Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КС «Злагода про стягнення коштів за договором про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Позов мотивовано тим, що 31.12.2014р. між сторонами було укладено договір № 8341д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивачем було внесено на депозит 8200,69 грн. строком на 03 місяці - до 31.03.2015 р., з процентною ставкою 28,5 % річних. Позивач виконав умови договору в повному обсязі, однак, відповідач самостійно ухиляється від взятих на себе зобов'язань щодо повернення вкладу, що призвело до утворення перед позивачем боргу. З огляду на закінчення строку дії договору, позивач звертався до відповідача з усною вимогою повернути йому кошти, внесені на депозитний рахунок за договором строкового внеску, проте відповідач відмовив позивачу у поверненні коштів, чим порушив права позивача, в силу чого позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором внеску (вкладу) №8341д від 31.12.2014р. на загальну суму 12139,22 грн., з яких: 8200,69 грн. - основний внесок, 489,86 грн. - відсотки за користування вкладом, 3173,67 грн. - сума втрат від інфляції, 275 грн. - 3% річних. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач письмового відзиву на позовну заяву не надав, повноважного представника в судове засідання не направив, хоча 28.05.2016р. належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 16) Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.12.2014р. між [PERSON] та Кредитною Спілкою «Злагода» укладено договір № 8341д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивачем було внесено на депозит 8200,69 грн. строком до 31.03.2015р., з процентною ставкою 28,5% річних. (а.с. 4-5) У відповідності до договору, спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору (п. 3.2.5). Як вбачається з квитанцій до прибуткового касового ордера від 31.12.2014р., [PERSON], на підставі договору № 8341д від 31.12.2014р., вніс грошові кошти до каси КС «Злагода» у розмірі 8200,69 грн. (а.с. 3) Відповідно до п.3.3.3 Договору, по закінченню строку дії цього договору вкладник має право отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов цього договору. Як зазначалось позивачем у позовній заяві, у зв'зку із закінченням строку дії договору, останній звертався до відповідача з усною вимогою повернути йому кошти, внесені на депозитний рахунок за договором строкового внеску, проте відповідач відмовив позивачу у поверненні коштів. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов'язання, визначеного договором № 8341д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 31.12.2014р., оскільки не виконав зобов'язання у встановлений договором строк, а саме не повернув вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами вказаного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 8200,69 грн. основної суми вкладу та 489,86 грн. відсотків за користування вкладом є обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. В той же час, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вказане, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3173,67 грн. суми втрат від інфляції та 275,00 грн. 3% річних, за період з 31.03.2015р. по 13.05.2016р., також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання не виконала, існує заборгованість за договором про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, розмір якої встановлений в судовому засіданні, права позивача є порушені і підлягають захисту, а позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved