Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Чернігівобленерго» про визнання неправомірною бездіяльність відповідача з приводу не розгляду підконтрольним йому Інформаційно-консультаційним центром ПАТ «Чернігівобленерго» на засіданнях комісії ІКЦ 17.02.2015 року та 24.02.2015 року заяви позивача від 02.02.2015 року про перерахунок безпідставного нарахування до сплати грошових коштів за неспожиту електроенергію на підставі помилково відображених показів за період жовтень, листопад 2014 року в розмірі 10334 грн 54 коп., а також про зобовязання ПАТ «Чернігівобленерго» згідно із Положеннями про інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії, розглянути на засіданні Комісії інформаційно-консультаційного центру його заяву від 02.02.2015 року. Позовні вимоги позивачем мотивовані тим, що заява позивача від 02.02.2015 року про перерахунок безпідставного нарахування до сплати грошових коштів за неспожиту електроенергію на підставі помилково відображених показів за період жовтень, листопад 2014 року в розмірі 10334 грн 54 коп. не була розглянута на засіданнях Комісії ІКЦ ПАТ «Чернігівобленерго» 17.02.2015 та 24.02.2015 року, рішень стосовно питань, порушених у заяві від 02.02.2015 року Комісія ІКЦ не приймала, в порушення вимог Положення про інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог, подали заперечення проти позову, в яких зазначали, що обраний спосіб захисту позивачем не відповідає способам захисту прав, які передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України, крім того зазначали, що жодне право позивача не порушене, оскільки його заява була розглянута на засіданнях 17.02.2015 року та 24.02.2015 року, також заперечення обгрунтовували тим, що комісія ІКЦ скликається за потребою, але не рідше одного разу на місяць, за рішенням начальника ІКЦ, а отже комісія не зобовязана проводити засідання за заявою споживача (а.с. 112-114). Суд заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 02.02.2015 року звернувся із заявою до ПАТ «Чернігівобленерго», в якій просив змінити в документах відповідного внутрішнього обліку неправильно зафіксовані показання лічильника за серпень, вересень, жовтень та за 24 дні листопада 2014 року та зробити перерахунок рахунків за жовтень і листопад 2014 року станом на 24 листопада 2014 року з врахуванням наявної переплати споживача за спожиту електроенергію у розмірі 720,54 грн (а.с. 124-130). Також позивач звернувся до Міністра енергетики та вугільної промисловості України зі зверненням 30.01.2015 року, в якому повідомляв про порушення його прав енергопостачальником, а саме: про безпідставне примушування споживача до заміни повіреного лічильника за адресою споживача, про неправомірну заміну лічильника, використання представниками енергопостачальної компанії девять пломб на приладі обліку споживача, також повідомляв про те, що йому не було надано екземпляру акту про збереження пломби, про безпідставне направлення споживачу попередження про можливе відключення та наявність боргу на 01.10.2014 року боргу в сумі 412 грн 54 коп, відмову відповідача надати копії робочих відомостей про зняття контролером електролічильника, ненадання гарантій невідключення споживача від мережі електропостачання в разі несплати боргу (а.с.11-24) 13.02.2015 року відповідачем було направлено повідомлення на адресу позивача про те, що ними отримано звернення стосовно правомірності проведених нарахувань і заміни приладів обліку та, на вимогу інспекції Держенергонагляду, з метою всебічного та неупередженого розгляду спірної ситуації, яка виникла між сторонами, порушене питання буде розглядатись на засіданні Комісії ІКЦ ПАТ «Чернігівобленерго» 17.02.2015 року (а.с. 25). На засіданні комісії ІКЦ «ПАТ «Чернігівобленерго», яке відбулося 17.02.2015 року розглядалось звернення [PERSON] від 30.01.2015 року, яке надійшло на адресу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, що підтверджується листом ПАТ «Чернігівобленерго» від 19.02.2015 року № Д-88/01-06 (а.с. 26), також позивач був повідомлений про те, що питання, порушене у зверненні від 02.02.2015 року буде повторно розглядатись на комісії ІКЦ із залученням додаткових матеріалів. Листами від 16.03.2015 року № Д-116/01-06 та від 04.03.2015 року № Д - 111/01-06 позивачу було відмовлено в надані копій протоколів засідань ІКЦ від 17.02.2015 року та 24.02.2015 року та копії відеофіксації засідань Комісії ІКЦ з посиланням на те, що витребувана інформація не відноситься до інформації, яку енергопостачальник у визначеному порядку зобовязаний надавати (а.с. 27 29). Листом від 03.06.2015 року (а.с. 115-116), Управління з питань функціонування та реформування електроенергетичного сектора повідомило [PERSON], що відповідь з порушених у попередніх зверненнях питань надана у відповіді від 02.03.2015 року, крім того в листі зазначалось, що відповідь по суті порушених питань надана листом ПАТ «Чернігівобленерго» від 04.03.2015 року № Д-106/01-06 (а.с. 117). В якому відповідач повідомляє, що ним на засіданнях Комісії ІКЦ було розглянуто звернення стосовно правомірності нарахувань за спожиту електроенергію та припинення електропостачання за адресою споживача, наводить таблицю розрахунків та повідомляє споживача про те, що заборгованість склала 10460,03 грн, яку необхідно оплатити (а.с. 117). Отже коло питань, які розглядались на засіданнях Комісії ІКЦ 17 та 24 лютого 2015 року відображені у відповідних протоколах. Правовідносини між сторонами з приводу розгляду заяви позивача від 02.02.2015 року Комісією ІКЦ ПАТ «Чернігівобленерго» регулюється Положенням про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії, затверджений постановою НКРЕ від 12.03.2009 року № 299 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 квітня 2009 року. Суд не погоджується із думкою відповідача стосовно того, що скликання комісія ІКЦ залежить виключно від волі начальника ІКЦ, а отже комісія не зобовязана проводити засідання за заявою споживача з огляду на наступне. Відповідно до п. 1.5 Цього Положення, діяльність ІКЦ має забезпечити доступність, достовірність інформації, об'єктивність та своєчасність розгляду пропозицій (зауважень), заяв (клопотань) і скарг заявників, викладених ними в письмовій або усній формі (далі - звернення). Основними завданнями ІКЦ є розв'язання суперечностей та конфліктних ситуацій, які виникають між Компанією та заявниками, вжиття заходів щодо усунення структурними підрозділами Компанії недоліків при постачанні електричної енергії, проведення моніторингу звернень заявників та вжиття дієвих заходів щодо вирішення порушених у них питань (пункти 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5) . Пунктом 4.1 Положення передбачено, що Комісія ІКЦ створюється як постійно діючий колегіальний орган з метою розгляду та розв'язання суперечностей, спірних ситуацій між енергопостачальниками і споживачами та підготовки висновків з питань, які оскаржуються. Згідно із пунктом 3.8.4 Положення, спеціаліст ІКЦ візує у Начальника ІКЦ підготовлений проект відповіді та з питань, які вирішені на користь Компанії, передає на розгляд Комісії ІКЦ. Отже з викладеного вбачається, що у тому разі, якщо питання, порушенні у зверненні вирішуються не на користь споживача, їх необхідно розглядати на комісії ІКЦ. Крім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року у справі за позовом [PERSON] до начальника комісії інформаційно-консультаційного центру Публічного акціонерного товариства енергопостачальна компанія «Чернігівобленерго» [PERSON], голови правління Публічного акціонерного товариства енергопостачальна компанія «Чернігівобленерго» [PERSON], Публічного акціонерного товариства енергопостачальна компанія «Чернігівобленерго» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії встановлено, що всі колегіальні органи фіксують свої засідання саме у формі протоколу, а посилання ПАТ «Чернігівобленерго» на те, що нічим не передбачено ведення протоколів засідання Комісії ІКЦ ПАТ ЕК «Чернігівобленерго» було розцінено колегією суддів критично, отже встановлений факт судовим рішенням, не підлягає доказуванню в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Згідно із протоколом Комісії ІКЦ ПАТ «Чернігівобленерго» від 17.02.2015 року розглядалось доручення Головдерженергонагляду та інспекції Держенергонагляду у Чернігівській області стосовно спірного питання, порушеного [PERSON] щодо заміни приладу обліку та правомірності проведених нарахувань за спожиту електричну енергію, в п. 8 та 10 комісія обговорювало питання, щодо правомірності нарахування ПАТ «Чернігівобленерго» та розяснювалось споживачу право скористатись відстроченням терміну оплати заборгованості, однак питання щодо зміни в документах відповідного внутрішнього обліку неправильно зафіксованих показань лічильника за серпень, вересень, жовтень та за 24 дні листопада 2014 року та здійснення перерахунок рахунків за жовтень і листопад 2014 року станом на 24 листопада 2014 року з врахуванням наявної переплати споживача за спожиту електроенергію у розмірі 720,54 грн на засіданні не розглядались та не приймалось рішення щодо наявності чи відсутності підстав для внесення до документів внутрішнього обліку показань лічильника, а також щодо наявності чи відсутності підстав для проведення перерахунку за заявою споживача. За результатами проведення засідання, комісія ухвалила: провести повторне засідання комісії ІКЦ від 24.02.2015 року, тобто рішення стосовно порушених в порядку денному питань не приймалось взагалі. Суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що факт розгляду заяви позивача від 02.02.2015 року саме на засіданнях комісії ІКЦ встановлено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 30.06.2015 року, оскільки цим рішенням встановлений факт, що на заяву від 02.02.2015 року надана відповідачем 19.02.2015 року та отримана [PERSON] 21.02.2015 року відповідь, у звязку із чим не було встановлено порушень відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 58 зворотня сторона). Також в рішенні Апеляційного суду Чернігівської області від 30.06.2015 року було зазначено які відповіді надавались ПАТ «Чернігівобленерго» [PERSON] від 19.02.2015 року та 04.03.2015 року, однак факту, про те, що заява від 02.02.2015 року [PERSON] розглядалась саме на засіданнях ІКЦ ПАТ «Чернігівобенерго» вказаним рішенням не було встановлено і це не було предметом розгляду у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів в Чернігівській області. Як вбачається із протоколу № 15/1 засідання комісії ІКЦ ПАТ «Чернігівобленерго» від 24 лютого 2015 року, вона прийняла рішення про відновлення електропостачання обєкта заявника, встановлення технічного засобу, який обмежує постачання електричної енергії у межах дозволеної потужності, встановлення на опорі технічного засобу обліку для контролю споживання електричної енергії, вручення попередження про припинення електропостачання з подальшим відключенням абонента, повторного надання письмового повідомлення про приведення договірних відносин у відповідність до вимог нормативної бази, а також було прийнято рішення копію протоколу засідання Комісії ІКЦ, підготовлений проект відповіді заявнику та робочі матеріали надати до Головдерженергонагляду для прийняття остаточного рішення та надання відповіді Заявнику. Отже, на підставі наведеного доказу по справі, суд доходить висновку, що питання порушенні в заяві від 02.02.2015 року на засіданні комісії ІКЦ ПАТ «Чернігівобленерго» 24.02.2015 року не розглядались та рішення по ним не приймалось. Також в судовому засіданні представник позивача [PERSON] визнала той факт, що питання про заборгованість [PERSON] не розглядалась 24.02.2015 року, а отже цей факт не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Із пункту 5.7 Положення про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії, затверджений постановою НКРЕ від 12.03.2009 року № 299 вбачається, що розгляд звернень споживачів складається із декількох стадій - обєктивного і своєчасного розгляду звернень, з перевіркою викладених в зверненні фактів та прийняття рішення. Про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома заявника в письмовій формі з посиланням на законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Судом за клопотанням відповідача витребовувались робочі матеріали, які надсилались до Головдерженергонагляду для більш ретельного вивчення кола питання, які розглядались на засіданні 24.02.2015 року, однак на вимогу суду такі матеріали не були надані. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивачем доведений той факт, що ПАТ «Чернігівобленерго» повідомляла про те, що його заява від 02.02.2015 року буде розглянута на засіданні ІКЦ (а.с. 26), однак не була розглянута та не було прийнято рішення Інформаційно-консультаційним центром ПАТ «Чернігівобленерго» з питань щодо зміни в документах відповідного внутрішнього обліку неправильно зафіксованих показань лічильника за серпень, вересень, жовтень та за 24 дні листопада 2014 року та здійснення перерахунок рахунків за жовтень і листопад 2014 року станом на 24 листопада 2014 року з врахуванням наявної переплати споживача за спожиту електроенергію у розмірі 720,54 грн на засіданнях 17 лютого 2015 року та 24 лютого 2015 року, в порушення пунктів 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5, 3.8.4, 5.7 Положення про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії. Також суд не погоджується із запереченнями відповідача в частині того, що обраний спосіб захисту позивачем не відповідає способам захисту прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України у звязку із наступним. За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved