Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути на його користь з відповідачки суму боргу в розмірі 104 063 грн. 31коп., що еквівалентно 5 000 доларам США, посилаючись на те, що 18 червня 2012 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики, згідно з яким він передав відповідачці у борг грошові кошти в сумі 5 000 доларів США зі строком повернення до серпня 2012 року, але у визначений договором строк відповідачка кошти не провернула. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи убачається, що 18 червня 2012 року [PERSON] власноручно написала розписку про те, що отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 доларів США та зобов'язалася повернути ці кошти в серпні 2012 року. (а.с. 7). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі №6-63цс13, яка, згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова боргова розписка є належним доказом договірних правовідносин між сторонами, що підтверджує отримання позичальником грошових коштів від позикодавця. У ч. 2 ст. 207 ЦК зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За офіційним курсом долар по відношенню до національної валюти гривні станом за дату звернення до суду (а.с.8) становив 20,8126 грн./дол. Оскільки відповідачка не виконала взятих на себе зобовязань, відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, з неї на користь позивача необхідно стягнути 104 063 грн. 31 коп. боргу за договором позики, а відповідно до ст. 88 ЦПК України 1 040 грн. 64 коп. судових витрат. Всього ж із відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 105 103 грн. 95 коп. (104 063 грн. 31 коп. + 1 040 грн. 64 коп.). На підставі наведеного, ст.ст. 526, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved