Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом в якому прохає визнати відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачка, [PERSON] з лютого 2018, а відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з червня 2016 року у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживають без поважних причин, помешканням не користуються, їх особисті речі у квартирі відсутні, участь в утриманні житла не приймають. Ухвалою суду від 24.11.2020 провадження у справі було відкрито з призначенням справи до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.19). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судове засідання позивач не з`явився, натомість надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Позов підтримує повністю. Проти прийняття рішення по справі у заочному порядку не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи повідомленими у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористалися. Згідно із визначеними ст.223 ЦПК України, наслідками неявки в судове засідання учасника справи, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Квартира [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.07.1996 за №2013, витягом про державну реєстрацію прав за №31990518, копії яких приєднано до матеріалів справи. (а.с.6-7) Згідно з наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області довідкою від 22.10.2020 та 30.10.2020 за адресою [ADDRESS] є зареєстрованими позивач у справі та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.7,18). Як убачається із матеріалів справи відповідачі, відповідно до акту опитування сусідів, посвідченого КЖРЕП № 1, у спірному житловому приміщенні не проживають з червня 2016 року та [PERSON] з лютого 2018 року. (а.с.8) Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред`явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном та ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що знайшов підтвердження факт не проживання відповідачами без поважних причин, у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , у понад встановлені ст.405 ЦК України строки. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви, позивачем долучено оригінал квитанції №0.0.1881674319.1 від 23.10.2020 про сплату судового збору у розмірі 840 грн 80 коп. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved