Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розподіл в натурі квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30.06.2006 року зазначена квартира між ними розподілена з виділенням кожному ідеальних часток: йому - 11/25 частин, відповідачці - 14/25 частин квартири. Проте, розпорядитися своєю частиною квартири він не може, оскільки відповідачка в добровільному порядку не бажає розділити квартиру в натурі (а.с.З- 4). В ході розгляду справи позивач змінив свої позовні вимоги та просив встановити порядок користування [ADDRESS] між ним і відповідачкою відповідно до часток кожного у праві спільної часткової власності з виділенням йому житлової кімнати, пл.19,1 кв.м. з лоджією, пл.2,2 кв.м., відповідачці - дві житлових кімнати, пл.12,2 кв.м., 12,5 кв.м., загальною площею 24,7 кв.м., нежитлові приміщення побутового призначення - залишити у спільному користуванні (а.с.31-32). В судовому засіданні позивач та його представники останні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначаючи, що в разі встановлення порядку користування квартирою їх спільний син - [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства в звязку із захворювання на цукровий діабет, буде позбавлений права користуватися всією квартирою. На підставі викладений обставин відповідачка в інтересах неповнолітнього сина предявила зустрічні позовні вимоги щодо встановлення порядку користування квартирою, відповідно до якого просила визнати за [PERSON] право користування всією [ADDRESS] (а.с.73-75). Позивач та його представники зустрічні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що між сторонами встановлений порядок користування квартирою, за яким відповідачка та їх син користуються двома кімнатами, які позивач запропонував їм виділити, син не користується його кімнатою та лоджією, оскільки не моє в цьому потреби. Крім того, зазначені вимоги позивачки були вже розглянути при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна, зокрема зазначеної квартири, та у звязку з відмовою відповідачки від позову в частині встановлення порядку користування квартирою провадження по ним закрито. Представник третьої особи - органі опіки та піклування Малиновської районної адміністрації в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в який просить слухати справу без участі органу опіки та піклування та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали цієї справи, а також справи № 2-1330/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл подружнього майна, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, у позові [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Спір між сторонами виник з приводу користування майном, що є їх спільною частковою власністю. /// Відповідно ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30.06.2006 року, яке набрало законної сили 10.11.2006 року квартира [ADDRESS] розділена між [PERSON] та [PERSON]: за [PERSON] визнано право власності на 14/25 частин квартири, за [PERSON] - на 11/25 частин квартири (а.с.6-9). [PERSON] зареєстрував своє право власності в КП «ОМБТІ та РОН» 06.09.2007 року за № 3168 в кн. 173 доп. - 175. (а.с.11). Згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи від 22.04.2009 року, проведеної на підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 23.02.2009 року (а.с.44) вбачається, що встановити порядок користування квартирою 98 будинку 19 по вул.Рекордній в м.Одесі у відповідності із розміром ідеальних часток співвласників 11/25 у [PERSON] і 14/25 у [PERSON] технічно можливе лише по одному варіанту: [PERSON] виділити житлову кімнату літ.8, площею 19,1 кв.м. з прилеглою до неї лоджією, площе. 2,2 кв.м., що відповідає 11/25 часткам (без врахування площі лоджії); [PERSON] - виділити дві житлові кімнати літ.4, площею 12,2 кв.м., та літ.6, площею 12,5 кв.м., що відповідає ідеальній долі 14/25 часток. Підсобні приміщення пропонується виділити у спільне користування. За прилеглу до кімнати літ.8 лоджію, площею 2,2 кв.м. пропонується сума грошової компенсації в розмірі 1 100 доларів СІНА, що на день проведення експертизи було еквівалентно 8 470 грн. (а.с.46-51). В ході розгляду справи для зясування обставин можливості влаштування виходу на лоджію з кімнати під літ.6, площею 12,5 кв.