Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, у якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що з 17.02.1980 року по 26.11.1980 рік проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан. Під час проходження військової служби, у 1980 році, при виконанні службового обовязку в ДРА, в результаті обстрілу отримав осколкові поранення голови, які призвели до залишкових явищ, перенесеної закритої ЗЧМТ контузія головного мозку (1980 р.) у вигляді посттравматичної та дисциркулярної енцефалопатії ІІ ст. з вираженим церебростенічним синдромом, лівобічною пірамідною недостатністю, стійким цефалічним сидромом, мнестичним зниженням. Центральної вестибулярної дисфункції ІІ-ІІІ ст. Постравматичного церебрального арахноїдиту з лікворно-динамічними порушеннями. Гіпертонична хвороба ІІ стадія, гіпертрофія міокарда лівого шлуночка, артеріальна гіпертензія ІІ, помірний кардіоваскулярний ризик. Двустороння хронічна сенсоневральна туговухість І ст. Ангіопатія сітківки, метропія ст. ст. ОU. Легке когнітивне зниження, органічне тривожне становлення. ІХС: дифузний кардіосклероз СН 1 ДДПП, хр. Цервікобрахіалгія зліва, помірний больовий синдром, н/ремісія. Згідно з випискою із акту огляду МСЕК від 24.11.2014 року йому була встановлена третя група інвалідності, внаслідок поранення, контузії. Захворювання, повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Свої моральні втрати пояснює тим, що погіршився його нормальний життєвий стан, він фактично втратив можливість вести повноцінне життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, його щоденно турбують головні болі та шум у вухах, запаморочення. Не має можливості працювати, оскільки пересуватися на далеку відстань без сторонньої допомоги не може. Після чисельних обстежень та лікувань його стан здоровя не покращився. Позивач в судове засідання не зявився, про день розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, на підставі матеріалів справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 17.02.1980 року по 26.11.1980 рік [PERSON] проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан (а.с.17). Під час проходження військової служби, у 1980 році, при виконанні службового обовязку в ДРА, в результаті обстрілу отримав осколкові поранення голови (а.с.14) Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2385 від 03.10.013 року, осколкові поранення (контузія 1980 р.) [PERSON], наслідком яких стали рубці: дугоподібний рубець, розташований в лобній ділянці зліва довжиною 3,4 см, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи СМО Київського міського бюро СМЕ № 120/ж від 24.01.2013 р., які призвели до залишкових явищ, перенесеної закритої ЗЧМТ контузія головного мозку (1980 р.) у вигляді посттравматичної та дисциркулярної енцефалопатії ІІ ст. з вираженим церебростенічним синдромом, лівобічною пірамідною недостатністю, стійким цефалічним сидромом, мне стичним зниженням. Центральної вестибулярної дисфункції ІІ-ІІІ ст. Постравматичного церебрального арахноїдиту з лікворно-динамічними порушеннями, що підтверджується військово-обліковими та медичними документами, - поранення, контузія, захворбвання, повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (а.с.14) З 19.09.2013 року по 07.10.2013 рік, з 21.03.2014 року по 03.04.2014 рік, з 06.10.2014 року по 23.10.2014 рік [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні (а.с.18-21). Згідно з випискою із акту огляду МСЕК від 24.11.2014 року [PERSON] була встановлена третя група інвалідності, внаслідок поранення, контузії. Захворювання, повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.15). Згідно із ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а у відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Цивільним кодексом передбачено спеціальні підстави та порядок відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема, статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, що відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Відповідно до ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції. Суд, частково задовольняючи позов, виходить з правового змісту ст. ст. 23, 1167 ЦК України, тобто з наявності визначених законом підстав для відшкодування моральної шкоди. Ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законом порядку. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях. У позивача третя група інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що дає змогу зробити висновок про право вимагати відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, яка була заподіяна позивачеві внаслідок втрати здоровя, необхідно врахувати глибину моральних страждань та враховувати принцип розумності та справедливості, тому суд вважає достатнім розмір відшкодування у 30000,00 гривень. Згідно ч. 3 «Закону України Про збройні Сили України» передбачено, що Міністерство Оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, обовязок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2014 року у справі №3-86гс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для суддів. За змістом ч.2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 1378,00 грн. необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: partial