Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 2000,00 дол. США. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 жовтня 2018 року його знайомий [PERSON] приїхав до нього в м. Мукачево і попросив від нього позичити йому 2000,00 доларів США. Оскільки вони раніше працювали разом, завжди були в хороших відносинах, він погодився на його прохання. Вказує, що в той же день [PERSON] під розписку позичив у нього 2000,00 доларів США, які зобов`язався повернути йому до 31 грудня 2018 року. Зазначає, що коли зазначений термін вийшов відповідач [PERSON] не поспішав повертати йому грошові кошти, а лише давав йому обіцянки, що з тижня на тиждень поверне. Стверджує, що у зв`язку з тим, що позичальник [PERSON] , порушуючи зобов`язання, до цього часу не повернув йому борг, він змушений звернутися до суду про стягнення з [PERSON] в судовому порядку на його користь, боргових коштів. На основі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на його користь боргові грошові кошти - 2000.00 / дві тисячі / доларів США в гривневому еквіваленті на день платежу, а також судові витрати 1775,00 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За правилами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому 25.09.2019 року від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Зазначає, що його інтереси в суді буде представляти адвокат Орбан Т.В. Представник позивача адвокат Попович В. 20.11.2019 року подав заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву у встановленому законом порядку не подав, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16 жовтня 2018 року [PERSON] під розписку позичив у позивача [PERSON] 2000,00 доларів США, які зобов`язався повернути йому до 31 грудня 2018 року. Даний факт підтверджується розпискою від 16.01.2018 року. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2\~ст. 1046 ЦК України\~договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. За приписами ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами. За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14. За приписами ч. 1 ст.\~13, ч. ч. 1, 5 ст.\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики не виконав і суму в розмірі 2000 дол. США, в обумовлений у договорі строк, позивачу не повернув. Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором позики та повернув позивачу грошові кошти. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~533\~ЦПК України,\~грошове зобов`язання\~має бути\~виконане у\~гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача є підставними та доведеними, а тому позов слід задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 2000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 16.10.2019 року відповідно до офіційного курсу НБУ (27,928166 грн. за 1 дол. США) становить 55 856,33\~грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 774,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved