Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що його мати [PERSON], яка померла [INFO]., мала у приватній власності земельну ділянку, розташовану на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, право власності на яку за нею посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку. Позивач, як спадкоємець по закону першої черги, успадкував її майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки в Державному акті на вказану земельну ділянку, виданому на ім'я матері, невірно вказано кадастровий номер земельної ділянки. В зв'язку з викладеним позивач просить суд визнати недійсним зазначений Державний акт в частині вказаного в ньому кадастрового номера земельної ділянки, а також визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, належну спадкодавцю. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує, а представник відповідача- Зорянської сільської ради Ружинського району - позовні вимоги визнає. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - відділ Держземагенства у Ружинському районі проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO]. в с.Зоряне Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть(а.с.7). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 2 Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1269 ЦК України. З спадкової справи №316, заведеної 27.11.2013 року Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої [INFO]. [PERSON] вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем по закону першої черги вказаної особи та у встановлений законом строк прийняв її спадщину(а.с.19-47). На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №048476, виданого 26.02.2003р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 07.19.2002р. №618, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка, розташована на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.7489 га (а.с.48). Проте, як вбачається з повідомлення Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирські області від 22.10.2014р. №1887, державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав відсутності витягу з Державного земельного кадастру(а.с.10). Відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області позивачу відмовлено у видачі вказаного витягу з Державного земельного кадастру в зв'язку з допущеною помилкою в зазначеному у вказаному Державному акті кадастровому номері земельної ділянки, належної [PERSON].(а.с.9, 37). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача є відсутність витягу з Державного земельного кадастру на успадковану ним земельну ділянку. Судом встановлено, що у вказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку , належну [PERSON], зазначено кадастровий номер:182529750001000011. В той же час, як вбачається з вищевказаного повідомлення, наданого відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області 17.09.2014р., на підставі вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1825283600:04:000:0013(а.с.9, 37). З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я спадкодавця [PERSON]., допущено помилку, а саме: невірно вказано кадастровий номер належної їй земельної ділянки. Внести зміни щодо виправлення вказаної помилки в оригінал правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначену у вказаному Державному акті земельну ділянку ніким не оспорюється. А тому усунення порушень прав позивача можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсним виданого спадкодавцю Державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачем права на спадкове майно. А тому з вказаних підстав суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] 3

Outcome: approved