Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 16.04.2002 року перебуває з відповідачкою у шлюбі в якому у них народились двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спочатку подружнього життя вони з дружиною жили непогано, однак з часом між ними почали виникати сварки, скандали та різні непорозуміння. З часом сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, віддалились і шлюб їхній розпався. Пів року тому відповідачка покинула дітей та сім'ю і поїхала проживати до своїх батьків у м.Борислав і з цього часу вони проживають окремо і жодних відносин не підтримують. Діти проживають разом з позивачем, відвідують навчання у Монастирецькій середній школі. Батько забезпечує їх продуктами харчування, одягом та всім необхідним. Відповідачка дітьми не цікавиться. З врахуванням наведеного вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, зберегти його неможливо, а примирення не дасть позитивного результату. Тому просить розірвати шлюб та залишити дітей проживати з ним. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідачка була належно повідомлена про дату, час і місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони зареєстрували шлюб 16.04.2002 року у Монастирецькій сільській раді Самбірського району Львівської області (актовий запис № 3). ( а.с. 5). В шлюбі у сторін народились двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. ( а.с. 7-8). Із довідки № 196 від 30.03.2015 року виданої виконавчим комітетом Монастирецької сільської ради відомо, що діти сторін [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з батьком, позивачем по справі. ( а.с. 9). Як засвідчує копія паспорта відповідачки та інформація представлена суду Бориславським міським сектором ГУ ДМСУ у Львівській області, місцем реєстрації [PERSON] являється адреса: [ADDRESS]. ( а.с. 7, 12) Із пояснень позивача вбачається, що остаточною причиною розпаду їхньої сім'ї являється те, що відповідачка залишивши дітей та сім'ю перейшла проживати до своїх батьків у м.Борислав та момент розгляду справи до них не повернулась. Сторони тривалий час проживають окремо. Вихованням та утриманням дітей займається він. У зв'язку з такими обставинами продовжувати спільне проживання з дружиною позивач не бажає, оскільки не бачить у цьому сенсу, а також це лише погіршить стан їхніх відносин. Сторони припинили подружні відносини протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Їх сім'я розпалась, шлюб носить формальний характер. Діти проживають разом з батьком, позивачем по справі, та перебувають на його повному утриманні. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.14 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Ст. 161 СК України визначено, що під час вирішення спору судом щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи всі обставини справи - судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. А також враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно. Неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] слід залишити із позивачем .

Outcome: approved