Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, тобто у зв'язку із тим, що не проживали в квартирі [ADDRESS] більше шести місців. [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] про вселення, зобов'язання вчинити певні дії, оскільки вважала, що вони не втратили права користування спірним житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, пояснив суду, що відповідач та її дитина не є членами його сім'ї, оскільки вселились до спірного житлового приміщення на підставі договору піднайму. Відповідач, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що має право на користування житловим приміщенням на підставі договору піднайму. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечувала, зустрічний позов просила задовольнити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із довідкою КП «ЖЕК-10» ЧМР від 24.02.2014 року, у квартирі [ADDRESS] станом на 19.02.2014 року зареєстровані [PERSON] - квартиронаймач, його дочка - [PERSON], 1990 року народження, а також піднаймач - [PERSON] та її дочка [PERSON], 2010 року народження (а.с. 9). 06 травня 2011 року між сторонами було укладено безстроковий договір піднайму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] (а.с. 53). Відповідно до довідки від 14.05.2014 року КП «ЖЕК-10» ЧМР, копії поквартирної карточки та карточки прописки, [PERSON] була дійсно зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS] зі своєю мамою - [PERSON], яка була зареєстрована як член сім'ї (дочкою квартиронаймача - її батька [PERSON]) з народження по 19.04.2001 року, з 10.05.2011 року була зареєстрована на підставі договору піднайму, як піднаймач зі своєю дочкою [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Отже, на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач зі своєю мамою, виселившись з квартири квартира [ADDRESS], знявшись з реєстрації за зазначеною адресою та переїхавши до іншого житлового приміщення 19.04.2001 року - в с. Підлісне, втратила право на користування в спірному житловому приміщенні, як член сім'ї наймача, а тому її доводи щодо того, що вона має право на користування житловим приміщенням, як член сім'ї [PERSON], суд не бере до уваги, бо фактично сторони визнали той факт, що не ведуть спільне господарство, а отже в силу ст.. 64 ЖК УРСР вони не є членами сім'ї. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що відповідач не за власною волею покинула житлове приміщення, а її вигнали із спірної квартири та змінили замки. Позивач не заперечував, що змінені замки в квартирі [ADDRESS] та до неї немає доступу відповідачу. Оскільки, підстави припинення договору піднайму передбачені статтею 97 ЖК УРСР, а на підставі ст.ст. 71,72 ЖК УРСР можна визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням наймача чи члена сім'ї наймача, яким не є відповідач та її дитина, а також позивачем не доведено, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні без поважних причин, суд вважає що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Згідно із безстроковим договором піднайму від 06 травня 2011 року, відповідач набула право на користування квартирою [ADDRESS], вказаний договір не припинив свою дію, однак відповідач із малолітньою дитиною не може користуватись зазначеним приміщенням, оскільки у неї відсутній доступ до спірного житлового приміщення через відсутність ключів від нього та заперечень відповідача щодо її вселення, а також враховуючи те, що [PERSON], 2010 року зареєстрована у квартирі за спірною адресою, як дитина піднаймача, суд приходить до висновку, що відповідач та її дитина мають право на користування спірним житловим приміщення до припинення дії договору піднайму, у зв'язку із чим зустрічний позов підлягає задоволенню. Із позивача на користь відповідача належить стягнути понесені нею судові витрати.

Outcome: approved