Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КС «Злагода» про стягнення коштів за договорами про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 16.09.2013 року №2869 дВ, від 26.09.2013 року № 2894 дВ, укладеними між ним та відповідачем. Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно цих договорів ним було внесено кошти відповідно 16 000,00 грн. та 8484,20 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Строк договорів закінчився, однак кошти повернуті не були. Станом на 25.06.2015 року сторонами проведено звірку розрахунку, за даними якої сума до виплати за цими договорами становить 25 879,57 грн. Однак ця сума не повернута, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму коштів. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 08.01.2019\~року вищевказану\~заяву прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін,\~запропоновано учасникам\~справи надати\~суду заяви\~по суті\~справи та\~докази у\~строк,\~встановлений судом. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем знаходження відповідача, які він отримав 24.01.2019 року, що підтверджується матеріалами справи, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення\~ст. ст. 178, 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України, положеннях Законів України «Про кредитні спілки», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. П. 4 ч.1 ст. 4 Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобовязанням щодо наступного його повернення. Водночас ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків її членів. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності.\~Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між відповідачем КС «Злагода» та позивачем [PERSON] були укладені договори про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов яких відповідач прийняв у позивача на депозитний рахунок грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності, зокрема: договір № 2869 дВ від 16.09.2013 року, відповідно до якого прийнято кошти в сумі 16000,00 грн. зі сплатою 28% річних строком до 16.03.2015 року; договір № 2894дВ від 26.09.2013 року, відповідно до якого прийнято кошти в сумі 8484,20 грн. зі сплатою 26% річних строком до 26.09.2015 року. Прийняття коштів від позивача не заперечується відповідачем. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав та не повернув позивачу вклад та не сплатив проценти. Згідно акту-звірки розрахунку за депозитом при наявності договорів, підписаним сторонами, станом на 25.06.2015 року заборгованість становить: за Договором № 2869 дВ від 16.09.2013 року : вклад 16 000,00 грн., відсотки 984,12 грн.; за Договором № 2894дВ від 26.09.2013 року: вклад - 8484,20 грн., відсотки 411,25 грн. Всього 25\~879,57 грн. Вказана сума не повернута і на день розгляду справи. Доказів протилежного відповідач не надав. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Зважаючи на задоволення позову та звільнення позивача від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 768,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved