Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому з уточненням просить визнати спільним майном подружжя ? частину квартири [ADDRESS], відеокамеру, комп'ютер, принтер, телевізор, бойлер, газову плиту, меблі до спальні, кухонні меблі, шафу-купе та провести поділ спільного майна подружжя, виділивши у його власність ? частину квартири [ADDRESS] та автомобіль DAEWOO LANOS, а все інше майно залишити у власності [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що він із відповідачем 08 червня 1996 року зареєстрували шлюб, актовий запис №750. Відповідачу та її батькам на праві власності належала квартира [ADDRESS]. Вказана квартира була відчужена та 22 червня 1999 року була куплена та в цілому оформлена за відповідачем інша квартира, а саме квартира [ADDRESS]. Вказана квартира була куплена частково за грошові кошти отримані від відчуження квартири [ADDRESS], а частково за спільні грошові кошти подружжя. Зазначає, що ? частина квартири [ADDRESS] є спільним майно подружжя та підлягає поділу. Також вказує, що купленим у шлюбі із відповідачкою, а відповідно спільним майном є відеокамера, комп'ютер, принтер, телевізор, бойлер, газова плита, меблі до спальні, кухонні меблі, шафа-купе та автомобіль DAEWOO LANOS. Стверджує, що запропонований ним варіант поділу спільного майна подружжя відповідає засаді рівності часток подружжя. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому з уточненням просить: визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя її та [PERSON] автомобілі марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в., номер шасі [NUMBER], марки DAEWOO LANOS D4LM500, 2004 р.в., номер шасі [NUMBER] та здійснити їх поділ; визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя, окрім вказаних автомобілів також 8/100 частин квартири [ADDRESS]; визнати недійсними договори купівлі-продажу автомобілів марки Renault Mascott 2,8 D та DAEWOO LANOS D4LM500, укладені 23 березня 2012 року та 02 листопада 2012 року відповідно, виділити їй у власність 8/100 частин квартири [ADDRESS] та автомобіль DAEWOO LANOS D4LM500, а у власність [PERSON] автомобіль марки Renault Mascott 2,8 D. Також просить витребувати автомобіль DAEWOO LANOS D4LM500 із чужого незаконного володіння. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] куплена за грошові кошти, отримані від відчуження квартири [ADDRESS], грошові кошти надані її татом - [PERSON], а також за спільні грошові кошти її та [PERSON] На частину спільних коштів припадає 8/100 частин спірної квартири, які і є спільним майном подружжя. У шлюбі нею та [PERSON] було куплено автомобілі марки Renault Mascott 2,8 D та DAEWOO LANOS D4LM500. Вказані автомобілі були відчужені [PERSON] 23 березня 2012 року та 02 листопада 2012 року в користь третіх осіб. Оскільки таке відчуження відбулося без її згоди як співвласника майна то договори купівлі-продажу підлягають визнанню недійсними, а автомобілі підлягають поділу між подружжям. Оскільки [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, таємно відчужив спільне майно подружжя вважає за можливе відступити від засад рівності часток подружжя та здійснити поділ спільного майна подружжя по запропонованому нею варіанту поділу. Оскільки автомобіль марки DAEWOO LANOS D4LM50 перебуває у чужому незаконному володінні [PERSON], то він підлягає передачі у володіння [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Просили позов задовольнити повністю. Проти задоволення зустрічного позову заперечили покликаючись на те, що автомобіль марки Renault Mascott 2,8 D було куплено за позичені грошові кошти, відчужено у шлюбі та повернуто позику. Також зазначили про безпідставність покликань [PERSON] на договір позики, укладений 03 липня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] Додатково зазначили про незгоду із вартістю спірної квартири, що визначена у звіті, складеному оцінювачем [PERSON] При цьому позивач подав суду довідку - характеристику Агенства нерухомості «Галпрестиж» від 24 березня 2014 року. [PERSON] також зазначив, що перед відчуженням спірних транспортних засобів відповідної згоди у Відповідачки не отримав. [PERSON] та її представник проти задоволення первісного позову заперечили, вимоги зустрічного позову підтримали з підстав викладених в зустрічному позові та заявах про збільшення позовних вимог. Зазначили, що [PERSON], її батьки та спільні із [PERSON] діти проживають у [ADDRESS], іншого місця проживання не мають. [PERSON] проживає окремо, участі в утриманні спільних дітей не бере. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Треті особи ТзОВ «Галицьке Розвиткове Товариство» та ПП «Авто-Фортуна» явки повноважних представників в судове засідання не забезпечили, причин нез'явлення представників не повідомили. Від ТзОВ «Галицьке Розвиткове Товариство» та ПП «Авто-Фортуна» надійшли довідки-рахунки на підставі яких автомобілі марки Renault Mascott 2,8 D та DAEWOO LANOS D4LM500 були зареєстровані за [PERSON] та [PERSON], а також документи на підставі яких такі довідки були видані. Враховуючи, що відповідачі та треті особи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний підлягає задоволенню повністю, з огляду на таке. Судом встановлено, що 08 червня 1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, актовий запис №750, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу від 08 червня 1996 року. Так, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2014 року у справі №464/1321/14-ц, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як встановлено у вказаному рішенні [PERSON] та [PERSON] з травня 2012 року не ведуть спільного господарства, а відтак у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Визначаючи обсяг спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] суд виходив із такого. Як вбачається із договору купівлі-продажу, посвідченого 22 червня 1999 року державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстраційний №3-1695, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано 25 червня 1999 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 25 червня 1999 року. У відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 23 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Таким чином, для віднесення до спільного набутого в період шлюбу майна важливе значення має джерело походження коштів, за які таке майно було придбане. Як вбачається із вказаного вище договору купівлі-продажу від 22 червня 1999 року спірна квартира була куплена за 26 245,00 грн. Як визнається [PERSON] вказана квартира була куплена за грошові кошти, отримані від реалізації іншої квартири, а саме квартири [ADDRESS]. Як вбачається із договору купівлі-продажу, посвідченого 22 червня 1999 року державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстраційний №3-1690 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] за 16 973,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] куплена за 26 245,00 грн., з яких 16 973,00 грн. - грошові кошти [PERSON], [PERSON], особисті кошти [PERSON] та [PERSON] Щодо решти суми, за яку куплена квартира, а саме 9 272,00 грн., то такі, оскільки не доведено інше, є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] Враховуючи загальну площу спірної квартири, а саме 81,6 кв.м., спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] є 29 кв.м. вказаної квартири, що становить 36/100 ідеальних частин. Покликання Позивача на договір позики, укладений 03 липня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] суд до уваги не бере. Зокрема такий договір безпосередньо не доводить факту, що описані у ньому грошові кошти були використані для купівлі спірної квартири. До матеріалів справи було долучено відповіді на адвокатський запит Відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району від 14 грудня 2012 року із доданими витягами із журналів карток на автомобілі, витягом з національного банку даних «Автомобіль» та обліковою карткою на автомобіль. Із вказаних доказів вбачається, що 05 червня 2004 року за [PERSON] було зареєстровано автомобіль марки DAEWOO LANOS D4LM500, 2004 р.в., номер шасі [NUMBER]. 14 жовтня 2006 року за [PERSON] було зареєстровано автомобіль марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в., номер шасі [NUMBER]. У відповідності до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В матеріалах справи наявні довідка-рахунок від 23 березня 2012 року серії ДПІ №220032, видана ТзОВ «Галицьке Розвиткове Товариство» та довідка-рахунок від 02 листопада 2012 року, серії ДПІ №763737, видана ПП «Авто-Фортуна». Вказані довідки-рахунки підтверджують, що транспортний засіб DAEWOO LANOS D4LM500, 2004 р.в., номер шасі [NUMBER] було продано та видано [PERSON] 02 листопада 2012 року, транспортний засіб марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в., номер шасі [NUMBER] продано та видано [PERSON] 23 березня 2012 року. Як вбачається із долучених ТзОВ «Галицьке Розвиткове Товариство» та ПП «Авто-Фортуна» документів та відповідей на адвокатські запити від 05 червня 2014 року та від 06 червня 2014 року при видачі вказаних довідок-рахунків жодних письмових договорів укладено не було. Згідно п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, довідка-рахунок, засвідчена підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, входить до переліку документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів та є підставою проведення їх державної реєстрації. Таким чином, вказані довідки-рахунки не є правочинами в розумінні ст. 202 ЦК України, а лише підтверджують факт укладення відповідного договору. Оскільки письмових договорів при відчужені не укладалося, суд приходить до висновку, що домовленість про відчуження спірних транспортних засобів була усною. Факт відчуження спірних автомобілів за грошові кошти, шляхом усних домовленостей, визнається Позивачем. Останнім також визнається, що згоди на таке відчуження Відповідачка не давала. Доказів надання такої згоди [PERSON] не містять і матеріали справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що транспортний засіб DAEWOO LANOS D4LM500, 2004 р.в., номер шасі [NUMBER] було відчужено [PERSON] 02 листопада 2012 року, а транспортний засіб марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в., номер шасі [NUMBER] відчужено [PERSON] 23 березня 2012 року. У відповідності до ст.65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Враховуючи, що вказані автомобілі набуто підчас перебування у зареєстрованому шлюбі то такі є спільним майно подружжя [PERSON] та [PERSON] Оскільки, останнім не доведено надання [PERSON] згоди на укладення договорів про відчуження автомобілів, то такі підлягають визнанню недійсними, а автомобілі підлягають поділу як спільне майно подружжя. Доводи [PERSON] проте, що автомобіль марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в. було куплено за позичені грошові кошти є недоведеним. Зокрема не доведено, що [PERSON] давала згоду на укладення договору позики та те, що саме за позичені грошові кошти було придбано спірний автомобіль. Окрім того такі твердження не впливають на правомірність відчуження автомобіля без згоди [PERSON] Вимоги, про врахування при поділі майна боргів подружжя [PERSON] не заявлялось. Не заслуговують на увагу і покликання [PERSON] на ту обставину, що автомобіль марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в. було відчужено підчас ведення спільного господарства, оскільки така обставина також не свідчить про правомірність відчуження автомобіля та враховуючи визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним не впливає на правильність вирішення даного спору. Щодо іншого майна, на яке вказує [PERSON], а саме відеокамери, комп'ютера, принтера, телевізора, бойлера, газової плити, меблів до спальні, кухонних меблів, шафи-купе то останнім надано жодного доказу на підтвердження, що таке майно придбано в період ведення спільного господарства із [PERSON] та за їх кошти. Таким чином на переконання суду спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], що підлягає поділу є 36/100 частин квартири [ADDRESS], автомобіль марки DAEWOO LANOS D4LM500, 2004 р.в., номер шасі [NUMBER] та автомобіль марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в., номер шасі [NUMBER]. У відповідності до звіту, складеного оцінювачем [PERSON], затверджене ЛФ ТОВ «ЦЕБ «Капітал-Інвест», вартість квартири [ADDRESS] становить 480 703,00 грн. Відповідно вартість 36/100 частин вказаної квартири становить 173 053,08 грн. (36*480 703/100). Суд приймає до уваги вказаний звіт та не бере до уваги довідку-характеристику Агенства нерухомості «Галпрестиж» від 24 березня 2014 року з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Відповідно до ч.3 вказаної статті незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Відповідно до ч.1 ст.6 вказаного Закону, оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.32 вказаного Закону, оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Вказаний вище звіт складеного оцінювачем [PERSON], кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ №356, затверджене ЛФ ТОВ «ЦЕБ «Капітал-Інвест», свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №4428, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №133389/12. Надана позивачем довідка-характеристика вказаним вимогам не відповідає. Жодних відомостей про статус Агенства нерухомості «Галпрестиж» та його представників матеріали справи не містять. Клопотань про проведення відповідної експертизи Позивачем не подавалось. Таким чином оцінку спірної квартири, проведену оцінювачем [PERSON] та затверджену ЛФ ТОВ «ЦЕБ «Капітал-Інвест» суд розцінює як незалежну та бере її до уваги. Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №3741 середня ринкова ціна автомобіля марки DAEWOO LANOS D4LM500, 2004 р.в., номер шасі [NUMBER] становить 38 203,00 грн. Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи №3740 середня ринкова ціна автомобіля марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в., номер шасі [NUMBER] становить 91 613,00 грн. Відтак загальна вартість спільного майна становить 302 869,08 грн. (173 053,08 + 38 203,00 + 91 613,00). У відповідності до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто кожному із подружжя мало б бути виділено майна на суму 151 434,54 грн. Проте у відповідності до ч.2 ст.70 Сімейного кодексу України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно ч. 1 та ч. 2 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Здійснюючи поділ спільного майна суд виходив із такого. 64/100 частин квартири [ADDRESS] куплені за особисті грошові кошти [PERSON], грошові кошти [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які проживають у вказаній квартирі. Доказів наявності у [PERSON] іншого майна із житлового фонду, чи права користування таким майном в матеріалах справи немає. Після розірвання шлюбу спільні діти [PERSON] та [PERSON] залишились проживати із [PERSON] у спірній квартирі. [PERSON] із травня 2012 року добровільно проживає окремо. Враховуючи неможливість спільного проживання [PERSON] та [PERSON] та наявність іншого спільного майна, спільних 36/100 частин квартири слід виділити [PERSON] Суд також враховує пояснення [PERSON] проте, що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, а також ту обставину, що [PERSON] таємно відчужив спільне мано подружжя, а саме спільні автомобілі марки DAEWOO LANOS D4LM500 та марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в. Вказаних обставин [PERSON] не заперечив. Таким чином суд приходить до переконання про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя в користь Відповідачки. Враховуючи наведене [PERSON] слід також виділити автомобіль марки DAEWOO LANOS D4LM500, 2004 р.в., номер шасі [NUMBER], [PERSON] слід виділити автомобіль марки Renault Mascott 2,8 D, 2000 р.в., номер шасі [NUMBER]. Інші варіанти розподілу в супереч приписам ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України не забезпечують поділу спільного майна в натурі, будуть суперечити інтересам [PERSON], [PERSON] та їхніх дітей. У відповідності до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи наведене, автомобіль марки DAEWOO LANOS D4LM500 підлягає витребуванню від [PERSON] в користь [PERSON] Таким чином, позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а позов [PERSON] підлягає до задоволення повність. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 262,45 грн., [PERSON] при поданні до суду зустрічного позову сплачено судовий збір в сумі 514,60 грн., а тому у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з Федак [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 244,07 грн. за первісним позовом; за стрічним позовом з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути судовий збір у розмірі 514,60 грн. та за проведення судово-автотоварознавчої експертизи в сумі 1 346,40 грн., з [PERSON] судовий збір у розмірі 2514,09 грн. на користь держави.

Outcome: partial