Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в обгрунтування якого зазначає, що 08.04.2014 він, згідно договору позики грошей, передав відповідачу 100000,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 30.11.2016. Своїх зобовязань [PERSON] належним чином не виконав, вказаної суми не повернув, не зважаючи на пред'явлення усної вимоги позивачем про повернення позиченої суми коштів. Крім того, позивач зазначає, що в якості підтвердження про отримання від [PERSON] коштів в сумі 100000,00 грн., надав нотаріально засвідчену заяву від 08.04.2014 року. В судове засідання позивач не з'явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, у випадку неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про його виклик в судове засідання, розміщене на сайті Золочівського районного суду Львівської області, відзиву щодо позовних вимог відповідач не подав. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Ознайомившись із доводами позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Як вбачається із договору позики грошей від 08.04.2014 року, такий укладений між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник). Згідно п. 1 даного договору позикодавець позичив, а позичальник прийняв 100000,00 грн. із зобов'язанням повернути таку ж суму у відповідному порядку частинами з кінцевою датою повернення останньої частини грошей до 30 листопада 2016 року. Договір позики є безпроцентним. Пунктами 5, 12 вищевказаного договору передбачено, що за прострочення терміну повернення позики [PERSON] зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 18% річних з простроченої суми. Факт неповернення коштів підтверджується наявністю оригіналу договору у позикодавця. Із нотаріально засвідченої заяви від 08.04.2014 року [PERSON], [INFO], судом встановлено, що останній дійсно 08.04.2014 року отримав від [PERSON], [INFO], кошти в сумі 100000,00 гривень. Вирішуючи питання щодо підставності заявленого позову, суд виходить з наступного. Згідно ст.\~1046\~ЦК України,\~ за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов'язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За приписами ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наслідки порушення договору позичальником передбачені ст. 1050 ЦК України, зокрема, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~ У відповідності до\~ст. 526 ЦК України,\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Відповідно до вимог ст. 525, 527, 530, 625 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, оскільки відповідач не виконав перед позивачем у встановлений строк взяті на себе грошові зобовязання за договором позики від 08.04.2014 року, з нього слід стягнути на користь позивача суму боргу в розмірі 100000,00 грн., а також пеню, розмір якої встановлений договором, 18% річних. Водночас, здійснюючи перевірку вказаного розрахунку, судом встановлено, що 18% річних від простроченої суми, позивачем розраховано невірно. Так, позивачем зазначено, що при 18% річних від простроченої суми боргу, з позивача слід стягнути пеню в розмірі 28500,00 грн. за період з 30 листопада 2016 року по 30 червня 2018 року, хоча насправді правильним є наступний розрахунок: 100000x18x577:365:100=28454,79 грн. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1285,00 грн.

Outcome: partial