Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергоресурс» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 18 жовтня 2014 року між відповідачем та ним укладено договір купівлі-продажу паливних гранул (пелет). Згідно договору постачальних зобов'язувався на умовах та в порядку, передбачених договором передати у власність покупця паливні гранули (пелети) з деревини (товар), які належить йому на праві власності, а покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього визначену грошову сумі. На сьогоднішній день постачальник не виконав взяті на себе зобов'язання та не передав йому товар. 10 лютого 2015 року ним направлена вимога до відповідача про необхідність виконати свої зобов'язання та сплатити існуючу заборгованість. 13 лютого 2015 року відповідачем вказаний лист отримано, однак зобов'язання не виконані. 24 лютого 2015 року він, як покупець, направив до відповідача лист, в якому відмовився від поставки товару та вимагав повернути йому кошти з урахуванням штрафних санкцій, пені, інфляції та 3% річних, що передбачено чинним законодавством України. На сьогоднішній день, йому, як покупцю товару, відповідно до договору №3 купівлі-продажу паливних гранул (пелет) від 18 жовтня 2014 року кошти не повернуті, у зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Вважає, що внаслідок невиконання відповідачем договору, останній повинен сплатити йому пеню в розмірі 3131 грн. 28 коп., 3% річних в розмірі 307 грн. 72 коп. та суму інфляційний втрат - 2955 грн. 60 коп. Враховуючи вказане, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 36000 грн., штраф в розмірі 18000 грн., пеню в розмірі 3131 грн. 28 коп., 3% річних в розмірі 307 грн. 72 коп., суму інфляційний втрат - 2955 грн. 60 коп., судовий збір у розмірі 594 грн. 80 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та додав, що намагався з відповідачем вирішити даний спір мирним шляхом, однак, останній відмовився. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові, просила задовольнити позов в повному обсязі, пояснила, що відповідачем не доведено, що ним був виконаний договір та товар був поставлений позивачу. Представник відповідача Пономаренко М.В. позов не визнав та пояснив, що товар відповідно до договору, а саме 22 тони паливних гранул був поставлений покупцю [PERSON], отримати вісім тон товару він відмовився. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроінвест» до суду направив письмові пояснення, з яких вбачається що ТОВ «Дніпроінвест» не перебуло в договірних відносинах з ТОВ «Полтаваенергоресурс» та [PERSON], до суду не з'явився, вважав, що є неналежним учасником цивільного процесу. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергоресурс» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу паливних гранул (пелет) (а.с.9-11). Згідно договору постачальник зобов'язувався на умовах та в порядку, передбачених договором передати у власність покупця паливні гранули (пелети) з деревини (товар), який належить йому на праві власності, а покупець зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього визначену грошову сумі. Відповідно до пунктів 2.3 та 2.5 договору №3 від 18 жовтня 2014 року розрахунки за цим договором здійснюються в гривнях, відповідно до прибуткової касової квитанції від 18 жовтня 2014 року у розмірі 100% авансового платежу за кожну партію товару. Покупцем [PERSON] сплачено 100% авансового платежу у розмірі 36000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 18 жовтня 2014 року (а.с.13). На сьогоднішній день постачальник не виконав взяті на себе зобов'язання та передав товар покупцю [PERSON] Відповідно до п.7.4. договору у разі якщо протягом 30 робочих днів з дати перерахування авансового платежу, постачальник не поставить товар, він має повернути авансовий платіж та сплатити штраф у розмірі 50% від розміру отриманого авансового платежу. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.530 ЦК України - якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 09 лютого 2015 року [PERSON] направлена вимога постачальнику про необхідність виконати свої зобов'язання та сплатити існуючу заборгованість. 13 лютого 2015 року відповідачем вказаний лист отримано, однак зобов'язання не виконано (а.с.14-17). 19 лютого 2015 року [PERSON], як покупець, направив до відповідача лист, в якому відмовився від поставки товару та вимагав повернути йому кошти з урахуванням штрафних санкцій, пені, інфляції та 3% річних, що передбачено чинним законодавством України (а.с.18-21) На сьогоднішній день, [PERSON], як покупцю товару, відповідно до договору №3 купівлі-продажу паливних гранул (пелет) від 18 жовтня 2014 року кошти не повернуті. Належних доказів в розумінні ст.60 ЦПК України на підтвердження того, що спірний договір виконаний ТОВ «Полтаваенергоресурс» суду не надано. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Внаслідок невиконання відповідачем договору, покупцем останньому нарахована пеня в розмірі 3131 грн. 28 коп. виходячи з наступного. Сума боргу 36000 грн., період прострочення з 17 листопада 2014 року по 05 лютого 2015 року (81 день), розмір подвійної облікової ставки НБУ в день - 0,077%, сума пені за період прострочення - 2245 грн. 32 коп. Сума боргу 36000 грн., період прострочення з 06 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року (23 дня), розмір подвійної облікової ставки НБУ в день - 0,107%, сума пені за період прострочення - 885 грн. 96 коп. Вказаний розрахунок є вірним, а тому може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. За прострочення ТОВ «Полтаваенергоресурс» зобов'язання по договору купівлі-продажу паливних грану, на підставі ст.625 ЦК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: збитки від інфляції, за період з 17 листопада 2014 року по 28 лютого 2015 року, у сумі 2955 грн. 60 коп. та 307 грн. 72 коп. 3% річних. Вказані суми розраховані наступним чином. Сума боргу 36000 грн., період прострочення з 17 листопада 2014 року по 28 лютого 2015 року (104 дня), розмір процентів річних 3%. Загальна сума процентів складає 307 грн. 72 коп. Сума інфляції = 8,21 ? 36000/100 = 2955 грн. 60 коп. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 60394 грн. 60 коп. Згідно вимог ст.ст.27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON] не підтвердили отримання покупцем товару, а надані відповідачем документи, які досліджені судом, не є належними доказами доставки товару покупцю. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 603 грн. 94 коп. (а.с.1, 30).

Outcome: approved