Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором позики в сумі 521 800,00 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 46 908,00 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 6 039,48 грн. В обґрунтування вимог посилався на те, що 19.04.2012р., він надав, а [PERSON], отримав в борг 15 000,00 дол.США та зобов'язався повернути зазначену суму до 31.12.2012р., про що було складено відповідну розписку. При передачі позики відповідачу була присутня його дружина [PERSON], яка також розписалася в розписці та взяла на себе зобов'язання повернути позичені кошти отримані її чоловіком у випадку неможливості останнього це зробити. В подальшому, [PERSON], надав а [PERSON], отримав в присутності [PERSON], ще 2 000,00 дол.США та узгодили дату повернення коштів в загальній сумі 17 000,00 дол.США до 31.12.2013р. Через певний час [PERSON], надав а [PERSON], отримав ще 3 000,00 дол.США та узгодили дату повернення коштів в загальній сумі 20 000,00 дол.США до 31.12.2015р., про що складалися відповідні розписки. Відповідач у встановлений договором строк отримані кошти, не повернув, що стало підставою для звернення до суду. Крім того, позивач просив застосувати відповідальність за прострочення грошового зобов'язання передбачену ст. 625 ЦК України, а саме стягнути три проценти річних від простроченої суми. Відповідач [PERSON], вимоги позову визнав в повному обсязі, та пояснив, що кошти брав не для потреб сім'ї, а для розвитку підприємницької діяльності, яку розпочати так і не зміг, оскільки витратив всі кошти, а прибутку не отримав і навіть не повернув вкладені кошти. Також пояснив, що на час отримання 3 000,00 дол.США, він з [PERSON], однією сім'єю не проживав, та фактично припинив шлюбні відносини, а отже про отримання цих коштів вона навіть не знала. Відповідачка [PERSON], вимоги позову не визнала та пояснила, що кошти отримані її колишнім чоловіком не витрачалися на потреби сім'ї, а вкладалися в розвиток бізнесу який намагався вести її чоловік. Крім того, просила застосувати наслідки строку позовної давності посилаючись на те, що вона знала про отримані кошти в розмірі 17 000,00 дол.США, строк пред'явлення вимоги на зазначену суму почався з 01.01.2014р., та закінчився 01.01.2017р., але позивач звернувся до суду тільки 12.03.2017р., і не заявляв про поновлення строку встановленого законом, що є підставою для відмови в позові. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 19.04.2012р., між [PERSON], та [PERSON], було укладено договір позики згідно до якого [PERSON], надав, а [PERSON], отримав в борг грошові кошти в розмірі 15 000,00 дол.США та зобов'язався повернути зазначену суму до 31.12.2012р., про що було складено відповідну розписку (а.с. 10). При передачі позики відповідачу була присутня дружина відповідача [PERSON], яка також розписалася в розписці та взяла на себе зобов'язання повернути позичені кошти отримані її чоловіком у випадку неможливості останнього це зробити (а.с. 10). В подальшому, [PERSON], надав а [PERSON], отримав в присутності [PERSON], ще 2 000,00 дол.США та додатковою розпискою узгодили дату повернення коштів в загальній сумі 17 000,00 дол.США до 31.12.2013р., (а.с. 10). Через певний час [PERSON], надав а [PERSON], отримав ще 3 000,00 дол.США та додатковою розпискою узгодили дату повернення коштів в загальній сумі 20 000,00 дол.США до 31.12.2015р., (а.с. 10). Зазанчені кошти в сумі 20 000,00 дол. США були отримані [PERSON], не на потреби сім'ї, а для розвитку підприємницької діяльності на ринку «Авангард». Розвинути та здійснювати підприємницьку діяльність [PERSON], не зміг, оскільки витратив всі кошти, а прибутку не отримав і навіть не повернув вкладені кошти. Також встановлено, що на час отримання коштів в сумі 3 000,00 дол. США [PERSON], із відповідачем [PERSON], фактично припинили шлюбні відносини. Відповідач у встановлений договором строк отримані кошти, не повернув, що стало підставою для звернення до суду. Крім того, позивач просив застосувати відповідальність за прострочення грошового зобов'язання передбачену ст. 625 ЦК України, а саме стягнути три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлені судом обставини визнані учасниками справи та у суду відсутні сумніви щодо їх достовірності або добровільності їх визнання. Також встановлено, що визнання позову відповідачем [PERSON], не суперечить закону, не порушує свободи, права чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договоро. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON], до [PERSON], про стягнення суми боргу та трьох процентів річних за прострочення грошового зобов'язання підлягають задоволенню. В частині вимог [PERSON], щодо солідарного стягнення суми боргу з [PERSON], суд приходить до висновку про те, що такі вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. В силу ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Як встановлено в судовому засіданні, що підтверджено особисто позивачем та відповідачами, кошти за договором позики були використані не в інтересах сім'ї, а в особистих інтересах [PERSON], який намагався використати отримані кошти для розвитку своєї підприємницької діяльності, а отже договори позики укладені між [PERSON], та [PERSON], не породжували будь яких обов'язків для [PERSON], як для другого подружжя. Крім того, суд звертає увагу представника позивача на те, що подружжя взагалі не несуть солідарної відповідальності за зобов'язаннями укладеними одним із подружжя в інтересах сім'ї, оскільки частки в майні та частки в боргових зобов'язаннях подружжя, у випадку їх поділу є рівними, отже обов'язок з повернення боргу у подружжя виникає виключно в рівних частках, а не солідарно. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже судом встановлено, що строк пред'явлення вимоги у [PERSON], до [PERSON], на суму в 17 000,00 дол.США почався з 01.01.2014р., та закінчився 01.01.2017р., але позивач звернувся до суду тільки 12.03.2017р., і не заявляв про поновлення строку встановленого законом. Разом із тим, суд не застосовує наслідки спливу позовної давності (відмова в позові), оскільки при розгляді справи встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить та воно не порушувалося, а тому суд відмовляє в позові [PERSON], до [PERSON], за безпідставністю матеріально-правової вимоги. З іншими вимогами або з інших підстав, позивач до суду не звертався. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved