Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. І.Стислий виклад позиції учасників судового розгляду Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що він проживав із мамою [PERSON] в с.Хотин Березнівського району Рівненської області. [INFO] мама померла. Відповідач [PERSON] , який є його батьком, не проживав з ним маже 16 років, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків, жодної участі у його вихованні та утриманні не приймав, не цікавився його життям, здоров`ям, не спілкувався з ним як з сином. На підставі наведеного, просить позбавити [PERSON] батьківських прав та стягувати з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] згідно письмової заяви підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області в судове засідання не з`явився; орган опіки та піклування надіслав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином та своєчасно сповіщений. Відзиву [PERSON] не подав. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 09.11.2020 року було відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 22.12.2020 року підготовче провадження було закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 09.03.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Із свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 04.08.2020 року встановлено, що догляд на неповнолітнім [PERSON] здійснює його брат [PERSON] , який створює усі необхідні умови про проживання неповнолітнього, піклується про його стан здоров`я, належно доглядає. Згідно довідки - характеристики Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області за місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, тривалий час не працює, власними дітьми не цікавиться, їх вихованням не займається. Відповідно до заяви [PERSON] до компетентних органів він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Із довідки ДПТНЗ «Соснівський професійний ліцей» вбачається, що [PERSON] навчається в ліцеї з 01.09.2020 року по 30.06.2021 року на денній формі навчання, знаходиться на неповному державному утриманні, отримує стипендію. Згідно висновку органу опіки та піклування Вчорайшенської сільської ради Ружинського району Житомирської області позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] є доцільним. ІV. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав, заперечень щодо позовних вимог не висловив, не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню і вихованню сина, а тому позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, яка матиме право на піклування з боку держави. Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, підставною є вимога про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , так як останній не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідно до положень ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Положення ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Приймаючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved