтверджується показаннями свідків та довідкою сільської ради. У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу для оформлення своїх спадкових прав, але у переоформленні державного акта йому відмовили, оскільки ним пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, а отже інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Сьогодні у нього виникла необхідність у переоформленні спадщини, проте це не можливо без рішення суду про встановлення факту його проживання разом із спадкодавцем на момент його смерті на одному погосподарському номері, що як наслідок вказує на виникнення у нього майнового права на спадщину. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги, повідомив, що в батьківський будинок [ADDRESS] він перейшов жити після того як мати була травмована за 5 років до її смерті і вони спільно жили і він доглядав маму. Не повідомляв про наявність одного бюджету і про ведення спільного селянського господарства. Представник заінтересованої особи, Пилипо-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON], будучи повідомленим належним чином про дату і час розгляду справи, у суд на розгляд не з'явився, натомість подав до суду письмову заяву, у якій вимоги [PERSON] визнав та справу просив розглянути за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Пилипи-Олександрівські Віньковецького району померла мама заявника [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER], актовий запис № 9), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після її смерті залишилося майно, до складу якого входять земельні ділянки площею 0,4631 га та 0,7148 га, що знаходяться на території Пилипо-Олександрівської сільської ради, на яке відкрилась спадщина. 19.12.2016 року заявник [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно після смерті матері [PERSON], проте постановою приватного нотаріуса Кухарської Л.А. від 19.12.2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що заявником пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER], актовий запис № 9, виданим 21 липня 2009 року Пилипо-Олександрівською сільською радою Віньковецького району; копією державних актів на право приватної власності на землю виданих Віньковецькою РДА 02.11.2007 року; копіює заповіта завіреного секретарем Пилипо-Олександрівської сільської ради Віньковецького району; довідками цієї ж сільської ради № 618, № 673; постановою приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області, про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.12.2016 року. Відповідно до вказаних довідок Пилипо-Олександрівської сільської ради заявник проживав без реєстрації у цьому [ADDRESS], з матір'ю [PERSON] проте ні в довідках, а ні свідки [PERSON] та [PERSON] не вказували, що вони жили як одна сім'я в розумінні ст. 64 ЖК України, тому факт проживання однією сім'єю не знайшов підтвердження. Доведено лише факт постійного проживання матері з сином до дня її смерті, що також відповідно до ст. 1268 ЦК України є підставою для реалізації спадкових прав. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини він не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт його постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, так як він зареєстрований у [ADDRESS] Проаналізувавши досліджені докази, з урахуванням віку та стану здоров'я [PERSON], яка померла у віці 85 років, потребувала догляду та допомоги, і не могла самостійно мешкати в сільській місцевості, що заявником підтверджено належними та допустимими доказами, суд доходить висновку, що у зв'язку з цим вона проживала разом із своїм сином, тобто заявником, а тому заява про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем підлягає задоволенню.

Outcome: partial