overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення, а саме будинком №21 по вул. Замкова в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що на праві приватної власності їй належить будинок по вулиці Замкова, 21 в м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області. З 2012 року у вищевказаному будинку зареєстрований, але фактично не проживає, її син - [PERSON]. В добровільному порядку відповідач не бажає знятись з реєстрації. Ніяких домовленостей між позивачем та відповідачем щодо користування належним позивачу будинком не має В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не повідомивши суд про причини неявки, ніяких клопотань не заявив. Суд на підставі ст.224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі. Вислухавши позивача та дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: по справі судом встановлено, що розташований по вул. Замкова, 21 в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області будинок є приватною власністю позивача ( копія свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1994 р. ). В зазначеному будинку, крім власника буднику, зареєстрований [PERSON] ( довідка Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 26.05.2015 року ). Проте з 2012 року в будинку відповідач фактично не проживає, що підтверджується актом від 26 липня 2015 року обстеження житлово-побутових умов. Відповідно до вказаного акту, особистих речей та майна [PERSON] в будинку по вулиці Замкова, 21 в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області не має, участі в підтримані в належному стані приміщення та оплаті витрат, пов'язаних з обслуговування будинку відповідач не несе. Ніяких домовленостей між позивачем та відповідачем щодо користування належним позивачу будинком - немає. Відповідно до положень статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно припису вказаної норми матеріального закону жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім членом сім'ї власника понад рік тільки у випадках, визначених зазначеною нормою. Будь-яких домовленостей про зберігання за відповідачем права користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачами не укладалося, із заявами про продовження строків зберігання за ними житла відповідач не звертався. Поважні причини не проживання відповідача в належному позивачу будинку, перелік яких визначається ст.71 Житлового кодексу України - відсутні. Згідно з вимогами 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням мотивуючи тим, що є власником домоволодіння [ADDRESS] Відповідач зареєстрований в її будинку, однак більше двох років не проживає в ньому. Просить визнати його таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-283 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши докази у справі, які надані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] більше року без поважних причин не проживає в належному позивачу житловому будинку [ADDRESS] Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із зібраних в судовому засіданні доказів: пояснень позивача, показань свідків [PERSON], [PERSON], копії акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї № 61 від 19 квітня 2018 року (а.с.12) вбачається, що відповідач зареєстрований, однак більше року фактично не проживає в житловому будинку по [ADDRESS] чим чинить власнику перешкоди в користуванні житловим приміщенням. Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права власності є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим в житловому будинку, який належить на праві приватної власності позивачу, не проживає в ньому більше року, чим чинить перешкоду в здійсненні права власності, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] що належить на праві приватної власності [PERSON]. На підставі ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, вона є власником квартири [ADDRESS]. Вказує, що в даному житловому будинку також зареєстрована її дочка - [PERSON], син - [PERSON] та колишній чоловік - [PERSON] Останній в даній квартирі не проживає понад чотири роки, не приймає участі в її утриманні, не сплачує комунальні платежі. Зазначає, що внаслідок реєстрації [PERSON] у вказаній квартирі, вона змушена нести додаткові витрати щодо оплати комунальних послуг, крім того, реєстрація відповідача в квартирі, перешкоджає їй користуватись та розпоряджатись належним їй житлом. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема через розміщення оголошення в пресі. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. Відповідно до копії довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб № 994 від 05 червня 2014 року (а.с. 6) та копії будинкової книги (а.с. 7-11) в квартирі [ADDRESS] зареєстрований колишній чоловік позивача - [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні повідомлення в.о. начальника Луцького МВ УМВС України у Волинській області № 3/8007 від 26 червня 2014, що в ході перевірки було встановлено, що [PERSON] дійсно не проживає в [ADDRESS] близько 4-х років (а.с. 12). Отже, відповідач [PERSON], будучи членом сім'ї власника жилого приміщення, понад один рік без поважних причин не проживає в ньому. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що 22 червня 1994 року їй було видано ордер № 47 на поселення у кімнату [ADDRESS] в яку вона вселилась разом з чоловіком [PERSON], шлюб між ними було розірвано 02 грудня 1997 року. Вказує, що на даний час в кімнаті окрім неї зареєстровані дочка [PERSON] та колишній чоловік [PERSON], останній в даній кімнаті не проживає з 2009 року, відповідно він не сплачує комунальних послуг. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач відмовляється. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування кімнатою [ADDRESS] В судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема через розміщення оголошення в пресі. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 червня 1994 року [PERSON], було видано ордер № 47 на поселення у кімнату [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11 грудня 1997 року (а.с. 6). Як вбачається з довідки Житлово-побутової дільниці ПрАТ «Соціальна сфера» № 186 від 23 квітня 2013 року, в кімнаті [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 71 ЖК України жиле приміщення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається за ними протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] більше шести місяців не проживає кімнаті [ADDRESS] Дана обставина стверджується дослідженими в судовому засіданні актами перевірки паспортного режиму від 21.12.2012 року та 01.10.2014 року, з яких вбачається, що [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] не проживає з 2009 року. (а.с.8). Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування кімнатою [ADDRESS] не було. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, посилаючись на те, що з 17 грудня 1996 року перебуває у шлюбі з відповідачем, під час перебування у шлюбі ними придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку на підставі договору купівлі-продажу від 29 лютого 2008 року зареєстровано за відповідачем. Оскільки, згода щодо поділу майна набутого подружжям за час шлюбу в позасудовому порядку не досягнута, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути в його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом ЗАГС Учтепинскього району міста Ташкент, актовий запис № 589. 29 лютого 2008 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Законодавцем встановлена презумпція, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2. ст. 60 Сімейного кодексу України). Для визначення речей, набутих за час шлюбу, обєктами спільної сумісної власності подружжя, не має значення, на імя кого з них оформлене це майно. Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин суд вважає можливим в порядку поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину за кожним квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину земельних ділянок розташованих за адресою: [ADDRESS] площею 0,0840 га (кадастровий №1810136600:08:029:0023) та 0,0388 га (кадастровий №1810136600:08:029:0024), як за спадкоємцем за законом першої черги, після смерті матері [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO]. Також позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позов визнав повністю із викладених у ньому підстав та просив розглядати справу у його відсутності. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд приймає рішення у відсутності позивача та відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], матері позивача, належало на праві власності житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки, що розташовані при вказаному домоволодінні площею 0,0840 га (кадастровий №1810136600:08:029:0023) та площею 0,0388 га (кадастровий №1810136600:08:029:0024), які загалом складають 0,1228 га, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії 11-ЖТ №045602. [PERSON] померла [INFO] і після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та на земельні ділянки , що розташовані при вказаному домоволодінні площею 0,0840 га (кадастровий №1810136600:08:029:0023) та площею 0,0388 га (кадастровий №1810136600:08:029:0024), які загалом складають 0,1228 га. [PERSON] 14.10.2013 року отримала свідоцтво про право власності на спадщину зав законом на 1/6 частину будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст.120 ЗК України, ст.1225 ЦК України, у випадку переходу права власності на будинок переходить і права власності на земельну ділянку на якій розташований будинок. Оскільки до позивача відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом перейшло право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] то до неї має перейти і право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0840 га (кадастровий №1810136600:08:029:0023) та 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0388 га (кадастровий №1810136600:08:029:0024). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна. Приймаючи до уваги складність справи, суд вважає за можливе складання повного рішення відкласти на строк до 5 днів, оголосивши в судовому засіданні вступну та резолютивну частину рішення. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру №2, яка розташована в будинку №30 по вулиці Брестська в місті Ковелі в порядку спадкування після смерті 30.01.2015 року батька [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що 30.01.2015 року помер батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач, як донька та мати померлого відповідач, [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Ковельського міського нотаріального округу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, оскільки нею не подано правовстановлюючих документів, які підтверджують державну реєстрацію права власності на квартиру по вул. Брестська, 30/2 в м. Ковелі. Просить визнати за нею право власності на квартиру №2, що розташована в будинку №30 по вулиці Брестська в місті Ковелі Волинської області в порядку спадкування після смерті 30 січня 2015 року батька [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась попередньо подавши суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов підтримує повністю.Клопоче про віднесення судових витрат за її рахунок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, попередньо подавши до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.03.2004 року помер її батько [PERSON]. Крім того, 18.06.2015 року померла її баба [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на спадкове майно квартиру [ADDRESS]. Позивач являється спадкоємцем за правом представлення після смерті баби [PERSON] та прийняла спадщину оскільки, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Просить суд визнати за нею право власності на ? частини вищевказаного спадкового майна, після смерті баби [PERSON], яка померла 18.06.2015 року. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, що підтверджується розміщеним оголошенням в пресі. Зі згоди позивача, представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просили суд позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника Гіркополонківської сільської ради Луцького району Волинської області по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про право власності на житло від 22.05.2008 року вбачається, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8). 18.06.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть за № 1114 від 18.06.2015 року (а.с. 4). Після смерті останньої відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. Спадкоємцями першої черги [PERSON] є її син [PERSON] Проте, син спадкодавця [PERSON] помер ще 11.03.2004 року. (а.с. 5) З свідоцтв про народження та пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] являється сином [PERSON], а позивач є внукою спадкодавця [PERSON] та дочкою [PERSON] (а.с. 6, 7). Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON] відповідно до 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. (а.с. ) Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] являється [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с. ). Враховуючи те, що позивач являється спадкоємцем після смерті спадкодавця та прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на ? частини квартири [ADDRESS], після смерті баби [PERSON], яка померла 18.06.2015 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved