Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме - квартири за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 03.06.1995 року по 26.09.2006 року він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі, а саме 21.06.2001 року ними було придбано вказану квартиру площею 77,70 кв. м., при цьому покупцем за договором купівлі-продажу квартири виступив він [PERSON] Оскільки на даний час квартира знаходиться в розпорядженні відповідача, яка не допускає його до неї, після розірвання шлюбу, та оскільки відповідачка не бажає здійснювати поділ спільно набутого майна та визнавати за ним право на частку в спільному майні, а саме - на вказану квартиру, він не може нею належним чином розпорядитися, тому він вимушений звертатись до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS], оскільки без цього позивач не може належним чином користуватися та розпоряджатися належним йому майном та за [PERSON] - право вланості на іншу ? частку вказаної квартири в порядку поділу спільного майна подружжя. Відповідач, пред'явлений до неї позов визнала повністю, суду пояснила, що вказану квартиру було придбано під час перебування із позивачем у шлюбі за спільні кошти подружжя згідно договору купівлі-продажу квартири від 21.06.2001 року, а тому така є їх спільною сумісною власністю. В судовому засіданні також просила визнати і за нею право вланості на ? частку вказаної квартири. Третя особа в судовому засіданні у вирішенні питання про задоволення позову поклався на розсуд суду. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення пред'явлених позовних вимог. Судом встановлено, що 03.06.1995 року виконавчим комітетом Мокляківської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом № 3. Від спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі, а саме 21.06.2001 року згідно договору купівлі-продажу позивач та відповідач придбали чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 77,70 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS], що підтверджується дублікатом купівлі-продажу від 21.06.2001 року (а.с. 10). Згідно листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 06.01.2016 року № 132 (И-2016), згідно даних Бюро, ціла кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Меліховою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21.06.2001 року, р. № 1053. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно п. 23 Постанову Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 26.09.2006 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 926, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 13.07.2012 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Після розірвання шлюбу між сторонами виникли суперечки щодо користування житловою площею спірної квартири. Тому у вересні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення, встановлення конкретного порядку користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні ним. Рішенням Святошинського районного суду від 21.01.2013 року позов задоволено повністю: [PERSON] вселено в квартиру [ADDRESS], встановлено конкретний порядок користування вказаною квартирою, виділивши [PERSON] жилі кімнати жилою площею по 10,4 кв.м. кожна, приміщення загального користування залишено в загальному користуванні, та зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні власністю. Однак на даний час позивач та відповідач проживають окремо, а рішення суду відповідачем не виконується, у зв'язку з чим позивач вирішив звернутись до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Згідно ч. 1 ст. ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, спільним майном подружжя, яке підлягає поділу є квартира [ADDRESS], ринкова вартість якої, згідно висновку про оцінку майна від 14.12.2015 року, наданого ТОВ «Лідер Плюс» на підставі договору № LP-151214-3582, становить 1 918 817,31 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Щодо способу поділу спільного майна подружжя, суд зважає на бажання кожної із сторін щодо його розподілу за рівними частками, враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та вважає за необхідне провести поділ спільного сумісного майна [PERSON] та [PERSON], та визнати право власності на ? частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] відповідно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати по даній справі - судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Зазначені витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved