Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом Ракошинської сільської ради Мукачівського району, [PERSON], третя особа Мукачівська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності після смерті матері [PERSON], яка померла 18.07.2016 року. Свої вимоги мотивує тим, що зазначений будинок належав його батьку [PERSON], який помер 13.04.2008 року. Після смерті батька [PERSON], який помер 13.04.2008 року, мати [PERSON], згідно з заявою про прийняття спадщини, поданої до Мукачівської районної державної нотаріальної контори, прийняла спадщину на житловий будинок № 106 на вул. Духновича в с. Руське Мукачівського району. Мати позивача [PERSON] померла 18.07.2016 року. Після смерті батьків відкрилася спадщина в тому числі і на житловий будинок № 106 на вул. Духновича в с. Руське Мукачівського району. За життя його батьки заповіт не склали. Спадкоємцями за законом є він [PERSON] та його брат [PERSON] Відповідно до договору про поділ спадщини від 27.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-85 Мукачівською районною державною нотаріальною конторою, він з братом здійснили поділ спадкового майна належного їм відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, в рамках спадкової справи № 386/2016, а саме житловий будинок № 120 на вул. Духновича в с. Руське успадковує [PERSON], а житловий будинок № 106 на вул. Духновича в с. Руське успадковує [PERSON] Оскільки у встановлений законом строк він прийняв спадщину, то звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Мукачівської районної державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, так як при житті батьки не зареєстрували право власності на будинок. У звязку з цим просить визнати за ним право власності порядку спадкування на житловий будинок № 106 на вул. Духновича в с. Руське Мукачівського району після смерті матері [PERSON], яка померла 18.07.2016 року. У судове засідання позивач не зявився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задовольнити. Представник Ракошинської сільської ради Мукачівського району в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Третя особа Мукачівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 062985 від 14.04.2008 року, батько позивача [PERSON] помер 13.04.2008 року. Відповідно до заяви про прийняття спадщини по закону від 11.09.2008 року № 948 [PERSON] звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини по закону за померлим чоловіком [PERSON] Довідкою № 648/02-10, виданою Ракошинською сільської ради Мукачівського району 03.03.2017 року, стверджується, що на день смерті [PERSON] який помер 13.04.2008 року, в спірному будинку ніхто не був зареєстрований. Таким чином встановлено, що мати позивача [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину за померлим чоловіком [PERSON] Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 212541 від 20.07.2010 року мати позивача [PERSON] померла 18.07.2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина а належне їй майно, яке у встановленому законом порядку прийняли сини [PERSON] та [PERSON], подавши нотаріусу відповідні заяви про прийняття спадщини. При цьому встановлено, що довідкою № 647/02-10, виданою Ракошинською сільської ради Мукачівського району 02.03.2017 року, стверджується, що на день смерті [PERSON], яка померла 18.07.2016 року, разом з нею були зареєстровані [PERSON], [INFO] - син та [PERSON], [INFO] - син. Відповідно до договору про поділ спадщини від 27.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-85 нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної конторои, [PERSON] та [PERSON] здійснили поділ належного їм спадкового майна відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, в рамках спадкової справи № 386/2016, а саме житловий будинок № 120 на вул. Духновича в с. Руське успадковує [PERSON], а житловий будинок № 106 на вул. Духновича в с. Руське успадковує [PERSON] Після смерті матері позивач звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори для оформлення документів на спадщину за законом на житловий будинок № 106 на вул. Духновича в с. Руське Мукачівського району. 03.03.2017 державний нотаріус Мукачівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] розглянувши подані документи, відмовила у видачі свідоцтва на спадщину у звязку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на будинок. Як встановлено, що згідно з довідкою № 647/02-10, виданої Ракошинської сільської ради Мукачівського району 03.03.2017 року, головою дворогосподарства № 106 на вул. Духновича в с. Духновича, Мукачівського району був [PERSON] Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 106 на вул. Духновича в с. Руське, Мукачівського району від 12.02.2017 року, до складу останнього входить житловий будинок позначений під літ. «А» (рік побудови 1900 р.) та господарські будівлі. Згідно з ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України. Таким чином, відповідно до зазначених положень ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги за законом як син спадкодавця. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином судом встановлено, що позивач прийняв спадщину за померлою матірю за законом, так як у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як розяснив Вищий спецiалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Враховуючи вищевикладене, із врахуванням того, що позивач прийняв спадщину на належне спадкодавцеві майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 106 на вул. Духновича в с. Руське Мукачівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 18.07.2016 року.

Outcome: approved