Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про усунення перешкод в користуванні майном, посилаючись на те, що в КБ ПАТ «Приватбанк» відкрито два рахунки для обслуговування коштів на фізичну особу - [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Кіровським ВМ Кіровоградського MB УМВС України в Кіровоградській області 24 березня 2011 року, код 347210959. Для обслуговування вищезазначених рахунків [PERSON] було надано картки «Приватбанку» [NUMBER] та MASTRCARD [NUMBER] В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до відділень ПАТ КБ «Приватбанку» в м. Черкаси з наміром скористатися власними коштами, розміщеними на рахунках «Приватбанку», натомість отримав інформацію про те, що його рахунки заблоковано і отримав відмову у доступі до власних грошових коштів. На вимогу пояснити причини заблокування рахунків та відмови надання коштів отримав пояснення, що може дізнатися за телефоном 3700, але за даним номером причин блокування рахунків позивачу не назвали. Таким чином відповідач в односторонньому порядку припинив виконання договорів обслуговування поточних рахунків позивача. Після цього позивач неодноразово звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» за інформацією та за власними коштами, але отримував відмови. Вказаними діями відповідач здійснює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні належними йому грошовими коштами. Блокування рахунків при всіх умовах можливе максимум на 2 дні, а при блокуванні правоохоронними органами - на місяць. Просить суд усунути перешкоди в користуванні [PERSON] в користуванні рахунками, відкритими в ПАТ «Приватбанк» шляхом їх розблокування та продовження обслуговування даних рахунків відповідачем. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, скерував до суду заяву в якій просить суд провести розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В судовому засіданні встановлено, що в КБ ПАТ «Приватбанк» відкрито два рахунки для обслуговування коштів на фізичну особу - [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Кіровським ВМ Кіровоградського MB УМВС України в Кіровоградській області 24 березня 2011 року, код 347210959. Для обслуговування вищезазначених рахунків [PERSON] було надано картки «Приватбанку» [NUMBER] та MASTRCARD [NUMBER] В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до відділень ПАТ КБ «Приватбанку» в м. Черкаси з наміром скористатися власними коштами, розміщеними на рахунках «Приватбанку», натомість отримав інформацію про те, що його рахунки заблоковано і отримав відмову у доступі до власних грошових коштів. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача посилався на те, що банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу), держателем якої є [PERSON], на підставі звернення: 1) 10/12/2015 13:08:24 10/12/2015 Р40 S CR 150.00 UAH 150.00 720.70 942348 4829 CS980400 UKR переказ з картки ПриватБанка через додаток Приват24. Відправник: [PERSON] [NUMBER] - вважає, що клієнт шахрай (придбання конструктора лего); 2) 10/12/2015 14:27:24 10/12/2015 Р40 І CR 150.00 UAH 150.00 870.70 Переказ з картки ПриватБанка через додаток Приват24. Відправник: [PERSON] [NUMBER] - вважає, що клієнт шахрай (придбання конструктор лего); 3) Дата: 25.09.2015, Дата валютироювания: 25.09.2015 Тип платежа: 2011,00 [NUMBER] ([NUMBER] [PERSON]) - клієнт вважає, що клієнт шахрай. Однак, надані представником відповідача відомості суд не може визнати належними та допустимими доказами, оскільки за своїм характером вони не належать до офіційних банківських документів, та не свідчать про виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Стаття 1074 ЦК України передбачає, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Як вбачається з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми. Відповідно до п.1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПриватБанк на інтернет-порталі https://privatbank.ua/terms/, банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій. Натомість в ході судового розгляду представником відповідача не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо наявності законних підстав для блокування карткових рахунків позивача, а саме наявності кримінального провадження та вмотивованої підозри щодо проведення незаконних операцій за банківськими рахунками [PERSON], накладення арешту на наявні на його рахунках грошові кошти за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом, порушення [PERSON] вимог чинного законодавства, вчинення інших дій, які підпадають під дію ст. 17 Закону України«Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та визначають правомірність зупинення ПАТ КБ «Приватбанк» фінансових операцій понад встановлення вказаною нормою строки. Відповідно до ч. 11, 12 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням - правила платіжної системи мають передбачати право платіжної організації ухвалювати рішення про зупинення здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, емітованих певним емітентом. Порядок зупинення здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу, а також його вилучення і повідомлення про це користувача встановлюється правилами платіжної системи і обумовлюється в договорі платіжної організації з емітентом. Емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Зупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов'язань користувача й емітента, що виникли до часу зупинення або припинення зазначеного права. Емітент зобов'язаний інформувати користувача про зупинення права використовувати електронний платіжний засіб та причини такого зупинення в спосіб, установлений договором, у разі можливості перед тим, як право використовувати електронний платіжний засіб буде зупинено, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об'єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України. Емітент має право поновити право користувача використовувати електронний платіжний засіб або надати новий після усунення причини зупинення права використовувати електронний платіжний засіб. За вказаних вище обставин, оспорювані позивачем дії відповідача суд розцінює як неправомірні та такі, що порушують абз. 1 ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, ст. 41 Конституції України щодо непорушності права власності, суперечать імперативним приписам ч. 3 ст. 1066 ЦК України, які передбачають, що банк має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Оскільки в ході судового розгляду позивачем доведена належними та допустимими доказами неправомірність дій відповідача щодо блокування банківських карток [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі із зобов'язанням відповідача усунути [PERSON] перешкоди у використанні коштів на карткових рахунках [NUMBER] та MASTRCARD [NUMBER], відкритих на його ім'я шляхом розблокування карткових рахунків та відновленням видаткових операцій по ним. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved