overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що позивач має на праві приватної власності будинок за адресою [ADDRESS]. Відповідач з 2003р. у вказаному житлі не проживає та проживає в іншому місці, не цікавиться ним та не приймає участі в належному утриманні житла шляхом оплат за комунальні послуги, позивач несе додаткові затрати по утриманню житла. Реєстрація відповідача у вказаному житлі позбавляє можливості позивача повністю розпоряджатися своєю власністю, а тому він вимушена звернутися до суду з вимогою визнати відповідача як такою особою, що втратила право користування житлом належним позивачу. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з,явилася, причин не явки суду не надано. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Із пояснень представника позивача та матеріалів справи судом встановлено, що будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок виданого виконкомом Ч.Маяцької сільської ради Бериславського р-ну від 21.03.2002р.. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача члена сім'ї на інше постійне місце проживання така особа втрачає право користування житловим приміщенням із дня вибуття. Крім того в силу ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності не рушимо. Згідно ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності на вище зазначене домоволодіння позивачем підтверджено наданим судові свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок виданого виконкомом Ч.Маяцької сільської ради Бериславського р-ну від 21.03.2002р., а тому суд вважає, як законними вимоги позивача вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, та обґрунтуванні висновків суду, на що може бути витрачений тривалий час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON],євої О.І. такою, що втратила право користування квартирою №350 за адресою: м. Харків, вул. Державінська, 2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до ордеру позивачу та членам його сім,ї виконавчим комітетом Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова надано право займати спірну квартиру . Відповідач є рідною донькою позивача. З 10 червня 2015 року відповідач в квартирі не мешкає , забрала особисті речі та виїхала з квартири, залишила своїх неповнолітніх дітей на виховання батька - [PERSON] та мати - [PERSON]. В зв,язку з реєстрацією в даній квартирі відповідача по теперішній час , позивач несе додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. В судове засідання позивач не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з,явилася про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] ,яка діє в інтересах неповнолітніх: [PERSON],євої А.О., [PERSON],євої К.О., [PERSON],єва Г.О. та третя особа [PERSON] в судове засідання не з,явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до ордеру позивачу [PERSON] та членам його сім,ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова надано право займати квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 20 за № 273 від 29.01.2016 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], треті особи: [PERSON] [PERSON], неповнолітні діти: [PERSON],єва А.О., [PERSON],єва К.О., [PERSON],єв Г.О. та відповідач [PERSON],єва О.І. Як вбачається з копій свідоцтв про народження неповнолітніх дітей: [PERSON],єва А.О., [PERSON],єва К.О., [PERSON],єв Г.О. , матір,ю вказана відповідач [PERSON],єва О.І. Згідно копії повідомлення Комінтернівського РВ ГУМВС України в Харківській області від 18.04.2016 року за №62/1814 , відповідач [PERSON],єва О.І., яка зареєстрована за адресою: [INFO] з заявами про перешкоджання вселення до квартири не зверталася. Також зазначено, що [PERSON],єва О.І. допускає вчинення насилля у сім,ї , провокує родичів на сімейні сварки та веде аморальний образ життя , не слідкує за своїми малолітніми дітьми. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON],єва О.І. не мешкає в спірній квартирі більш ніж шість місяців , не сплачує комунальні послуги , особистих речей в квартирі немає та враховуючи положення ст.. 71 ЖК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] так, як відповідач в даному помешканні не проживає без поважних причин більше року. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі, просить задовільнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з пояснень представника позивача, відповідач уже понад три роки не проживає в будинку [PERSON] На звернення позивача з проханням знятися з реєтрації не реагує та залишає їх поза увагою. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, ствердила той факт, що відповідач в даному будинку не проживає близько трьох років, з того часу як перестав проживати з дочкою позивача. За весь цей період відповідач жодного разу не з'являвся. Перешкод в користуванні будинком йому ніхто не чинив. За таких обставин, оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає більше року без поважних причин його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником 38/100 часток комунальної квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2007 року ,зареєстрованого приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М. , за № 664. 