Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Бердянська міська рада Запорізької області про стягнення грошових коштів у якому зазначив, що він придбав у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 09.10.2012 року земельну ділянку по [ADDRESS]. При укладенні договору від імені продавця виступав [PERSON] за довіреністю від 08.10.2012 року. За договором він 01.10.2012 року передав [PERSON] 800 грн. за підготовку документів для подальшої купівлі-продажу земельної ділянки. 09.10.2012 року [PERSON] як представник [PERSON] отримав від нього 7000 доларів США, що на час звернення з позовом до суду складає 94500 грн.. Крім того, ним була здійснена реєстрації земельної ділянки на його ім'я, виготовлено ХМL-файл для Держземагенства, який коштував 250 грн. При оформленні договору купівлі-продажу земельної ділянки він оплатив половину від загальних витрат за послуги нотаріуса у сумі 2450 грн., з який його частка склала 1225 грн., що відображено в п. 17 договору. Загальні витрати при оформленні земельної ділянки на його ім'я склали 96775 грн. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 30.04.2014 року по цивільній справі за позовом Бердянського міськрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міськради, Управління Держземагенства в Бердянському районі, [PERSON], [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції визнано недійсним п. п. 5.89 п. 5 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради №41 від 25.02.2010 року щодо затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, визнано недійсним державний акт на право власності серії ЯК [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,0591 га для ведення індивідуального дачного будівництва в м. Бердянську по [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON] та скасовано його реєстрацію, зобов'язано управління Держземагенство у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги на земельну ділянку, зобов'язано [PERSON] повернути земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2014 року рішення Бердянського міськрайонного суду залишено без змін. На виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON], який діяв як довірена особа [PERSON] отримав від нього 7000 доларів США, що складає 94500 грн. на виконання договору, 800 грн. за передпродажну підготовку, 250 грн. за реєстрацію земельної ділянки, 1225 грн. оплата послуг нотаріуса. Посилався на ст. ст. 228, 215 ч. 2, 216 ЦК України за якими у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину та просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь отримані на виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0591 га, яка розташована за адресою Запорізька область, м. Бердянськ, [ADDRESS] грошові кошти у розмірі 96775,00 грн. та судові витрати. 24.11.2014 року [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог у зв'язку зі зміною курсу долара США по відношенню до гривні, який на 24.11.2014 року складає 15,8 грн. за один долар США. Просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь отримані на виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0591 га, яка розташована за адресою Запорізька область, м. Бердянськ, [ADDRESS] грошові кошти у розмірі 112 875 грн. та судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності. У письмових запереченнях та у судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Пшенична І. В. позов не визнала і пояснила суду, що договір купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] є дійсним, оскільки його в судовому порядку недійсним на визнано. Відповідач [PERSON] отримала у [PERSON] 56000 грн., які включають і 22 000 грн. за договором купівлі-продажу земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Бердянську. Позивачем не доведено, що договір купівлі-продажу від 09.10.2012 року є нікчемним у відповідності до ст. 228 ЦК України, що виключає можливість застосування наслідків недійсності правочину. Відсутні підстави для стягнення збитків за ч. 2 ст. 216 ЦК України. Крім того, еквівалент грошової суми при поверненні сторін у первинний стан не може застосовуватись, так як за законом сторони повертають фактично отримане. [PERSON] не є винною у витребування земельної ділянки у позивача, а у рішення Бердянського міськрайонного суду від 30.04.2014 року посилається на Бердянську міську раду неправомірні дії якої призвели до скасування державного акту на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку та її вилучення. Вважала, що відповідач не зобов'язаний за ч. 2 ст. 216 ЦК України відшкодовувати збитки позивачу. Якщо правочин вважати нікчемним, то 800 грн., які передані для підготовки об'єкту до продажу, 1225 грн., що оплачені нотаріусу та 250 грн., які оплачені за виготовлення файлу за своєю правовою природою не відносяться до переданого на виконання за правочином і наслідки недійсності правочину за ст. 216 ЦК України не можуть застосовуватись. Надана відповідачем довідка від 09.10.2012 року на 1225 грн. є неналежним доказом, оскільки в ній не зазначено коли і за які саме послуги позивач сплатив ці грошові кошти. Згідно договору, розписки, змісту позову видно, що валюта платежу була гривня, тому еквівалент не може бути застосований. Крім того, позивач застосовує еквівалент за комерційним курсом, а не за офіційним курсом НБУ. Не підлягають стягненню грошові кошти на правову допомогу, оскільки наданий позивачем документ не підтверджує витрати саме по цій цивільній справі, а також те, що правова допомога отримувалась позивачем саме від адвоката або фахівця в галузі права. Позивачем не доведена участь [PERSON] в якості адвоката або фахівця у галузі права в наданні правової допомоги позивачу, склад і розмір витрат, оскільки між ними відсутня угода, акт приймання-передачі виконаних робіт, [PERSON] не приймала участь по цій справі в суді, що дозволило би розрахувати витрати на правову допомогу в залежності від тривалості судових засідань. Стаття 79 ч. 3 ЦПК України не відносить витрати по сплаті банківської комісії до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги не визнав, оскільки останній, отримуючи грошові кошти діяв в інтересах [PERSON] і сам вигодонабувачем не був, що за ст. 239 ЦК України виключає його відповідальність. Представник Бердянської міської ради в судове засідання не з'явився без поважних причин. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. За державним актом ЯК [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 0,0591 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, [ADDRESS] (а.с.7). Згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2012 року [PERSON] в особі представника [PERSON] продала, а [PERSON] купив та прийняв у власність земельну ділянку загальною площею 0,0591 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, [ADDRESS] (а.с.5). Право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстру правочинів (а.с.6). Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24.04.2014 року по цивільній справі за позовом Бердянського міськрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міськради, Управління Держземагенства в Бердянському районі, [PERSON], [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції визнано недійсним п. п. 5.5.89 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради №41 від 25.02.2010 року, яким передана у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0591 га. для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: м. Бердянськ, Запорізька область, [ADDRESS], визнано недійсним державний акт на право власності серії ЯК [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,0591 га для ведення індивідуального дачного будівництва в м. Бердянську по [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON] та скасовано його реєстрацію, зобов'язано управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги на земельну ділянку, зобов'язано [PERSON] повернути земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська (а.с.10а-13). Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2014 року рішення Бердянського міськрайонного суду від 24.04.2014 року залишено без змін (а.с.14-17). Із постанови державного виконавця від 16.09.2014 року видно, що виконавче провадження з примусового виконання рішення Бердянського міськрайонного суду від 24.04.2014 року виконано і виконавче провадження закінчено (а.с.72). Статтею 661 ЦК України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. На підтвердження передачі грошових коштів за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.10.2012 року, який укладено між [PERSON]. та [PERSON] (а.с.5-6) позивач надав суду розписку від 09.10.2012 року, за якою представник [PERSON] - [PERSON] при продажі її земельної ділянки, розташованої за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, [ADDRESS] отримав від [PERSON] в момент угоди суму 56000 грн., що в еквіваленті на долар США складає 7000 (а.с.9). Із договору купівлі-продажу від 19.10.2012 року видно, що продаж земельної ділянки вчинено за 22000 грн. тому ці грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 661 ЦК України, оскільки за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24.04.2014 року земельна ділянка відсуджена і вилучена у позивача. Залишок грошових коштів у сумі 34 000 грн., що отримані відповідачем за розпискою від 09.10.2012 року підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України, оскільки вони безпідставно отримані [PERSON] Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті, тоді сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу Позивач та його представник зазначили, що відповідачу передано за договором 7000 доларів США. Представник відповідача заперечував і зазначив, що відповідач отримав 56000 грн., а не 7000 доларів США. Судом встановлено, що сторони за розпискою від 09.10.2012 року (а.с.9) виконали грошове зобов'язання у гривнях, а не в іноземній валюті, тому з відповідача підлягають стягненню 56 000 грн. За розпискою від 01.10.2012 року [PERSON] взяв від [PERSON] 800 грн. для збирання документів на земельну ділянку, розташовану за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, [ADDRESS] для подальшої купівлі-продажу (а.с.8). Заявляючи позовні вимоги про стягнення цих грошових коштів з відповідача [PERSON] не врахував, що за зазначеною розпискою грошові кошти [PERSON] отримав від [PERSON], а не від позивача. Докази, які підтверджують, що ці грошові кошти належали саме позивачу і були передані [PERSON] на виконання доручення позивача суду не надані. За таких обставин відсутні підстави для стягнення 800 грн., що отримані [PERSON] згідно розписки 01.10.2012 року, на користь [PERSON]. Статтею 23 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» визначено, що документація із землеустрою та оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, подається органу, що здійснює внесення таких відомостей, також у формі електронного документа. Вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа визначаються Порядком ведення Державного земельного кадастру. Електронний документ подається Державному кадастровому реєстратору, який здійснює внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, разом із документацією, яка є підставою для такого внесення, у паперовому вигляді. Постановою КМУ №1051 від 17 жовтня 2012 року затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру у якому зазначено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, а також Внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки подається електронний документ. У додатку №1 до цього порядку визначено вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа, які встановлюють порядок оформлення електронного документа, що містить відомості про результати робіт із землеустрою та оцінки земель в електронному вигляді (електронного документа), формується з метою внесення даних до Державного земельного кадастру, а також визначають набір базових лексичних та синтаксичних правил для створення електронного документа. Додатком визначено, що електронний документ - електронний файл уніфікованої форми для обміну інформацією, яка використовується під час ведення Державного земельного кадастру і виконання топографо-геодезичних робіт, робіт із землеустрою та оцінки земель. Електронний документ створюється у вигляді файлу формату XML у кодуванні Unicode (UTF-8). Таким чином, судом встановлено, що для реєстрації за [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] необхідно виготовити ХМL файл. Із квитанції від 27.12.2012 року видно, що [PERSON] [ADDRESS] оплатив 250 грн. за виготовлення ХМL файлу (а.с.10), тому ці витрати на підставі ст. 661 ЦК України підлягають стягненню з [PERSON] Частина 4 ст. 60 ЦПК України визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із договору купівлі-продажу від 09.10.2012 року, який укладено продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] (а.с.5) видно, що цей договір посвідчував приватний нотаріус Романченко В. В. саме 09.10.2012 року. За п. 17 договору сторони оплатили витрати по нотаріальному оформленню в рівних частинах (а.с.5). Згідно довідки приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Романченко В. В. від 09.10.2012 року [PERSON] оплатив за вчинені нотаріусом нотаріальні дії 1225 грн. (а.с.71), але не зазначено коли ці нотаріальні дії було вчинено і які саме. Позивачем не надано суду чітких, безперечних доказів, які би підтверджували спричинення йому збитків у сумі 1225 грн. у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу від 09.10.2012 року, тому в задоволенні позову про стягнення 1225 грн. слід відмовити, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи зі змісту ст.ст. 56, 84 ЦПК України витрати на правову допомогу мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 47 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу та надав суду квитанцію ФОП [PERSON] від 09.09.2014 року із якої видно, що остання отримала від [PERSON] 1500 грн. за надання юридичних послуг з підготовки позовної заяви про застосування наслідків недійсного правочину (а.с.71). Стаття 84 ЦПК України передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Позивачем не надано, жодного доказу, який підтверджує, що [PERSON] є адвокатом, або іншим фахівцем в галузі права. За наданою квитанцією грошові кошти отримала фізична особа-підприємець, яка не віднесена ст. 84 ЦПК України до осіб, витрати на оплату допомоги яких відносяться до судових витрат, тому підстави для стягнення 1500 грн. за надання правової допомоги відсутні. На підставі ст. 79, 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню 562,5 грн. судового збору.

Outcome: partial