Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Запоріжхлібтранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши у позовній заяві, що 22.08.2017 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем марки «АС» під час виконання службових обов`язків у ТОВ «Запоріжхлібтранс», сталася ДТП, в результаті якої йому було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Цюрупинського районного суду від 29.05.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Під час кримінального провадження ним цивільний позов не заявлявся. У зв`язку із тим, що протиправними діями [PERSON] , який виконував свої службові обов`язки, було завдано йому матеріальної та моральної шкоди, просить стягнути з ТОВ «Запоріжхлібтранс» матеріальну шкоду в сумі 6012,39 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, поданий позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судове засідання, назначене на 11.06.2019 року, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають, вважають, що позивач мав подати цивільний позов під час розгляду кримінального провадження, а також звернутися до страхового товариства із заявою про відшкодування шкоди. У зв`язку з не явкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.08.2017 близько 06:30 години [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «АС», модель «АС-G3302 АХХ-1», д.р.н. « [NUMBER] », рухаючись по правій смузі проїзної частини 26 км автодороги «Нова Каховка - Скадовськ» в межах Олешківського району. Херсонської області в напрямку від м. Нова Каховка до м. Скадовськ, в порушення вимог п. 2.9 «б» «Правил дорожнього руху України» (зі змінами та доповненнями), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306», перебуваючи у стані стомлення, заснув за кермом керованого ним транспортного засобу, в результаті чого допустив виїзд на смугу зустрічного руху з послідуючим зіткненням з нерухомим автомобілем марки «ГАЗ 33020», д.р.н. « [NUMBER] », який був розміщений одночасно на краю проїзної частини автодороги та узбіччі у напрямку до м. Скадовськ, котрий від контакту здійснив наїзд на пішохода [PERSON] .. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої ліктьової кістки, забійної рани правої верхньої кінцівки, які згідно висновку експерта № 1286 від 05.12.2017 р. виданого Херсонським обласним бюро судово-медичних експертиз, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я. Вказані наслідки знаходяться в прямому причинному зв`язку з грубим порушенням «Правил дорожнього руху України» (зі змінами та доповненнями), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306», зі сторони водія [PERSON] , а саме: 2.9. Водієві забороняється: б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу. Вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29.05.2018 року, який набрав законної сили 03.07.2018 року, [PERSON] визнано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами із звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України. ДТП сталася на службовому автомобілі марки «АС», модель «АС-G3302 АХХ-1», д.р.н. « [NUMBER] », під час виконання [PERSON] своїх службовим обов`язків у ТОВ «Запоріжхлібтранс». Відповідно до епікризу № 7233, наданого КП «Цюрупинська ЦРЛ», [PERSON] був госпіталізований 30.08.2017 року до закладу на стаціонарне лікування та 13.09.2017 року був виписаний на амбулаторне лікування, останньому поставлено діагноз та призначене лікування. Відповідно до наданих копій чеків (а.с. 9-11) позивачем витрачено на придбання ліків відповідно до призначення в сумі 6012,39 грн.. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВС України від 07.11.2018 у справі №200/21325/15-ц, то суд нагадав про презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), відповідно до якої відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, оскільки вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 29.05.2018 року, який набрав законної сили 03.07.2018 року, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, яка сталася 22.08.2017 року, на службовому автомобілі марки «АС», д.н.з. « [NUMBER] », належного ТОВ «Запоріжхлібтранс», встановлена, останнього визнано винним та притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, тому вимоги [PERSON] як потерпілої особи від кримінального правопорушення про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, є обґрунтованими. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, оскільки позивач наділений диспозитивним правом у виборі способу захисту. Так, зокрема, особа, яка не заявила цивільного позову під час розгляду кримінального провадження, не позбавлена права подати заяву про відшкодування шкоди, завданої порушенням її прав, в тому числі ушкодженням здоров`я, в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні. Крім того, позивач має право самостійно зазначити особу, з якої бажає стягнути шкоду. В той час, стягнення та відшкодування шкоди потерпілій особі не позбавляє права відповідача звернутися до суду із регресивним позовом. Враховуючи зазначене, суд приходить висновку, що матеріальна шкода підтверджена належними доказами у справі, а саме копіями епікризу та чеків на придбання ліків, тому вимоги позивача [PERSON] у частині стягнення суми матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 6012,39 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини [PERSON] під час виконання ним своїх обов`язків на автомобілі марки «АС», д.н.з. « [NUMBER] », у ТОВ «Запоріжхлібтранс», позивачу була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, наявністю тілесних ушкоджень середньої тяжкості, реабілітацією, що завдавало йому незручностей у повсякденному житті, призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків, організації свого життя. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та на його користь з відповідача слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., частково задовольнивши відповідні позовні вимоги. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приходить до висновку, що оскільки позивач від сплати судового збору звільнений, тому судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial