Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], вказавши, що 28.05.2012 року між сторонами було укладено договір позики на суму 11000 гривень, за яким [PERSON] отримав зазначену суму, зобов'язавшись повернути її до 28.05.2013 року. Оскільки відповідач позику у встановлений строк не повернув, просить стягнути 11000 гривень в рахунок погашення заборгованості за договором позики та 216,08 гривень - 3% річних за період прострочення виконання зобов'язань, а також судовий збір. Позивач в судове засідання 12.05.2014 року направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, у судовому засіданні 26.03.2014 року позов підтримав, вказавши, що на прохання [PERSON] позичив останньому 11000 гривень терміном на рік, однак, у встановлений строк відповідач гроші не повернув. Наполягав, що договір позики не має зв'язку з трудовими стосунками з відповідачем. Відповідач в судове засідання 09.04.2014 року не з'явився, направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи, однак, документів, які б підтверджували поважність причин неявки суду не надав. У судове засідання 12.05.2014 року відповідач не з'явився з невідомих суду причин, про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку судовою повісткою, направленою за зареєстрованим місцем проживання. В судовому засіданні 26.03.2011 року відповідач проти позову заперечував, вказавши, що дійсно за договором позики отримав у [PERSON] 11000 гривень на покупку автомобілю, право власності на який оформлено на іншу людину. Але восени 2012 року позивач почав стягувати заборгованість із заробітної плати [PERSON] Відповідно до трудової книжки [PERSON] працював у позивача з 01.03.2013 року по 01.11.2013 року. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 28.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав 11000 гривень, зобов'язавшись повернути вказані кошти в строк до 28.05.2013 року. Факт отримання коштів відповідач в судовому засіданні не заперечував. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вказує ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді застосування індексу інфляції та відсотків річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Статтями 10, 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, які є підставою вимог або заперечень, покладений на сторону, яка на них посилається. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Твердження відповідача щодо фактичного повернення боргу шляхом здійснення утримань позивачем з заробітної плати відповідача суд оцінює критично та не бере до уваги, зважаючи, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження цього, а також враховуючи розбіжності в поясненнях відповідача в тій частині, що працевлаштований [PERSON] був з 01.03.2013 року, а заборгованість за договором позики позивач почав утримувати з заробітної плати з осені 2012 року . Зважаючи на викладене, суд вважає, що дослідженими доказами позовні вимоги підтверджені та вбачає підстави для задоволення позову у повному обсягу, а також, з урахуванням вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved