Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому зазначає, що [INFO] року помер його син [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належить спадкодавцеві на підставі договору про виділення в безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального житлового будинку на право особистої власності, виданого Виконавчим комітетом Тростянецької міської ради народних депутатів №106 від 07.04.1976 року. Факт родинних відносин підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження Тростянецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Сумській області 27.07.2016 року, актовий запис №140 від 28.11.1952 року, в якому позивач записаний батьком померлого [PERSON]. Посилаючись на те, що заява про прийняття спадщини у передбачений законом строк не була подана до нотаріальної контори у силу поважних причин, а саме: він юридично необізнаний відповідно до строків подання заяви до нотаріальної контори, людина похилого віку, учасник війни та інвалід першої групи, позивач просить визначити йому додатковий строк на 3 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті сина [PERSON]. Позивач у підготовчому судовому засіданні позов підтримав, в судові засідання не з'являвся, представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові та зазначаючи наступне. Так, позивач є батьком [PERSON], який не мав місця реєстрації проживання, однак мав нерухоме майно по [ADDRESS]. Як до смерті сина, так і після його смерті позивач хворів на тяжкі захворювання, неодноразово перебував на лікуванні, що підтверджується виписками з історії хвороби, матеріалами медичної документації, зокрема у 2004 році перебував на стаціонарному лікуванні у м.Харкові у залізничній поліклініці, 18.01.2007 р. звертався до лікарні та 06.04.2007 р. звертався за медичною допомогою лікаря. Позивач має тяжке неврологічне захворювання «хворобу Паркенсона», яка була йому діагностована ще до смерті сина. Позивач є учасником війни, має інвалідність І групи та потребує постійної сторонньої допомоги із 2002 року, коли йому встановлена перша група інвалідності. На момент смерті сина [PERSON] позивач проживав сам, що перешкоджало йому своєчасно звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Крім того позивач вважав, що оскільки він та його рідні займались похованням сина, несли вказані матеріальні втрати, тому вважається таким, що прийняв спадщину, тобто фактично вступив у спадкові права. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності. Щодо заявлених вимог представник позивача надав письмові пояснення, за змістом яких вказав, що позивач на час смерті разом з померлим не мешкав, тому норми частини 3 статті 1268 ЦК України, а саме: «спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї» - застосовуватись не можуть. На думку відповідача в кожному випадку при прийнятті рішень суд повинен також враховувати об'єктивні та суб'єктивні обставини справи. Відповідач погоджується з поясненнями третьої особи. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та її представник в судовому засіданні пояснили, що проти позову заперечують, посилаючись на те, що розгляд цієї справи стосується інтересів [PERSON], викладених в її позовній заяві від 24.01.2018 року про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування права свого сина [PERSON], яка на даний час розглядається судом у справі № 588/1760/17. [PERSON] вказує, що позивач звернувся до нотаріальної контори лише у квітні 2018 року, тобто через 11 років 2 місяці після відкриття спадщини після смерті сина, про що йдеться в доданому до позову заяви повідомленні державного нотаріуса Воропай В.В. Вважає, що позивачем [PERSON] безпідставно та без поважних причин пропущений шестимісячний строк на прийняття спадщини, який ніяким чином не може бути поновлений, а мотивація позову не може бути підставою для задоволення позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом встановлено, що [INFO] у м.Тростянець помер [PERSON](а.с.5). Даних про реєстрацію місця проживання [PERSON] по [ADDRESS] у матеріалах справи немає. Факт родинних зав'язків між позивачем та померлим [PERSON] підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України де батьком [PERSON] вказаний [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON]залишилася спадщина, у т.ч. на домоволодіння по [ADDRESS], під будівництво якого [PERSON] було виділено земельну ділянку на підставі рішення №106 Виконавчого комітету Тростянецького районної ради народних депутатів від 07.04.1976 року (а.с.8). За інформаційною довідкою із Спадкового реєстру за №52013270 від 22.05.2018 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с.26-27), а отже, спадщину померлого ніхто не прийняв. З приводу оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], позивач, як спадкоємець за законом першої черги, звернувся до нотаріуса, але у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у зв'язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини (а.с.7). Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач є його батьком, а [PERSON] - був його братом, після смерті якого батько перебував у пригніченому стані, він є людиноюу поважному віці, є інвалід першої групи, має хворобу Паркінсона, потребує лікування та стороннього догляду. У роки війни батько отримав поранення у голову, де до цього часу залишився осколок. У визначений законом час позивач фізично не міг звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті сина [PERSON], так як проживав сам, сторонню допомогу йому надає свідок із дружиною та дочка позивача. Крім того, після смерті [PERSON] стан здоров'я батька погіршився, а хвороби батько має невиліковні, та звертався за лікуванням після смерті сина до Тростянецької ЦРЛ та у лікарню м.Харкова. Похованням [PERSON] займалась родина позивача та свідка, та позивач вважав, що прийняв спадщину, так як від неї не відмовився, володіє усіма документами, належними його померлому сину. Довідкою ПП «Коррунд» встановлено, що [PERSON] дійсно 02.02.2007 поховав свого сина [PERSON] та замовив в ПП «Коррунд» повний перелік ритуальних послуг на суму 2175 грн. (а.с.37) Посвідченням пенсіонера [PERSON] (а.с.10) встановлено, що він отримує пенсію по інвалідності І групи загального захворювання з 01.07.2003 р. довічно. Як встановлено із амбулаторної картки [PERSON] № [NUMBER], оглянутої у судовому засіданні - [PERSON] перебував на лікуванні: - в терапевтичному відділенні Відділкової лікарні ст.Люботин з 24.10.2002 по 18.11.2002 ( а.с.75), - у Центральній районній клінічній лікарні №5 у неврологічному відділенні з 18.12.2003 р. по 05.01.2004 р. (а.с.76), -у Дорожній клінічній лікарні ст.Харків на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні у період із 17.03.2004 р. по 31.03.2004 р. (а.с.77), - у Дорожній клінічній лікарні ПЗ у офтальмологічному відділенні з 08.12.2004 р. по 18.12.2004 р. (а.с.78), у цій же лікарні у хірургічному стаціонарі із 20.12.2004 р. по 30.12.2004 року (а.с.79). У вказаній амбулаторній картці є записи від 18.01.2007 р. про відвідування лікаря-окуліста та мається запис від 06.04.2007 р. невропатолога, де зазначено, що [PERSON] звернувся до лікаря зі скаргами на стан здоров'я, якому встановлені діагнози та призначене лікування (на звороті а.с.61). У цій же амбулаторній картці мається запис про встановлення 03.12.2002 року [PERSON] першої групи інвалідності загального захворювання безстроково, у зв'язку із чим він потребує стороннього догляду ( а.с.61). Амбулаторною карткою [PERSON] [NUMBER] встановлені дані про перебування позивача: - на стаціонарному лікуванні із 24.10.2002 р. по 18.11.2002 р. у Відділковій лікарні ст.Люботин (а.с.80), - 28.02.2008 р., 07.07.2008 р. звертався до терапевта ( а.с.81,82), та інші дані про звернення його до лікарів та перебування на лікуванні у подальших роках За даними засідання реабілітаційної комісії від 19.03.2017 р. (протокол №19), [PERSON], який із 2002 року перебуває під диспансерним наглядом та з цього ж часу - із 2002 року перебуває на інвалідності та потребує стороннього догляду ( а.с83). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, як встановлено медичною документацією позивача, він страждає на захворювання, періодично звертається до лікувальних закладів, періодично перебуваючи на амбулаторних та стаціонарних лікуваннях, має встановлені діагнози, серед яких є тяжкі захворювання, що було підставою призначення йому у 2002 році інвалідності І (першої) групи, у зв'язку із чим він як потребував на час встановлення йому інвалідності, так і на даний час, стороннього догляду. Саме вказана обставина є тією підставою, яку суд визнає поважною і непереборною, що істотно утруднювала та перешкоджала йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк після відкриття спадщини після смерті його сина [PERSON], так як на час смерті сина позивач мав встановлену інвалідність І групи та потребував стороннього догляду. Всі інші обставини, зазначені позивачем у позові, не є поважними для встановлення йому додаткового строку на прийняття спадщини. У даному разі суд відхиляє заперечення третьої особи, що позивач не мав перешкод звернутися до нотаріуса із заявою у встановлений законом строк, так як міг для цього скористатися сторонньою допомогою. Так, третьою особою та відповідачем не надано належних і допустимих доказів того, що позивач за станом свого здоров'я міг самостійно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, чи з якихось причин не бажав скористатись сторонньою допомогою для візиту до нотаруіса чи надіслати нотаріусу письмову заяву. Матеріалами медичної документації доведено, що позивачу був встановлений діагноз із 2002 року - «Посттравматична енцефалопатія з вираженим синдромом Паркінсонізма» чи «Хвороба Паркінсона», «синдром тремтіння», на що було наголошено як представником позивача, так і свідком [PERSON], вказана хвороба є тяжкою, у зв'язку із чим він отримує постійний сторонній догляд і вказану обставину суд приймає до уваги як підставу поважності пропуску строку на подачу заяви до нотаріуса у визначений законом строк. Таким чином, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку на прийняття спадщини позивачем після смерті свого сина поважними та визначити позивачу додатковий строк, зазначений у позові, для подання ним заяви до нотаріуса На підставі викладеного та

Outcome: approved