м., яка пропонується до виділу відповідачці, за клопотанням останньої ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 05.08.2009 року була призначена та 24.12.2009 року проведена додаткова судова будівельно-технічна експертиза, за висновками якої влаштувати дверний пройом між лоджією та житловою кімнатою під літ.6. площею 12,5 кв.м.. технічно не уявляється можливим. Стіна лоджії, суміжна з житловою кімнатою під літ.6, пл.12,5 кв.м., є зовнішньою несучою стіною будинку. Оскільки передбачувальний пройом повинен бути влаштований в зовнішній несучій стіні з залізобетонної панелі, його влаштування повязано з порушенням робочої арматури каркасу панелі, втрати жорсткості та несучої спроможності конструкції, що не виключає прояви негативного впливу на несучі конструкції стін квартир, що вище розташовані. Крім того, у випадку влаштування дверного пройма з боку суміжної житлової кімнати літ.6, лоджія стає приміщенням загального користування, тобто житлова кімната літ.8 втрачає свою ізольованість, оскільки засклена зовнішня стіна житлової кімнати літ.8 повністю оглядається іншим співвласником з боку лоджії, (а.с.90-93). Погоджуючись з висновком судової будівельно-технічної експертизи щодо можливості встановлення порядку користування квартирою між співвласниками, суд враховує, що між сторонами склався такий порядок користування квартирою, який запропонований експертом. Так, в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 10.11.2006 року при розгляді апеляційної скарги на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30.06.2006 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, зазначено про встановлення судом факту, що позивач разом з дитиною проживають у кімнатах площею 12,2 кв.м. та 12,5 кв.м, що складає 14/25 часток, а відповідач проживає у кімнаті 19,1 кв.м., що складає 11/25 часток (а.с.38- 39). Зазначені обставини вплинули на розподіл майна між подружжям з відступом від рівності часток, з врахуванням інтересів неповнолітньої дитини, яка залишилась прожирати з [PERSON] Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, звільнені від подальшого доказування при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідачем в судовому засіданні не доведений факт зміни між співвласниками порядку користування спільною квартирою з часу прийняття судових рішень про розподіл квартири до иього часу. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що між сторонами склався такий порядок користування квартирою, відповідно до якого [PERSON] користується житловими кімнатами, площею 12,2 кв.м. та 12,5 кв.м., [PERSON] - 19,1 кв.м. Оскільки експертом пропонується виділити [PERSON] житлову кімнату літ.8, площею19,1 кв.м. разом із лоджією, яка є невідємною частиною цієї кімнати та функціонально :з'язана з нею, проте не входить у розмір 11/25 частин квартири (а.с.50), суд при встановленні порядку користування квартирою між співвласниками стягує з позивача на користь відповідачки вартість лоджії, яка згідно висновку експертизи становить 1 100 доларів США. В ході розгляду справи позивачем на депозитний рахунок суду внесено 8 470 грн., що на день проведення експертизи було еквівалентно 1 100 доларів США. Оскільки на день постановлення рішення суду офіційний курс долару США збільшився, суд відповідно до ст.533 ЦК України зазначає розмір компенсації за лоджію в розмірі 8 723 грн., що еквівалентно 1 100 доларам США. Аналізуючи викладені обставини в їх сукупності, а також ті обставини, що між сторонами · колишніми подружжями склалися неприязні стосунки, суд приходить до висновку про доведеність та доцільність встановлення між сторонами порядку користування квартирою 98 будинку 19 по вул.Рекордній в м.Одесі за варіантом, запропонованим позивачем та підтвердженим експертом. При цьому суд стягує з позивача на користь відповідачки грошову компенсацію за вартість лоджії в розмірі, зазначеному вище. Розглядаючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] щодо встановлення порядку користування квартирою, за яким останньому надається право користуватися всією квартирою, суд відхиляє посилання позивача та його представників на необхідність закриття проводження по справі щодо зустрічного позову, оскільки зазначені вимоги були вже розглянути іншим судом при розгляді справи про розподіл майна подружжя і провадження по ним було закрито за заявою самої [PERSON] Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-1330/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, позивачем [PERSON] заявлялись також вимоги щодо встановлення порядку користування спірною квартирою за порядком, який запропонований позивачем в цьому провадженні (а.с.5 справи № 2-1330/2006). Згодом позовні вимоги [PERSON] були уточненні з доповненням вимог щодо встановлення за їх сином [PERSON] права користування всією квартирою (а.с.31 справи № 2-1330/2006). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.11.2006 року провадження по справі в частині вимог [PERSON] щодо встановлення порядку користування квартирою за заявою останньої було закрито в зв'язку з відмовою від позову в цій частині. Проте, враховуючи, що уточнені позовні вимоги [PERSON] не містили підстав предявлення позову, а крім того, враховуючи, що після закриття провадження по справі до предявлення нового позову в цьому провадженні минуло більше ніж три роки та порядок користування міг змінитися, суд вважає, що підстав для закриття провадження по справі за зустрічним позовом [PERSON] на підставі п.2 ч.І ст.205 ЦПК України немає. В ході розгляду справи [PERSON] посилається на те, що її син користується всією квартирою, за відсутністю батька входить до його кімнати та на лоджію. Як член сімї власників на підставі ст.ст.64,156 ЖК України має право користуватися всією квартирою Крім того, за станом здоровя йому необхідно часто дихати свіжим повітрям, в звязку з чим він йому необхідний вихід на лоджію. Встановлення порядку користування квартирою за варіантом [PERSON], їх син буде позбавлений можливості виходити на лоджію та користуватися всією квартирою. Як вже зазначалось раніше, судом апеляційної інстанції при розгляді справи між подружжями [PERSON] про розподіл квартири встановлено, що [PERSON] разом із сином користується кімнатами, площею 12,2 та 12,5 кв.м. Таким чином, відповідно до ст.29 ЦК України судом фактично встановлено місце проживання неповнолітньої дитини з матірю. Будь-яких доказів користування сином [PERSON]. [INFO], в період після розподілу квартири до цього часу всією квартирою [PERSON] не надала. В судовому засіданні при розгляді цієї справи [PERSON] пояснила, що у сіна є своя кімната літ.4, пл.12,2 кв.м., в який є всі необхідні йому меблі та речі. Вказані обставини підтвердив і позивач, зазначаючи, що в його кімнаті, площею 19,1 кв.м., речей або меблів сина немає. Відповідно до ст.405 ЦК України власник житлового приміщення сам визначає порядок користування ним членами його сімї. Позивач [PERSON] не надавав згоди неповнолітньому [PERSON] на користування своєю кімнатою, пл.19,1 кв.м., оскільки сину була виділена інша кімната - пл.12,2 кв.м. Крім того, суд враховує, що розділяючи [ADDRESS] між подружжям, суд першої та апеляційної інстанції зробив це з відступом від рівності часток подружжя з врахуванням того, що з [PERSON] залишається проживати неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] Тобто, інтереси неповнолітньої дитини були враховані ще при розподілі часток в квартирі між співвласниками. Суд критично ставиться до посилань [PERSON] на необхідність користування сином лоджією для дихання свіжим повітрям, на яку можливо попасти лише через кімнату позивача [PERSON], оскільки лоджія є заскленою (а.с.99) та дихати свіжим повітрям можливо лише після відкриття вікон, що можливо зробити і у своїй кімнаті. У звязку з недоведеністю обставин користування сином [PERSON] всією спірною квартирою, в т.ч. кімнатою та лоджією, які виділяються позивачу [PERSON], та за відсутністю такої необхідності, враховуючи факт збільшення частки матері при розподілі квартири з урахуванням інтересів неповнолітнього сина, який залишився з нею проживати, суд вважає, що відмова у зустрічному позові про визнання за неповнолітнім [PERSON] права користування всією квартирою є обґрунтованою і законною та не потягне за собою порушення прав неповнолітнього.

Outcome: approved