Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до ТзОВ «Рівнетеплоенерго», Житлово-комунального підприємства «Покровське» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири. Свої вимоги мотивує тим, що 30 грудня 2014 року у квартирі, 4/9 якої належать йому на праві приватної власності, сталась аварія (відрив частини 8 секції батареї), що призвело до затоплення центральної частини кімнати і розташованих нижче квартир. Вказує, що даний будинок перебуває на обслуговуванні ТОВ «Рівнетеплоенерго», яка надає послуги з постачання теплової енергії та обслуговування внутрішньо-будинкової системи опалення. Зазначає, що 05.10.2017 року ним була відправлена претензія до ТОВ «Рівнетеплоенерго» з проханням відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, проте його вимоги не були задоволені. Просить стягнути на його користь із ТзОВ «Рівнетеплоенерго» та ЖКП «Покровське» солідарно 19159 гривень матеріальної та 3375 гривень завданої йому моральної шкоди та судові витрати у справі, що складаються із витрат по проведенню судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 1500 гривень. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовільнити повністю. Представник відповідача ТзОВ «Рівнетеплоенерго» Сврид М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала до суду відзив на позов, який підтримала, просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та недоведеністю. Представник відповідача ЖКП «Покровське» Ільїн В.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав до суду заперечення на позов, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Судом достовірно встановлено, що позивачеві [PERSON] згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 серпня 2005 виділена в користування кімната площею 16,3 квадратних метри у квартирі [ADDRESS] , що складає 4/9 частки загальної площі квартири, що знаходяться у його приватній власності, що підтверджено інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. (а.с.55, 58). Із клопотання [PERSON] на ім`я директора ТОВ «Рівнетеплоенерго» та відповіді на нього ТзОВ «Рівнетеплоенерго» від 14 серпня 2017 року № 02-06/2866/2870 судом встановлено, що 30 грудня 2014 року сталась аварія тепломережі в квартирі за адресою [ADDRESS] (відрив частини 8 секції батареї), що призвела до затоплення центральної кімнати квартири і розташованих нижче квартир. Причиною виникнення аварії згідно відповіді ТзОВ «Рівнетеплоенерго» є механічний дефект однієї з секцій опалювального приладу, який виник через відсутність регламентних робіт в міжопалювальний період 2014 року (промивка опалювальних приладів та гідравлічне випробування внутрішньо будинкової системи опалення). Відповідно до висновку експерта № Е-07/18 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 06.03.2018 року , яка здійснена за заявою позивача [PERSON] вартість відновлювального ремонту, проведення якого необхідне для усунення пошкоджень, спричинених залиттям квартири [ADDRESS] станом на 05.03.2018 року становить 19159 гривень. Ст.ст.11,16 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної)та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Ст. 22 ЦК України, передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати,які особа мусить зробити для відновлення свого порушенного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 386 ЦК України, встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частина 1ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися із зазначенням причин.). У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975, також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. З наведеного вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття його квартири, зокрема комісійний акт, який складено із додержанням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, яким би було зафіксовано, зокрема, сам факт залиття, а також причини залиття та завдані пошкодження, висновок відповідної експертизи щодо встановлення причин залиття. Такий акт на підтвердження своїх вимог та факту залиття квартири позивач не подав. Акт обстеження технічного стану житлового будинку [ADDRESS] від 31.12.2014 року таким доказом не є, оскільки він підтверджує факт пошкодження та наслідки затоплення квартири № [ADDRESS] , а не квартири позивача, а отже не є належним доказом, що підтверджував би факт затоплення квартири № [ADDRESS] , що належить позивачу. Таким чином суд приходить до висновку, що факт залиття квартири не підтверджений відповідно до вимог законодавства, а саме Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, Ст.13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно абз.2,4 п.2постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин , а також правильно витлумачив ці норми. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт того, що мало місце залиття належної йому квартири, внаслідок чого йому спричинено матеріальну шкоду та не надано суду належні докази, на підставі яких можливо б було встановити причини залиття належної йому квартири та завдані внаслідок збитки. Таким чином позивачем не доведено факт того, що залиття належної йому квартири мало місце саме внаслідок протиправної поведінки відповідачів та з їх вини, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди та похідних від неї вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити за недоведеністю. При цьому суд враховує те, що як стверджує позивач, аварія сталась 30.12.2014 року проте із претензією до ТзОВ «Рівнетеплоенерго» та до суду [PERSON] звернувся лише у жовтні 2017 року, тобто через 2 роки та 10 місяців, а висновок експерта за заявою позивача підготовлений 06 березня 2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України та ч. 6 ст. ст.. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином з достовірністю стверджувати, що пошкодження у квартирі № [ADDRESS] спричинені саме аварією, що сталась 30 грудня 2014 року і лише внаслідок неї, неможливо, зважаючи на час який минув між аварією та оглядом квартири для проведення експертного дослідження. Згідност..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає,зокрема:у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другоюст. 1167 ЦК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що пошкодження його майна сталося саме внаслідок протиправної поведінки відповідачів та з їх вини, не надано доказів заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди також необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed