Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Залевківське», [PERSON] виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, державного реєстратора виконкому Смілянської міської ради Приз Тетяни Аркадіївни, третя особа: Управління Держгеокадастру у Смілянському районі Черкаської області, про визнання договору оренди недійсним, скасування державної реєстрації, продовження дії раніше заключеного договору та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,7964 га, що розташована в адміністративних межах Сунківської сілької ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 124698 від 13 березня 2007 року з кадастровим номером 7123788500:02:001:0262. 01 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,7964 га, що розташована в адміністративних межах Сунківської сілької ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. Дану земельну ділянку 14 вересня 2007 року зареєстровано за № 040779200107 у Смілянському районному відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК». 26 вересня 2007 року [PERSON] зареєструвався як фізична особа-підприємець і обробляв всі наявні земельні ділянки, проводив всі розрахунки як ФОП [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП серія [NUMBER] від 26 вересня 2007 року. Під час дії договору оренди землі позивачем належним чином виконувались його умови, в тому числі своєчасно сплачувалася орендна плата. 07 листопада 2016 рорку директором СТОВ «Залевківське» [PERSON] було здійснено рейдерське захоплення частини земельних ділянок, які знаходилися в оренді [PERSON] в тому числі і земельної ділянки, яка належить [PERSON] , про що складено відповідний акт. В результаті перевірки по факту рейдерства з боку [PERSON] було встановлено, що [PERSON] в 2007 році заключив ряд договорів оренди земельних ділянок з мешканцями с. Сунки Смілянського району Черкаської області, які став обробляти як фізична особа-підприємець. В серпні 2016 року позивач дізнався, що ряд мешканців с. Сунки, з яким були заключені договори оренди земельних ділянок, укладають нові договори оренди з директором СТОВ «Залевківське» [PERSON] , якому було достовірно відомо, що існують договори оренди земельних ділянок, які пройшли державну реєстрацію укладених між ним та громадянами. 10 серпня 2016 року державний реєстратор Приз Т. А. незаконно провела реєстрацію договорів оренди земельних ділянок в тому числі і договору оренди від 01 вересня 2007 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , строк дії договору спливав 14 вересня 2017 року, земельної ділянки площею 1,7964 га, що розташована в адміністративних межах Сунківської сілької ради Смілянського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 124698 від 13 березня 2007 року з кадастровим номером 7123788500:02:001:0262, що налажить [PERSON] . Після підписання договору від 01 вересня 2016 року [PERSON] від імені [PERSON] направив на ім`я брата позивача [PERSON] повідомлення про небажання [PERSON] продовжувати договір оренди після закінчення строку його дії і просила повернути земельну ділянку для ведення самостійного господарства, тобто після реєстрації договору оренди від 10 серпня 2016 року. Посилаючись на положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та ч. 1 ст. 777 ЦК України, п. 8 договору оренди, позивач стверджує, що у нього виникло переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк, оскільки він є добросовісним орендарем: належно виконує умови Договору оренди; продовжує користуватися земельною ділянкою на умовах, передбачених Договором, своєчасно та регулярно після закінчення строку дії Договору сплачує орендну плату, а тому має переважне право на укладення договору на новий строк. Також вважає, що продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, свідчать про його намір скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився. Крім того зазначив, що в результаті незаконного захоплення земельної ділянки СТОВ «Залевківське» позивач втратив можливість її обробляти, орендувати з вирощуванням сільськогосподарської продукції, тобто поніс збитки у вигляді упущеної вигоди, яку позивач відносить до моральної шкоди. Позивач вважає, що незаконними діями орендодавця [PERSON] , СТОВ «Залевківське» та державного реєстратора Приз Т .А. спричинена моральна шкода, яка відповідно до вимог ст.. 23 ЦК України підлягає відшкодуванню. Моральна шкода позивача полягає у вимушених моральних стражданнях від незаконних дій відповідачів, відчуття приниження з їх сторони, ігнорування його, як підприємця. Дані дії спровокували порушення нормальних суспільних відносин з людьми, викликали нервозність та невизначеність в даних відносинах. В роботі позивача, як підприємця, порушився сівообмін, плани на обробіток землі. Просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7123788500:02:001:0262 площею 1,7964 га для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, який укладено 10 серпня 2016 року між орендодавцем [PERSON] та СТОВ «Залевківське» та скасувати його реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Визнати продовженим (поновленим) договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7123788500:02:001:0262 площею 1,7964 га для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, укладений 01 вересня 2017 року між орендодавцем [PERSON] та [PERSON] на новий строк з 14 вересня 2017 року по 14 вересня 2027 року. Стягнути з [PERSON] , СТОВ «Залевківське» та з державного реєстратора Приз Т.А. моральну шкоду в розмірі 30000 гривень та судові витрати по справі. 11 липня 2019 року позивач направив на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог в якій зазначив, що після звернення до суду з прозовом про визнання укладеного між [PERSON] і СТОВ «Залевківське» договору оренди земельної ділянки недійсним право оренди було припинено відповідно до додаткової угоди від 01 липня 2018 року, дата реєстрації припинення речового права 12 вересня 2018 року, в зв`язку з цим у позивача відсутня необхідність у визнанні договору оренди земельної ділянки недійсним. Просив визнати продовженим (поновленим) договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7123788500:02:001:0262 площею 1,7964 га для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, укладений 01 вересня 2017 року між орендодавцем [PERSON] та [PERSON] на новий строк з 14 вересня 2017 року по 14 вересня 2027 року. Стягнути з [PERSON] , СТОВ «Залевківське» та з державного реєстратора Приз Т.А. моральну шкоду в розмірі 30000 гривень та судові витрати по справі. В судовому засіданні представники позивача уточнені позовні вимоги підтримали та просили визнати продовженим (поновленим) договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7123788500:02:001:0262 площею 1,7964 га для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, укладений 01 вересня 2017 року між орендодавцем [PERSON] та [PERSON] на новий строк з 14 вересня 2017 року по 14 вересня 2027 року, оскільки [PERSON] має переважне право на його продовження, так як не порушував істотні умови договору та виконував всі взяті на себе зобов`язання, як відносно використання земельної ділянки, так і проведення виплат за її оренду. Представник відповідача виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області 31 жовтня 2017 року надіслав письмові заперечення на позовну заяву [PERSON] в яких зазначив, що виконавчий комітет Смілянської міської ради Черкаської області не є належним відповідачем у вищезазначеній справі, оскільки відповідно до п. 3 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводиться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно, які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх обєднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Крім того, представник відповідача виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області зазначив, що 06 вересня 2007 року відбулася державна реєстрація фізичної особи-підприємця [PERSON] .. В зв`язку з цим, як зазначив представник відповідача, зміни до договору у виді додаткових угод, чи викладення договору оренди земельної ділянки в новій редакції саме між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та власником земельної ділянки [PERSON] . проведені не були, а тому використання орендованої земельної ділянки позивачем після державної реєстрації фізичної особи-підприємця не породжує у позивача права орендаря, яке чітко визначено в договорі оренди земельної ділянки. Просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених в запереченні та провести розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON] 17 вересня 2018 року надіслала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що станом на 17 вересня 2018 року земельна ділянка кадастровий номер 7123788500:02:001:0262 площею 1,7964 га для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, яка належить [PERSON] перебуваєу її власності та користуванні і нікому не передана для використання, що підтверджується інформаційною довідкою від 14 вересня 2018 року. Як вважає відповідач, [PERSON] не має будь-якого права на поновлення договору, так як до закінчення строку його дії він був належним чином повідомлений про відмову від подальших відносин сторін та повернення земельної ділянки. Крім того, було колективне звернення до [PERSON] , яке друкувалось в засобах масової інформації. Відповідач зазначила, що орендна плата [PERSON] не виплачувалась, а плату вносив ФОП [PERSON] , що також свідчить про використання земельної ділянки іншою особою та порушення умов договору. Важає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що його довіритель [PERSON] у 2007 році уклала договір оренди земельної ділянки з [PERSON] Земельну ділянку обробляв ФОП [PERSON] , про що подавав відповідну звітність у податкову службу. Щодо продовження строку договору оренди земельної ділянки представник відповідача зазначив, що [PERSON] не виконував зобов`язання за договором оренди, не обробляв земельну ділянку, документи, які б свідчили про передачу земельної ділянки відсутні. Щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки представник відповідача пояснив, що 17 вересня 2018 року [PERSON] направила на адресу суду письмові пояснення з цього приводу та пакет документів, які свідчать про небажання продовжувати будь-які відносини у сфері оренди земельної ділянки. Також, [PERSON] направила на адресу [PERSON] лист про небажання поновлювати даний договір оренди, цей лист надсилався на адресу позивача повторно, а також свій намір про небажання поновлювати договір оренди оприлюднила у засобах масової інформації в газеті «Смілянські обрії» та в сільській раді. Як зазначив представник відповідача, моральна шкода є похідною вимогою та не доведений факт матеріальних збитків, а тому просив у задоволенні позову відмовити повністю. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Залевківське» Лук`яненко Г.О. позовні вимоги не визнала, оскільки такі є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Як зазначила представник, власником земельної ділянки з кадастровим номером 7123788500:02:001:0262 площею 1,8 га для ведення сільськогосподарського вирибництва, що розташована в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, є фізична особа - [PERSON] . З наданого договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2007 року, такий нібито зареєстрований в Смілянському райвідділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 14 вересня 2007 року. З п.20 договору оренди вбачається, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5- ти денний строк після державної реєстрації за актом приймання-передачі, тобто з 14 вересня 2007 року по 19 вересня 2007 року, а тому як вона вважає, позивачу взагалі не передавалась у користування земельна ділянка та не доведено факт користування об`єктом оренди, оскільки акт прийому-передачі земельної ділянки орендарю відсутній. Акт від 21 вересня 2007 року прийому-передачі земельної ділянки по договору оренди від 01 вересня 2007 року, який надав позивач не містить ніяких ідентифікаторів, а саме: відсутні дані, щодо орендодавця та орендаря, їх прізвище ім`я та по-батькові, не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, з даного акту неможливо встановити та уточнити хто здав, а хто прийняв земельну ділянку. Підпис, який містяться в даному акті не збігається із підписом у паспорті [PERSON] . Крім того, представник звернула увагу на те, що даний акт зареєстрований за № 100 від 21 березня 2007 року, а сам договір оренди укладений мж сторонами 01 вересня 2007 року, а тому виникає питання яким чином відбулася реєстрація у березні 2007 року. Представник відповідача стверджує, що позивач вводить в оману суд, оскільки п.8 договору оренди має іншу редакцію в якому зазначено, що позивач після закінчення строку договору оренди має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, однак у позовній заяві [PERSON] вказав, що після закінчення строку договору орендар має переважне право перед іншими на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору та за відсутністю письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення договору , він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені договором, а тому як вважає представник відповідача позивач порушив вимоги ст. 777 ЦК України та ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Крім того, в порушення вимог чинного законодавства, позивач не надав суду доказів направлення орендодавцю повідомлення про продовження строку дії договору оренди та проект додаткової угоди, а тому зі сторони орендодавця [PERSON] не було вчинено жодних дій, які б свідчили про намір та погодження на продовження договору оренди земельної ділянки, яка належить [PERSON] . Також, представник відповідача вважає, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння моральної шкоди та відповідно розмір її компенсації 30000 гривень. Просила у позові [PERSON] про продовження договору оренди та стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі. Державний реєстратор виконкому Смілянської міської ради Черкаської області Приз Т.А. в судове засідання не з`явилась, хоча про день і час розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином. Представник 3-ї особи Управління Держгеокадастру у Смілянському районі Черкаської області в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, отже ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] , є власником земельної ділянки загальною площею 1,80 га з кадастровими номерами 7123788500:02:001:0262, що розташована в межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №124698 від 13 березня 2007 року (а.с.10). 01 вересня 2007 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення - ріллі, кадастровий номер: 7123788500:02:001:0262, площею 1,8 га, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за № 040779200107 від 14 вересня 2007 року про реєстрацію іншого речового права (а.с. 12-14). Договір набрав чинності згідно із ст. 6 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року та умов договору з моменту реєстрації та строк його дії становив - 10 років. Згідно п. 20 договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2007 року передача земельної ділянкм орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі. Як вбачається із акту прийому-передачі земельної ділянки по договору оренди 21 вересня 2007 року орендодавець здав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку, розташовану в адмінмежах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області площею 1,8 га (а.с. 13). Відповідно до п.37 договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2007 року його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, ліквідації юридичної особи-орендаря. Згідно із п.21 договору в разі припинення дії договору орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (а.с. 12). Відповідно до ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» № 161-ХІV від 06 жовтня 1998 року по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Так, на підтвердження існування свого переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), позивач [PERSON] надав суду копії відомостей про видачу орендодавцям грошових коштів (девідентів) за час оренди земельної ділянки, акт про зайняття земельної ділянки від 29 травня 2017 року (108-139, 142). Так, відповідно до ч.2, 3 та 5 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Аналіз вказаних положень ЗУ «Про оренду землі» дає підстави вважати, що орендар має переважне перед іншими право на поновлення договору оренди землі за умови встановлення таких юридичних фактів: орендар належним чином виконував обов`язки по договору; орендар до закінчення строку дії договору, але не пізніше як за місяць до настання цього строку, повідомив орендодавця про свій намір скористатись переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Як вбачається із заяви від 28 лютого 2017 року ФОП « [PERSON] » адресованої на ім`я [PERSON] , останній повідомив про намір продовжити строк дію договору оренди земельної ділянки площею 1,8 га кадастровий номер 7123788500:02:001:0262 та про своє переважне право перед іншими на поновлення строку його дії договору оренди на новий строк (а.с. 144). Із додаткової угоди про зміну умов договору оренди землі від 28 лютого 2017 року вбачається, що орендар фізична особа-підприємець Мамаєнко Т .Л. , що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію відповідно до ст. 30 ЗУ «Про оренду землі» та п. 36 Договору уклали угоду з орендодавцем [PERSON] про зміну умов договору оренди землі від 01 березня 2007 року, яку відповідач [PERSON] не підписала (а.с. 145). Як вбачається із заяви адресованої [PERSON] відповідач [PERSON] 06 серпня 2016 року повідомила останнього про прийняте рішення не продовжувати дію договору оренди земельної ділянки та просила повернути земельну ділянку напротязі 10 днів з моменту закінчення договору за актом приймання-передачі та не здійснювати дій направлених на перешкоджання у її використанні, що підтверджується поштовим відправленням від 01 вересня 2019 року (а.с.156-157). Відповідно до заяви від 23 березня 2017 року адресованої на ім`я [PERSON] від колективу орендодавців, в тому числі і [PERSON] , останні повідомили [PERSON] про небажання поновлювати договір оренди землі та просили повернути земельні ділянки після закінчення строку дії договорів (а.с. 152-154). Частиною 4 ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частина 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», ст. 125, 126 Земельного кодексу України передбачають, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Частина 1 ст. 777 ЦК України передбачає, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором,- в розумний строк. Умови договору найму при його поновлені на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. Правові підстави поновлення договору оренди землі, крім положень ст. 777 ЦК України, визначаються також ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка об`єднує два випадки поновлення договору оренди землі: укладання договору на новий строк з застосуванням переважного права орендаря перед іншими особами (ч. 1-5 ст. 33) та продовження договору за мовчазною згодою сторін на тих самих умовах та на той самий строк (ч. 6 ст. 33). Так, відповідно до ч. 1-5 ст. 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною 4 цієї ж статті визначено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Крім того, ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Отже, для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору з застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах (ч. 2-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»), або пасивна згода сторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк - пролонгація договору (ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). За змістом абз. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у випадку коли одна зі сторін договору не має наміру укладати договір на певних запропонованих іншою стороною умовах, не досягнення згоди при зміні умов договору виключає продовження договору оренди землі з підстав переважного права. У цьому випадку переважне право припиняється, а отже, зі спливом строку дії договору припиняються і правовідносини сторін. Зазначені вище правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 10 червня 2019 рокук у справі №313/435/17. Про обов`язковість волі орендодавця на укладення договору на нових умовах ідеться також і в постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року №923/925/18 та від 19 червня 2019 рорку №925/803/18. Обґрунтовувати свою відмову в поновленні договору орендодавець не зобов`язаний (постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 року №709/1899/17). Відповідно до Закону України «Про оренду землі» укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов`язок на переукладання договору оренди. При цьому враховуються положення ст. 6, 627 ЦК щодо свободи договору, укладання його при наявності волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору (постанова Верховного Суду від 27 червня 2019 року №312/275/17). Натомість повідомлення орендодавця із запереченням щодо поновлення дії договору може мати місце в будь-який час (як в будь-який момент до закінчення дії договору, так і впродовж місяця після закінчення його дії), і таке заперечення виключає можливість його поновлення (постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року №693/14/18, від 17 жовтня 2018 року №379/338/16-ц). Відтак, суд приходить до беззаперечного висновку, що сторони не досягли згоди, щодо поновлення договору оренди земельної ділянки з застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди. Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди на нових, запропонованих у проекті додаткової угоди, умовах, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог з обґрунтуванням за ч. 2-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Також не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки є похідними від основних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed