Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та відсотків за користування грошима в розмірі 89615 грн. 58 коп. В обґрунтування\~позову вказує,\~що заочним рішенням Рівненського міського суду від 09 грудня 2015 року по цивільній справі №569/10936/15-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, яке задоволено повністю, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 221 762 грн. 23 коп. Ухвалою Рівненського міського суду від 08 лютого 2016 року у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення в цивільній справі а позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 16 листопада 2016 року по цивільній справі згаданій цивільній справі, апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, заочне рішення Рівненського міського суду від 09 грудня 2015 року залишено без змін. Вищевказане рішення суду набрало законної сили в момент її проголошення, тобто 16.11.2016 року. На даний час заборгованість відповідачем не погашена, рішення суду не виконане, а тому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 89615 гривень 58 копійок, що складається із 83069 грн. 35 коп. відсотків за користування чужими грошима та 6546 грн. 23 коп. 3% річних від прострочених сум. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяви просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не зявився. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 13 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, що оформлений розпискою на суму 6 тисяч доларів США на термін до 01 серпня 2014 року, 04 квітня 2015 року між ними ж укладено договір позики, що оформлений розпискою на суму 2 тисячі доларів США під 5% місячних терміном на 2 місяці. Вказані суми боргу не повернуті відповідачем, у зв»язку з чим Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 221762 грн. 23 коп., що складаються із боргу за договорами позики, відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 36445 грн. 89 коп. та 3% відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання в розмірі 3316 грн.34 коп. Рішення суду набрало законної сили 16 листопада 2016 року, у зв»язку з чим 11.01.2017 року постановою в.о. начальника рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області [PERSON] відкрито виконавче провадження. Проте, як вбачається із відповіді в.о. начальника Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області [PERSON] на звернення [PERSON] станом на 14.09.2017 року відсутні відомості про погашення заборгованості згідно виконавчого листа про стягнення заборгованості з [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового бороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 524 та 533 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.598 ЦК України, передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Чинне законодавство України, не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судового рішення про стягнення заборгованості, не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його віповідальності за порушення строків розрахунків. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заочним Рішенням Рівненського міського суду від 09 грудня 2015 року по цивільній справі №569/10936/15-ц, було стягнуто суму грошових коштів за договорами позики, а також розраховану позивачем суму відсотків за користування грошовими коштами та 3% річних (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України) за період з 13.06.2014року по 13.11.2015р. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У Розписці від 13.06.2014 року виданої [PERSON] розмір процентів не становлений, отже відповідно до ст.1048 ЦК України, позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України за користування грошовими коштами до моменту виконання, що проведений належним чином. За вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором, в тому числі відсотки у розмірі, встановленому договором. У випадку невиконання позичальником свого зобов'язання із повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування грошима, позичальник несе тягар наслідків, передбачених ст.1050 ЦК України, у якій зазначено, що у випадку не своєчасного повернення суми позики, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. У зв»язку з викладеним з відповідача на користь позивача слід стягнути: за договором позики від 13.06.2014 року на суму 6000 доларів США проценти на рівні облікової ставки НБУ з 13.11.2015 року по 13.10.2017 року в розмірі 21820 гривень 35 копійок та 3 % річних від простроченої суми за період з 13.11.2015 року по 13.10.2017 року на суму 4128 гривень 65 гривень; за договором позики від 04.04.2015 року на суму 2000 доларів США 5 відсотків місячних (суму процентів, що передбачена договором) з 04.11.2015 року по 04.10.2017 року в розмірі 61249 гривень та 3 відсотки річних в розмірі 2417,58 грн. Розрахунки суми заборгованості здійснені позивачем у відповідності до вимог законодавства, а тому приймаються судом до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved