Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Стрижавський кар'єр» про стягнення середнього заробітку, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом ПАТ «Стрижавський кар'єр» № 29-к від 30.06.2016 року він звільнений з роботи 30.06.2016 року за власним бажанням. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач належні кошти при звільненні не виплатив, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2016 року у справі № 128/3093/16-ц з відповідача стягнено на користь позивача з врахуванням виплаченої під час розгляду позову частини коштів заборгованість по заробітній платі та компенсацію невикористаної відпустки в сумі 24796,10 грн. З 01.01.2017 року позивач подав виконавчий лист за зазначеним вище рішенням для виконання в Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. На даний час заборгованість по заробітній платі не виплачена. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На заяву позивача від 10.01.2017 року, виплатити заборгованість по заробітній платі та надати, зокрема, розрахунок середньої денної заробітної плати відповідь відповідачем не надана. В зв'язку з цим розрахунок середньої денної зарплати на день звільнення зроблений позивачем самостійно, враховуючи наступне. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови КМУ № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року заробітна плата позивача за останніх два місяці перед звільненням складала: травень 2016 року - 4182,51 грн.; червень 2016 року з урахуванням компенсації відпустки - 7136,30 грн. Відповідно до підпункту «б» пункту 4 постанови КМУ № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховується, зокрема, компенсація за невикористану відпустку. Оскільки в наявних у позивача документах сума заробітної плати в червні 2016 року, без урахування компенсації за невикористану відпустку, не зазначена, позивач її визначає для розрахунку середньомісячної заробітної плати в сумі, яка дорівнює сумі заробітної плати в травні 2016 року - 4182,51 грн. Розрахунок середньої денної зарплати: заробітна плата за травень 2016 року 4182,51 грн. + заробітна плата за червень 2016 року (без компенсації відпустки) 4182,51 грн.= 8365,02 грн.; кількість робочих днів в травні 2016 року - 19 + кількість робочих днів в червні 2016 року - 20 = 39 робочих днів; середня денна заробітна плата: 8365,02 грн.: 39 (днів) = 214,49 грн. Відповідно до абзацу 3 пункту 2, пунктів 4, 5, 8 постанови КМУ № 100, середня денна заробітна плата на дату звільнення складає 214,49 грн. Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 липня 2016 року до 15 лютого 2017 року складає 34318,40 грн. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку: середня денна заробітна плата 214,49 грн. х 160 робочих днів (з 01 липня 2016 року до 15 лютого 2017 року) = 34318,40 грн.; кількість робочих днів за період з 01 липня 2016 року до 15 лютого 2017 року зазначена відповідно до листів Мінсоцполітики від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та від 05.08.2016 № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік». В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.99 № 13 вказано, що встановивши, що працівникові не були виплачені належні йому кошти в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Враховуючи дане роз'яснення, позивач просить суд розрахувати та стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку по дату ухвалення рішення. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був /дізнатися про порушення свого права, а у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. На час подання цього позову порушення права позивача на отримання належних коштів при звільненні з роботи триває. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 липня 2016 року до 15 лютого 2017 року в сумі 34318,40 грн. та за період з 16 лютого 2017 року по день ухвалення рішення в сумі, розрахованій судом. В ході судового розгляду представником позивача [PERSON] було уточнено позовні вимоги, згідно яких вона просила стягнути з відповідача на користь позивача 40377 грн. 51 коп. Таку позицію представник мотивує тим, що кошті в сумі 24642 грн. 24 коп., залишок заборгованості за виконавчим листом № 128/3093/16-ц, надійшли на рахунок позивача 23.03.2017 року, таким чином час, за який позивач просив суд розрахувати суму середнього заробітку після подання позову, складає 24 робочих днів (з 16.02.2017 року по 22.03.2017 року), а середньоденна заробітна плата відповідно до уточненого розрахунку, складає 306 грн 40 коп. Середній заробіток за період з 16.02.2017 року по 22.03.2017 року, складає 7353 грн. 60 коп. Остаточна сума позовних вимог, з врахуванням суми, розрахованої судом складає 40377 грн. 51 коп. (33023 грн. 91 коп. + 7353 грн. 60 коп. = 40377 грн. 51 коп.). Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Стрижавський кар'єр» - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить відкласти розгляд справи на іншу дату в зв'язку з відрядженням представника відповідача та неможливістю призначити іншого представника, при цьому, представником відповідача не надано суду відповідних підтверджуючих документів про його відрядження. Однак, будучи присутнім в попередньому судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, заперечував щодо його задоволення та суду пояснив, що позивач працював у ПрАТ «Стрижавський кар'єр» з 25.04.2012 року сторожем, був звільнений за власним бажанням 30.06.2017 року. Розрахунок при звільненні з позивачем проведений не був. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2016 року по справі 128/3093/16-ц було стягнуто з ПрАТ «Стрижавський кар'єр» на користь позивача заборгованість по заробітній платі та компенсацію невикористаної відпустки в сумі 24796,1 грн. 30.01.2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області було видано виконавчий лист по даній справі. 14.02.2017 року заступником начальника відділу Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області була видана постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ПрАТ «Стрижавський кар'єр на користь позивача заборгованості по заробітній платі та компенсацію невикористаної відпустки в сумі 24796,1 грн. 14.02.2017 року заступником начальника відділу Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області була видана постанова про арешт грошових коштів ПрАТ «Стрижавський кар'єр» на банківських рахунках у межах зазначеної суми, стягнутої судом на користь позивача. Зазначена сума, що підлягає стягненню на користь позивача є на рахунку підприємства та заблокована банком на поточному рахунку на підставі вказаної постанови про арешт коштів, але на даний момент відділ Державної виконавчої служби не пред'явив до банку вимогу про перерахування коштів. В зв'язку з цим позивач не отримав належну йому суму. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено: «Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.» Таким чином, в тому, що з моменту накладення арешту на банківські рахунки нашого підприємства і по день розгляду справи сума заробітної плати не виплачена позивачу, вини ПрАТ «Стрижавський кар'єр» немає. Отже, компенсація за несвоєчасний розрахунок при звільненні не може розраховуватись по день винесення рішення по даній справі, адже, починаючи з лютого 2017 року і на момент розгляду даної справи сума заробітної плати позивача та компенсації за невикористану відпустку знаходиться під арештом на банківському рахунку ПрАТ «Стрижавський кар'єр» і не стягнута на користь позивача через бездіяльність органів державної виконавчої служби. Розрахунок суми середнього заробітку, викладений в позовній заяві є невірним та завищеним. Для розрахунку сум середнього заробітку в даному випадку необхідно розраховувати середньогодинний заробіток, адже позивач працював у ПрАТ «Стрижавський кар'єр» сторожем і для даної категорії робітників на підприємстві встановлено змінний графік роботи. Згідно пунктів 2.5. та 2.6. Положення про оплату праці ПрАТ «Стрижавський кар'єр» при почасово-преміальній системі оплати праці працівнику нараховується встановлена тарифна ставка (оклад) за фактично відпрацьований час. Саме така система застосовується при розрахунку заробітної плати позивача. Згідно з табелями обліку робочого часу за травень 2016 та червень 2016 року, позивач відпрацював: в травні 2016 року - 248 годин, в червні 2016 року- 168 годин. Для визначення сум, що належать для виплати позивача необхідно використовувати Постанову Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Згідно п. 5 Порядку «Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.». У відповідності до п. 8 Порядку « Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, -на число календарних днів за цей період.» Згідно п.п «б» п. 4. Порядку «При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також нараховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного окладу)». Позивач був звільнений з посади за власним бажанням 30.06.2017 року. В останні 2 місяці, що передували звільненню, позивачу нараховано заробітну плату: в травні 2016 року - 4182 грн. 51 коп., в червні 2016 року (без урахування компенсації відпустки) - 3041 грн. 47 коп. Таким чином, розрахована у відповідності до вимог вказаної постанови середньогодинна заробітна плата позивача становить: нарахована заробітна плата за 2 місяці/кількість відпрацьованих годин = (4182,51+3041,47) / (248+168) = 7223,98/416 - 17,37 грн. У відповідності до п. 8 Порядку «Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Норми робочого часу встановлені відповідно до Листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та Листа Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік». Застосовуючи розрахунок середньогодинної заробітної плати позивача, сума компенсації є наступною: з моменту звільнення позивача до 14.02.2017 року пройшло 1277 робочих годин. Таким чином, сума компенсації становить: 1277 годин х 17,37 грн.= 22181,49 грн., а не 34318,40 грн., як заявлено позивачем. За наведених обставин представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заперечення представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі встановлених судом фактів та відповідних їм правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2016 року стягнуто з ПАТ «Стрижавський кар'єр» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі та компенсацію невикористаної відпустки в сумі 24 796,10 грн. та судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. Даним рішенням суду також встановлено, що з 06.02.2012 року позивач працював на ВАТ «Стрижавський кар'єр» сторожем в відділі охорони. 25.04.2012 року було перейменовано ВАТ «Стрижавський кар'єр» на приватне акціонерне товариства «Стрижавський кар'єр». 30.06.2016 року на підставі наказу №29-к від 30.06.2016 року позивача було звільнено по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. За період його роботи, відповідач заробітну плату виплачував регулярно, однак з серпня 2015 року позивач заробітну плату не отримував і на момент звільнення позивача заробітна плата йому не була виплачена. Кожного місяця позивачу було видано розрахункові листи із зазначенням нарахованої заробітної плати, (серпень 2015 року - 2945,78грн., вересень 2015 року - 2224,95грн., жовтень 2015 року - 2624,58грн., листопад 2015 року -2249,04грн., грудень 2015 року - 2419,46грн., січень 2016 року - 2972,86грн., лютий 2016 року - 2592,21грн., березень 2016 року - 2743,67грн., квітень 2016 року - 2707,21грн., травень 2016 року - 3366,92грн., за червень з урахуванням нарахованої, але не виплаченої відпустки тривалістю 32 дні - 5744,73грн.), що становить 32 591,41 гривень. 24.12.2015 року на рахунок позивача в УкрСиббанк було перераховано 1000 грн. за серпень 2015 року, решту заробітної плати та нарахованої, але не виплаченої відпустки тривалістю 32 дні в розмірі 31 591,41грн., станом на момент подання позовної заяви, відповідач не виплатив [PERSON] (а.с. 6-7). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 01.01.2017 року позивач подав виконавчий лист за зазначеним вище рішенням для виконання в Вінницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. На даний час заборгованість по заробітній платі не виплачена. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На заяву позивача від 10.01.2017 року, виплатити заборгованість по заробітній платі та надати, зокрема, розрахунок середньої денної заробітної плати відповідь відповідачем не надана. Згідно правової позиції ВС України, висловленої при розгляді справи № 6- 144 ц -13 від 29.01.2014 року, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В зв'язку з цим розрахунок середньої денної зарплати на день звільнення зроблений позивачем самостійно, враховуючи наступне. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови КМУ № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року заробітна плата позивача за останніх два місяці перед звільненням складала: травень 2016 року - 4182,51 грн.; червень 2016 року з урахуванням компенсації відпустки - 7136,30 грн. Відповідно до підпункту «б» пункту 4 постанови КМУ № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховується, зокрема, компенсація за невикористану відпустку. Оскільки в наявних у позивача документах сума заробітної плати в червні 2016 року, без урахування компенсації за невикористану відпустку, не зазначена, позивач її визначає для розрахунку середньомісячної заробітної плати в сумі, яка дорівнює сумі заробітної плати в травні 2016 року - 4182,51 грн. Розрахунок середньої денної зарплати: заробітна плата за травень 2016 року 4182,51 грн. + заробітна плата за червень 2016 року (без компенсації відпустки) 4182,51 грн.= 8365,02 грн.; кількість робочих днів в травні 2016 року - 19 + кількість робочих днів в червні 2016 року - 20 = 39 робочих днів; середня денна заробітна плата: 8365,02 грн.: 39 (днів) = 214,49 грн. Відповідно до абзацу 3 пункту 2, пунктів 4, 5, 8 постанови КМУ № 100, середня денна заробітна плата на дату звільнення складає 214,49 грн. Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 липня 2016 року до 15 лютого 2017 року складає 34318,40 грн. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку: середня денна заробітна плата 214,49 грн. х 160 робочих днів (з 01 липня 2016 року до 15 лютого 2017 року) = 34318,40 грн.; кількість робочих днів за період з 01 липня 2016 року до 15 лютого 2017 року зазначена відповідно до листів Мінсоцполітики від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» та від 05.08.2016 № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік». Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно виписки по картковому рахунку, 23.03.2017 року на картковий рахунок позивача надійшла сума 24642 грн. 64 коп., отже, час, за який позивач просить суд розрахувати суму середнього заробітку після подання позову, складає 24 робочих днів (з 16.02.2017 року по 22.03.2017 року), а середньоденна заробітна плата відповідно до уточненого розрахунку, складає 306 грн 40 коп. Середній заробіток за період з 16.02.2017 року по 22.03.2017 року, складає 7353 грн. 60 коп., тобто, з врахуванням суми, розрахованої судом, сума, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає 40377 грн. 51 коп. (33023 грн. 91 коп. + 7353 грн. 60 коп. = 40377 грн. 51 коп.). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 16.02.2017 року по 22.03.2017 року в сумі 40377 грн. 51 коп. підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved