Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що з відповідачем - [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 березня 2000 року, однак їх шлюбні відносини перебувають на стадії розірвання в судовому порядку. Від даного шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони на даний час проживають окремо, при цьому, діти залишились проживати разом з позивачем та перебувають на її повному утриманні. Відповідач працює начальником відділу сім'ї, молоді та спорту Шацької районної державної адміністрації, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим фактично ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку, а позивачці утримувати дітей самій вкрай важко, у зв'язку із чим просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, просила стягнути з відповідача, понесені нею судові витрати на правову допомогу. В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, у своїх заявах, позивач - позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а відповідач - позов визнав та не заперечив проти стягнення з нього ? частки його доходів на утримання дітей. За викладених обставин розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 березня 2000 року по 20.07.2015 року, що стверджується копією рішення Любомльського районного суду Волинської області від 01.07.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким зазначений позов задоволено в повному обсязі (а.с.19). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданими Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області 03.04.2001 року та 11.08.2006 року, відповідно (4 - на звороті, 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька). У відповідності до ч. 2 с. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача, що фактично не заперечив відповідач поданою до суду заявою від 30.07.2015 року. Ця ж обставина підтверджується довідкою №712 від 14.07.2015 року, виданою Згоранською сільською радою Любомльського району Волинської області (а.с.18). Відповідач має регулярний дохід, оскільки працює завідуючим сектору у справах молоді та спорту Шацької районної державної адміністрації Волинської області та його середньомісячна заробітна плата складає 2549,22 грн., що підтверджується довідкою Шацької районної державної адміністрації Волинської області від 06.07.2015 року №11 (а.с.18 - на звороті). Вищенаведене свідчить про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку. Відповідач у заяві від 30.07.2015 року позовні вимоги позивача визнав та не заперечив проти стягнення з нього заявленого позивачем розміру аліментів. Поміж цього, доказів, які б підтверджували існування обставин, які істотно обмежують працездатність відповідача чи наявність інших обставин, наведених у ч.1 ст.182 СК України, які б ставили його у вкрай скрутне матеріальне становище внаслідок стягнення з нього такого розміру аліментів, останній суду не подав. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 01 липня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст.ст.84, 88 ЦПК України, а саме, судовий збір в сумі 243,60 грн. - в користь держави, а витрати на правову допомогу в сумі 300 грн., - в користь позивача. При вирішенні питання про стягнення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, суд приймає до уваги додані позивачем належні підтверджуючі документи, зокрема, договір про надання правової допомоги від 30.06.2015 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON], розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги від 30.06.2015 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 30.06.2015 року, що свідчить про оплату позивачем юридичних послуг, розмір яких не суперечить вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-VІ (а.с.8-11).

Outcome: approved