Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної Спілки «Злагода» про стягнення коштів, зазначивши, що 04.04.2013 року уклав з відповідачем договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 2440дВ, відповідно до якого позивач розмістив вклад на депозитний рахунок Кредитної спілки «Злагода» в розмірі 45000 грн., процентна ставка становить 27 % річних, зі строком закінчення дії договору 04.04.2015 року. Однак, після закінчення дії зазначеного договору, своїх обовязків по поверненню коштів КС «Злагода» не виконала, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь, з врахуванням процентів та інфляційних, заборгованість за договором № 2440дВ від 04.04.2013 року в розмірі 67683 грн. 61 коп. Позивач в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до договору № 2440дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 04.04.2013 року [PERSON] зобовязався внести строковий внесок на депозитний рахунок до Кредитної спілки «Злагода» у сумі, що не перевищує 100000,00 грн., початком якого є дата внесення внеску, а закінченням 4 квітня 2015 року, процентна ставка вкладу становить 27 % річних, на умовах визначених Договором (а. с. 5-6). Відповідно до акту-звірки розрахунку за депозитом при наявності договорів від 24.06.2015 року, наданого Кредитною спілкою «Злагода», станом на 24 червня 2015 року основна сума та відсотки згідно депозитного договору № 2440дВ від 04 квітня 2013 року становить: основна сума: 45000 грн. 00 коп. відсотки 2190 грн. 39 коп. Зафіксована сума виплати всього: 47190 грн. 39 коп. (а.с. 7). Відповідно до листів надісланих Кредитною спілкою «Злагода» на імя [PERSON], зазначено, що КС «Злагода» розглянула звернення [PERSON] щодо повернення депозитного внеску за договором № 2440-дВ від 04.04.2013 р., однак виконати його не має можливості (а.с. 8-10). Наведений в позовній заяві розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем щодо сум втрат від інфляційних процесів за період з 5 квітня 2015 року по 19 січня 2016 року згідно зі ст. 625 ЦК України, з врахуванням індексу інфляції 1,229, становить: 47190,39 (45000+2190,39) х (1,229-1) = 10806,51 грн., а сума втрат за не отримані проценти в розмірі 27% за 291 день, починаючи з 05.04.2015 року по 19.01.2016 рік, становить 9686,71 грн. (а.с. 3,4). Зміст ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» зазначає, кредитна спілка відповідно до свого статуту залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій так і в безготівковій формі. Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, у порядку та строки, які визначені відповідно до ч. 7 ст. 10 даного закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Норма ч. 7 ст. 10 ЗУ «Про кредитні спілки», зазначає, що повернення вкладу проводиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Таким чином, Закон України «Про кредитні спілки» як спеціальний закон, який регулює діяльність кредитної спілки, не передбачає право кредитної спілки не повертати вклади після закінчення строку розміщення вкладу, та не надає право кредитній спілки в односторонньому порядку продовжувати строк розміщення вкладу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Норма ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості, в частині визначення загальної суми заборгованості із застосуванням до даних спірних правовідносин умов договору щодо нарахування процентів після закінчення дії відповідного договору в розмірі процентів, передбачених умовами такого договору, оскільки після закінчення строку дії договору - припиняють діяти і окремі його умови, в тому числі щодо нарахування та сплати процентів за користування коштами, що не виключає застосування до відповідних правовідносин правового механізму, передбаченого нормами Глави 51 ЦК України, в тому числі норми ст. 625 ЦК України, що має місце в даному випадку, при цьому, обгрунтування даної позиції позивачами з посиланням на правовий висновок ВСУ в справі № 6-39цс13 від 29.05.2013 року є помилковим, так як відповідна правова позиція стосується врегулювання спірних правовідносин, в яких однією із сторін є банк, а не будь-яка фінансова установа, та ґрунтувалась, зокрема, на нормі ст. 1058 ЦК України, зміст якої, також, стосується не будь-якої фінансової установи, а чітко визначає фінансову установу, діяльність якої врегульовує, а саме: банк, який, на відміну від кредитної спілки, здійснює свою діяльність в площині дії Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому позовні вимоги про стягнення коштів з відповідача на користь позивача в розмірі 9686 грн. 71 коп. в результаті не сплати процентів по договору № 2440дВ від 04.04.2013 р. в період з 05.04.2015 по 19.01.2016 р. задоволенню не підлягають. Враховуючи ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial