overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про розрахунок зарплати за квітень 2013р. Просить суд зобов'язати Рівненський міський центр творчості учнівської молоді виконати вимоги чинного законодавства та надати розрахунок про загальну суму заробітної плати за квітень 2013 року з розшифровкою за видами виплат і відповідні підстави на це. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що відповідач відмовляється видати розрахунок про загальний розрахунок зарплати за квітень 2013р. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його участі не подав. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював у Рівненському міському центрі творчості учнівської молоді з 05.09.1994 року по 06.03.2013 року, що стверджується оглянутою в судовому засіданні трудовою книжкою [NUMBER] В позовній заяві [PERSON] просить суд зобов'язати Рівненський міський центр творчості учнівської молоді виконати вимоги чинного законодавства та надати розрахунок про загальну суму заробітної плати за квітень 2013 року розшифровкою за видами виплат. Згідно ст.49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру зарплати. Відповідно статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної палити; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про зобов'язання відповідача видати довідку про заробітну плату за квітень 2013р. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про скасування арешту з ? частини квартири [ADDRESS], накладений постановою аа 020951 від 31.05.2006 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ. Виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об»єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження ? частини квартири [ADDRESS]. Вимоги обґрунтовує тим, що в травні 2015 року він звернувся до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу з метою переоформлення власного майна, що розташоване за адресою [ADDRESS]. Приватний нотаріус відмовив йому в здійсненні будь-яких дій вказавши на те, що оформити спадщину немає можливості, оскільки постановою Кіровського ВДВС накладено арешт на квартиру. В судове засіданні сторони не з'явилися, повідомлені належним чином, сторонами подано заяви про розгляд позову без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Встановлено, що постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Капиш В.М. від 31.05.2006 р. по в/л № 2-1604 виданого 02.10.1998 р. Ленінським судом м. Кіровограда накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] [INFO], а саме: на ? частину [ADDRESS]; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] [INFO], а саме: на ? частину [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1993 року № [NUMBER] виданого Кіровоградською міською радою, квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та членам його сім»ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.10). Згідно розписки від 03.06.2015 р. [PERSON] [INFO], жодних претензій до [PERSON] [INFO] не має згідно в/л 2-1604 від 02.10.1998 р. Заборгованість у розмірі 5985 грн. виконана у повному обсязі (а.с.7). Однак, арешт на ? частину квартири є чинним на даний час, про що свідчить витяг з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна архівний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду. Згідно відповіді начальника Кіровського ВДВС № 36801 від 08.07.2015 р. вбачається, що згідно акту знищення завершених виконавчих проваджень виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м. Кіровограда № 2-1604 від 02.10.1998 було знищено за закінченням терміну зберігання. Відтак, враховуючи той факт, що рішення суду виконано в повному обсязі, подальше збереження арешту, буде порушувати права заявника, тому арешт має бути знято. На підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про скасування дисциплінарного стягнення. Позивач посилається на те, що він працює начальником КП «Залозецький комбінат комунальних підприємств» (далі підприємства). Розпорядженням селищного голови №201 від 24 липня 2017 року йому оголошено догану за неучасть підприємства в конкурсі на право оренди гідроспоруд Залозецького ставка №5. Вважає притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним, оскільки, підприємство подавало заявку на участь, проте регіональним відділенням ФДМУ в Тернопільській області недопущене до участі в конкурсі, а також порушено строки та порядок накладення стягнення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і зіслався на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в звязку з чим суд вважає, що слід провести заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до змісту ст.147 КЗпП України заходи стягнення застосовуються за порушення трудової дисципліни. Ч.1 ст.148 КЗпП України передбачає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Судом встановлено, що [PERSON] працює начальником КП «Залозецький комбінат комунальних підприємств». Розпорядженням селищного голови №201 від 24 липня 2017 року йому оголошено догану за неучасть підприємства в конкурсі на право оренди гідроспоруд Залозецького ставка №5. Проте, як видно з поданих позивачем документів, підприємство зверталось із заявою про участь в конкурсі, але ФДМУ виключив його із списку учасників. Також [PERSON] вживаються заходи, щодо визнання недійсними результатів конкурсу шляхом подання позову в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON], як начальником КП «Залозецький комбінат комунальних підприємств» трудових обовязків не порушено в звязку з чим вважає, що його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а отже відповідне розпорядження селищного голови підлягає скасуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про скасування дисциплінарного стягнення. Позивач посилається на те, що він працює начальником КП «Залозецький комбінат комунальних підприємств». Розпорядженням селищного голови №36 від 28 квітня 2015 року йому оголошено догану за неприбуття особисто та незабезпечення явки відповідальної особи від Залозецького ККП на схід громадян селища по питанню Залозецького ставу №5, який відбувся 13.032015 року. Вважає притягнення до дисциплінарної відповідальності незаконним, оскільки його дії не можуть розцінюватися як порушення трудової дисципліни, а також порушено строки та порядок накладення