Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В., посилаючись на те, що йому не було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також винесено постанову про накладення арешту на рахунки, про яку він дізнався тоді, коли не зміг скористатися власними банківськими рахунками. Також приватним виконавцем порушено його права як боржника, оскільки неповідомлення про відкриття виконавчого провадження, позбавило його можливості добровільно виконати рішення суду. З огляду на зазначене просив суд визнати дії приватного виконавця неправомірними, скасувати постанову приватного виконавця про накладення арешту та штрафів на кошти боржника у виконавчому провадженні № 60122765. Скаржник в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, зважаючи на положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за їх відсутності, оскільки неявка вказаних не є перешкодою для розгляду скарги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволені скарги, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року задоволено позов ПАТ «Кредит Європа Банк» та стягнуто на його користь з [PERSON] заборгованість за споживчим кредитом № 00015-ML-000000000072 від 24.06.2008 року станом на 05.03.2014 року в розмірі 840 317 грн. 24 коп. за кредитом, 72 857 грн. 92 коп. за відсотками, 7 130 грн. 58 коп. пені за прострочення погашення кредиту та відсотків та стягнуто судовий збір у розмірі 3 654 грн. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 2/756/2325/14 від 10.02.2016 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. від 23.09.2019 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/756/2325/14, виданого 10.02.2016 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Кредит Європа Банк» заборгованості за споживчим кредитом та судового збору. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. від 30.09.2019 року накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] , що містяться на рахунках у АТ «Райффайзен Банк Аваль», КРД АТ «Райффайзен Банк Аваль», столичній філії АТ КБ «Приватбанк». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. від 11.10.2019 року накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] , що містяться на рахунках АТ «Універсал Банк». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. від 08.10.2019 року стягнено з боржника [PERSON] понесені витрати під час виконавчого провадження. Як вбачається із зворотного повідомлення «Укрпошти» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіном Д.В. направлялась боржнику [PERSON] постанова про відкриття виконавчого провадження № 60122765 на адресу, зазначену у виконавчому листі. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, виданого судом за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, обов`язок приватного виконавця щодо відкриття провадження з моменту отримання виконавчого документу передбачений вимогами закону. Жодних доказів того, що приватний виконавець неправомірно прийняв рішення про відкриття провадження після надходження виконавчого документу, суду не надано, як і не надано доказів того, що приватний виконавець неправомірно прийняв рішення про накладення арешту на грошові кошти боржника та стягнення витрат, понесених під час виконавчого провадження. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводами скарги та матеріалами справи не спростовано правомірності прийнятих приватним виконавцем рішень. Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Outcome: dismissed