Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 27 000 грн., 3% річних - 2430 грн., інфляційне збільшення боргу - 4965 грн. 48 коп., судовий збір 840 грн. 80 коп., банківський збір 25 грн. та витрати на правничу допомогу 1000 грн. Вимоги обгрунтовує тим, що 27.11.2014 р. позичив відповідачу 27 тис. грн. Передача грошей відбувалася під час написання розписки, згідно якої [PERSON] вказав, що буде повертати гроші частками до повного повернення боргу. Розписку про отримання грошей він написав на ксерокопії паспорту. Однак, своєчасно [PERSON] гроші не повернув. На його неодноразові звернення до відповідача повернути борг, той пояснив, що не може цього зробити. Останній раз під час спілкування з [PERSON] в середині жовтня 2020 року попередив, що має намір звернутися до суду, пропонував переукласти угоду і таким чином відтермінувати сплату боргу. Однак, відповідач повідомив, що у нього відсутні кошти для сплати. За підрахунками на даний час сума боргу складається з наступного: 27 тис. грн. основна сума боргу; з 27.10.2017 р. по 26.10.2020 р. 2430 грн. 3% річних; 4965,48 грн. інфляційне збільшення боргу; 865,80 грн. - понесених судових витрат у виді оплати судового збору; 1000 грн. - витрат на правову допомогу, що змусило звернутися із даним позовом до суду. [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечує задоволенню позовних вимог, пояснив, що з позивачем поновляв розписку. Таку дійсно викладав письмово власноруч. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З копії договору позики від 27.11.2014 року вбачається, що [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 27 тис грн. строком до 27.10.2017 року (а.с.7). Факт наявності же у позивача оригіналу розписки на підтвердження укладення договору позики та його умов з позичальниками, згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, свідчить лише про невиконання умов угоди останніми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, згідно якого: борг за договором позики станом на жовтень 2020 р. складає 27000 грн., інфляційне збільшення боргу - 4965,48 грн., 3 % річних від простроченої суми за період з 27.10.2017 р. по 26.10.2020 р. складає 2430 грн. (а.с.8-10). Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача: борг за договором позики в сумі 27000 грн., інфляційне збільшення боргу - 4965,48 грн., 3 % річних від простроченої суми за період з 27.10.2017 р. по 26.10.2020 р. - 2430 грн., а загалом 34395,48 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. судового збору та 25 грн. банківського збору. Що стосується вимог позивача щодо стягнення суми судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, то суд приходиться до наступного висновку. Як вбачається з акту приймання-передачі надання послуг від 26.10.2020 р., адвокат Гребеник С.М. надала [PERSON] , що складається консультації клієнта по законодавству та вивчення необхідної судової практики, вивчення наданих документів, складання позовної заяви до [PERSON] про стягнення боргу та також інфляційного збільшення боргу та 3% річних по договору позики та розрахунок боргу (а.с.12). Відповідно до довідки розрахунку вартість послуг складає 1000 грн., що підтверджується квитанцією №16 (а.с.11, 13). Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням викладеного, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, а саме зміст позовної заяви, обсягом три сторінки, розрахунком та іншими додатками наданими суду до позову, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Outcome: approved