Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який з урахуванням внесених уточнень мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.07.2007 придбав у відповідача за 522 000 грн. нерухоме майно - магазин-бар [NUMBER] «[INFO]» по [ADDRESS], що належав останньому на підставі рішення Скадовського районного суду від 01.12.2006. Наприкінці 2013 року йому стало відомо, що попередній власник майна - ПАТ «Чорномор» - вирішив повернути це майно. На початку 2014 року ПАТ «Чорномор» пред'явив йому вимогу про повернення магазину-бару «[INFO]» на підставі ухвали апеляційного суду Херсонської області від 10.02.2009, якою рішення Скадовського районного суду від 01.12.2006 скасовано, а справа направлена на новий судовий розгляд. 17.12.2009 позов [PERSON], [PERSON] до ВАТ «Чорномор» про поділ майна та визнання права власності залишено без розгляду. Таким чином, [PERSON] не набув права власності на нерухоме майно. У зв'язку з наведеним ПАТ «Чорномор» звернувся до суду з позовом про витребування майна, вважаючи незаконним договір, укладений з відповідачем. Зазначає, що через відсутність підстав заперечувати проти витребування майна, вимушений був укласти мирову угоду, відповідно до якої нерухоме майно залишилось у його власності, але при цьому він зобов'язаний сплатити ПАТ «Чорномор» вартість нерухомого майна, а також сплатити орендну плату з 2007 по 2013 рік. Він вимушений двічі сплачувати вартість одного й того ж майна - спочатку відповідачу у 2007 році, зараз фактичному власнику ПАТ «Чорномор», тобто зазнав матеріальної шкоди. У зв'язку з істотною зміною обставин, вимушений звернутися до суду. Просить розірвати договір купівлі-продажу нерухомого майна - магазину-бару «[INFO]», по [ADDRESS], укладений 02.07.2007 між [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] грошові кошти у сумі 522 000 грн.; стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав уточнені вимоги з підстав, зазначених у позові, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON], представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення. В наданих письмових запереченнях на позов зазначили, що у 2006 році під час розгляду цивільної справи про поділ майна та визнання права власності представники ВАТ «Чорномор» позов визнавали, оскільки [PERSON] був акціонером і мав право на майно відповідно кількості акцій - 45,2%; на підставі додаткового рішення суду від 27.12.2006 [PERSON] передав у власність ВАТ «Чорномор» належний йому пакет акцій у розмірі 45,2%. При укладенні договору купівлі-продажу з [PERSON] він був власником майна, в чому нотаріус, яка посвідчувала договір, впевнилася, перевіривши правовстановлюючі документи. На момент винесення апеляційним судом Херсонської області ухвали про скасування рішення Скадовського районного суду про поділ майна та визнання права власності [PERSON] був власником нерухомого майна, право власності якого було набуто з підстав, не заборонених законом, та належним чином оформлене, тобто він є добросовісним набувачем. Витребування майна врегульовано ст.388 ЦК України. З урахуванням приписів законодавства та фактичних обставин справи ПАТ «Чорномор» не мав правових підстав для звернення до суду з позовом про витребування у [PERSON] нерухомого майна, але останній позов визнав і уклав мирову угоду, яка суперечить його інтересам і порушує його права. Вважає, що у позивача не виникло підстав звернутися до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів, оскільки договір було виконано в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01.12.2006 визнано право власності [PERSON] на майно, в тому числі магазин-бар «[INFO]» по [ADDRESS] (а.с.6). 02.07.2007 укладено договір купівлі-продажу з відстроченням платежу, відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] об'єкт нерухомого майна магазин-бар «[INFO]» по [ADDRESS]. Продаж вчинено за 522 000 грн. (п.4 договору), загальна вартість відчужуваного нерухомого майна становить 34 710 грн. (п.5 договору) (а.с.3). Повне виконання договору підтверджується відповідною нотаріально посвідченою заявою від 11.07.2007 (а.с.5). Відповідно до ухвали апеляційного суду Херсонської області від 10.02.2009 рішення Скадовського районного суду від 01.12.2006 та додаткове рішення від 27.12.2006 скасовано, справу направлено на новий розгляд (а.с.8-11). 17.12.2009 позов [PERSON], [PERSON] до ВАТ «Чорномор» про поділ майна та визнання права власності залишено без розгляду (а.с.12). Ухвалою Скадовського районного суду від 21.02.2014 у справі за позовом ПАТ «Чорномор» до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння затверджено мирову угоду, відповідно до якої сторони визнали, що [PERSON] набув право власності на магазин-бар «[INFO]» по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2007, укладеного між [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] визнав правомірність позовних вимог ПАТ «Чорномор» щодо витребування нерухомого майна»; ПАТ «Чорномор» погодився залишити у власності [PERSON] спірний магазин-бар «[INFO]» за умови повернення вартості магазину-бару у сумі 34 710 грн., а також узгодженої суми орендної плати за період 2007-2014, розмір і порядок сплати якої визначає додаткова угода між сторонами; [PERSON] зобов'язався до 01.06.2014 сплатити ПАТ «Чорномор» вартість магазину-бару у сумі 34 710 грн. та суму орендної плати відповідно до окремої угоди (а.с.13). На час розгляду судом даної цивільної справи позивачем не надано доказів сплати ПАТ «Чорномор» коштів на виконання умов затвердженої судом мирової угоди. Відповідно до частини першої ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Згідно ч.3 ст.652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. За змістом ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (п.3ст.653 ЦК України). За системним аналізом зазначених вище норм, розірвання договору можливе до його повного виконання з метою усунення можливих негативних наслідків. Зазначене підтверджується також прямою вказівкою в ч.2 ст.652 ЦК України на припинення зобов'язання у разі розірвання договору. Зобов'язання також припиняються виконанням (ст.599 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечувалося сторонами, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.07.2007 сторонами виконано, що дає підстави вважати припиненими зобов'язання між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем нерухомого майна згідно заяви з 11.07.2007. Крім того, щодо вимоги про стягнення грошових коштів, сплачених за договором купівлі-продажу, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч.4 ст.653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту права не можна визнати належним у розумінні ст.16 ЦК України, а інші вимоги не заявлялися, що не позбавляє його права звернення до суду з інших підстав у передбаченому законом порядку. За наведених обставин позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed