Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до страхової компанії товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначив, що 15.12.2017 року з вини водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений належний йому автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у страховій компанії товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», поліс № АМ1588428. Вартість матеріальної шкоди відповідно до висновку товарознавчої експертизи становить 69589,38 грн. 25.01.2018 року позивач подав заяву про страхове відшкодування, але до теперішнього часу страхове відшкодування не отримав. У звязку із чим, просив стягнути з відповідача на його користь 69589,38 грн. невиплаченого страхового відшкодування, витрати на проведення експертного дослідження транспортного засобу у розмірі 1500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 710,89 грн. Ухвалою суду від 26.06.2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій не здійснювалось. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви з підстав, викладених у позові, просив про його задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавав, а тому на підставі статей 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі представника відповідача за згодою позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2017 року о 11.10 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом ГАЗ 330232-14, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул. Молочній в районі будинку № 80 у м. Запоріжжі, не обрав безпечної швидкості та дистанції руху, та скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який зупинився попереду. Внаслідок удару автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] просунувся вперед та скоїв зіткнення з автомобілем Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер 4177БЧ, під керуванням [PERSON], який зупинився, щоб пропустити пішохода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі були пошкоджені. Дії [PERSON] суперечать п. 2.3 «б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2018 року по справі № 336/7493/17 [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.(а.с. 7-9). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застраховано у страховій компанії товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на підставі поліса № АМ1588428 від 6 вересня 2017 року. Відповідно до п. 4 полісу, ліміт відповідальності становить 100 000,00 грн. (а.с. 10-11). Відповідно до вимог ст. ст. 3, п. 22.1 ст. 22, 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч. 3 ст. 988 ЦК України, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригод та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 29/12 від 29.12.2017 року, вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 69589,38 грн.(а.с. 13-26). З квитанції № 002526 від 29.12.2017 року (а.с. 33) вбачається, що [PERSON] сплатив за проведення автотоварознавчої експертизи 1500,00 грн. 25.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до страхової компанії товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» із заявою про визначення суми страхового відшкодування, але до теперішнього часу виплата не здійснена (а.с. 12). Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України визначено предмет договору страхування, зокрема, відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). За положеннями ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем доказів здійснення страхової виплати на користь позивача суду не надано, зазначені позивачем обставини не спростовано, а тому, суд приходить до висновку, що факт невиплати страхового відшкодування належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем, в порядку статей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України не спростований. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного суд вбачає всі підстави для задоволення позовної заяви [PERSON]

Outcome: approved