Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного з останньою. Ще до шлюбу в подружжя народилась дитина - [PERSON] , 2005 року народження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 04 грудня 2014 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюбні відносини з відповідачем на даний час припинені у зв`язку з втратою порозуміння, різністю поглядів на сімейне життя. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть; вважає збереження сім`ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 12 березня 2020 року на 12 годину 00 хвилин. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 березня 2020 року розгляд справи відкладено до 02 квітня 2020 року у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні дані про отримання повідомлення про виклик до суду відповідача. 02 квітня 2020 року позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений. В матеріалах справи мається заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. На винесення заочного рішення згоден. 02 квітня 2020 року відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, проте судова повістка разом з другим екземпляром позовної заяви та ухвалою суду повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання». Додатково про час та місце розгляду справи відповідач була повідомлена в телефонному режимі. Розгляд справи відкладено до 13 травня 2020 року. 13 травня 2020 року позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений. В матеріалах справи мається заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. На винесення заочного рішення згоден. 13 травня 2020 року відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, проте повідомлення про вручення поштового відправлення не повернулося. Додатково про час та місце розгляду справи відповідач була повідомлена в телефонному режимі. Таким чином, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Фактично відповідач про дату, час та місце розгляду справи обізнана, будь-якого інтересу до розгялду справи по проявляє, заяв та клопотань від неї не надходило. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справі за відсутності сторін. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до статті 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини другої статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини другої статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 04 грудня 2014 року виконавчим комітетом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за актовим записом № 03 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Сторони знаходилися в шлюбних відносинах з моменту реєстрації шлюбу, однак шлюбні відносини між подружжям з часом були припинені. Ще до шлюбу в подружжя народилась дитина - [PERSON] , 2005 року народження. За змістом положень частини третьої статті 109 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як з`ясовано судом, сімейне життя подружжя не склалось, у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, різні інтересами. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України , особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved