Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину, мотивуючи тим, що 21.06.2016 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №004570 фінансового лізитгу з додатками. Однак, відповідач, надаючи зазначений вид послуг, порушив норми ЦК України, а також права споживача позивача, уклавши з останнім договір шляхом надання недостовірної інформації, що полягає у наступному: відповідачем недотримано форму договору та приховано останнім інформаувю про те, що договір лізингу має бути посвідчений нотаріально, в той час коли позивачу було запропоновано для підпису договір у простій письмовій формі. Позивач зазначає, що якби йому було відомо про дані обставини договір з відповідачем він би не укладав. Предметом лізингу укладеного з позивачем договору є трактор - наземний самохідний транспортний засіб, який відповідач зобов'язався передати позивачу у користування за плату на певний строк. Договір між позивачем та відповідачем укладено у простій письмовій формі, не зважаючи на те, що повинен був бути нотаріально посвідчений. На виконання договору при його укладенні позивачем було сплачено на користь відповідача 72 000 грн. та 480 грн. банківської комісії за послуги перерахувапння коштів, а всього 72 480 грн., які просить стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просив праву розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача до суду не з'явився, однак подав до суду заперечення, в якому просив справу розглядати за його відсутності, та просив в позові відмовити, з підстав зазначених у запереченні, мотивуючи тим, що форму договору фінансового лізингу визначено окремою частиною ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг», де зазначено, що Договір лізигну має бути укладений у письмовій формі. Отже, нотаріальне посвідчення Договору фінансового лізингу, не предбачено як загальними, так і спеціальними нормами. Окрмі того у відповідача на момент укладення договору, відсутній документ про реєстрацію транспорнтного засобу, оскільки останній зобов'язується придбати предмет Лізингу (транспортний засіб) у майбутньому та після виконання від повідачем умов договору необхідних для його придбання, а тому договір фінансового лізингу фізично не міг бути нотаріально посвідченим, оскільки документ про реєстрацію транспортного засобу необхідний нотаріусу дял проведення нотаріальної дії - відсутній. Окрім того просить взяти до уваги норми ч.2 ст. 220 ЦК України, де вказано, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із строрін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов під ставний та підлягає до задоволення з наступних підстав: із договору №004570 фінансового лізингу від 21.06.2016 р. слідує, що ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та позивачем було укладено договір лізингу. Предметом лізингу по даному договору є трактор Сherry КК - 504. Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом статей 1, 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року № 723/-ВР фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Договір лізингу має бути у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зважаючи на те, що договір лізингу являє собою різновид договору оренди (найму) та відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до нього застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей встановлених законом. Так як предметом лізингу можуть бути різноманітні об'єкти, що віднесені законодавством до основних фондів до правовідносин лізингу застосовуються норми, що регулюють оренду (найм) конкретного об'єкту. З договору лізингу вбачається, що його предметом є трактор - наземний самохідний транспортний засіб, який відповідач зобов'язався передати позивачу у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. За таких обставин, підписаний сторонами договір є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації. Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Такий висновок міститься в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі №6-2766 цс від 16.12.2015 р., які є обов'язковими для всіх судів України. Виходячи з вищенаведеного суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» 72 000 грн. сплачених за договором фінансового лізингу №004570 від 21.06.2016 р. Що стосується стягнення на користь позивача 480 грн. банківської комісії за послуги перерахування коштів, суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити, оскільки внаслідок недійсності правочину одна сторона зобов'язана відшкодувати іншій вартість того, що одержано. На підставі викладеного та ст.ст. 799, 806, 220 ЦК України,

Outcome: approved