17.11.2010 року позивач зареєстрував у своїй кімнаті відповідача , з якою вони уклали усний договір про те, що через рік [PERSON] добровільно зніметься з реєстрації. Проте до теперішнього часу [PERSON] з реєстрації не знялася, чим створює позивачу перешкоди у користуванні його власністю. В судове засідання позивач не з,явився , надав заяву про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з,явилася про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник Комінтернівського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 38/100 частин квартираи [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 27.02.2007 року , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л,М. за р. №664. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця № 24 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не мешкає в спірній частині квартири більш ніж шість місяців , не сплачує комунальні послуги . З огляду на те , що позивачеві [PERSON] належить 38/100 частини квартири [ADDRESS], тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково , а саме в частині визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування 38/100 частини квартири , а не квартирою в цілому . На підставі викладено та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником ? частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2014 року ,зареєстрованого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Т.Д. Проте в спірній квартирі зареєстрований відповідач , який з моменту купівлі в квартирі не проживав , своїх речей не має. До цього ж часу відповідач квартирою не цікавиться , за місцем реєстрації не з,являється , комунальні послуги не сплачує , добровільно з реєстрації не знімається, чим створює позивачу перешкоди у користуванні його власністю. В судове засідання сторони не з,явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов підтримав, відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ? частка комунальної квартири [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] , що підтверджується договором купівлі- продажу частки квартири від 30.01.2014 року за р.№ 205 посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєда Т.Д. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №20 від 20.03.2015 року за № 967 в квартирі [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірній частині квартири більш ніж шість місяців , не сплачує комунальні послуги , особистих речей в квартирі немає та відповідно до ст.. 71 ЖК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання відповідача таким , що втратив право користування ? частиною квартири , а не квартири в цілому. На підставі викладено та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] Київської області, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги обґрунтовували тим, що під час звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з'ясувалося, що у спадкодавця були відсутні правоустановлюючі документи на житловий будинок будівлі, а тому просять суд визнати право власності на спадкове майно за заповітом. Позивач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання, з проханням розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Сільський голова Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області - Труба М.Г. направив на адресу суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, в зв'язку з службовою зайнятістю та зазначив, що позов визнає. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року помер [PERSON], батько позивача. За життя спадкодавцем було складено заповіт від 08 жовтня 1997 року, відповідно до якого все належне йому майно мало перейти до позивача та [PERSON]. 13 січня 2014 року позивач звернувся до державного нотаріусу П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але в частині видачі свідоцтва про право власності на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] Київської області було відмовлено через відсутність правоустановлюючих документів. Разом з тим, судом встановлено, що право власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] Київської області підтверджується технічним паспортом, погосподарською книгою, державним актом про право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що нотаріусом не було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки спадкоємцем при поданні заяви про прийняття спадщини не було надано правовстановлюючих документів, разом з тим позивачем надані обґрунтовані докази на підтвердження належності йому права власності на спадкове майно, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання втрати права на житлову площу та зняття з реєстрації її онуки- відповідачки [PERSON], яка не проживає в [ADDRESS] з 2000року; її постійним місцем проживання є Німеччина; остання також немає громадянства в Україні, такого позбавлена Указом Президента України від 10.10.2014р.Відсутність у відповідачки внутрішнього паспорту позбавляє її можливості знятись з реєстрації. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи , наслідки неявки була повідомлена за останньою відомою адресою в Україіні. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін; ухвалити по справі заочне рішення проти чого не заперечує позивач. Про час розгляду справи був також належним чином повідомлений відповідач Відділення громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Галицького району м.Львова , однак, представник в судове засідання не з»явився без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити , виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців; визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], в якій не проживає без поважних причин з 2000 р.,що стверджується актом ЛКП»Старий Сихів» від 12.01.2015р. Як вбачається із довідки Генерального консульства України в Мюнхені від 20.10.2014р. громадянство України [PERSON] припинено відповідно до Указу Президента України про вихід із громадянства України від 10 жовтня 2014р.№ 769\\2014. Як вбачається із довідки Генерального консульства України в Мюнхені від 08.10.2012 р. [PERSON],[INFO] постійно проживає у ФРН з 2000 року та перебуває на постійному обліку Генерального консульства України в Мюнхені. Відповідачка має необмежений дозвіл на перебування в ФРН № Д60934549. В судовому засіданні позивачка пояснила, що отримання судового рішення необхідне для зняття [PERSON] з реєстрації у відповідності до ст.7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, т.я. відповідачка не користуючись спірною житловою площею понад шість місяців без поважних причин, втратила право на таку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання державних актів на право приватної власності на землю серії ЯД №24898 та ЯД №24899, виданих на його ім'я, недійсними. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при складанні та виготовленні даних Державних актів відповідачем було допущено помилку при розробці технічної документації, зокрема щодо конфігурації та меж земельної ділянки, і вказані помилки не можуть бути усунуті без скасування Державних актів. В судове засідання позивач подав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Печончик В. надав суду заяву в якій визнав позов та просив провести розгляд справи без участі представника Представник третьої особи Палій Ю.В., що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача в судовому засіданні визнав позов. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, 28.05.2008 року на ім'я [PERSON] видано Державні акти на право приватної власності на землю серії ЯД №24898 та ЯД №24899. Сторони визнали ту обставину, що при розробці технічної документації, складанні та видачі вказаних Державних актів було допущено технічні помилки щодо конфігурації та меж земельних ділянок, які виділені [PERSON] рішенням Рафалівської селищної ради №180 від 26.10.2007 року. У відповідності до ст..61 ЦПК України факти, визнані сторонами, не потребують додаткового доказування. Як вбачається зі змісту ст.126 Земельного Кодексу України, Державний акт є документом, що посвідчує право власності та право постійного користування землею. У відповідності до пунктів 4.4.-4.6 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Держкомзему від 22.06.2009 року №325, виправленню підлягають орфографічні та технічні помилки, допущені при складанні державних актів. Разом з тим, оскільки конфігурація та межі земельної ділянки є істотними умовами, які визначають земельну ділянку, як об'єкт права власності, як це вбачається зі ст.78 ЗК України, порушення при їх визначенні також є істотними, і не можуть бути визнані орфографічними чи технічними помилками. Крім того, внесення змін до технічної документації потребує подальшого погодження, в т.ч. із власниками суміжних земельних ділянок. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Державний акт, виданий на підставі помилкових даних, втратив свою чинність і не може залишатись дійсним. Оскільки вказані Державні акти серії ЯД №24898 та ЯД №24899 пройшли державну реєстрацію, вона підлягає скасуванню у відповідності до положень ст.26 Закону України «про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та їх обмежень». Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним до Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області вказуючи на те, що згідно сертифікату серії ЛГ №0106548 виданого Сватівською районною державною адміністрацією його батьку [PERSON] належало право на земельну ділянку як члену КСП ім. Кірова Сватівського району Луганської області. 14 вересня 2000 року [PERSON] подарував право на земельну частку [PERSON] про що свідчить договір дарування який було посвідчено приватним нотаріусом. Але 19 березня 2002 року Нижньодуванською селищною радою було видано [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ №051247. [INFO] помер [PERSON] Після смерті батька, [PERSON] звернувся до землевпорядної організації для оформлення своїх майнових прав, але йому було відмовлено в зв'язку з тим що 19 березня 2002 року Нижньодуванською селищною радою було видано державний акт. Тому [PERSON] прохає суд визнати державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 051247 від 19 березня 2002 року недійсним для оформлення свого права власності на землю. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі із слідуючих підстав: 20 січня 1997 року [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку як члену КСП ім. Кірова Сватівського району Луганської області, що підтверджується копією сертифікату /а.с.6/. 14 вересня 2000 року укладено договір дарування права на земельну ділянку між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією договору дарування права на земельну частку /а.с.4/. Але 07 грудня 2001 року Нижньодуванською селищною радою було видано [PERSON] державний акт про право приватної власності на землю серії IV-ЛГ № 051247, що підтверджується копією державного акту /а.с.5/. [INFO] помер [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с.10/. Суд враховуючи вищевикладене, а також те що договір дарування права на земельну частку укладений раніше ніж отриманий державний акт на право приватної власності на землю, визнає недійсним державний акт на право приватної власності на землю.

Outcome: approved