Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. На підтвердження заявлених вимог вказав, що народився [INFO] у м.Залізне м.Торецька (колишня назва м.Артемове м.Дзержинська) Донецької області. З народження мешкав та працював у м. Торецьку (м.Дзержинську) Донецької області. З 02 квітня 1985 року до 23 жовтня 2002 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З 23 жовтня 2002 року його знято з реєстрації за рішенням суду у зв'язку з непридатністю зазначеного будинку для проживання. В період часу з 2000 року по 30.11.2017 перебував у місцях позбавлення волі, так як двічі був засуджений за злочини до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. На теперішній час звільнений з місць позбавлення волі, при звільненні отримав довідку про звільнення, що є єдиним документом, що підтверджує його особу. Прибувши за місцем мешкання після звільнення, звернувся до Торецького міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області для отримання паспорта громадянина України, але отримати паспорт не зміг, тому що міграційною службою не вдалося встановити його приналежності до громадянства будь-якої держави. Так, під час першого засудження він мав паспорт радянського зразку, який був вилучений органами внутрішніх справ і не повернутий. До кінця 2017 року перебував у місцях позбавлення волі. В м.Торецьку Донецької області проживає без реєстрації і на теперішній час встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року заявнику необхідно для отримання паспорту громадянина України. Заявник в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечував, зазначив, що [PERSON] звернувся до Торецького міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в березні 2018 року з заявою для отримання паспорту, разом з цим встановити приналежність його до будь-якого громадянства не надалось можливим, у зв'язку з цим, йому рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, заслухав думку представника заінтересованої особи, дослідив матеріали справи, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані і підтверджені доказами, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, а саме копії трудової книжки [PERSON], заповненої 25.06.2018 року, вбачається, що останні записи зроблені 12.05.1993 року про те, що він прийнятий гірником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем на підземній роботі на ВП «Шахта Центральна» ДП «Торецьквугілля» (раніше ВП «Шахта ім.Ф.Е.Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля») та 26.11.1993 року наказом №54 тд від 14.12.1993 був звільнений на підставі ч.4 ст.40 КЗпП України. Згідно з довідкою про звільнення №003108 заявник [PERSON] зазначений як громадянин України, в період часу з 30 травня 2009 року по 30 листопада 2017 року відбував покарання в місяцях позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання. Відповідно до довідки вих.№1665 від 06.06.2018, виданої Торецьким МВ ГУДМС України в Донецькій області [PERSON], уродженець м.Залізне м.Торецька (колишня назва м.Артемове м.Дзержинська) Донецької області звертався до Торецького МВ ГУДМС України в Донецькій області із заявою щодо видачі паспорта громадянина України, проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено приналежності до громадянства будь-якої держави. Згідно з актом вуличного комітету №328 від 14.06.2018, складеним заступником голови вуличного комітету №4 [PERSON] у присутності двох свідків - сусідів [PERSON], 1958 року народження був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] з 02.04.1985 року по 23.10.2002 року, тобто 24.08.1991 року постійно проживав на території України, 23.10.2002 року був виписаний за рішенням суду у зв'язку з тим, що будинок був зруйнований, тобто непридатний для проживання. Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.3Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку. Як вбачається з роз'яснень, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З листа Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення вбачається, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях,що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Так, постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом). Встановлення даного факту заявнику необхідно з метою реалізації права на отримання паспорта громадянина України. Таким чином, аналізуючи викладене та дослідив надані докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявник надав до суду докази свого фактичного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved