Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], за участю третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Новомосковської міської ради, в якому просить зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми; визначити наступні способи моєї участі у вихованні дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], особисте спілкування: побачення два рази на тиждень: в середу з 08-00 ранку до 08-00 ранку четверга, а також в суботу з 08-00 ранку до 08-00 ранку неділі за місцем навчання або за місцем їх проживання, перебування, або за місцем мого проживання; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул діти проводять з батьком; необмежене спілкування з дітьми, особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; у разі, якщо святкові дні припадають на день мого побачення з дітьми або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні діти проводять з батьком; в день мого побачення з дітьми, я маю право забирати їх з дому/школи особисто. Зобов'язати [PERSON], за два дні до дня моєї зустрічі з дітьми, надати мені точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це мене особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позов обґрунтовано тим, що від шлюбу з відповідачем сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що проживають разом із Відповідачем. Внаслідок непорозумінь та суперечок, спільне проживання з відповідачем стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. В домі склалася напружена обстановка, що негативно впливала на стан наших дітей. З відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дітей, їх відвідування, створюються штучні перешкоди зі сторони відповідача, стосовно неможливості мого нормального спілкування із моїми дітьми. Намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає мені, не бажає моєї присутності та штучно створює такі обставини через які я не можу нормально зустрічатися з дітьми. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дітей, позивач вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі на підставі доводів, викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні частково визнала позов, не заперечувала проти визначення побачень позивача з дітьми після занять та у вихідні дні за її присутності. Заперечувала проти залишення дітей у батька в нічний час та під час літніх канікул за її відсутності. Обґрунтовувала свою позицію тим, що [PERSON] має психічну хворобу, яка заважає йому нормально усвідомлювати навколишній світ та керувати своїми вчинками. Крім того зазначила, що у випадку, якщо позивач буде забирати лише одну дитину, це призведе до неповноцінного зростання іншої. Крім того, позивач має іншу родину і залишення дітей в нічний час та під час літніх канікул може негативно відобразитись на образі життя дітей. Представник служби у справах дітей Новомосковської міської ради, органу опіки та піклування Новомосковської міської ради просила врахувати інтереси дітей при вирішенні справи, про що надала висновок. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 6, 7/. 18 листопада 2013 року згідно заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано. Сторонами в судовому засіданні визнано, що сторони проживають окремо, позивач має іншу родину, діти від шлюбу проживають разом з відповідачем. Декларацією прав дитини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до вимог ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У частинах 1, 2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. З матеріалів справи не вбачається, що питання про участь батьків у вихованні дитиною не розглядалося в органі опіки та піклуванні за визначеним ст. 158 СК України порядком, а в суді питання щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною вирішується після попереднього розгляду зазначеного питання органом опіки та піклування. Згідно висновку Органу опіки та піклування Новомосковської міської ради, третя особа вважає за необхідне визначити способи участі у вихованні, спілкуванні з [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON] з урахуванням рівних прав із [PERSON] та станом здоров'я [PERSON]. При цьому, належних та допустимих доказів того, що відповідачем здійснюються перешкоди у спілкуванні батька з дітьми суду не надано. Відповідачем не заперечувався то факт, що вона не віддає дітей батькові у нічний час, водночас відповідач зазначила, що не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дітьми в присутності неї. Доказів того, що залишення дітей у батька в нічний час не буде перешкоджати нормальному розвиткові дітей суду не надано. Висновок органу опіки та піклування також не містить чіткого визначення способів участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Внаслідок викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed