Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даною заявою в якій просив ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору недійсним, а саме: по стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 2495,00 грн. Як вбачається зі змісту заяви її подано у зв'язку з тим, що судом при ухвалені 5.10.2015 року заочного рішення у даній цивільній справі не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрати по сплаті вказаної експертизи. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, однак заявник в своїй заяві просив ухвалити додаткове рішення суду без нього, а тому в силу ст. 220 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути вказане питання у їх відсутність. Цією ж статтею визначено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення. За змістом ст. 220 ЦПК України , суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 220 ЦПК Україниттею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 05.10.2015 р. Шевченківським районним судом м. Києва винесено заочне рішення, яким задоволено позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору недійсним. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили, оскільки ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7.07.2016 року залишено без змін. Згідно приписівст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В свою чергу, вимоги п.4 ч.3 цієї ж статті передбачають, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Як свідчать матеріали справи ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 7.04.2015 року по вказаній справі було призначено судову-почеркознавчу експертизу і витрати, пов»язані з її проведенням, покладено на позивача - [PERSON]. На виконання вищевказаної ухвали суду та відповідних вимог експерта про попередню оплату проведення судової експертизи, оригінал квитанції на суму сплачених [PERSON] 2519,75 грн. було судом 25.06.2015 року направлено в Київський науково-дослідний інститут судових експертиз (а.с.87). Після вказаного експертною установою була проведена експертиза і її висновки направлені до суду оцінку яким було надано у рішенні суду. Однак, судом першої інстанції відповідно до вимогст. 88 ЦПК України при ухваленні рішення у справі не вирішено питання в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов'язаних проведенням судової експертизи, що в даному випадку складає, як зазначалось вище, 2519,75 грн., які з урахуванням зазначеного і слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 79, 88, 220 ЦПК України, -

Outcome: approved