Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та просив встановити факт прийняття ним спадщини та визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. «К», житлового будинку літ. «Л», сараю літ «М», вимощення І, ІІ, огорожі №1-4, загальною площею 105,8 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м, що розташоване на земельній ділянці площею 1170 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO]. В обгрунтування вимог позивач вказував на те, що 19.01.1959 року його батькові [PERSON] рішенням виконкому Ленінської районної Ради депутатів трудящих було виділено земельну ділянку у розмірі 1170 кв.м для індивідуального житлового будівництва за адресою: [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці батько побудував житловий будинок з надвірними спорудами та отримав свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння згідно рішення виконкому Ленінської районної Ради депутатів трудящих м.Одеси за №988 від 03.12.1964 року, протокол №32. За життя батько не встиг зареєструвати свідоцтво, оскільки під час пожежі, яка сталася в 1986 році, згоріли усі документи. [INFO] [PERSON] помер, спадкове майно прийняв позивач, тому що проживав з ним за однією адресою, виконував ремонтно-будівельні роботи, однак відсутність правовстановлюючих документів перешкоджає розпоряджатися майном. Через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, тому він змушений звернутися до суду. Позивач звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного. Як видно з матеріалів справи, на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради депутатів трудящих від 19.01.1959 року №124/7 було виділено [PERSON] земельну ділянку у розмірі 1170 кв.м. для індивідуального житлового будівництва за адресою: [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці [PERSON] побудував житловий будинок з надвірними спорудами. Згідно з випискою з рішення виконкому Ленінської районної Ради депутатів трудящих м.Одеси за №988 від 03.12.1964 року було затверджено акт прийому будинку в експлуатацію. 23.06.2017 року позивач отримав з Державного архіву Одеської області відомості про те, що відповідно до протоколів засідань та рішень виконкому Ленінської районної Ради депутатів трудящих м.Одеси за 1964 рік існує протокол №32 від 03.12.1964 року з рішеннями за №№987-1038, де числяться запитувані відомості щодо надання [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] (протокол 32 від 03.12.1964 року, рішення виконавчого комітету Ленінської районної Ради депутатів трудящих м.Одеси за №988). [INFO] помер [PERSON], актовий запис №2, виконаний Виноградненською сільрадою Березовського району Одеської області [INFO]. Спадкоємцями першої черги щодо його майна є син - позивач [PERSON], [INFO], та донька - відповідач [PERSON], [INFO]. Згідно з листом Четвертої одеської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна [PERSON] не відкривалася. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (в тому числі усиновлені), подружжя і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст. 529 ЦК УРСР). Згідно ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті батька [PERSON], оскільки продовжував проживати в будинку, тому вважається таким, що прийняв спадкове майно, що підтвердила і сама відповідач, донька спадкодавця, визнаючи позов. Як було роз'яснено п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», передбачений ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовжує пропущений строк. Згідно ДБН АЗ. 1-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених об'єктів будівництва» на об'єктах, що збудовані до 05.08.1992р., тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності необхідний висновок про технічний стан будинку (будівлі). Здача в експлуатацію вказаних об'єктів не вимагається. Відповідно до технічного паспорту від 10.05.2017 року, виготовленого ПП «Діжен», домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. «К», житлового будинку літ. «Л», сараю літ «М», вимощення І, ІІ, огорожі №1-4, загальною площею 105,8 кв.м, житловою площею 54,2 кв.м, що розташоване на земельній ділянці площею 1170 кв.м, побудоване до 05.08.1992 року та не є самочинним відповідно до вимог п.3.2. «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. №127. Із листа КП «БТІ» Одеської міської ради від 05.09.2017 року видно, що станом до 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Також не значиться зареєстрованим право власності по вказаній адресі і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою від 18.08.2017 року. Отже, судом встановлено, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на домоволодіння. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкоємця оригіналу документу про право власності на нерухоме майно, що належало спадкодавцеві, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця за законом у нотаріальному порядку.

Outcome: approved