Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Дашковецької сільської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: відділ Держземагенства у Віньковецькому районі та реєстраційна служба Віньковецького районного управління юстиції, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 589964, виданий 27 лютого 2007 року на ім'я [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві [PERSON] вказує, що [INFO] померла [PERSON]. Остання за життя склала заповіт, яким залишила йому все своє майно у спадок, в тому числі земельну ділянку по державному акту на право приватної власності серії ЯБ № 589964. Позивач зазначає, що прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, однак реалізувати свої спадкові права він не може щодо земельних ділянок [NUMBER] (сад) площею 0,19 га і [NUMBER] (рілля) площею 0,68 га. Цим земельним ділянкам присвоєні невірні кадастрові номери, про що свідчать повідомлення Державного кадастрового реєстратора. Виправити допущені помилки в державному акті в позасудовому порядку позивач не може, так як ще не є власником земельних ділянок, а тому просить визнати державні акти недійсними. У судове засідання сторони та треті особи, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Представник відповідача - Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області - сільський голова М.П. Гладун надала суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнає та просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Відділ Держземагенства у Віньковецькому районі Хмельницької області вимоги визнав, а Реєстраційна служба Віньковецького районного управління юстиції просить винести рішення згідно чинного законодавства, надали суду письмові заяви у яких просять справу розглянути за відсутності їх представників. Справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи, що представник відповідача та третіх осіб визнали позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області 13 листопада 2013 року, актовий запис № 5. Відповідно до заповіту від 02 червня 2008 року, який посвідчений секретарем Дашковецької сільської ради, [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, в тому числі державний акт серії ЯБ № 589964 на право власності на земельну ділянку. Як вбачається з відмітки на заповіті, за період проживання заповідача заповіт не змінювався і не відмінявся, змін до заповіту не було. Як зазначено в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 589964, [PERSON] була власником земельної ділянки загальною площею 1, 35 га. До складу цих земель входили ділянка [NUMBER] (сад) площею 0,19 га, [NUMBER] (рілля) площею 0,68 га. та [NUMBER] (деградовані землі-сінокос) площею 0,48 га. Після звернення із заявою спадкоємця у відповіді від 26.11.2013 року № РВ- 6800054012013 державний кадастровий реєстратор повідомляє про відмову у наданні запитуваних відомостей про кадастровий номер земельних ділянок спадкодавця: ділянка [NUMBER] (сад) площею 0,19 га і [NUMBER] (рілля) площею 0,68 , оскільки представлені спадкоємцем документи не відповідають вимогам, встановленим законом. Цим земельним ділянкам присвоєні невірні кадастрові номери. У зв'язку з допущеними у державному акті помилками, позивач позбавлений можливості оформити належним чином свої спадкові права. Питання про виправлення технічних та орфографічних помилок у державному акті на право власності на земельну ділянку врегульовано п.4.4 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої Наказом Держкомзему № 325 від 22.06.2009 року. Відповідно до цього пункту, у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем), такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. В силу наведених норм законодавства, позивач не може звернутися в адміністративному порядку для виправлення технічних помилок, оскільки відповідно до частини першої статті 125 Земельного кодексу України, право власності чи право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Однак, виправити помилку, яка допущена при видачі державного акта серії ЯБ № 589964 від 27 лютого 2007 року неможливо, оскільки дана помилка не є технічною чи орфографічною, так як стосується номера земельної ділянки, її розміру та розташування. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. У зв'язку із даними нормами позивач звернувся до суду. Представленою ним довідкою Дашковецької сільської ради № 976 від 11.12.2013 року підтверджується факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті останнього, що, згідно ст. 1268 ЦК України, є підставою для прийняття спадщини. Згідно ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також, відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Стаття 155 ЗК України визначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що державний акт ЯБ № 589964, виданий 27 лютого 2007 року на ім'я [PERSON], яка померла [INFO], слід визнати недійсним.

Outcome: approved