Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання квартири спільним сумісним майном подружжя та поділ її, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 14.09.2002 року. На даний час вирішується питання про розірвання шлюбу між ними. В період шлюбу, 24.10.2003 року ними була придбана двокімнатна квартира [ADDRESS](нині вул. Олександрівська) в м. Лубни Полтавської області. Оформлення договору купівлі-продажу проведено на імя відповідача. Придбану у шлюбі квартиру відповідач не бажає добровільно поділити, тому вона прохала суд визнати вищевказану квартиру спільним сумісним майном подружжя, здійснивши її поділ шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по ? частині квартири за кожним з них. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши сторони, зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.09.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №085012, виданого відділом РАГС Лубенського міського управління юстиції в Полтавській області (а.с.7). Перебуваючи в шлюбі, сторони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] (нині вул. Олександрівська) в м. Лубни Полтавської області, житловою площею 25,4 м.кв., загальною площею 48,4 м.кв. При купівлі квартири договір купівлі-продажу був оформлений на імя відповідача [PERSON]Г.(а.с.10). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, дійсно [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2003 року належить двокімнатна квартира №1 в м. Лубни Полтавської області по вул. П.Слинька (нині вул. Олександрівська),47. Реєстрація права власності за договором проведена у КП «Лубенське МБТІ» 19.12.2003 року в реєстровій книзі №59 за реєстровим номером 8432 (а.с.11). Згідно зі ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За ч.1 ст.61 СК України, обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст.319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved