Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який згодом уточненив, до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 08.06.2012року розмірі 6500 доларів США, за договором позики від 07.03.2013року розмірі 5000 доларів США, за договором позики від 07.03.2013року розмірі 7000 доларів США, за договором позики від 03.07.2012року розмірі 3500 доларів США, за договором позики від 17.08.2013року розмірі 10500 доларів США, за договором позики від 20.08.2013року розмірі 5000 доларів США, за договором позики від 05.11.2013року розмірі 11510 доларів США, за договором позики від 21.02.2014року розмірі 18625 доларів США, на загальну суму 67635 доларів США, що еквівалентно 1 884 209,60 грн станом на 23.02.2015року. Крім того просить стягнути проценти за користування позикою на підставі вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК в розмірі 285133,26грн. згідно наведеного ним розрахунку. В обґрунтування вимог позивач вказує, що позичив [PERSON] вищевказані суми кошти, які останній зобов'язувався повернути на першу вимогу. Однак, у добровільному порядку відповідач кошти повертати не бажає. Посилаючись на наведене, просить стягнути суму боргу 67635 доларів США в гривневому еквіваленті та проценти за користування коштами на підставі вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України. У судове засідання позивач не з'явився, попередньо подав суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 08.06.2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 6500 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 08.06.2012 року. 07.03.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 07.03.2013 року. 07.03.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 7000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 07.03.2013 року. 03.07.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 3500 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 03.07.2013 року. 17.08.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 10500 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 17.08.2013 року. 20.08.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 20.08.2013 року. 05.11.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 11 510 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 05.11.2013 року. 21.02.2014 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 18625 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 21.02.2014 року. На даний час, борг відповідачем не повернуто. Згідно офіційного розпорядження НБУ, офіційний курс гривні до долара США станом на 16.03.2015року становить - 2177,0381 грн. за 100 доларів США . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.1046,1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. · Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно із вимогами ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюті на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми основного боргу 67635 доларів США, що еквівалентно 1 472 439,72 грн. (67 635*21,770381) станом на день винесення рішення по справі. Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу. Згідно із вимогами ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у ч. 1 ст. 1048 ЦК, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в ч. 2 ст. 1048 ЦК. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вимоги ст. 1048, розмір процентів за користування позикою згідно наданих позивачем розписок за період з дня отримання коштів по 23 лютого 2015 року, виходячи із наведеного позивачем розрахунку у додатку №1, становить 285 133,26 грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 67635 доларів США, що еквівалентно 1 472 439,72 грн. станом на день винесення рішення по справі та процентів за користування коштами на підставі вимог ст. 1048 ЦК у розмірі 285 133,26 грн. за період з дня отримання коштів по 23 лютого 2015 року. Відповідач в судове засідання не з'явився та не представив суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. На підтвердження укладення договору позики позивач представив суду оригінали розписок, які свідчать про передання [PERSON] у позику [PERSON] грошових коштів на загальну суму 67635 доларів США та невиконання боржником свого обов'язку згідно умов договорів. На підставі наведеного,

Outcome: approved