стягнення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і зіслався на обставини викладені в позові. Відповідача, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не зявився, в звязку з чим суд вважає, що слід провести заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до змісту ст.147 КЗпП України заходи стягнення застосовуються за порушення трудової дисципліни. Судом встановлено, що стягнення на [PERSON] накладено за за неприбуття особисто та незабезпечення явки відповідальної особи від Залозецького ККП на схід громадян селища по питанню Залозецького ставу №5, який відбувся 13.032015 року. Враховуючи, що такі дії не повязані з трудовими обовязками [PERSON] як начальника КП «Залозецький комбінат комунальних підприємств» суд вважає, що його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а отже відповідне розпорядження селищного голови підлягає скасуванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення боргу. Свої вимоги мотивує тим, що 18.11.2012 р. відповідач [PERSON] взяла у нього за договором в борг 820 грн. і зобов'язалася їх повернути до 10.12.2012 р. У зазначений строк відповідач борг не повернула. На прохання про добровільну сплату боргу відповіла відмовою, в зв'язку з чим змушений звернутися до суду. Крім суми боргу просить стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав. Суду пояснили, що кошти в сумі 820 грн. позивачем були передані відповідачу особисто. 18.11.2012 р. [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] власноруч склала розписку в отриманні у борг зазначеної суми. Зобов'язувалася повернути гроші у строк до 10.12.2012 року, однак не повернула. Враховуючи наведені обставини просив суд задовольнити позов. Відповідач позов визнала частково, суду пояснила, що гроші отримувала, однак з позивачем була домовленість про догляд нею за [PERSON] в рахунок зазначених коштів. Вона виконувала свої зобов'язання, однак [PERSON] звернувся з позовом до суду. Заслухавши позивача, відповідача вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що [PERSON] 18.11.2012 р. взяла у борг у [PERSON] кошти у розмірі 820 грн. на строк до 10.12.2012 року (а. с. 3). Факт отримання цих коштів у борг підтверджується, як власноручною розпискою від 18.11.2012 року (а. с. 3) так і поясненнями позивача, відповідача а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доведення. 07.08.2013 р. [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12) Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] не довіла суду ті обставини, що при отриманні грошей між нею та [PERSON] укладалась будь яка інша угода. При таких обставинах суд вважає, що [PERSON] винна [PERSON] суму коштів в розмірі 820 грн., які своєчасно не повернула, а тому вони підлягають примусовому стягненню за рішенням суду. Підлягають в силу ст. 88 ЦПК понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн. (а.с. 4) та витрати на послуги адвоката за довідкою № 48 від 18.12.2014 р. в сумі 200,00 грн. (а.с. 5) На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення із [PERSON] 89413,27 грн. Позивач посилається на те, що 29 червня 2013 року згідно договору позики передав відповідачу 5000 долларів США строком до 01 травня 2014 року. Проте [PERSON] не виконує умов договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складається з основного боргу 78854,35 грн. та 10558,92 грн. процентів за користування позикою, встановлених обліковою ставкою Національного банку України. Представник позивача позовні вимоги підтримала та зіслалася на обставини викладені в позові. Представник відповідача позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки позивачем не доведено факту передачі коштів за договором позики. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 1046, 1048, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 29 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 5 тисяч доларів США, що по курсу Національного банку України становить 78854,35 грн. з кінцевим терміном повернення 01.05.2014 року. В порушення умов договору позичальник у встановлений строк позики не повернув, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складається з 78854,35 грн. основного боргу, які підлягають стягненню. Також в користь позивача слід стягнути проценти, які визначаються на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 10558,92 грн. Заперечення представника відповідача щодо неправильного розрахунку суми процентів, суд до уваги не приймає, оскільки ним доказів з цього приводу не представлено. Всього в користь позивача слід стягнути 89413,27 грн. боргу за договором позики та 895 грн. судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про те, що 01.04.2011 р. помер [PERSON], після смерті котрого відкрилася спадщина. Він не звернувся своєчасно до нотаріуса для оформлення спадщини за заповітом в зв'язку з тим, що йому не було відомо про складений на його ім'я заповіт, про що стало відомо тільки в травні 2016 р., однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому просить суд винести рішення про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] позов підтримав. Представник ОТГ подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що мати позивача продала хату, яка належала [PERSON], про що йому стало відомо від сусідів. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, з яких вбачається, що спадкодавець [PERSON] помер 01.04.2011 р. згідно копії свідоцтва про смерть 1-БВ № 161673. 20.05.2016 р. нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку із пропуском 6-ти місячного терміну для її прийняття, а інші спадкоємці уже отримали свідоцтво про право на спадщину. За даними інформаційної довідки із спадкового реєстру (спадкові справи) № 43915531 від 20.05.2016 р. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 51709936. Із копії даної спадкової справи вбачається, що відповідач [PERSON] 24.07.2012 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до довідки № 330 від 19.05.2016 р. старости с.Завалійки [PERSON] на день смерті проживав один. Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо, що [PERSON] зробив на ім'я [PERSON] заповіт на два земельні паї і грошові вклади, а на [PERSON] на земельний пай. Хату, яка належала покійному [PERSON] продала мати [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що возила [PERSON] в лікарню і він говорив, що заповість два земельні паї [PERSON]. Із пояснень [PERSON], показів свідків, матеріалів справи вбачається, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 01.04.2011 р. через необізнаність про наявність складеного на його ім'я заповіту, однак про існуання якого знали сторонні особи. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24/753/0/4-13 від 16.05.2013 р. така підстава пропуску 6-ти місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини не може бути визнана судом поважною. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин, тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про те, що 02.07.2007 р. померла [PERSON], на день смерті котрої залишилося спадкове майно, після смерті котрої її чоловік [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив свідоцтва про право на спадщину і 15.01.2016 р. помер також. Він не має змоги оформити спадщину за заповітом, який склав [PERSON] 21.05.2015 р. через виправлення в Державних актах на право власності на земельні ділянки покійних. В зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавців просить визнати за ним право власності на земельні ділянки. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Представники відповідачів подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що [PERSON], котра померла 02.07.2007 р. згідно копії свідоцтва про смерть 1-БВ № 066648, належала земельна ділянка площею 2,31 га згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку ХМ № 015619, в якому є виправлення по батькові власника. За даними довідки Купільської сільської ради № 487 від 16.05.2016 р. після її смерті спадщину прийняв її чоловік [PERSON], який проживав спільно з нею, однак спадкова справа після її смерті не заволодилася згідно Інформаціної довідки № 43526289. 21.05.2015 р. [PERSON] склав заповіт на ім'я [PERSON]. а 15.01.2016 р. помер згідно копії свідоцтва про смерть 1-БВ № 265719. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 58661973 за заявою [PERSON], однак 03.03.2016 р. нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через виправлення в Державних актах, як [PERSON], так і [PERSON] і рекомендовано звернутися до суду. Таким чином позивач [PERSON] позбавлений можливості успадкувати земельні ділянки шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріуса. В зв'язку з цим за позивачем необхідно визнати право власності на земельні ділянки, яка належала покійним [PERSON], [PERSON], задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про те, що 03.05.2014 р. помер його батько [PERSON], на день смерті котрого залишилося спадкове майно - будинковолодіння в с.Мирівка по вул.Подільська 15. Він не має змоги оформити спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на нерухомість, яка належала покійному. В зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця просить визнати за ним право власності на будинковолодіння, так як інших спадкоємців немає. [PERSON] позов підтримав. Представник сільської ради позов визнав, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що [PERSON], котрий помер 03.05.2004 р. згідно копії свідоцтва про смерть 1-БВ № 237257, належало будинковолодіння по вул.Подільській 15 в с.Мирівка згідно довідки виконкому Федірківської сільської ради № 597 від 08.07.2015 р.. За даними копії довідки КП Волочиське БТІ № 346 від 25.06.2015 р. свідоцтво про право власності на будинок не видавалося. Згідно копії висновку КП Волочиської БТІ № 346 від 25.06.2015 р. дане будинковолодіння знаходиться в задовільному технічному стані, збудоване протягом 1959-1990 рр.. В зв'язку з цим нотаріус 09.07.2015 р. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння. Після смерті 03.05.2004 р. [PERSON] заведено спадкову справу № 152/2005 за заявою позивача, якою підтверджується факт прийняття ним спадщини. Інший спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] померла 08.06.2005 р. копії свідоцтва свідоцтва про смерть 1-БВ № 009846. Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження 1-БВ № 055054. Згідно роз'яснення Мінюсту України № 19/32-319 від 21.02.2005 р. у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в судовому порядку. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що дане будинковолодіння належала покійному [PERSON], тому позовні вимоги необхідно задовольнити, визнавши за позивачем право власності на будинковолодіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про те, що 06.11.2014 р. помер [PERSON], на день смерті котрого залишилося спадкове майно - будинковолодіння в с.Ріпна. Він не має змоги оформити спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документа на нерухомість, яка належала покійному. В зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця просить визнати за ним право власності на будинковолодіння. Представник позивача позов підтримала. Представник сільської ради позов визнав, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що [PERSON], котрий помер 06.11.2014 р. згідно копії свідоцтва про смерть 1-БК № 317877 належало будинковолодіння по вул.Польова 7 в с.Ріпна згідно копії рішення Волочиського районного суду від 08.06.2007 р.. За даними копії довідки КП Волочиське БТІ № 15 від 21.05.2015 р. свідоцтво про право власності на будинок не видавалося. В зв'язку з цим нотаріус 23.06.2015 р. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння. Згідно копії висновку КП Волочиської БТІ № 15 від 21.05.2015 р. дане будинковолодіння знаходиться в задовільному технічному стані, збудоване протягом 1940-1978 рр.. Після смерті 06.11.2014 р. [PERSON] заведено спадкову справу № 56798844 за заявою позивача, якою підтверджується факт прийняття ним спадщини за заповітом. Інший спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] за законом, [PERSON] не заперечує у спадкуванні позивачем будинковолодіння за заповітом. Згідно роз'яснення Мінюсту України № 19/32-319 від 21.02.2005 р. у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в судовому порядку. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що дане будинковолодіння належала покійному [PERSON], тому позовні вимоги необхідно задовольнити, визнавши за позивачем право власності на будинковолодіння.

Outcome: approved