Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою та прохає встановити факт, що її баба - [PERSON] померла 29 вересня 2017 року на тимчасово окупованій території України у Київському районі м. Донецька. Вимоги своєї заяви обґрунтовує тим, що [PERSON], яка народилася 8 липня 1949 року в м. Торезі Донецької області, була її бабою по лінії матері. Вона була громадянкою України та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Смерть [PERSON] настала на тимчасово окупованій території України за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження факту смерті [PERSON] 29 вересня 2017 року комунальним закладом «Центральна міська клінічна лікарня № 1» було видане лікарське свідоцтво про смерть. На підставі вказаного свідоцтва 29 вересня 2017 року Київським районним відділом запису актів громадянського стану м. Донецька було видане свідоцтво про смерть на бланку та з печаткою Донецької Народної Республіки. Однак при зверненні до Конотопського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] встановленого зразка, оскільки надані нею документи не відповідають вимогам чинного законодавства України. За таких обставин, вона змушена звернутися до суду для встановлення факту смерті її баби на тимчасово окупованій території. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа: Конотопський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з»явився, надав заяву з проханням розглядати справу без участі його представника, зазначивши, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 28). Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка народилася 8 липня 1949 року в м. Торез Донецької області з 27 квітня 2001 року була зареєстрована за адресою: [INFO]. Вона була громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії ВС № 296463, виданим Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 7 червня 2000 року (а.с. 9-10). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 298, виданого 29 вересня 2017 року комунальним закладом «Центральна міська клінічна лікарня № 1», та довідки про смерть, [PERSON], яка народилася 8 липня 1949 року, проживала за адресою: [INFO], померла 29 вересня 2017 року в м. Донецьк Донецької Народної Республіки. Смерть настала внаслідок набряку головного мозку, субарахноїдального крововиливу у праву півкулю головного мозку при гіпертонічній хворобі (а.с. 7). 29 вересня 2017 року Київським районним відділом запису актів громадянського стану м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки було видане свідоцтво про смерть серії ДНР № 076163, відповідно до якого «Мовчан Валентина Давидовна» (зазначено російською мовою), яка народилася 8 липня 1949 року, померла 29 вересня 2017 року в Київському районі м. Донецька Донецької Народної Республіки ( а.с. 6). Як вбачається з свідоцтва про захоронення, [PERSON] (свідоцтво про смерть серії ДНР № 076163, видане Київським відділом ЗАГСу м. Донецька 29 вересня 2017 року) 30 вересня 2017 року похоронена на дільниці № 6 кладовища «Мушкетово», яке розташоване по пр. Павших Комунарів в м. Донецьку (а.с.8) За повідомлення Конотопського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 10 листопада 2017 року, видане органами Донецької Народної Республіки свідоцтво про смерть [PERSON], яка померла 29 вересня 2017 року, не є підставою для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] ( а.с. 5). Відповідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заявник [PERSON] є онукою [PERSON], яка померла 29 вересня 2017 року, по лінії матері (а.с. 12-21), зареєстрована як тимчасово переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Встановити факт смерті [PERSON] заявнику необхідно встановити для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про її смерть. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Пунктом 1 постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 вищевказаного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За таких обставин, лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], видане медичним закладом на тимчасово окупованої території, а також свідоцтво про її смерть, видане органами тимчасово окупованої території, не є підставою для реєстрації смерті [PERSON] на території України. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров»я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав та законних інтересів заявника як громадянина України, суд приходить висновку, що слід встановити факт, про який прохає [PERSON]

Outcome: approved