Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 2,91 га в умовних кадастрових гектарах на землях, що перебували у колективній власності агрофірми «Тарас Шевченко» с. Гальчинці, на території Гальчинецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0382101, зареєстрованого 25 грудня 2000 року у книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1006, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], який помер 20 вересня 2001 року. Необхідність визнання права власності на земельну частку (пай) через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, у видачі якого нотаріус йому відмовила по причині відсутності правовстановлюючого документу (сертифіката), якого було втрачено. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про підтримання своїх позовних вимог з клопотанням розгляду справи за його відсутності. Відповідачем подано до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їх представника. Справа розглянута за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Пунктом 2 Порядку паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затвердженого Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 5 цього Порядку видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зокрема статтею 1, визначено, що право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 цього Закону, передбачено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України (ред. 1963 р.), чинного на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Стаття 549 даного кодексу передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Позивач єдиний прийняв спадщину після смерті брата [PERSON], який помер 20 вересня 2001 року, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується: - свідоцтвами про народження, виданими Теофіпольською сільською Радою 18 березня 1959 року та 02 жовтня 1981 року відповідно, згідно яких батьками [PERSON], який народився 03 лютого 1958 року, та [PERSON], який народився 25 лютого 1959 року, є [PERSON] та [PERSON]; - свідоцтвом про смерть [PERSON], серії 1-БВ №295006, виданим 14 грудня 2016 року Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, відповідно до якого [PERSON] помер 20 вересня 2001 року в с. Новоіванівка Теофіпольського району Хмельницької області у віці 43 роки; - довідкою Гальчинецької сільської ради від 06 лютого 2017 року № 57 про те, що на день смерті [PERSON] з ним проживала його співмешканка [PERSON], [INFO], яка на даний час на території сільської ради не проживає. - довідкою Гальчинецької сільської ради від 20 грудня 2016 року №751 про те, що [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном після смерті брата [PERSON], який помер 20 вересня 2001 року та похований на кладовищі с.Новоіванівка Теофіпольського району,; - витягом зі Спадкового реєстру № 46264530 від 22 грудня 2016 року про відсутність інформації щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину спадкодавця [PERSON]. До складу спадщини входить право на земельну ділянку площею 2,91 в умовних кадастрових гектарах на землях, що перебували у колективній власності агрофірми «Тарас Шевченко» на території Гальчинецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0382101, зареєстрованого 25 грудня 2000 року в книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1006, за яким Державний акт не виготовлявся та не видавався, що вбачається з довідки відділу Держгеокадастру в Теофіпольському районі від 20 грудня 2016 р. № 31-2219-99.1-3181/2-16. Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Теофіпольського районного нотаріального округу Хмельницької області від 22 грудня 2016 р. № 605/02-31, єдиною підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON], який помер 20 вересня 2001 року, є відсутність правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку. Оголошення про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0382101 (реєстраційний № 1006 від 25.12.2000 р.), виданий на імя [PERSON], вважати недійсним, опубліковане в № 97-98 від 08 грудня 2016 року газети «Життя Теофіпольщини». Дослідивши докази в їх сукупності суд дійшов переконання, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті брата [PERSON], прийняв спадщину, але позбавлений можливості у позасудовому порядку оформити спадщину, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 524, 549 ЦК України (ред. 1963 р.), ст.ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, ст.152 Земельного кодексу України, ст. ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

Outcome: approved