Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим до початку розгляду справи по суті, до [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування посилаючись, що згідно рішення Кременчуцького районного суду від 04 лютого 2015 року за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого 07 грудня 2004 року [PERSON] визнано право постійного користування 1/2 частиною земельної ділянки площею 41,1 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення селянського (фермерського) господарства. 16 липня 2015 року його мати [PERSON] померла та не встигла отримали правовстановлюючий документ на спадкове майно. Він та його брат [PERSON] є її спадкоємцями за законом. 23 травня 2016 року державний нотаріус Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Рішенням Кременчуцького районного суду від 17 жовтня 2016 року за [PERSON] визнано право постійного користування 1/4 частиною зазначеної земельної ділянки. Просив визнати за ним у порядку спадкування за законом після померлої 16 липня 2015 року [PERSON], право постійного користування земельною ділянкою площею 41,4 га, яка розташова на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для організації селянського (фермерського) господарства. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення, з заявою про відкладення розгляду справи не зверталися, про причини неявки не повідомили. Третя особа Демидівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення. Третя особа Четверта кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 16 липня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 306350 виданим 18 липня 2015 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 662. З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори Полтавської області звернулися [PERSON] та [PERSON]. Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за номером 58405947. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. 23 травня 2016 року державний нотаріус Четвертої державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] відмовив позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2015 року, яке набрало законної чинності 23 березня 2015 року, за [PERSON] визнано у порядку спадкування за законом після померлого 07 грудня 2004 року [PERSON] право постійного користування 1/2 ч. земельної ділянки площею 41,4 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області для організації селянського (фермерського) господарства. Однак, [PERSON] не оформила своїх спадкових прав. Згідно до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України та ч. 2ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При таких обставинах суд приходить до висновку, що 1/2 ч. земельної ділянки площею 41,4 га розташована на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області належала на праві постійного користування [PERSON]. Рішенням Кременчуцького районного суду від 17 жовтня 2016 року за [PERSON] визнано право постійного користування 1/4 ч. земельної ділянки площею 41,4 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для організації селянського (фермерського) господарства. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право постійного користування 1/4 ч. земельної ділянки площею 41,4 га, розташованої на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для організації селянського (фермерського) господарства після померлої 16 липня 2015 року [PERSON]. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved