Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. У своєму позові посилається на те, що 18.02.2014 року померла їх з відповідачем мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку, який розташований за адресою: м. Вінниця, тупик Вишневий, 14. Після звернення позивача 08.08.2014 року до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, він дізнався про те, що 13 серпня 2012 року [PERSON] було складено заповіт, згідно з яким усе своє майно вона заповідала своєму синові [PERSON] Вважає, що зазначений заповіт є недійсним, оскільки на момент його укладення [PERSON] не здатна була розуміти значення своїх дій та керувати ними, так як хворіла на психічне захворювання і з 1987 року перебувала на обліку у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні імені академіка [PERSON]. Посилаючись на ч. 1 ст. 225 та ч. 2 ст. 1257 ЦК України просив визнати заповіт від 13.08.2012 року недійсним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, дала суду пояснення, які аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач позов не визнав. Допитаний як свідок відповідач [PERSON] дав показання суду про те, що його матір за життя хворіла на епілепсію. При цьому вона була у ясному розумі. 13.08.2012 року вона заповіла йому все своє майно, оскільки на відміну від брата [PERSON] він постійно піклувався про неї та батька постійно навідував їх, купував продукти, ремонтував несправності у будинку, оплачував комунальні послуги. Після смерті батька, який помер у 2011 році, мати жила сама, він щоденно привозив їй готову їжу, прибирав у її будинку, його дружина також допомагала по господарству. Судомні напади, повязані із захворюванням на епілепсію у матері виникали в середньому 1-3 рази на місяць, під час яких вона втрачала свідомість і через 10-15 хвилин поверталась до свідомості. Вона самостійно виявила бажання заповідати усе своє майно йому та наполягала, щоб заповіт був посвідчений при свідках, щоб уникнути можливості його оспорювання зі сторони її сина [PERSON]. Свідок [PERSON] суду дала показання про те, що 25 років працювала поштарем у 37-му поштовому відділенні. Добре знає батьків сторін у справі, оскільки кожен місяць приносила їм пенсію. Після смерті батька сторін їх мати залишилась проживати одна. [PERSON] постійно впізнавала свідка. При отриманні пенсії вона особисто рахувала гроші і особисто розписувалась про її отримання. Контактувала з [PERSON] до самої її смерті і жодного разу не бачила якихось недоречностей у її поведінці. Свідок [PERSON] дав показання суду про те, що він був свідком при складанні [PERSON] заповіту від 13.08.2012 року. В момент складання заповіту вона була при повному розумі, повністю адекватна, уважно слухала розяснення нотаріуса, відповідала на її запитання. Він особисто читав вголос зміст заповіту перед його підписанням. Скласти заповіт на ім'я сина [PERSON] була її воля. За її життя проявів неадекватності у її поведінці ніколи не помічав. Свідок [PERSON]Р-Г. дав показання суду про те, що з [PERSON] познайомився у нотаріальній конторі, коли був свідком складання нею заповіту 13.08.2012 року. Жодних недоречностей у її поведінці не помітив, вона була повністю нормальною, на запитання відповідала по суті. Процедура оформлення заповіту тривала близько 20 хвилин. Свідок [PERSON] дав показання суду про те, що майже кожен день контактував з [PERSON] до самої її смерті, тому що свідок мешкає по сусідству і сторони є родичами його дружини. Жодного випадку неадекватної поведінки він не помічав. Вона спілкувалась із свідком, при цьому її свідомість була завжди ясна. [PERSON] працювала на городі, готувала їсти. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 лютого 2014 року померла [PERSON] у віці 69 років, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-АМ № 321126. Зі спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON], вбачається, що її сини [PERSON] та [PERSON] у строк, передбачений законом, звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON] Із заповіту, який складений [PERSON] 13 серпня 2012 року вбачається, що [PERSON], [INFO], заповідала [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право. Як вбачається зі змісту заповіту, у зв'язку з похилим віком та хворобою заповідача, на його особисте прохання та за її дорученням, після прочитання заповіту свідками вголос, даний правочин у присутності заповідача підписано [PERSON], яка та свідки [PERSON] і [PERSON] попереджені нотаріусом про необхідність додержання таємниці заповіту. Заповіт складений о 15 годині 25 хвилин. Текст заповіту підписаний [PERSON], [PERSON] та [PERSON]-Г. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON]. Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Особи свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи, встановлено, їх дієздатність перевірено. Особу [PERSON], яка підписала заповіт у присутності нотаріуса встановлено, її дієздатність перевірено. Заповіт зареєстрований у реєстрі за № 6-1444. Із заяви, підписаної [PERSON] 17 листопада 2011 року вбачається, що вона дала згоду своєму чоловіку [PERSON] на дарування житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами № 14, що знаходиться по тупику Вишневому в місті Вінниці, [PERSON] Справжність підпису [PERSON] засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], особу [PERSON], яка підписала документ, встановлено, її дієздатність та факт реєстрації шлюбу перевірено. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 4 від 17.03.2016 року під час складання заповіту від 13.08.2012 року [PERSON] страждала на хронічне душевне захворювання у вигляді деменції внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного (нейроінфекція, судинного) генезу. Під час складання заповіту від 13.08.2012 року [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Оскільки зазначений висновок судово-психіатричної експертизи суд вважав недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить іншим матеріалам справи, виконуючи вказівки, які містяться в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.08.2017 року, яка була постановлена в цій цивільній справі,

Outcome: approved