overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІН-ТАЙМ» заборгованості за договором перевезення вантажу. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що 20.02.2020 року звернувся до відповідача з метою відправлення вантажу (ліжка), в результаті чого між сторонами у справі укладено публічний договір про надання послуг з організації перевезення відправлення, який розміщений на офіційному сайті. Факт укладення публічного договору та прийняття вантажу для його перевезення ТОВ «ІН-ТАЙМ» підтверджується Декларацією №3007482827, вартість відправлення склала 5 500 грн. Станом на день звернення до суду вищевказане відправлення одержувачу не вручено та позивачу не повернуто. Також, 25.02.2020 року [PERSON] через відділення ТОВ «ІН-ТАЙМ», згідно з Декларацією №3007531293, було відправлено позивачу цінні папери, упаковані у сек`юрпак, оголошена цінність відправленя складає 6 200 грн. Орієнтована дата прибуття вказана 28.02.2020 року. Також, 27.02.2020 року [PERSON] через відділення ТОВ «ІН-ТАЙМ», згідно з Декларацією №3007551835, було відправлено [PERSON] цінні папери, упаковані у сек`юрпак, оголошена цінність відправленя складає 7 740 грн. Орієнтована дата прибуття вказана 28.02.2020 року. Загальна оголошеня вартість відправлень склала 19 440 грн. У визначені декларацією дати відправлення від позивача доставлено не було, а також не було повернуто позивачу, як відправнику, та не отримано останнім відправлення з цінними паперами, відповідно до Декларацій №№3007531293, 3007551835. [PERSON] неодноразово звертався у різні відділення відповідача, де дізнався, що такі відправлення були втрачені. З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією. Однак, станом на час звернення з позовом до суду ТОВ «ІН-ТАЙМ» не надав відповідь на претензію. З цих підстав, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, на зареєстровану адресу відповідача судом направлено судові повістки про виклик до суду. Разом з тим, на адресу суду повернулись поштові відправленні із позначкою поштового відділення - «адресат відсутній». У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ч.10 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІН-ТАЙМ» заборгованості за договором перевезення вантажу. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що в лютому 2020 року звернувся до відповідача з метою відправлення вантажу (диски марки R16 5х120), в результаті чого між сторонами у справі укладено про надання послуг з організації перевезення відправлення. Факт укладення договору та прийняття вантажу для його перевезення ТОВ «ІН-ТАЙМ» підтверджується Декларацією №3007322395, вартість відправлення склала 5 300 грн. За послугою «післяплата» відповідач взяв на себе обов`язок передати вантаж після його оплати в розмірі 5 300 грн. та гроші перерахувати відправвнику у вигляді готівкових коштів у відділенні відвантаження за адресою: Волинська обл, м. Нововолинськ, відділення №1 (м. Нововолинськ, вул Луцька, буд. 1). 10.02.2020 року на телефон позивача надійшло смс-повідомлення від покупця [PERSON] про те, що посилку він отримав, диски поставив на автомобіль. Також, на телефон [PERSON] надійшло повідомлення від позивача про доставлення вантажу. На протязі одного місяця позивач чекав повернення своїх коштів за пересилку вантажу від ТОВ «ІН-ТАЙМ». В кінці березня 2020 року [PERSON] звернувся до відділення ТОВ «ІН-ТАЙМ», де йому повідомили, що зазначена юридична особа зникла з господарського ринку України, кошти для виплати позивачу у них відсутні. 15.07.2020 року [PERSON] звернувся до відповідача з претензією про відшкодування коштів у розмірі 5 300 грн. Проте, зазначена претензія залишилась без відповіді, сума коштів відповідачем не сплачена. З цих підстав, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, на зареєстровану адресу відповідача судом направлено судові повістки про виклик до суду. Разом з тим, на адресу суду повернулись поштові відправленні із позначкою поштового відділення - «адресат відсутній». У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ч.10 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції суму, заподіяної шкодив сумі 12 426 грн. 50 коп. В подальшому позивач доповнив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача суму індексації у розмірі 8 255,36 грн. 26 грудня 2013 року судом було ухвалено рішення, яким у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Однак, в мотивувальній та резолютивній частині зазначеного судового рішення відсутній будь-який висновок суду першої інстанції стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача - Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ на його користь індексації 8 255,36 грн. Відповідно до ст.220 ч.1 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які приймають участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони давали пояснення та подавали докази, не ухвалено рішення. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги [PERSON] позовні вимоги про стягнення індексації були предметом судового розгляду, сторони стосовно даних позовних вимог надавали пояснення та докази. Викладене підтверджується журналами судових засідань, технічним записом судового засідання. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по справі, яким відмовити [PERSON] у стягненні індексації, оскільки позивачеві відмовлено у стягненні на його користь 12 426 грн. 50 коп., а позовні вимоги про стягнення індексації випливають з позову про відшкодування наведеної суми. Сторони у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Відповідно до п.3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін при розгляді питання про винесення додаткового рішення не є обов'язковою. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] борг за договором позики, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 10.09.2013 року позичив відповідачу кошти в сумі 106000 грн., які останній зобов'язувався повернути до листопада 2013 року, що підтверджується особисто складеною розпискою відповідача. Оскільки в обумовлений строк відповідач не повернув суму позики, тому просить стягнути з останнього борг в сумі 106000 грн., понесений ним судовий збір та витрати на надання правової допомоги в сумі 4000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України вважаться, що судовий виклик вручений йому двічі належним чином (а.с.38,39). Суд, зі згоди представника позивача, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за договором позики, в якому зазначає, що 17.04.2014 [PERSON] взяв в нього в борг 12 350 доларів США з терміном повернення отриманої суми 01.03.2015, про що було складено розписку. Відповідач у визначений строк кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь борг у сумі 12 350 доларів США, що еквівалентно 268 859,50 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, в подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не запреречував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.04.2014 між позивачем та відповідачем було укладено в простій письмовій формі договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] в борг гроші в сумі 12 350 грн. доларів США, які зобов'язався повернути 01.03.2015 (а.с.4). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У встановлений термін відповідач кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Враховуючи, що укладення договору позики підтверджено належним чином, доказів на підтвердження факту повернення грошових коштів відповідачем не надано, тобто суму позики у встановлений сторонами строк не повернуто, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача боргу у сумі 12 350 доларів США, що еквівалентно сумі 268 859,50 грн. З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення майнової та моральної шкоди, в обґрунтування якого пояснив, що з січня 2007 року він є законним володільцем (користувачем) автомобіля марки ВАЗ 2121 1983 року випуску реєстраційний номер 92403АА, що підтверджується генеральною довіреності від 17.01.2007 року посвідченою приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 245 та підпадає під визначення «власники транспортних засобів», що міститься в п. 1.6. ст. 1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначеною вище довіреністю позивачу наданий весь спектр прав та обовязків, в тому числі, повязаних з дорожньо-транспортними пригодами. 09 листопада 2013 року об 04 год. 55 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Урицького в районі перехрестя вул. Глінки в м. Кривому Розі, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію для руху, та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д/н 92403АА, яким керував позивач, який рухався у по путньому напрямку та збирався здійснити маневр повороту ліворуч, проте відчув сильний удар. В результаті зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди автомобіль яким керував позивач, зазнав значних механічних ушкоджень. Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.12.2013 року по справі №216/8625/13 п (3/216/1711/13) відповідача було визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення Таким чином, саме відповідачем завдана шкода та саме він є винним у дорожньо-транспортній пригоді. В добровільному порядку відшкодувати шкоду відповідач відмовляється, тому позивач був змушений звернутись до суду. Згідно з калькуляцією вартість ремонту автомобіля позивача становить: вартість робіт - 11 538,00 грн.; вартість матеріалів 8 892, 00 грн. Загально сума матеріальних збитків становить 20 430,45 грн. Страхову організацію ПрАт «АСК «ІНГО Україна» було повідомлено про страховий випадок та виконано всі обовязки, які передбачені ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики з [PERSON] В обґрунтування свого позову посилається на те, що 30.05.2013 року він надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі: 1600,00 грн. на 30 календарних днів до 30.06.2013 року, та 26000,00 грн. на 12 календарних місяців до 30.05.2014 року, однак до теперішнього часу кошти не повернув, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 27600,00 грн. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що гроші він дійсно брав, однак наступного дня потреба в них відпала і він передав гроші третій особі Андрію, у звязку з чим позов не визнав та проти його задоволення заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 30 травня 2013 року позивач дав в позику відповідачу грошові кошти: в розмірі 1600,00 грн. та 26000,00 грн. В підтвердження отримання позики відповідач власноручно 30.05.2013 року склав письмові розписки, в яких зазначив, що взяв в позику гроші в сумі 1600,00 грн. на строк 30 календарних днів, які обіцяв повернути позивачу до 30.06.2013 року, та в сумі 26000,00 грн. на строк 12 місяців, які обіцяв повернути до 20.05.2014 року (а.с.19,20). Дана обставина складання розписки свідчить про те, що основна вимога для підтвердження виникнення цивільно-правових відношень та обовязків, які зазначені в приписах п.2 ст. 1046 ЦК України, встановлена, чим підтверджується та відповідає вимогам припису п.2 ст. 1047 ЦК України. Відповідно до п.1 ст. 1049 ЦК України відповідач зобовязаний був повернути позику в строки, зазначені в розписках. Але в порушення зазначеної норми закону відповідач не виконав своїх зобовязань. 13 липня 2015 року позивачем на адресу відповідача надіслано претензію щодо повернення зазначеної суми боргу у строк до 13 серпня 2015 року (а.с.10), однак до теперішнього часу кошти відповідачем не повернуто. Відповідно до п.1 ст. 1050 ЦК України у відповідача виникає відповідальність за не виконання свого зобовязання. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення суми вихідної допомоги при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працювала у структурному підрозділі Методичний центр художньо-естетичного виховання\~дітей та молоді ПНПУ імені [PERSON] на посаді методист. Наказом університету від 21.07.2016\~року №\~148 Методичний центр було ліквідовано та 25.09.2016 року звільнено працівників на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України без дотримання чинного законодавства, а саме без виплати вихідної допомоги, з урахуванням уточнень позивач просить стягнути з відповідача суму у розмірі 2156 гривень 66 копійок. У судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, уточнила позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заперечення, згідно яких визнав позовні вимоги, зазначив, що вихідна допомога в дійсності підлягає виплаті в розмірі 2156 гривень 66 копійок. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми вихідної допомоги при звільненні підлягають задоволенню. Судом встановлено, що Наказом від 23.09.2016 року № 23/02 позивачку, яка займала посаду методист було звільнено з 25.09.2016 року у звязку з ліквідацією організації за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст. 44 КЗпП України\~при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 6 статті 36\~та\~пунктах 1,\~2, 6 статті 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідач визнав факт невиплати вихідної допомоги у розмірі 2156 гривень 66 копійок, що підтверджується наданими до суду запереченнями (а.с. 15-18). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягування з відповідачки на його користь аліментів на утримання дочок [PERSON], 09.01.2005 р. н., та Ярослави, 22.10.2006 р. н., у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, мотивуючи тим, що із відповідачкою розірвав шлюб, від якого мають дочок [PERSON], 09.01.2005 р. н., та Ярославу, 22.10.2006 р. н., які перебувають на його утриманні. Позивач зазначив, що відповідачка офіційно ніде не працює, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачка позовні вимоги визнала повністю, про що надала суду письмову заяву, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони 13.05.2015 року розірвали шлюб. Від даного шлюбу мають дочок [PERSON], 09.01.2005 р. н., та Ярославу, 22.10.2006 р. н., які згідно довідки Симонівської сільської ради №245 від 27.05.2015 року знаходяться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З відповідачки підлягає стягненню в прибуток держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачка безпідставно вигнала його з належного їм обом вищевказаного житлового будинку. У вказаному будинку від проживає з 07.11.1997 року, є в ньому зареєстрованим. Після конфліктної ситуації з відповідачкою, остання позбавила його права користування будинком, а тому він змушений звернутись за захистом своїх прав та інтересів та просить зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод в користуванні цим будинком. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, і доповнили, що позивач звертався із відповідними заявами в поліцію та до голови Болехівської сільської ради, однак його заяви залишені без реагування. Позивач вважає, що він має право на вказаний житловий будинок, оскільки такий побудовано у шлюбі з відповідачкою і є спільною сумісною власністю подружжя. Просять позов задоволити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечила та пояснила, що дозволить відповідачу користуватись будинком тільки тоді, коли він буде перебувати у тверезому стані. Оскільки, позивач зловживає алкогольними напоями і влаштовує скандали, вона змушена була його вигнати з їхнього будинку. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Так, статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з 26.12.2016 року на праві власності належить житловий будинок на [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку позивач [PERSON] є зареєстрованим з 07 листопада 1997 року. Таким чином судом встановлено, що даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, його збудовано у шлюбі, що сторонами не заперечується. Відповідачка чинить позивачу перешкоди в користуванні цим житлом, не допускає його до нього. За таких обставин суд вважає, що оскільки права [PERSON], як зареєстрованого жильця житлового будинку [ADDRESS] порушені відповідачкою, позаяк, останньому чиняться перешкоди в доступі до зареєстрованого місця проживання, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved