Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем 17.07.1993, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Закарпатської області за актовим записом №445. Позов обґрунтовує тим, що шлюбні відносини між сторонами припинено, між сторонами втрачено повагу та довіру, відсутні почуття прихильності та любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2021 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16 квітня 2021 позивачем через канцелярію суду подано письмові пояснення, за змістом яких останній повідомив, що вважає неможливим відновлення шлюбних відносин. Розгляд справи відкладався 12.05.2021, у судовому засіданні 12.05.2021 оголошувалась перерва. Ухвалою суду від 18.05.2021 надано сторонам строк для примирення до 18.06.2021, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 22.06.2021 провадження у справі поновлено. У судовому засіданні 22.06.2021 оголошувалась перерва до 23.06.2021, розгляд справи відкладено на 29.06.2021. Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, вказав, що за період примирення не вживались сторонами відповідні заходи. Відповідач у судовому засіданні, зважаючи на наявність спільних дітей, в тому числі і неповнолітньої, значний час перебування у шлюбних відносинах, заперечувала проти позову. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.03.2021 (повторне) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 17 липня 1993 в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №445. Під час шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 02.03.2021. Судом встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При цьому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та немає бажання на подальше спільне життя. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, а вжиті заходи із примирення не дали жодних результатів, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Оскільки сторони не змогли зберегти сім`ю та не бажають цього робити, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved