Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна. В позовній заяві зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 жовтня 2010 року і в період шлюбу за спільні кошти придбали автомобіль марки Skoda Fabia, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER], вартість якого на день покупки 11 лютого 2014 року становила 48700 гривень. Зазначений автомобіль зареєстровано на її імя. Сімейні відносини не склалися,оскільки відповідач систематично її ображав і наносив їй побої, що привело до припинення сімейних відносин у березні 2016 року. При цьому, незважаючи на її заперечення, відповідач забрав автомобіль і відмовляється його повернути. В подальшому, керуючи даним автомобілем, відповідач вже декілька разів його пошкоджував. Вона не може визначити точну вартість автомобіля, оскільки відповідач ухиляється від надання можливості експерту оглянути автомобіль, а тому визначає його вартість виходячи з даних сайту Автопортал, яка станом на момент складання позовної заяви для автомобілів аналогічної моделі і року випуску складає 3100 дол. США, що еквівалентно на той час 77500 гривням,з яких на кожного припадає по 38750 гривень. З урахуванням уточнених позовних вимог просить поділити між нею і відповідачем в рівних долях спільно нажите майно у виді легкового автомобіля марки Skoda Fabia, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER] і стягнути з відповідача на її користь половину вартості названого автомобіля в сумі 38750 гривень. Позивачка в судове засідання не зявилася, так як згідно до поданої письмової заяви просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності. Проти позову не заперечив та просив зазначити у рішенні про втрату позивачкою права власності на 1\\2 частину вказаного автомобіля. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.\~ Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі і в період шлюбу придбали автомобіль марки Skoda Fabia, 2005 року випуску, номерний знак [NUMBER], вартість якого на час реєстрації 11 лютого 2014 року становила 48700 гривень. Зазначений автомобіль зареєстровано на імя позивачки [PERSON]( а.с. 4-6). Експертна оцінка вартості даного автомобіля на час розгляду справи в суді не проведена через ненадання відповідачем автомобіля для експертного дослідження( а.с.65, 66). А позивачкою визначено вартість автомобіля виходячи з даних сайту Автопортал ,яка станом на 6 вересня 2016 року для автомобілів аналогічної моделі і року випуску складала 3100 дол. США, що еквівалентно на той час 77500 гривням,з яких на кожного припадає по 38750 гривень(а.с.14-15). У відповідності до ст. 60 СК України майно , набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того , що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку(доходу). Вважається , що кожна річ , набута за час шлюбу , крім речей індивідуального користування , є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності , згідно до ст. 61 цього Кодексу , є заробітна плата , пенсія , стипендія , інші доходи , одержані одним із подружжя. А згідно до ст. 65 СК України дружина , чоловік розпоряджаються майном , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу. Частки дружини і чоловіка , згідно до ст. 70 цього Кодексу , є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначені ст.. 71 цього Кодексу, за якою майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Аналогічні правила щодо права спільної сумісної власності , поділу майна , що є у спільній сумісній власності , визначено і ст.ст. 368 , 371 ЦК України. Крім цього , за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна право спільної сумісної власності на це майно припиняється. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Про зазначені обставини Верховним Судом України зроблено правовий висновок 13 січня 2016 року у цивільній справі №6-2925цс15. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Кожна сторона , відповідно до ст. 60 ЦПК України , зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ст. ст. 58 , 59 ЦПК України докази повинні бути належними і допустимими. Як встановлено в судовому засіданні спірний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, належить їм в рівних долях і виділ частки кожному в натурі є неможливим. Згідно поданої письмової заяви відповідач проти позову не заперечив. Враховуючи наведене , суд вважає , що позов підставний, в судовому засіданні доведений і підлягає до задоволення. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved