Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Савинецької сільської ради Тростянецького району про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 20.10.2009 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Спадкоємцем після смерті матері являється позивач, батько позивача, чоловік покійної [PERSON], відмовився від своєї частки спадщини на користь сина. 23.08.2012 року помер батько позивача [PERSON] За життя батьки постійно проживали в [INFO]. Даний житловий будинок станом на 15.04.1991 року відносився до групи колгоспних дворів, членами якого були померлі батьки позивача, тобто їм кожному належало по ? частині житлового будинку. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, частину спадкового майна оформив на себе. Після смерті батька єдиним спадкоємцем також являється позивач по справі. Він своєчасно прийняв спадщину, будучи зареєстрованим та проживаючи за однією адресою з спадкодавцями. Позивач вчасно звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою для оформлення спадщини, отримав відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Тому [PERSON] змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с.Китайгород, вул.Дружби,87, Тростянецького району Вінницької області. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований в с.Китайгород, вул.Дружби, 87, Тростянецького району Вінницької області за [PERSON] та просить справу розглянути в їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №156880 від 22.10.2009 року, зареєстрованого виконкомом Савинецької сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 20.10.2009 року(а.с.7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №239970 від 27.08.2012 року, зареєстрованого виконкомом Савинецької сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер 23.08.2012 року(а.с.8). За життя померлі [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АБ №080428 від 18.06.1970 року(а.с.17). Родинний зв'язок позивача з померлими підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії І-АВ №018389 від 10.06.1970 року, відповідно в якому в графі батько значиться [PERSON] та мати [PERSON]М.(а.с.18). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №357/2013р до майна померлої 20.10.2009 року [PERSON] встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, що належала [PERSON], оформив на себе. Батько позивача [PERSON] відмовився від своєї частки спадщини на користь сина [PERSON] Тобто позивачем доведено, судом встановлено та не оспорюється відповідачем, що позивач [PERSON] має право на визнання за ним в порядку спадкування після смерті матері права власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №82/2013р до майна померлого 23.08.2012 року [PERSON] встановлено, що позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька, частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, що належала [PERSON], оформив на себе, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців немає. Довідкою №223 від 20.03.2017 року, виданою виконкомом Савинецької сільської ради встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO]. За життя [PERSON] та [PERSON] також були зареєстровані та проживали за вищевказаною адресою. Спадкоємцем після смерті матері [PERSON] являється син [PERSON] Спадкоємцем після смерті батька також являється [PERSON] Інших спадкоємців немає. Випискою з погосподарської книги №8 за 2011-2015 роки Савинецької сільської ради Тростянецького району підтверджено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав та зареєстрований за однією адресою з померлими батьками(а.с.20). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді відмови завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] за №225/02-17 від 30.04.2017 року випливає, що позивач [PERSON] має право на визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті своїх батьків, однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.11). Відповідно до довідки №221 від 20.03.2017 року, виданої виконкомом Савинецької сільської ради Тростянецького району Вінницької області домогосподарство за адресою вул.Дружби, 87, с.Китайгород, Тростянецького району Вінницької області, особовий рахунок 505, станом на 15.01.1991 року відносилось до групи колгоспних дворів, головою двору являвся [PERSON], членами [PERSON], його дружина.(а.с.19). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 23.03.2017 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Китайгород, вул.Дружби, 87, Тростянецького району Вінницької області, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 88,1кв.м., житловою площею 46,7кв.м., допоміжною площею 41,4кв.м.(а.с. 112-16). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Китайгород, вул.Дружби, 87, Тростянецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved