Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, в якій просить поділити земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] , яка розташована в [ADDRESS] , шляхом виділу йому в натурі 3/4 частки земельної ділянки, площею 0,1433 га, згідно схеми поділу розробленої Закарпатською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», а саме: ділянка 1, S=0,1433 гектари, Р=161,79 метри, від цифри 1 до цифри 1 довжиною 54,14 метри, від цифри 1 до цифри 4 довжиною 25,44 метри, від цифри 4 до цифри 4 довжиною 55,20 метри, від цифри 4 до цифри 1 довжиною 27,01 метри. [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що тривалий час [PERSON] відмовляється провести поділ спільної земельної ділянки у добровільному порядку, на телефонні дзвінки не відповідає, на письмові листи не реагує, а тому позивач змушений звернутися до суду для захисту та реалізації свого майнового права, так як у позасудовому порядку вирішити питання стосовно поділу цієї земельної ділянки є неможливим. У судове засідання [PERSON] не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак його представник - адвокат Дудурич І.В. подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачки, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] являється співвласником земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку. Земельній ділянці присвоєний кадастровий номер: [NUMBER] , площа 0,1911 га, яка віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства. З додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] слідує, що зазначена земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності, а саме: 3/4 частки належать [PERSON] , а 1/4 частки - [PERSON] Встановлено, що з метою реалізації свого майнового права щодо поділу земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, позивач неодноразово звертався до відповідачки в письмовій формі. Так, листом від 22.02.2017, який був отриманий [PERSON] 10.03.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідачка була повідомлена про намір [PERSON] провести поділ спільної земельної ділянки у добровільному порядку. Однак, на цей лист [PERSON] ніяким чином не відреагувала. Пізніше [PERSON] повторно письмово звертався до [PERSON] рекомендованими листами 15.06.2018 та 10.09.2018 року, проте вказані листи були повернуті у зв`язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується проставленими печатками поштового відділення від 03.08.2018 та 18.10.2018 року. На замовлення [PERSON] розроблена схема поділу земельної ділянки, виготовлена Закарпатською регіональною філією державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру». Згідно запропонованої схеми поділу, земельну ділянку розділено наступним чином: ј - площею 0,0478 га, визначена для [PERSON] (від цифри 2 до цифри 2 довжиною 18,99 м., від цифри 2 до цифри 3 довжиною 24,90 м., від цифри 3 до цифри 3 довжиною 18,98 м., від цифри 3 до цифри 2 довжиною 25,44 м.) ѕ - площею 0,1433 га, визначена для [PERSON] (від цифри 1 до цифри 1 довжиною 54,14 м., від цифри 1 до цифри 4 довжиною 25,44 м., від цифри 4 до цифри 4 довжиною 55,20 м., від цифри 4 до цифри 1 довжиною 27,01 м.) Саме такий розподіл земельних ділянок доцільний з огляду на те, що [PERSON] також використовує суміжну земельну ділянку, тому використання виділеної земельної ділянки буде сприяти ефективному використанню землі та ніяким чином не порушить право власності [PERSON] Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Ст. 356 Цивільного кодексу України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно з ч. 2 статті 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Ч. 1 ст. 367 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Також, відповідно до ч. 3 ст. 364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. В той же час, у відповідності до ч. 2 ст. 367 Цивільного кодексу України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Водночас, ч.ч. 1, 2 ст. 86 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. В ч. 3 ст. 88 Земельного кодексу України зафіксовано, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Підпунктом «е» п. 18 Постанови пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Виходячи з наведеного, оскільки між співвласниками земельної ділянки не досягнуто домовленості про поділ земельної ділянки у добровільному порядку, а [PERSON] має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, суд приходить до висновку, що запропонований позивачем поділ земельної ділянки ніяким чином не порушує право власності жодної із сторін, а тому така земельна ділянка може бути виділена в натурі позивачу відповідно до схеми поділу, розробленої Закарпатською регіональною філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», а саме: ділянка 1, S=0,1433 гектари, Р=161,79 метри, від цифри 1 до цифри 1 довжиною 54,14 метри, від цифри 1 до цифри 4 довжиною 25,44 метри, від цифри 4 до цифри 4 довжиною 55,20 метри, від цифри 4 до цифри 1 довжиною 27,01 метри. За таких обставин, суд приходить до висновку, що поданий [PERSON] позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved