Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою шлюб укладено 16 серпня 2014 року та зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 119. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою стали ті обставини, що у них виявились різні характери та погляди на життя, які призводили до постійних сварок та непорозумінь. З жовтня 2019 року відповідачка з дитиною покинула будинок, в якому вони разом проживали, і з того часу вони жодних сімейних відносин не підтримують та разом не проживають, а тому примирення та відновлення їхнього шлюбу є неможливим. Їх шлюб носить виключно формальний характер. На підставі наведеного просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, позаяк його представник - адвокат Ємчук Л.В. надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує та просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, а подала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16 серпня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 119 (а.с.4). Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, а також обоє наполягають на розірванні шлюбу . Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved