Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду через свого представника - адвоката Костяного А.О. з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , в якій просить: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 01.01.2004 року по 19.11.2019 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину придбаного в період спільного проживання нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 251 кв.м., житловою площею 140,5 кв.м. літ «А» та надвірними будівлями: ганок літ. «а», мансарда літ. «мс», гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», погріб літ. «Г», сарай літ. «Д», альтанка літ. «Е», яма літ. «Я», огорожа №1-4, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 6325157600:03:002:0225, дата державної реєстрації земельної ділянки: 12.12.2012 року; земельної ділянки площею 0,0484 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 6325157600:03:002:0226, дата державної реєстрації земельної ділянки: 12.12.2012 року; стягнути з [PERSON] та [PERSON] витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 1994 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживали діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . З 1994 року [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, разом виховували дітей [PERSON] У 1998 році [PERSON] за договором купівлі-продажу продав власну квартиру за адресою [ADDRESS] . З листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , переїхали жити у с. Травневе Харківської області. 22 листопада 2012 року [PERSON] та [PERSON] за спільні грошові кошти придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який до того часу винаймали. Дім був придбаний за грошові кошти [PERSON] , отримані нею внаслідок продажу власної квартири та грошові кошти [PERSON] , отримані внаслідок продажу власної квартири, а також за його власні заощадження. З 22 листопада 2012 року та до жовтня 2019 року [PERSON] , [PERSON] та її діти проживали у с. Травневе за вищевказаною адресою. Протягом усіх років спільного життя з [PERSON] . [PERSON] виховував її дітей та ставився до них, як до власних, піклувався про побут дружини та дітей. Родина разом відзначала свята, проводила багато часу разом та мала доброзичливі відносини. [INFO] [PERSON] померла, а її діти - [PERSON] та [PERSON] почали перешкоджати [PERSON] у вільному доступу до власного дому, вказуючи на те, що цей дім йому не належить, адже дім, у якому всі разом мешкали на протязі багатьох років, зареєстрований на [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Костяний А.О. позов підтримали з підстав, викладених у позові, просили його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, 15 травня 2020 року надали до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що 25 вересня 2012 року їх мати вирішила змінити місце проживання, у зв`язку з чим уклала попередній договір продажу квартири [ADDRESS] , після чого уклала договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Продаж квартири здійснювався за 479580 грн. 01 листопада 2012 року [PERSON] уклала попередній договір на придбання житлового будинку у [ADDRESS] , власником якого на той час була [PERSON] 22 грудня 2012 року мати уклала договір купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] за 423000 грн., що по сумі відповідає грошовим коштам, вирученим за продаж квартири, крім того, у п.8 договору купівлі-продажу зазначено, що купівля здійснюється за власні кошти покупця - [PERSON] . Тобто позивач ніякого відношення до спірного будинку та земельної ділянки не має. Крім того, зазначають, що позивач лікувався від алкоголізму, знаходився на обліку в обласному наркодиспансері, звернувся до їх матері з проханням зареєструвати його за її місцем мешкання, обіцяв працевлаштуватися, вести нормальний спосіб життя. У липні 2014 року мати зареєструвала позивача за своєю адресою, оскільки останній не мав реєстрації з 1998 року. Після реєстрації на постійне місце мешкання [PERSON] не переїжджав, речей не перевозив. Твердження останнього про те, що він з 1994 року по 19 листопада 2019 року мешкав постійно з їх родиною, нічим не підтверджуються та спростовуються актом від 2014 року, згідно з яким позивач не мешкає у спірному будинку з 2014 року, актом сільської ради, відповідно до якого з 2015 року разом з [PERSON] та матір`ю мешкала [PERSON] та [PERSON] , які мешкають у вказаному будинку по теперішній час. Крім того, зазначили, що поховання матері проводилось за їх власні кошти, позивач участі у похованні не приймав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ягодинський О.М. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 червня 2020 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Харківський обласний наркологічний диспансер» інформацію стосовно того, чи перебував на обліку [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 липня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Позивач [PERSON] зареєстрований з 29 липня 2014 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого 16 липня 2004 року УВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. Відповідно до довідки від 20 січня 2020 року, на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] ,. [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до витягів з державного реєстру прав на нерухоме майно від 21 лютого 2013 року [PERSON] на праві приватної власності належать житловий будинок літ «а», мансарда літ «мс», гараж літ «Б», літня кухня літ «В», погріб літ «Г», сарай літ «Д», альтанка літ «Е», яма літ «Я», огорожа № 1-4, загальною площею 251 кв.м, житловою площею 140,5 кв.м, та земельна ділянка, кадастровий номер 6325157600:03:002:0225, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно від 13 березня 2013 року [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 6325157600:03:002:0226, за адресою: [ADDRESS] . Згідно з договором купівлі-продажу серії БН 1706 № 3-1077 від 16 червня 1998 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали двокімнатну ізольовану квартиру за адресою: [ADDRESS] , інвентаризаційною вартістю 6602 грн. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] 01.04.2009 року прийнятий на роботу слюсарем-сантехніком ЖБК№ 281 «Вузовський», 18 листопада 2011 року звільнений за власним бажанням. 01 серпня 2014 року прийнятий робітником по догляду за тваринами до КО «Харківський зоологічний парк», 30 листопада 2016 року звільнений за власним бажанням. 02 грудня 2016 року прийнятий на посаду вантажника Харківського регіону ТОВ «АВ метал груп», 17 серпня 2017 року переведений на посаду підсобного робітника Харківського регіону. Відповідно до попереднього договору серії ВРХ №455028 від 25 вересня 2012 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації 08.08.2006 року, реєстраційний №1-06-254276-Ц2 [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок серії ВТА №781611 від 22 грудня 2012 року [PERSON] прийняла у власність житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки, кадастровий номер 6325157600:03:002:0225, площею 0,2500 га та кадастровий номер 6325157600:03:002:0226, площею 0,0484 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Продаж здійснений за 340000 грн., які отримані повністю від покупця під час підписання договору. Купівля здійснена за особисті гроші покупця. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Манченківської селищної ради харківського району Харківської області 23 жовтня 2019 року, актовий запис №60. Як вбачається з актів, складених депутатами Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області 06 травня 2020 року, [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично з 2014 року за цією адресою не проживав, комунальні послуги не сплачував, особистих речей [PERSON] у будинку немає. Крім того, у 2014 році [PERSON] мала бажання виписати [PERSON] , однак у зв`язку із хворобою не мала можливості це здійснити. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що підтримує дружні стосунки з позивачем. Їй відомо, що позивач мешкав з [PERSON] у цивільному шлюбі приблизно з 1992 року, виховував її дітей. Вони продали квартиру у м.Харкові, придбали будинок у Харківському районі. Валерія працювала, [PERSON] працював у м.Харкові, сам робив ремонт у їх будинку. Свідок бувала у гостях у їх будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її сином. По суті справи зазначила, що [PERSON] з [PERSON] почали жити разом, коли йому було 17 років. Спочатку на [ADDRESS] , потім продали квартиру та переїхали у приватний будинок. [PERSON] мешкав у будинку, робив ремонт, міняв труби тощо, займався городом. Разом вони мешкали до 2014 року, з 2014 року разом не проживали. Спільну свідка з позивачем квартиру вони продали у 1998 році за 7500 доларів США, які поділили на трьох. [PERSON] отримав 2300 доларів США, які зберігались у свідка, він їх брав частинами. Свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем підтримує дружні відносини. [PERSON] брав у свідка інструмент для проведення ремонту у спірному будинку. До цього мешкав у Харкові з 1993 року однією родиною з [PERSON] по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] пояснила, що підтримує дружні відносини з відповідачами. По суті справи пояснила, що [PERSON] та [PERSON] не мешкали разом, у нього було багато жінок, [PERSON] придбала будинок самостійно, продавши квартиру по [ADDRESS] . Щодо вкладення [PERSON] власних коштів у купівлю спірного будинку свідку нічого не відомо. [PERSON] полюбляє випити, чоловік свідка возив його на «кодування». В період 2004-2019 року [PERSON] мешкав з мамою. В гостях у будинку вона бувала часто, [PERSON] бачила там один раз, приблизно у 2014 році. Свідок [PERSON] пояснив, що товаришує з відповідачами. [PERSON] з [PERSON] разом не мешкав, у 2014 році свідок влаштував його на роботу у зоопарк. Із листопада 2014 року він мешкав з [PERSON] , також у нього було зв`язки з іншими жінками. До 2015 року свідок підтримував дружні стосунки з позивачем, неодноразово возив його «кодувати», бо той зловживав спиртним. Зі слів [PERSON] йому відомо, що мати з вітчимом продали квартиру, а йому дали лише 100 доларів США. Свідок [PERSON] пояснив, що підтримує дружні відносини з позивачем, знає його близько 30 років. [PERSON] мешкав разом з [PERSON] у м. Харкові по вул. Балакірєва. Свідок часто був у них у гостях, вони товаришували сім`ями. [PERSON] працював сантехником, [PERSON] працювала періодично. Щодо купівлі спірного будинку свідку відомо, що вони продали трьокімнатну квартиру мами [PERSON] . Свідок допомагав робити ремонт, ремонтом займався він та [PERSON] , хто фінансував ремонтні роботи, свідок не знає. В спірному будинку він бував, поки [PERSON] з [PERSON] не розійшлись приблизно 5 років тому. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом відповідачів. [PERSON] переїхала у спірний будинок приблизно у 2012 - 2013 роках, з усіма сусідами підтримувала нормальні відносини. Позивача свідок бачив у будинку кілька разів, у тому числі на похоронах [PERSON] . [PERSON] пояснила, що відповідач є її цивільним чоловікам, а [PERSON] - її свекруха, з якою свідок проживала з листопада 2015 року. [PERSON] бачила пару разів. Після смерті [PERSON] йому пропонували знятися з реєстрації, але він просив за це грошей. З 2015 по 2019 роки свідок бачила [PERSON] 2 рази. Ремонтом будинку займалася [PERSON] за власні кошти. [PERSON] також займався ремонтом спірного будинку, але як робітник, йому платила [PERSON] . Суд, вислухавши позивача [PERSON] та його представника - адвоката Костяного А.О., відповідачів [PERSON] , [PERSON] та його представника - адвоката Ягодинського О.М., свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] до органів реєстрації актів цивільного стану не зверталися, шлюб не зареєстрували. [INFO] [PERSON] померла. Позивач просить встановити факт спільного проживання з померлою з 01 січня 2004 року по [INFO] , вважає, що він фактично був чоловіком покійної, вів з нею спільне господарство. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 74 СК України (у редакції, чинній станом на 01 січня 2013 року), якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Глава 8. Право спільної сумісної власності подружжя). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до довідки від 20 січня 2020 року на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] ,. [PERSON] , [PERSON] . Суд зазначає, що позивач не надав належним, допустимих та достатніх доказів того, що в указаний період він мав з [PERSON] спільний бюджет, вони вели спільне господарство, були пов`язані взаємними правами і обов`язками, спільним побутом, тобто що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Надані на користь цих обставин пояснення свідків з боку позивача не є змістовними та конкретними, крім того, спростовуються поясненнями відповідачів та показами свідків з їх сторони. Посилання на періодичний спільний відпочинок, що відповідач підтверджує фотокартками, не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї. Крім того, визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, необхідно встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Згідно з договором купівлі-продажу №3-1077 від 16 червня 1998 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали двокімнатну квартиру. 25 вересня 2012 року [PERSON] уклала попередній договір продажу квартири [ADDRESS] , після чого уклала договір купівлі-продажу зазначеної квартири. Продаж квартири здійснювався за 479580 грн. 22 грудня 2012 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] за 423000 грн., що по сумі відповідає грошовим коштам, вирученим від продажу квартири. Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази внесення грошових коштів [PERSON] при придбанні [PERSON] спірного майна, а саме, будинку та земельних ділянок по [ADDRESS] . При цьому суд не бере до уваги твердження позивача про те, що ним були внесені кошти на придбання спірного майна, отримані ним від продажу власної квартири, оскільки від її продажу до укладення договору купівлі-продажу спірних будинку та земельних ділянок минув тривалий час, а саме, продаж квартири здійснено позивачем у 1998 році, в той час як [PERSON] уклала договір купівлі-продажу будинку у 2012 році. Отже, позивачем не надано доказів про наявність у нього достатніх коштів на момент придбання спірного майна та джерел їх походження. Докази про спільне придбання сторонами нерухомого майна /чеки, квитанції, свідоцтва про право власності/ в матеріалах справи відсутні. Із п.8 договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 22 грудня 2012 року вбачається,що купівля здійснюється за власні кошти покупця - [PERSON] . Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Аналізуючи вищенаведене, надані суду докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати слід залишити за рахунок позивача.

Outcome: dismissed