Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що йому на праві власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлова будівля «Телятника», що розташована по [ADDRESS] , загальною площею 572.8 кв.м, та позначено на плані літерою «З». Відповідач володіє та розпоряджається вказаним майном без відповідних документів. Вважає свої дії правомірними на підставі свідоцтва про право власності на майно, що складається з нежитлової будівлі телятника, зазначеної в схематичному плані літерою «Д», загальною площею 706.6 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] . Тому з метою захисту права власності на належне йому майно просить витребувати із незаконного володіння [PERSON] нежитлову будівлю «Телятник», що розташований по [ADDRESS] , загальною площею 572.8 кв.м., позначеного на плані літерою «З». Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1ст.316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317\~ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ч.1ст.319\~ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.16\~ЦК України одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1\~ст.388\~ЦК України. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1\~статті 388 ЦК, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. Статтею 387\~ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.1ст.397 ЦК України,\~володільцем чужого\~майна є\~особа,\~яка фактично\~тримає його\~у себе. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлової будівлі телятника, загальною площею 572.8 кв.м., в [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про власності від 20 листопада 2015 року №48017382 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 листопада 2015 року №48017424 (а.с.8-9). Відповідно до свідоцтва, виданого державним нотаріусом Ананіївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. відповідачеві належить на праві власності майно, що складається з нежитлової будівлі телятника, зазначеної в схематичному плані під літерою «Д», загальною площею 706.6 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З вищевказаних документів вбачається, що сторони є власниками зовсім різних об`єктів нерухомості, але в силу того, що знаходяться вони на одній території [PERSON] володіє та розпоряджається спірним майном. Викладене безумовно свідчить про те, що відповідач не набув право власності на спірну будівлю телятника у спосіб та порядку, визначені законом, а є лише власником нежитлової будівлі телятника, зазначеної в схематичному плані під літерою «Д», загальною площею 706.6 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо захисту власності передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тому, обмеження у праві власності, припинення права власності можливо лише за підставами та в порядку, встановленому актами, що мають статус закону. Отже, відповідно до ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України. За національним законом зміст права власності складається з трьох повноважень: володіння, користування й розпорядження. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Стаття 1 Першого Протоколу гарантує право на вільне володіння своїм майном, зокрема, нерухомим, а саме «існуючу» власність (Van Der Mussele v. Belgium, judgment of 23 November 1983, Series A, No.70). Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, стаття 1 Першого Протоколу, за своєю суттю, є гарантією права власності, оскільки право розпоряджатися своїм майном загальний та принциповий аспект права власності (Marckx v. Belgium, judgment of 13 June 1979, Series A, No.31). Ця норма застосовується лише до існуючого майна конкретної особи, і не гарантує права на отримання майна. Основною метою статті 1 Першого Протоколу є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень принципу безперешкодного користування своїм майном. Таким чином, з огляду на те, що спірний об`єкт нерухомості вибув з володіння власника поза його волею, суд доходить висновку про те, що пред`явлення ним позову до відповідача про витребування цього майна з чужого незаконного володіння\~відповідає вимогам закону. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявленого у справі позову. У порядку\~ст. 141 ЦПК\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 900 грн.

Outcome: approved