Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 11622,00грн. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що у відповідача він працює з 26.02.2013р. після закінчення Харківського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості за спеціальністю токаря. Наказом по підприємству від 25.02.2013р. за Пр.30к його було прийнято токарем на перекваліфікацію в автоматно-револьверний цех. Наказом 283к від 02.09.2013р. йому було присвоєно токаря 3 розряду. 01.07.2014р. його було переведено сверловщиком на перекваліфікацію для освоєння ще одної професії. Перші два роки праці у відповідача він отримував заробітну плату більш менш вчасно, але потім відповідач перестав виплачувати йому заробітну плату. Всупереч ст.115 КЗпП України відповідач не виплачує йому заробітну плату в повному обсязі та своєчасно, у звязку з чим склалася заборгованість із заробітної плати. Відповідно до довідки відповідача від 20.01.2016р. станом на 20.01.2016р. відповідач перед ним має заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 11622,70грн. Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.21 КЗпП України відповідач повинен забезпечити працівника нормальними та безпечними умовами праці та сплачувати йому заробітну плату у повному обсязі не рідше ніж 2 рази на місяць. Тому невиплату йому заробітної плати він розцінює, як грубе порушення його права власності, адже гроші за його працю є його власністю. Заробітна плата це єдина стаття його доходу. Відповідач, не виплачуючи йому зароблені ним гроші, залишив його без засобів до існування. Він не має можливості забезпечити собі достатній рівень життя, що включає в себе достатнє харчування, необхідне лікування, одяг, тощо. Відповідач порушив його право володіння та розпорядження його власністю. У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги підтримав. Дав пояснення, що 17.02.2016 року він звільнився з роботи за домовленістю сторін на підставі ч.1 ст.36 КзпП України. При звільненні розрахунок зх. ним не проведено. Відповідач представник ХДАВП у судове засідання не зявився , подав клопотання за яким просив закрити провадження по справі на підставі того, що стосовно відповідача в Господарському суді Харківської області порушено справу про банкрутство. Справу просив розглядати у відсутність відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 26.02.2013р. прцював у відповідача ХДАВП токарем на перекваліфікацію. 17.02.2016 року він звільнився з роботи за домовленістю сторін на підставі ч.1 ст.36 КзпП України. Остаточний розрахунок з ним не проведено. Відповідно до довідки від 20.01.2016р., сума заборгованості ХДАВП перед [PERSON] складає 11622,70грн. (а.с.5). Даних обставин відповідач не заперечує . У відповідність ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дня у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу що не перевищує шістнадцять календарних днів. Заперечення відповідача щодо позову та клопотання про закриття провадження по справі з приводу порушення щодо відповідача в Господарському суді Харківської області справи про банкрутство не є перешкодою для вирішення справи в порядку цивільного судочинства щодо стягнення заробітної плати. Клопотання є безпідставним і задоволенню не підлягає. Натомість позов є доведеним і судом задовольняється в повному обсязі. Судові витрати у звязку з вирішенням справи підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі -551,20 грн.

Outcome: approved