Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та скасування її державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті своєї бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , він успадкував за її заповітом земельну ділянку площею 2,4598 га, яка знаходиться на території Коськівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, кадастровий номер 6825583600:02:008:0257. Вказує на те, що 01 вересня 2008 року між [PERSON] та ТОВ «Лотівка Еліт» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого вона передала відповідачу у строкове платне користування вищевказану земельну ділянку, строком на 5 років. Вказаний договір був зареєстрований Відділом Держкомзему в Шепетівському районі 11 квітня 2011 року за № 682558364000229, та на підставі п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі», строк його дії припинився 11 квітня 2017 року. На початку 2018 року дізнався про те, що ТОВ «Лотівка Еліт» провело обробіток ґрунту під посів на належній йому земельній ділянці. 13 березня 2018 року він звернувся до керівництва ТОВ «Лотівка Еліт» з листом про неправомірність таких дій з боку останнього та просив не здійснювати подальший обробіток його земельної ділянки. Відповідь на даний лист він не отримав. В подальшому йому стало відомо про те, що 18 червня 2015 року його бабуся [PERSON] нібито підписала додаткову угоду до договору оренди від 01 вересня 2008 року, якою продовжила строк його дії на 10 років. Однак, за життя [PERSON] про підписання такої угоди нічого не говорила, в графі «Орендодавець» стоїть підпис не його бабусі, а іншої особи, тому просить додаткову угоду від 18 червня 2015 року про внесення змін та доповнень до договору оренди землі б/н від 01 вересня 2008 року, укладеного між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт», кадастровий номер земельної ділянки 6825583600:02:008:0257, визнати недійсною та скасувати її державну реєстрацію. Позивач в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Янцеловський М.Ф., позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача направив відзив на позов, в судовому засіданні позов не визнав, вважає вимоги позивача необґрунтованими, недоведеними, оскільки додаткова угода до договору оренди землі б/н від 01 вересня 2008 року була зареєстрована у відповідності до вимог законодавства, про що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, вчинено відповідний запис за № 10321114 від 06.07.2015 року. У зв`язку з тим, що ст.ст.18,20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення та реєстрації Договору) пов`язували набрання чинності договором оренди землі з його державною реєстрацією, договір оренди землі є чинним до 06.07.2025 року. З моменту набрання договором законної сили сторонами виконувались істотні умови договору і ними не заперечувалися, а отже укладання договору оренди землі та додаткової угоди до нього відповідало внутрішній волі [PERSON] В листопаді 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті прийняв спадщину [PERSON] , який 03.03.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у відповідності до якого, до нього перейшло право власності на вищевказану земельну ділянку. [PERSON] , у встановлений законом строк, з дня набуття права власності на земельну ділянку, не повідомив про це користувача, внаслідок чого, орендна плата за 2016 та 2017 роки за користування земельною ділянкою проведена не була. Натомість, 08 травня 2018 року на адресу ТОВ «Лотівка Еліт» від [PERSON] надійшла вимога про сплату заборгованості по орендній платі за 2016 та 2017 роки. 10 травня 2018 року платіжним дорученням № 2665 [PERSON] за вказаними ним у вимозі реквізитами, перерахована сума коштів у розмірі 10 269,68 грн. Таким чином вважає , що своєю вимогою щодо погашення заборгованості за 2016 та 2017 роки, [PERSON] визнав та схвалив дію додаткової угоди до договору оренди землі та більше того, виконав істотні умови останньої. Оскільки відповідно до ч.2 ст.241 ЦК України, наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Крім того, просив застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що позивач був обізнаний про існування додаткової угоди до договору оренди землі, оскільки у своїй вимозі про сплату заборгованості зазначив, що така існує з 2015 року. Просить відмовити в задоволенні позовної заяви повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,4598 га, в межах згідно з планом, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Коськівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, кадастровий номер 6825583600:02:008:0257, що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Хмельницької області 03.03.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 378. У вересні 2008 року між [PERSON] (орендодавець), яка померла [INFO] , та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» (орендар), укладено договір оренди землі б/н, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 2,4598 га строком на 5 років. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Шепетівському районі Хмельницької області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 11.04.2011 року за №682558364000229. На виконання вказаного договору, в день його укладення сторонами було складено акт приймання-передачі об`єкту оренди. 18 червня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору оренди землі, відповідно до умов якої, сторони домовились внести зміни та доповнення до договору оренди землі, зокрема продовжити строк дії основного договору на 10 (десять) років. Як вбачається з даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним № 40264199, виданого 08.07.2015 року реєстраційною службою Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, здійснено державну реєстрацію вищевказаної додаткової угоди номер запису 10321114. [INFO] [PERSON] померла і вищезазначену земельну ділянку - кадастровий номер 6825583600:02:008:0257, успадкував позивач [PERSON] , оформивши 03.03.2017 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом. З висновку експерта 1.1-0073:19 від 24.07.2019 року слідує що, підпис в оригіналі додаткової угоди від 18.06.2015 року про внесення змін та доповнень до договору оренди землі №б/н від 01.09.2008 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Лотівка Еліт» ( номер запису про інше речове право 20621638) виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі» (далі Закон №161-ХІV) визначається порядок укладення договору оренди землі. В силу ч.1 ст.13, ч.1 ст.14 Закону №161-ХІV договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України). За змістом ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як передбачено ч.ч.1,3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а», пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Оскільки, судом встановлено, що підпис від імені [PERSON] у додатковій угоді про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 18 червня 2015 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою, то оспорюваний правочин вчинений всупереч волі останньої і є недійсним, а тому запис про державну реєстрацію прав ТОВ «Лотівка Еліт» на спірну земельну ділянку підлягає скасуванню. Платіжні відомості про виплату протягом 2013-2014 років ТОВ «Лотівка Еліт» Друзік Г.Ф. орендної плати за користування земельною ділянкою та перерахування 10.05.2018 року позивачу [PERSON] на його вимогу орендної плати за 2016-2017 роки не містять даних про наявність укладеної між [PERSON] та ТОВ «Лотівка Еліт» додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та не є беззаперечним доказом укладення ними цього договору на умовах, визначених у додатковій угоді до договору оренди землі від 18 червня 2015 року, який [PERSON] не підписувала. Вказані письмові докази не підтверджують ту обставину, що [PERSON] та позивач [PERSON] у подальшому схвалили оспорюваний правочин. Доводи ТОВ «Лотівка Еліт» про те, що додаткова угода до договіру оренди землі відповідає вимогам закону та не порушує законних інтересів позивача, суперечать фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства. Посилання ТОВ «Лотівка Еліт» на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 9 грудня 2015 року (справа №6-849цс15), щодо встановлення судом обставин порушення прав орендодавця при розгляді справ про визнання договору оренди землі недійсним є безпідставними, оскільки в цій справі та справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини. Так, у названій справі Верховний Суд України дійшов висновку про те, що відсутність у договорі оренди земельної ділянки істотної умови, передбаченої п. 1 ч.1 ст. 15 Закону №161-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) щодо об`єкта оренди, але за умови наявності достатньої інформації, яка дозволяє ідентифікувати предмет договору, не є підставою для визнання цього договору недійсним, оскільки не встановлено порушення прав орендодавця при вчиненні оспорюваного правочину. При цьому Верховний Суд України погодився з обставинами, встановленими нижчестоящими судами, зокрема про те, що при укладенні договору оренди землі сторони дотрималися письмової форми правочину та підписали його. Натомість, у даній справі, встановлено, що [PERSON] не підписувала додаткову угоду до договору оренди землі від 18 червня 2015 року та не укладала її на умовах, які зазначені в оспорюваному правочині. Аналогічні правові позиції Верховного Суду, висловлені у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 61-37410св18, та Верховного Суду України у постанові від 22 квітня 2015 року №6-48цс15, які були ухвалені за результатами розгляду справ з подібними фактичними та юридичними обставинами. Крім того, суд знаходить відмовити представнику відповідача в заяві про застосування строку позовної давності, оскільки право на звернення до суду з позовом у позивача виникло з часу, коли він дізнався про існування спірної додаткової угоди до договору оренди землі, тобто з березня 2018 року, а позов подано до суду 28.12.2018 року, тобто межах трирічного строку позовної давності. За наведених обставин вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.3-7 ст.139, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати понесені позивачем на залучення експерта, судовий збір, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved