Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з дружини [PERSON] коштів на його утримання, як на непрацездатного подружжя, що потребує матеріальної допомоги, в розмірі по 1500 грн. щомісяця. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 2005 року є інвалідом другої групи, має ряд тяжких хронічних захворювань, у 2013 році переніс складну операцію, потребує проходження стаціонарного лікування кожні півроку, а крім того змушений приймати необхідні для життя ліки щодня. Єдиним джерелом доходів є пенсія, якої не вистачає на вище вказані витрати. Враховуючи ту обставину, що відповідачка виїхала за межі України на тимчасові роботи та має високі доходи, просить визначити розмір аліментів на його утримання на рівні 1500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю та пояснив, що в шлюбі з [PERSON] провів добудову до частини житлового будинку, де проживала їх сім'я, після того, як він захворів та не зміг утримувати сім'ю, відповідачка залишила його та їх неповнолітню дитину і виїхали за межі України на тимчасові заробітки, згодом повідомила про свій намір створити нову сім'ю. На даний час шлюб з відповідачкою розірвано і він проживає окремо в квартирі, що належить йому на праві приватної власності. Отримує пенсію по інвалідності в розмірі 996,45 грн., з яких 150 грн. є надбавкою на утримання неповнолітньої дочки. За рахунок вказаної пенсії самостійно забезпечити себе ліками він не може, тому просить позов задовольнити повністю і стягувати з відповідачки аліменти на його утримання в розмірі по 1500 грн. щомісяця. При цьому просить врахувати ту обставину, що відповідачка щомісяця перераховує своїм батькам кошти в сумі не менше 500 дол. США. Одночасно позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила з тих підстав, що відповідач [PERSON] не має можливості надавати позивачу будь-яку матеріальну допомогу, оскільки 08 лютого 2013 року виїхала в Ізраїль на роботу та лікування, сама не забезпечена прожитковим мінімумом, має незадовільний стан здоров'я, потребує лікування, на її утриманні перебуває неповнолітня дочка та непрацездатні батьки-пенсіонери, окрім того, позивач отримав інвалідність задовго до вступу з нею в шлюб та має додаткові доходи працюючи на пилорамі. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до часткового задоволення. За положеннями ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України) право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із чч. 3, 4 указаної статті непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, право на утримання (аліменти) має лише непрацездатна особа та (або) особа, яка потребує матеріальної допомоги (тобто не забезпечена прожитковим мінімумом). Відповідно до ч.2 ст.76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивач перебував з відповідачкою у шлюбі з 29.08.1996 року. Шлюб розірвано 07 серпня 2013 року, тобто після звернення до суду з відповідним позовом. На даний час сторони спільно не проживають, відповідачка у лютому 2013 року виїхала в Ізраїль. Як показав в судовому засіданні свідок [PERSON], батько відповідачки, основною метою виїзду [PERSON] за межі України було виконання тимчасових робіт для отримання доходів. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка на час розгляду справи судом проживає разом з батьками відповідачки. Позивач з 2005 року є інвалідом ІІ групи, згідно медичної документації хворіє на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу. Розмір пенсії позивача 996,45 грн., з яких 150 грн. мають цільове призначення - надбавка на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] Окрім того, 13 січня 2014 року судом ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 23 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Добровільно згоди щодо надання матеріальної допомоги непрацездатному чоловіку не досягнуто, інших доходів, крім пенсії, а також інших осіб, які б могли надати матеріальну допомогу позивач не має. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач є непрацездатною особою, його непрацездатність виникла до розірвання шлюбу з відповідачкою, розмір отримуваних ним доходів є меншим прожиткового мінімуму та не забезпечує його потреб на лікування, отже позивач є таким, що потребує матеріальної допомоги. В свою чергу, відповідачка є працездатною особою молодого віку, має мінливий дохід. До такого висновку суд прийшов

Outcome: partial