Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та Приватного підприємства «Валенс Груп» на його користь заборгованість за договором позики (безвідсоткової) б/н від 31 жовтня 2019 в розмірі 847 110,52 грн., з яких: 750 000,00 грн. - сума боргу по договору позики; 27 123,29 грн. - 3 % річних; 55 650,00 грн. - інфляційні витрати (збитки); 5 950,00 грн. - витрати на правничу допомогу та 8 387,23 грн. - судовий збір, сплачений за подання даної заяви. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Прийма Н.А. в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності та у відсутності її довірителя, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов визнає. Представник відповідача Приватного підприємства «Валенс Груп», а саме, його керівник Максименко Н.Ю. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов визнає. Суд розглянув справу у відсутності позивача представника позивача, відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини по справі, взявши до уваги заяви сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що 31 жовтня 2019 року між [PERSON] (Позикодавцем) з однієї сторони та [PERSON] (Позичальник) [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Бродівським РВ УМВС України у Львівській області 01 лютого 2001 року з другої сторони укладено Договір позики безвідсоткової б/н від 31 жовтня 2019 року (а.с. 14, 15). Відповідно до п. 1.1. розділу 1 договору, позикодавець надає позичальнику безвідсоткову позику в сумі 750 000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч 00 копійок) грн., а останній зобов`язується повернути позику у визначений договором строк. Відповідно до умов даного договору (п. 2.1) позичальник ( [PERSON] ) зобов`язується повернути позику позикодавцю ( [PERSON] ) в сумі 750 000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч 00 копійок) грн. до 31 грудня 2019 року. Відповідно до п. 3.2. Договору, позика надається шляхом передачі готівки із рук позикодавця в руки позичальника. На виконання п. 3.1., 3.2. Договору, позикодавець ( [PERSON] ) передав, а позичальник ( [PERSON] ) отримав позику в сумі 750 000,00 (сімсот п`ятдесят тисяч 00 копійок) грн. Отримання зазначених коштів підтверджується розпискою б/н від 31.10.2019року (а.с. 20). Згідно п. 3.4. договору, по закінченню строку, вказаного в п. 2.1 цього договору, позичальник зобов`язується протягом наступного дня повернути суму позики. Відповідно до п. 5.1 договору, цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і являється дійсним до моменту його остаточного виконання. Крім того, між сторонами підписано графік повернення позики, згідно якого позичальник зобов`язується: -у строк від 01.11.2019 року по 10.11.2019 року повернути 25-30% від суми позики; -у строк від 20.11.2019 по 30.11.2019 повернути 25-30% від суми залишку; -у строк від 20.12.2019 по 31.12.2019 залишок суми 40-50% (а.с. 16). 01.11.2019 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики б/н від 31.10.2019 року, між ТОВ «Веланс Груп» (Поручитель) в особі директора Максименка Назара Юрійовича та [PERSON] (Позикодавець) укладено договір поруки б/н від 01.11.2019 року (а.с. 17.19). Відповідно до п. 1.1. договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед позикодавцем за виконання всіх зобов`язань [PERSON] (далі Боржник), що виникли з договору позики (безвідсоткової) б/н від 31.10.2019 року, який був укладений між позикодавцем та боржником. Відповідно до п. 3.1. та п. 3.2. договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед позичальником за належне виконання боржником забезпеченого зобов`язання. Але в любому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов`язання, зазначеного в п. 4 цього Договору. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання за основним договором в повному обсязі. Відповідно до п. 4.1. договору поруки, поручитель відповідає перед позикодавцем за виконання зобов`язання боржником, згідно основного договору шляхом передачі позикодавцеві транспортного засобу екскаватор-навантажувач марки JCV 3CX-4T 2008 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить Поручителю на підставі Свідоцтва серія [NUMBER] , у випадку не виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором. Відповідно до п. 5.4.1. Договору, у разі невиконання боржником (Позичальником) своїх зобов`язань за основним договором, позикодавець має право у 10 денний строк звернутися до поручителя з вимогою про виконання таких зобов`язань. Відповідно до п. 7.1. Договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення дії основного договору, окрім випадків визначених в ст. 559 Цивільного Кодексу України. Враховуючи те, що позичальником ( [PERSON] ) зобов`язання по договору позики (безвідсоткової) б/н від 31.10.2019 року у встановлений договором строк не виконано, мною на адресу [PERSON] направлено вимогу від 30.11.2020 року за №01/30-11 про повернення заборгованості згідно договору позики б/н від 31.10.2019 року та встановлено 10 денний строк на її виконання. Згідно відстеження поштової кореспонденції, вимогу отримано боржником особисто 09.12.2020. Крім того, позивачем на адресу поручителя направлено листа від 30.11.2020 за №02/30-11 з інформацією про те, що, у випадку не виконання [PERSON] зобов`язань по договору позики (безвідсоткової) б/н від 31.10.2019 року у встановлений вимогою строк, на виконання вимог п. 5.4.1. договору поруки б/н від 01.11.2019 року, він звертатиметься до ПП «Валенс Груп» з вимогою про виконання таких зобов`язань. Протягом встановленого строку дана вимога боржником не виконана, сума заборгованості по договору позики не повернута, з огляду на що, з метою досудового врегулювання спору, на виконання вимог п. 5.4.1. Договору Поруки б/н від 01.11.2019 мною направлено вимогу про виконання зобов`язань до поручителя, у відповідь на яку, листом № 1 від 10.01.2021 року повідомлено, що поручитель не заперечує щодо виконання покладених на нього зобов`язань по договору, проте, транспортний засіб екскаватор-навантажувач марки JCV 3 CX-4T 2008 року випуску, заводський номер № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] перебуває під арештом на підставі постанови державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Фенич Б.О. від 23.01.2020 року (виконавче провадження № 61038591 щодо примусового виконання наказу № 914/1280/19 виданого 03.12.2019 року Господарським судом Львівської області), що відповідно унеможливлює виконанню даної вимоги. З огляду на вище наведене, позивачем до Пустомитівського РВ ДВС Західного міжрегіонального Міністерства юстиції направлено заяву про зняття арешту від 15.02.2021 року за №15/02-21, у відповідь на яку, отримано лист б/н та дати про відсутність підстав для зняття арешту з транспортного засобу. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання коштів або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦКУ). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦКУ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення ч. 1 ст. 1050 ЦКУ передбачають, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦКУ. Тобто боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦКУ). Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦКУ (ч. 2 ст. 1050 ЦКУ). У разі невиконання позичальником обов`язків, установлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦКУ, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1052 ЦКУ). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так як дане зобов`язання є грошовим, то згідно зі статтею 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні витрати, становлять: 3% річних становить 27 123,29 грн. = 750 000,00 грн. (сума основного боргу) х 3% / 365 днів х 441 (кількість днів прострочки з 01.01.2020 року по 16.03.2021 року). Інфляційні витрати (збитки) згідно розрахунку становлять 55 650,00 грн. (а.с. 21). Окрім того, з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, між позивачем та адвокатом Прийма Надією Андріївною було укладено договір про надання правової допомоги № 01/2021 від 02.03.2021, за яким за правову допомогу позивачем було сплачено адвокат у 5 950,00 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок). На підтвердження сплати вказаної суми за договором позивачем до матеріалів справи надаємо: договір про надання правової допомоги № 01/2021 від 02.03.2021 року; Акт № 1 прийому передачі виконаних послуг від 16.03.2021 року; рахунок-квитанція, довідку що підтверджує оплату послуг за договором про надання правової допомоги; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 14.02.2021 року (а.с. 36-51). Згідно зі статтею 13 Закону №5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Верховний суд у постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19 зазначив, що, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо. Крім того, відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною 3 зазначеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, за подання даного позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі - 8 387,23 грн. Відповідно до ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, судом встановлено, що ті обставини, на які покликається позивач, дійсно знайшли своє підтвердження у поданих ним доказах. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved