Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами до [PERSON] про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 216 600 грн., який був отриманий відповідачем при свідках у якості позики про що останнім 02.03.2012 року була видана відповідна власноруч написана розписка. [PERSON] вказує, що оскільки у передбачений розпискою строк грошові кошти не були повернуті він вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. 24.04.2013 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із зустрічною позовною заявою про визнання договору позики від 02.03.2012 року недійсним. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що був вимушений 02.03.2012 року під випливом психологічного тиску та погроз в свою адресу та адресу рідних й близьких позивача за зустрічним позовом написати розписку начебто за фактом виявлення недостачі продукції на підприємстві, на якому [PERSON] працював разом із [PERSON] При цьому [PERSON] посилається на те, що ніяких грошових коштів він не отримував, свідків написання розписки крім позивача за первісним позовом, брата позивача - [PERSON] та його батька [PERSON] не було. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути указану вище суму боргу. Зазначив, що ніякого тиску, на який посилається у зустрічному позові [PERSON], не було, гроші позивачу за зустрічним позовом передавались, розписка написана останнім власноруч. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити за необґрунтованістю. Позивач за зустрічним позовом у судовому засіданні свої вимоги підтримав, а первісні позовні вимоги не визнав, пояснив, що ніяких грошей не від кого не отримував, розписку писав під тиском та погрозами, що виходили від сім'ї [PERSON] протягом останніх двох тижнів до дня її написання. Додав, що на момент написання розписки працював з [PERSON] на одній фірмі і коли там виявили недостачу сім'я [PERSON] вимусила [PERSON] написати розписку про нібито отримання грошей на себе. [PERSON] на обґрунтування своїх вимог послався також на те, що розписка писалась у власному кабінеті без свідків, які були зазначені у розписці, їх дані вже потім були написані ним під диктовку, а також звернув увагу на невідповідність в показаннях свідків [PERSON] та [PERSON], зроблених в судовому засіданні, щодо місця написання розписки та факту передачі грошей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що відповідач [PERSON] писав розписку на його очах у своєму кабінеті. Окрім нього в кабінеті у цей момент були сторони по справі та ще одна дівчина на ім'я [PERSON]. Під час написання розписки [PERSON] був абсолютно спокійний, отримані по факту позики грошові кошти перерахував та положив до себе в пакет. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що працювала разом із сторонами по справі на момент написання розписки в одній фірмі ТОВ «Нооекосфера». Зазначила, що була свідком того як [PERSON] написав розписку в кабінеті [PERSON] про отримання грошових коштів від [PERSON] Дані кошти за словами свідка були потрібні [PERSON], в момент написання розписки лежали на столі і свідок їх бачила однак самого моменту їх передачі позивачу за зустрічним позовом вона не бачила. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, з урахуванням показань свідків та висновку експерта, вважає первісні позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягаючими задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що між сторонами по справі був укладений договір позики грошових коштів на виконання якого 02.03.2012 року [PERSON] була написана розписка про отримання від [PERSON] 216 600 гривень, які позичальник зобов'язався повернути позикодавцю до 31.12.2012 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідач [PERSON] заперечував факт отримання грошей, стверджував, що розписка була написана ним проти його волі, внаслідок психологічного тиску з боку сім'ї [PERSON] та погроз застосування до нього та членів його сім'ї фізичного насильства. Відповідно до ч.1 ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містились в п.21 постанови від 6 листопада 2009 року № 6 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі. В силу приписів ст.60 ЦПК України сторона правочину, заявляючи вимогу про визнання правочину таким, що вчинений під впливом насильства, має довести: 1) факт укладання правочину 2) застосування до нього чи близьких для нього осіб фізичного або психічного насильства, або наявність загрози його застосування. На підтвердження або спростування факту застосування психологічного або іншого насильства до [PERSON] за його клопотанням судом була призначена судова почеркознавча експертиза по справі. Згідно висновку експерта від 30.09.2013 року № 1/901 вбачається, що рукописний текст розписки від 02.03.2012 року від імені [PERSON] виконаний [PERSON] При цьому ніяких ознак виконання рукописного тексту наданої розписки від 02.03.2012 року від імені [PERSON] в незвичному стані або незвичних умовах під впливом збиваючих факторів не виявлено (а.с.61-63). Ніяких інших доказів, зокрема показань свідків, яки б підтвердили застосування до відповідача за первісним позовом психічного, психологічного насильства та погрози застосування фізичного насильства суду надано не було. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування, а, отже, і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також не може прийняти до уваги доводи відповідача [PERSON] про безгрошовість написаної ним розписки, сам факт написання якої ним не оскаржувався та підтверджений висновком судової почеркознавчої експертизи, оскільки надані ним докази не свідчать про неможливість отримання ним коштів. Суд критично оцінює не співпадіння в показаннях свідків щодо місця написання розписки, оскільки тільки один із свідків на момент написання вказаної розписки працював разом із сторонами по справі в одному товаристві, в той час як інший свідок не був працівником зазначеного вище товариства та не міг знати достовірно в якому саме з кабінетів була написана розписка. Оскільки суду не надано достовірних доказів того, що під час укладення договору позики та написанні розписки до відповідача [PERSON] застосовувались насильство чи погроза його застосування, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а в той же час у задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити. Згідно до ст.88 ЦПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду в сумі 2 166 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved