Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Бучка В.В., посилаючись на те, що йому не було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також винесено постанову про накладення арешту на все майна без направлення боржнику для можливості її оскарження. Також державним виконавцем відкрито виконавче провадження поза межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. З огляду на зазначене просив суд, визнати дії державного виконавця незаконними, скасувати постанову державного виконавця Відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Бучка В.В. про відкриття виконавчого провадження, а також зобов`язати Оболонський відділ ДВС РУЮ в м. Києві зняти арешт на майно, що накладений постановою від 21.03.2016 року, ВП № 50253339. Скаржник в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, зважаючи на положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за їх відсутності, оскільки неявка вказаних не є перешкодою для розгляду скарги. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року задоволено позов ПАТ «Кредит Європа Банк» та стягнуто на його користь з [PERSON] заборгованість за споживчим кредитом № 00015-ML-000000000072 від 24.06.2008 року станом на 05.03.2014 року в розмірі 840 317 грн. 24 коп. за кредитом, 72 857 грн. 92 коп. за відсотками, 7 130 грн. 58 коп. пені за прострочення погашення кредиту та відсотків та стягнуто судовий збір у розмірі 3 654 грн. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 2/756/2325/14 від 10.02.2016 року. Постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Бучком В.В. від 23.02.2016 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/756/2325/14, виданого 10.02.2016 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Кредит Європа Банк» заборгованості за споживчим кредитом та судового збору. Постановою старшого державного виконавця Відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Бучком В.В. від 21.03.2016 року накладено арешт на все майно боржника [PERSON] . Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, виданого судом за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, обов`язок державного виконавця щодо відкриття провадження з моменту отримання виконавчого документу передбачений вимогами закону. Жодних доказів того, що державний виконавець неправомірно прийняв рішення про відкриття провадження після надходження виконавчого документу, суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводами скарги та матеріалами справи не спростовано правомірності прийнятих державним виконавцем рішень. Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Outcome: dismissed