Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник зазначав, що відповідно до свідоцтва про смерть від 08.10.2017 р., виданого відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у м. Києві, 07.10.2017 р. померла його мати - [PERSON]. 22 листопада 2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1-3392. Даним заповітом визначено, що [PERSON] народилася 29 липня 1941 року в селі Високому Черняхівського район, Житомирської області, податковий номер - [NUMBER], що зареєстрована та проживає в [INFO], громадянка України, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, діючи добровільно без будь-якого примусу, на випадок її смерті зробила наступне розпорядження: все свої майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON], [INFO]. Таким чином, [PERSON] заповіла своєму синові [PERSON], який є єдиним спадкоємцем за даним заповітом, в тому числі і квартиру, де вона була зареєстрована та проживала до своєї смерті, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В паспорті громадянина України серії СО №250273 на імя [PERSON], що останній зареєстрований за адресою: [INFO]. Однак, на день відкриття спадщини заявник постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] однією сімєю та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. За спільним із спадкодавцем місцем проживання заявник починаючи з 2016 року та по теперішній час сплачує комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. Отже, заявник був впевнений, що прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем та вів спільне господарство, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, а саме шести місяців з часу відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Крім того, інших спадкоємців за законом та заповітом, а також осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті [PERSON], яка померла 07 жовтня 2017 року, немає. В подальшому заявник звернувся до Броварської міської держави нотаріальної контори Київської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за вищезазначеним заповітом. Однак, листом завідувача Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.05.2018 р. заявника повідомлено, що останній пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У своєму листі від 17.05.2018 р. завідувач Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON] вказує на те, що на час відкритті спадщини [PERSON] не проживав разом із спадкодавцем, а також роз'яснює права заявника на звернення до суду для вирішення питання про становлення додаткового строку для прийняття спадщини. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт спільного проживання заявника [PERSON], як спадкоємця за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3392 від 22.11.2011 р., із спадкодавцем за вищезазначеним заповітом [PERSON] на час відкриття спадщини. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заявник направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду листа, в якому просили про розгляд справи у відсутність представника. В судове засідання представник заінтересованої особи Броварської районної\~державної адміністрації\~Київської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть від 08.10.2017 р., виданого відділом державної реєстрації смерті [PERSON] територіального управління юстиції у м. Києві, 07 жовтня 2017 року померла мати заявника - [PERSON] (а.с.11). За життя, а саме 22 листопада 2011 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 1-3392. Даним заповітом визначено, що [PERSON] народилася 29 липня 1941 року в селі Високому Черняхівського район, Житомирської області, податковий номер - [NUMBER], що зареєстрована та проживає в [INFO], громадянка України, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, діючи добровільно без будь-якого примусу, на випадок її смерті зробила наступне розпорядження: все свої майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON], [INFO] (а.с.12). В паспорті громадянина України серії СО №250273 на імя [PERSON], що останній зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.8-9). Однак, з письмових матеріалів справи вбачається, що на день відкриття спадщини заявник постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] однією сімєю та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. Вищевикладене підтверджується, зокрема квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS]; довідкою Обєднання співвласників багатоповерхового будинку «Маяк» (код ЄДРПОУ 22208860) за підписом голови правління ОСББ «Маяк» [PERSON] від 10.11.2017 № 1/11/47, згідно якої заявник [PERSON] на день смерті матері [PERSON], яка померла 07 жовтня 2017 року, проживав разом з нею та вів сумісне господарство; довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради від 15.05.2018 № 1-1/10554, відповідно до якої померла [PERSON] була зареєстрована за місцем проживання станом на 07.10.2017 р. (дата смерті) за адресою: 07400, [ADDRESS], одна (а.с.14-27). Крім того, заявник [PERSON] займався організацією поховання своєї матері [PERSON], яка померла 07 жовтня 2017 року, що підтверджується договором - замовлення № 216 на придбання-оформлення предметів і послуг похоронного призначення (а.с.28). Спеціалізованим КП «Броварська ритуальна служба» Броварської міської ради Київської області [PERSON] видано свідоцтво про поховання від 09.10.2017 р., відповідно до якого він здійснив поховання померлої [PERSON] (а.с.29). Заявник [PERSON] звернувся до Броварської міської держави нотаріальної контори Київської області із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07 жовтня 2017 року. Однак, листом завідувача Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.05.2018 р. заявнику було відмовлено, у звязку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.30). Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у цивільних справах про спадкування» від 30.05.2007 р. за №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявник [PERSON] проживав однією сімєю з матірю [PERSON], яка померла 07 жовтня 2017 року, на час відкриття спадщини. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення вимог в повному обсязі.

Outcome: approved