Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON], являється власницею квартири № 39, яка розташована по вул. Олега Кошового, 8 у місті Каневі, на підставі договору довічного утримання від 04.11.2002 та договору дарування частки квартири від 04.11.2011. 30.09.2016 вона виявила, що відбулося залиття її квартири сусідами з верхнього поверху, а саме з квартири № 42, після чого з метою добровільного врегулювання завданих їй незручностей та матеріальних збитків вона звернулася до відповідачки [PERSON], але остання відмовилась розмовляти на тему відшкодування збитків завданих затопленням. Після чого вона була змушена звернутися до Комунального підприємства «ЖЕК», щоб останні зафіксували факт залиття квартири, яка розташована за адресою: 19003, [ADDRESS], в якій вона проживає. 03.10.2016 до позивача у квартиру, в якій вона проживає прибула комісія в складі майстрів комунального підприємства «ЖЕК» для складання акту. В результаті огляду та обстеження квартири [ADDRESS], другий поверх, було виявлено та встановлено наступне: в спальні на підлозі мокре килимове покриття; на стелі (фанера обклеєна шпалерами) - мокрі сліди орієнтовною площею 1,50 кв.м; на стінах (шпалери) - мокрі сліди орієнтовною площею 7,50 кв.м. Також було встановлено, що причиною залиття квартири №39 стало протікання води з радіатора опалення (відкручена американка) з вище розташованої квартири [ADDRESS]. В результаті залиття квартири позивачу завдано матеріальну шкоду на суму 6528 грн., що підтверджується зведеним кошторисним розрахунком вартості об'єкта будівництва б/н станом на 04.10.2016. Крім того, неправомірними діями відповідачів позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 70000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідачів на користь [PERSON], матеріальну шкоду в сумі 6528 грн., моральну шкоду в розмірі 70000 грн., понесені витрати позивача за проведення судової психологічної експертизи в розмірі 3466,40 грн., на сплату судового збору в сумі 551,21 грн. та правову допомогу в сумі 5000 грн.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від № 90 від 05.10.2016 (а.с.5-11) позовні вимоги підтримав повністю, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали в частині стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 6528 грн., поскільки не заперечують факт їх проживання в [INFO], власником якої є [PERSON] та факт залиття квартири позивача. Позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 70000 грн. не визнали, поскільки вважають його безпідставним з огляду на те, що позивач особисто не проживає у даній квартирі, тому просять суд в цій частині позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченими договором довічного утримання від 04.09.2002, зареєстрованого в реєстрі за № 286980-246 (а.с.16,17), договором дарування частки квартири від 04.11.2011, зареєстрованого в реєстрі за №1-3507 (а.с.14,15) та технічним паспортом на квартиру (а.с.20-23). Згідно акту, складеного 03.10.2016 №393 комісією у складі майстрів КП «ЖЕК» виконкому Канівської міської ради [PERSON] та [PERSON] в присутності [PERSON] (а.с.24) вбачається, що звернення в аварійну службу щодо залиття квартири [ADDRESS] зафіксовано 03.09.2016 о 16 год. 22 хв., в цей же день надійшло усне звернення [PERSON] про обстеження її квартири, в результаті якого встановлено: в спальні на підлозі мокре килимове покриття; на стелі (фанера обклеєна шпалерами) - мокрі сліди орієнтовною площею 1,50 кв.м; на стінах (шпалери) - мокрі сліди орієнтовною площею 7,50 кв.м. Причиною залиття квартири №39 стало протікання води з радіатора опалення (відкручена американка) з вище розташованої квартири [ADDRESS]. Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правил), у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил. Відповідно до даних зведеного кошторисного розрахунку вартості обєкта будівництва складеного в поточних цінах станом на 4 жовтня 2016, затвердженого головним інженером проекту інженером проектувальником [PERSON], реєстраційний номер 1415 (а.с.25,26,56), ремонт затопленої квартири [ADDRESS] становить 6528,00 грн. З повідомлення Канівського відділення КП «ЧООБТІ» №20 від 20.12.2016 (а.с.62) вбачається, що станом на 01.01.2013 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано у Канівському відділенні КП «ЧООБТІ» за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.01.1995, яке видане Канівською міською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-66, що також підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с.65,66). Враховуючи вище викладене, суд критично оцінює твердження відповідача [PERSON] викладені в його заяві від 17.03.2017 (а.с.88) про відсутність у суду підстав для залучення його в якості співвідповідача по справі. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобовязує. А відтак, власник зобовязаний володіти, користуватись, розпоряджатись своєю власністю так, щоб це не завдавало шкоди правам, інтересам та майну інших осіб, і, відповідно, вживати для цього необхідних заходів. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно довідки виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області №1824 від 16.03.2017 (а.с.97) вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також судом встановлено, що в даній квартирі [ADDRESS] фактично проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Відповідачем [PERSON] надано суду локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на поточний ремонт квартири №39 по вул. О. Кошового, м. Канів (а.с.41,42), відповідно до якого загальна вартість по кошторису на ремонт цієї квартири складає 1325, 00 грн.. Суд вважає, наданий локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 неналежним та недопустимим доказом, оскільки він складений станом на 02.11.2016, на ньому відсутній підпис та печатка спеціаліста, відсутні відомості про організацію, що виготовила даний локальний кошторис, а також не зазначено повністю адресу квартири, щодо якої розраховано поточний ремонт. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №515/17-23 від 30.08.2017 (а.с.108а-113) можливий розмір грошового відшкодування із врахуванням психологічних коефіцієнтів за завдану моральну шкоду [PERSON] становить від 11,25 МЗП до 22,5 МЗП, розмір якої приймається рівному розміру мінімальної заробітної плати на Україні, прийнятий на момент винесення судом рішення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, вбачається, що відповідачі не довели суду, що залиття квартири позивача сталося не з вини відповідачів [PERSON], [PERSON], які проживають у вище розташованій квартирі [ADDRESS] та відповідача [PERSON], який є власником вказаної квартири, а відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України обовязок доказування того, що шкода завдана не з вини відповідача покладено на відповідача. Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Тому суд приходить до висновку, що вартість матеріального збитку, завданого належній позивачу квартирі [ADDRESS] внаслідок залиття водою в сумі 6528,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача відповідно до ст. 1166 ЦК України у відшкодування матеріальної шкоди. Внаслідок душевних страждань у звязку з залиттям квартири, пошкодженням майна позивачу заподіяно моральну шкоду. Враховуючи глибину душевних страждань позивача, враховуючи висновок судово-психологічної експертизи, а також виходячи з вимог розумності і справедливості суд вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу становить 10000 грн. у звязку з залиттям квартири і саме цю суму відповідно до ст. 1167 ЦК України слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі пропорційно до задоволеної на користь позивача частини позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 551,21 грн. (а.с.1), витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. (а.с.27,28), витрати на проведення призначеної судом судово-психологічної експертизи в розмірі 3466,40 грн., що підтверджуються квитанцією №15 від 03.07.2017 (а.с.181), оскільки позов позивача задоволено частково, то суд вважає, що вимоги в частині відшкодування судових витрат позивачу повинні бути задоволені пропорційно до задоволеної частини позову, (що складає 21,59% від задоволеної частини позову), за виключенням судових витрат у вигляді судового збору в сумі 551,21 грн., оскільки позов в частині стягнення матеріальних збитків, заявлених позивачем, задоволено в повному обсязі. Крім цього, позивачем [PERSON] не сплачено судовий збір по справі за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди розмірі 50000 грн., яку в подальшому її представником було збільшено до 70000 грн. та заявлено клопотання про відстрочку сплати судового збору до винесення судового рішення (а.с.151,152), а тому відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення на користь держави з позивача [PERSON] несплачений судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди (яку задоволено частково, що пропорційно від заявленого розміру становить 14,29%) в розмірі 604,08 грн., та відповідно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь держави судовий збір в розмірі 100,72 грн., так як позов у цій частині позивачу [PERSON] задоволено частково, але останньою до винесення судового рішення не сплачено судовий збір на користь держави.

Outcome: partial