Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням зростання індексу цін на споживчі товари та тарифи на послуги, вихідної допомоги, компенсації на невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки виплати сум. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.07.1999р. до 16.11.2018р. працював в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаді водія автотранспортних засобів. При звільненні відповідачем йому не було виплачено всіх належних сум згідно чинного законодавства. У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати за період з листопада 2017р. по грудень 2017р., за березень 2018р., за жовтень 2018р. в сумі 22 869,36 грн., за листопад 2018р., грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, вихідну допомогу у розмірі 27 628,48 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 26 026, 32 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 1923,99 грн., витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 1000,00 грн., всього 79 448,15 грн. 20.02.2019р. позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати за жовтень 2018р. в сумі 6100,44 грн., заборгованість з заробітної плати за листопад 2018р., грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги в розмірі 27 628,48 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 33 681, 12 грн., компенсації втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 2446,71 грн., а всього 69 856,75 грн., а також витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 1000 грн. Відповідач надав відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначив, що середній заробіток позивача, розрахований відповідно до положень постанови КМУ №100 від 08.02.1995р. на підставі його заробітної плати за вересень 2018р., що склала 0,00 грн. та жовтень 2018р., що склала 7544,44 грн. та становить 342,93 грн., а не 510,32 грн. як вказано у додатку до уточненої позовної заяви від 20.02.2019р. Повне погашення заборгованості із заробітної плати перед позивачем було здійснено 14.03.2019р., тому сума середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, що підлягає відшкодуванню позивачу становить 28\~463,19 грн. (342,93 грн. х 83 робочі дні). Крім того, позивач в позові не зазначає про відрахування обов`язкових податків та зборів із суми середнього заробітку. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 08.05.2019р. позивач уточнив розрахунок заборгованості відповідача та вказав, що компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати становить 1160,29 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 101 робочий день ( листопад 2018р.- 10 робочих днів, грудень 2018р.- 20 робочих днів, січень 2019р. 21 робочий день, лютий 2019р. 20 робочих днів, березень 2019р. 20 робочих днів, квітень 2019р. 10 робочих днів) становить 51\~542,32 грн. (510,32 грн. х 101 робочий день). Заборгованість з заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги перед ним погашена. Також відповідачем не відшкодовано витрати, пов`язані з правничою допомогою, а саме: 1000 грн. ( консультація, підготовка та направлення адвокатських запитів,підготовка та подання позовної заяви в суд), 500 грн. правнича допомога адвоката у судовому засіданні 18.04.2019р., 500 грн. правнича допомога адвоката у судовому засіданні 22.05.2019р. (у разі участі). В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги, просили стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати сум за 78 робочих днів з розрахунку 500,90 грн. середньоденного заробітку та судові витрати, відмовились від вимог в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в наданому суді відзиві просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК Укрїни, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] працював у ПАТ «Запоріжжяобленерго». З 16.11.2018 року був звільнений на підставі п.3 ст.38 КЗпПУ (наказ №4651-к від 15.11.2018 року) (а.с.91). Відповідно до\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу. Згідно\~ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На день звільнення до виплати позивачу, [PERSON] належало 50497,84 грн, що підтверджується повідомленням про нараховану суму, належну працівнику при звільненні №932 від 16.11.2018р. (а.с.11). 14.03.2019 року позивачу виплачена заборгованість по заробітній платі, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку, вихідна допомога, що підтверджено у судовому засіданні позивачем та його представником, а також виписками по картковому рахунку, які були приєднані судом до матеріалів справи в якості додаткових доказів. Таким чином, відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Згідно із ч.1ст. 117 КЗпПУ у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу\~належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~ст.117 КЗпПУ\~відповідальність. Зі змісту вказаної статті вбачається, що позивач має право на виплату йому середнього заробітку з 16.11.2018 року по 14.03.2019 року включно. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100\~(далі - Порядок № 100). Згідно із п.2 розділу ІІ Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Абз. З п. З розділу ІІІ Порядку № 100 встановлено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду України від 23.12.2015 року у справі № 6-1093цс15. Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» середньоденний заробіток позивача складав 342,93 грн. (вересень 2018р. 0,00 грн. 0 відпрацьованих днів, жовтень 2018р. 7544,44 грн. - 22 відпрацьованих дні). Кількість робочих днів з 16 листопада 2018р. (день звільнення) по 14 березня 2019 р. (день фактичного розрахунку) складає 78 днів. При цьому середньоденний заробіток позивача складав в ПАТ «Запоріжжяобленерго» 342,93 грн. Отже, за 78 робочих днів середній заробіток за час затримки при звільненні склав 26 748,54 грн. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати Щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. У відповідності до ч.3\~ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Застосування вищевказаної норми до правовідносин, які виникли під час вирішення питання розподілу судових витрат обґрунтовано Верховним судом. Зокрема, у постанові від 17.10.2018 р. по справі № 301/1894/17 зроблено висновок, що вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі\~ [PERSON] і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою №1 до договору про надання правничої допомоги від 21.11.2018р., копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцією №0.0.1254552267.1, виданої Чернігівським відділенням Запорізького ГРУ «Приватбанк» 30.01.2019р на суму 1000грн., які були сплачені позивачем на рахунок Адвокатського бюро «Вікторії Токмань». Відповідно до детального опису послуг, наданих адвокатом, для надання правничої допомоги адвокатом витрачено 6 год. 25 хв.: консультація та правовий аналіз документів\~ 40 хв.- 100,00 грн., підготовка та направлення адвокатського запиту 25 хв.- 100,00 грн., підготовка та подання позовної заяви в суд 5 год 20 хв.- 800 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає документально підтвердженими вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача витрат за надані послуги у розмірі 1000,00 грн. Згідно з додатковою угодою №1 від 30.01.2019р. до Договору про надання правничої допомоги від 21.11.2018р., оплата послуг адвоката за представництво інтересів позивача в суді за 1 судове засідання становить 500,00 грн. Представник позивача приймав участь у 2 судових засіданнях 18.04.2019р. та 06.06.2019р., що становить 1000 грн., проте, позивачем не надано суду доказів сплати вказаних коштів на рахунок Адвокатського бюро «Вікторії Токмань», тому в стягненні таких коштів суд вважає за необхідне відмовити. Крім того,\~на \~підставі ст.\~141\~ЦПК України\~з \~відповідача \~підлягає \~стягненню \~на користь\~позивача судовий\~збір у\~розмірі 768 грн.40\~коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial