Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 20 жовтня 1978 року з відповідачем зареєстрував шлюб у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблений актовий запис № 2209. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причинами розірвання шлюбу стали різні погляди на життя та неможливість знайти спільну мову на вирішення побутових та матеріальних проблем. З 1987 року не проживають як сім`я, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає,що шлюб існує, між ним та дружиною відсутнє почуття любові та поваги, відсутнє бажання зберегти сім`ю. Просить шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 2209 від 20.10.1978 року розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позов та його обґрунтування підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляд справи повідомлена своєчасно належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України, відзив та/або заперечення на позов не надала. Суд вважає за можливе розглянути справу Кам`янець-Подільським міськрайонним судом у відповідності до ч. 2 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.10.1978 року сторони зареєстрували шлюб у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблений актовий запис № 2209. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Під час спільного проживання в сім`ї виникали сварки, скандали, оскільки не знаходили спільної мови на вирішення сімейних та побутових проблем. Через постійні сварки, скандали сторони з 1987 року не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 55 СК України подружжя зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. За змістом ст. ст. 24 ч. 1, 104 ч. 2, 110 ч. 1, 112 СК України, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що позивач бажає розірвати шлюб,оскільки шлюб носить формальний характер, сторони тривалий час не проживають як сім`я, між ними відсутні почуття поваги, кохання, дружина фактично створила іншу сім`ю, поновлювати шлюбні відносини не можливо, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору про майно не виникає.

Outcome: approved