Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22.08.2014 року [PERSON] надав [PERSON] у борг 1700 доларів США, що підтверджується розпискою, написаною відповідачкою власноруч. Сума позики була передана позивачем, а відповідачем отримана в повному обсязі, однак відповідачка кошти у встановлений строк не повернула, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу згідно розписки від 22.08.2014 року у розмірі 46201,08 гривень основного боргу, 17335,59 гривень інфляційний витрат та 3% річних на підставі ст.625 ЦК України, а також 640,00 гривень судового збору. Відповідачка [PERSON] надала до суду заперечення на позовну заяву, у яких зазначила, що визнає факт передачі коштів у сумі 1700 доларів США їй позивачем, однак 11.12.2015 року вона борг повернула у повному обсязі, що підтверджується розпискою від 11.12.2015 року. Розписку про отримання [PERSON] коштів позивач втратив, тому вона їй не була повернута. У зв`язку з чим, відповідачка просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.09.2018 року по вказаній справі була призначена судова почеркознавча експертиза підпису позивача у розписці від 11.12.2015 року. Відповідно до Висновку експерта №4757-18 від 26.12.2018 року підпис від імені [PERSON] , що розміщений в графі « [PERSON] .» розписки від 11.12.2015 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його підпису(а.с.81). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просили задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала та наполягала на тому, що кошти позивачу вона повернула у строк та у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. 22.08.2014 року [PERSON] надав [PERSON] у борг 1700 доларів США, що підтверджується розпискою, написаною відповідачкою власноруч (а.с.28). Сума позики була передана позивачем, а відповідачем отримана в повному обсязі, однак відповідачка кошти у встановлений строк не повернула. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з \~ \~ \~ \~правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, у спорі про стягнення боргу за договором позики, розписка за своєю суттю є документом, який підтверджує укладення договору позики, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Доказами, які надано позивачем на підтвердження заявлених вимог, є розписки. Суд зауважує, що зміст розписки містить зазначення обставин, на які посилається позивач, та факт надання ним грошових коштів відповідачу. Таким чином, надана позивачем розписка відповідає вимогам ч.2\~ст.1047 ЦК України, оскільки посвідчують передання грошової суми позикодавцем позичальнику та підтверджують укладення договору позики і його умов. Суд звертає увагу, що відповідно до Висновку експерта №4757-18 від 26.12.2018 року підпис від імені [PERSON] , що розміщений в графі « [PERSON] .» розписки від 11.12.2015 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його підпису(а.с.81), тому факт повернення коштів відповідачкою спростовується. Станом на\~теперішній час\~у зв`язку\~з невиконанням\~відповідачкою своїх\~зобов`язань утворилася\~заборгованість у\~сумі 1700\~доларів США,\~що в\~еквіваленті станом\~на день\~постановлення рішення\~відповідно до\~офіційного курсу\~ Національного\~банку України\~на день\~ухвалення рішення\~становить 45\~361,74 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, а також те, що до теперішнього часу відповідачка борг не повернув та ухиляється від його сплати, суд вважає стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] борг згідно договору позики від 22.08.2014 року в сумі 2\~443,73 гривні 3% річних. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення інфляційних витрат, суд вважає відмовити, оскільки борг надавався в іноземній валюті та вказана позовна вимога не ґрунтується на законі. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 640,00 грн. судового збору , а також 6864,00 гривні витрат на проведення почеркознавчої експертизи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути із [PERSON] , ІПН [NUMBER] , на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , борг за договором позики в сумі 45\~361 гривню 74 копійки, 2\~443 гривні 73 копійки 3% річних, а також судові витрати по сплаті судового збору - 640,00 гривень та витрати за проведення почеркознавчої експертизи - 6\~864,00 гривні, а всього 55 309 (п`ятдесят п`ять тисяч триста дев`ять) гривень 47 копійок.

Outcome: partial