Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельник» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати, моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.07.2001 р. він був прийнятий на посаду директора Черкаської філії ТОВ «Будівельник». 01.01.2012 року відповідно до наказу № 18/01/12 від 03.01.2012 [PERSON] переведений на посаду керівника невід»ємного функціонального підрозділу ТОВ «Будівельник» у м.Черкаси. Наказом директора ТОВ «Будівельник» № 84/01/13 від 23 грудня 2013 р. його звільнено з роботи 30.12.2013 року у зв»язку із скороченням чисельності або штату працівників, на підставі п.1ст.40 КЗпП України. 08 січня 2014 року наказом директора ТОВ «Будівельник» № 88/01/2014 внесено зміни до наказу № 84/01/13 від 23 грудня 2013р. та звільнено з роботи 08.01.2014 року у зв»язку із скороченням чисельності або штату працівників на підставі п.1ст.40 КЗпП України. Вважає звільнення його з роботи незаконним, оскільки він працював на даному підприємстві тривалий час і переважне право на залишенні на роботі у зв»язку із скороченням штату повинно було б бути надано йому. Крім того, відповідно до ст.116 КЗпП України відповідач не виплатив йому заробітну плату в сумі 843,67 грн. за період роботи з 02 по 08 січня 2014 року. Порушенням відповідачем його трудових прав призвело до спричинення йому моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, втрати нормальних життєвих зв»язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану моральну шкоду оцінює 4271,10 грн. Просить визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного звільнення його з роботи на підставі п.1ст.40 КЗпП України; поновити на роботі на раніше займаній посаді. Стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 3374,56 грн.; а також невиплачену заробітну плату в розмірі 843,67 грн.; моральну шкоду в сумі 4271,10 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідача ТОВ «Будівельник» Гаврищишин А.М. та Ільків А.О. заперечуючи проти позову, пояснили, що наказом директора ТОВ «Будівельник» № 84/01/13 від 23 грудня 2013 р.. до якого внесено зміни 08.01.2014 року [PERSON] звільнено з роботи з 08.01.2014 року з посади керівника невід»ємного функціонального підрозділу ТОВ «Будівельник» у м.Черкаси у зв»язку із скороченням чисельності або штату працівників на підставі п.1ст.40 КЗпП України. Позивача було персонально попереджено про майбутнє звільнення 24 жовтня 2013 року у повній відповідності до вимог ст..49-2 КЗпП України. Підприємством було здійснено повний розрахунок з [PERSON] за весь період роботи до 08 січня 2014 року включно, з урахуванням того, що з 01.01.2014 року по 07.01.2014 року згідно наказу № 86/12/2013 від 27.12.2013 року були встановлені вихідні дні для всіх працівників, крім охорони та завідувача господарством. Наказу про те, що для керівника невід»ємного функціонального підрозділу ТОВ «Будівельник» у м.Черкаси з 01.01.2014 року по 07.01.2014 року встановлено робочі дні не приймалося. Просять у позовних вимогах відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], представників відповідача - ТОВ «Будівельник» Гаврищишин А.М. та Ільків А.О., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 18.07.2001 р. був прийнятий на посаду директора Черкаської філії ТОВ «Будівельник». 01.01.2012 року відповідно до наказу № 18/01/12 від 03.01.2012 переведений на посаду керівника невід»ємного функціонального підрозділу ТОВ «Будівельник» у м.Черкаси. Наказом генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельник» № 60/10/13 від 15 жовтня 2013 року з 30 грудня 2013 року проведено скорочення чисельності штату працівників : керівника невід»ємного функціонального підрозділу ТОВ «Будівельник» у м.Черкаси та завідуючого оргвідділом невід»ємного функціонального підрозділу ТОВ «Будівельник» у м.Черкаси. Як встановлено в судовому засіданні з даним наказом [PERSON] ознайомлений 24.10.2013 року, про що є його відповідний підпис . Наказом № 84/01/13 від 23 грудня 2013 року [PERSON] - керівника невід»ємного функціонального підрозділу ТОВ «Будівельник» звільнено 30 грудня 2013 року у зв»язку зі скороченням штату (п.1ст.40 КЗпП України). 24 жовтня 2013 року [PERSON] був офіційно попереджений про скорочення його посади та відповідно до ст..49-2 КЗпП попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП 30 грудня 2013 року. Попередження одержано 24 жовтня 2013 року, про що про що є його відповідний підпис. Наказом № 88/01/2014 від 08 січня 2014 року «Про внесення змін до наказу про звільнення від 23 грудня 2013 року № 84/01/13» у зв»язку із перебуванням [PERSON] - керівника невід»ємного функціонального підрозділу ТОВ «Будівельник» в період з 27 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року на лікарняному, внесено зміни до наказу про звільнення від 23 грудня 2013 року № 84/01/13 і [PERSON] вважати звільненим 08 січня 2014 року у зв»язку зі скороченням штату (п.1ст.40 КЗпП України). Згідно довідки ТОВ «Будівельник» № 20/05/14/1 від 20.05.2014 року під час скорочення [PERSON] йому не було запропоновано вакансій, оскільки в ТОВ «Будівельник» на той час та на сьогодні не було вільних вакансій, у тому числі і в Миколаївській філії ТОВ «Будівельник». За таких обставин позовні вимоги про поновлення на роботі стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди до задоволення не підлягають. Як встановлено в судовому засіданні з [PERSON] був проведений повний розрахунок , в тому числі і за 08 січня 2014 року . Щодо оплати праці за дні з 02 по 07 січня 2014 року, то згідно наказу № 86/12/2013 від 27.12.2013 року були встановлені вихідні дні для всіх працівників, крім охорони та завідувача господарством. Наказу про те, що для керівника невід»ємного функціонального підрозділу ТОВ «Будівельник» у м.Черкаси з 01.01.2014 року по 07.01.2014 року встановлено робочі дні не приймалося. Тому позовні вимоги про стягнення заробітної плати за вказані дні до задоволення не підлягають. За результатами судового розгляду суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed