Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовомдо ПАТ «КБ «Надра» про стягненнякоштів за договором строкового банківського вкладу №1979344 від 17 липня 2014 року в розмірі 17 019,86 доларів США, з них - 16 500,00 доларів США вкладу, 519,86 доларів США - проценти за вкладом та 20 000 грн. моральної шкоди. 09 грудня 2014 року позивач подав до суду позовну заяву про збільшення позовних вимог, де просить також стягнути з відповідача в його користь 6 978,32 грн. інфляційних втрат, 1 115,78 грн. - 3% річних та 10 510,19 грн. - пені у зв'язку із порушенням банком грошового зобов'язання. 26 січня 2015 року позивач подав уточнюючі позовні вимоги і відмовився від позову в частині стягнення основного боргу та відсотків по вкладу, який йому повернено. Просить суд стягнути пеню в сумі 11721 гривню 04 коп.,3% річних в сумі 953 гривні 27 коп., інфляційні в сумі 6 978 гривень 32 коп., моральну шкоду в сумі 20 000 гривень всього 39 652 гривні 63 коп. В позовній заяві зазначено, що 17 липня 2014 року між позивачем по справі [PERSON] та відповідачем в особі відділення №0804 ПАТ «КБ «Надра» укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №1979344, відповідно до якого [PERSON] вніс на депозитний рахунок кошти в розмірі 16 500,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних та строком на 3 місяці. 17 жовтня 2014 року закінчився строк дії договору і позивач звернувся до відповідача із вимогою повернути вклад та нараховані проценти. Однак, йому було повернено лише частину вкладу - 683 долари США, проценти сплачені не були. Відповідач відмовляється повернути вклад, вказуючи, що в касі банку немає валюти. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в межах уточнених позовних вимог з підстав наведених у позовних заявах, просив стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на його користь пеню в сумі 11721 гривню 04 коп.,3% річних в сумі 953 гривні 27 коп., інфляційні в сумі 6 978 гривень 32 коп., моральну шкоду в сумі 20 000 гривень, всього 39 652 гривні 63 коп . Від решти позовних вимог відмовився, пославшись на те, що станом на 22 січня 2015 року йому повністю повернено кошти по депозиту та відсотки. Відповідач позову не визнав, надав суду заперечення, яке обґрунтовує тим, що ПАТ «КБ «Надра» свої зобов'язання перед позивачем [PERSON] за договором строкового вкладу від 17 липня 2014 року виконало в повному обсязі. Так, відповідно до умов даного договору повернення вкладу та сплата нарахованих процентів здійснюється банком шляхом перерахування коштів на рахунок. 17 жовтня 2014 року депозит та нараховані відсотки перераховано банком на поточний рахунок позивача. Таким чином, ПАТ «КБ «Надра» належно виконало умови договору, а тому у позивача немає правових підстав вимагати сплати інфляційних витрат, 3% річних, пені та моральної шкоди. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, направив на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України участь у судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 17 липня 2014 року між відділенням №0804 публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення № 1979344. Згідно умов вказаного договору позивач [PERSON]поклав на депозитний рахунок 16 500,00 доларів США з процентною ставкою12,5% річних на строк 3 місяці. Датою повернення вкладу є 17 жовтня 2014 року. Відповідно до п.п. 3.1.2. даного договору вкладник має право на отримання суми вкладу та нарахованих процентів відповідно до умов цього договору. Відповідно до п.3.4.3.банк зобов'язується забезпечити повне збереження та повернення вкладу, а також сплату процентів. Відповідно до п.3.4.4. п.3.4.5 повернення вкладнику вкладу та сплата процентів проводиться в останній день строку розміщення вкладу шляхом перерахування коштів на рахунок вкладника. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповіднодо ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. 17 жовтня 2014 року закінчився строк дії депозитного договору. Проте, вклад позивачу повернено не в повному обсязі, зокрема 20 жовтня 2014 року повернено 295 доларів США, 21 жовтня 2014 року повернено 153 долари США та 10 листопада 2014 року повернено 235 доларів США і повний розрахунок проведено лише 22 січня 2015 року тобто з запізненням на 04 місяці та 05 днів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Посилання відповідача на те, що ним було проведено у строк визначений договором перерахування вкладу та відсотків на рахунок позивача, як на підставу виконання зобов'язання, суд не приймає до уваги оскільки відповідно дозмісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слідзастосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140 цс13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. У зв'язку з цим суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив виконання зобов'язання по договору банківського вкладу, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних підлягають до задоволення в розмірі 953 гривні 27 коп. Частиною 2 ст. 625 ЦК України також встановлено, що у разі прострочення виконання зобов'язання боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. Згіднозі ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Оскільки депозит в іноземній валюті, а індекс інфляції внаслідок знецінення грошових коштів може бути застосований тільки щодо зобов'язань у гривні, вимога позивача про стягнення 6 978,32 грн. інфляційних втрат не підлягає до задоволення. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення пені за недоліки у наданні банківських послуг в сумі 10510,19 грн. відповідно до ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», якою передбачено відповідальність банку, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, у вигляді сплати платнику пені у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Судом встановлено, щовідповідач надавав позивачу послугу, яка зводилась до прийняття ним від позивача грошової суми з обов'язком виплати процентів на них. Надання такої послуги було оформлено укладеним банком з позивачем договором банківського вкладу. Після укладення цього договору між банком та позивачем виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладеного договору банківського вкладу. Положення ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»виниклих між сторонами відносин не регулюють. Крім того суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди слід відмовити, оскільки ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку заподіяння шкоди небезпечною для життя та здоров'я продукцією. Право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial