Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даним позовом до [PERSON] та просить у судовому порядку стягнути із відповідача на свою користь борг за договором позики у розмірі 5000 доларів США, 1816 доларів - процентів за користування позикою, 32 долари - трьох процентів річних та судовий збір. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 15.01.2016 року відповідач отримав від позивача кошти у сумі 5000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.01.2019 року, про що написав розпису про отримання позики. [PERSON] зобов`язань за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, а тому позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача суму боргу. Позивач у судовому засіданні позов підтримав просив його задовольнити, посилався на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, із відзивом на позов не звертався, тому суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в його відсутності у заочному провадженні, проти чого не заперечив позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного: Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до висновку Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі №6-2789цс16, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 15 січня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав у позику від [PERSON] , - грошові кошти в сумі 5000 доларів США із терміном повернення до 01.01.2019 року, що підтверджується письмовою розпискою, даною особисто відповідачем. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідач не повернув своєчасно позивачу борг в сумі 5000 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки, яка долучена позивачем до матеріалів справи, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача вказану суму боргу та три проценти річних від простроченої суми станом на момент ухвалення судового рішення, що становить 150 доларів США. При цьому суд переконаний у необхідності присудити до стягнення договірного зобов`язання в іноземній валюті, що відповідає висновкам Великої палати Верховного Суду від 19.01.2019 року в справі №464/3790/16-ц. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А тому, щодо стягнення з відповідача в користь позивача 1816 доларів США, - відсотків за користування позикою, суд відмовляє за недоведеністю позовних вимог у цій частині, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних позовних вимог позивач суду не представив як і про часткове добровільне повернення йому цих відсотків у сумі 250 Євро і 400 доларів США, - у який спосіб та за яких обставин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача у користь позивача документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial