Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» на його користь заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 63871, 29 грн., компенсації за час затримки виплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з жовтня 2012 р. по вересень 2014 р. в сумі 8704, 96 грн., 10000 грн. моральної шкоди, а всього 82576, 25 грн. При цьому, посилається на те, що працює у відповідача на посаді головного інженера, виконує доручену йому роботу, однак відповідач під час роботи належні йому гроші по зарплаті не виплатив за період з травня 2013 р. по вересень 2014 р. включно, незважаючи на його неодноразові звернення до відповідача. Крім невиплаченої заробітної плати боржник повинен йому виплатити компенсацію за час затримки виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за весь період затримки, з жовтня 2012 р. по вересень 2014 р., згідно діючого законодавства України, з врахуванням офіційної величини приросту індексу споживчих цін для проведення індексації, що становить 8704, 96 грн. Крім протизаконної невиплати заробітної плати відповідач наніс йому ще й моральну шкоду, яку оцінює в 10000 грн., бо переніс моральні страждання, втратив нормальні життєві зв'язки між ним та його знайомими та рідними, почав нервувати, порушився сон, став хворіти., погіршився його душевний стан В ході розгляду справи [PERSON] позовні вимоги збільшив, що стосується розміру виплати компенсації за час затримки виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з період з жовтня 2012 р. станом на березень 2015 р., яка дорівнює 20846, 19 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення на позов з проханням слухати справу без його участі, тому суд, враховуючи думку позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір у відсутність представника відповідача. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває в трудових відносинах з Державним підприємством дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок», де працює головним інженером. Незважаючи на те, що позивачем виконувалась належним чином поручена йому робота, належні йому суми по заробітній платі за період з жовтня 2012 р. по вересень 2014 р. в сумі 63871 грн. 29 коп. у вказані місяці не були виплачені (а.с. 5, 6). Оскільки у несвоєчасній виплаті грошових коштів по заробітній платі є вина відповідача, то на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгована заробітна плата відповідно до ст.ст.115, 116 КЗпП України. Згідно довідки відповідача №2 від 04.02.2015 р. заборгованість перед позивачем за вказаний період складає, з врахуванням проведених обов'язкових відрахувань та обов'язкових платежів до державного бюджету по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, 60405 грн. 49 коп., а не 63871 грн. 29 коп., як зазначено у позові [PERSON], бо за жовтень 2012 р. йому була виплачена заробітна плата в сумі 2765, 80 грн., що підтвердив у судовому засіданні й позивач по справі, тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 22). Відповідно до статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (норма статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством (частина 2 статті 2 Закону України «Про оплату праці»). Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5. В аспекті надання офіційного тлумачення положенням частини 2 статті 233 КЗпП України Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. З огляду на вищевказане суд критично оцінює позицію представника відповідача, висловлену у письмових запереченнях на позов, про порушення позивачем строків звернення з позовними вимогами про стягнення компенсації за порушення термінів виплати заробітної плати. Установлено, що позивач по справі з 12 грудня 2005 року перебуває у трудових відносинах із відповідачем. Відповідно до довідки №2 від 04.02.2015 р. про доходи з місця роботи [PERSON], наданої відповідачем, позивачу не було виплачено станом на дату подачі позову до суду нараховану йому заробітну плату з вини відповідача, тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню компенсація за час затримки виплати нарахованої, але невиплаченої своєчасно заробітної плати за період з жовтня 2012 р. по вересень 2014 р., про що позивачем надана довідка-розрахунок, де відображена величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації (а.с.45-47). Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суду не доведено, що позивачу було заподіяно моральну шкоду з боку відповідача, доказів про це не представлено, тому суд у даному випадку діє відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Сама по собі констатація позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди не є безумовною і достатньою підставою для виплати йому моральної шкоди. Згідно ст. 367 ЦПК України стягнення заробітної плати позивачу з відповідача за один місяць в розмірі 2909 грн. (3498, 78 грн.+2319, 23 грн.):2)) підлягає негайному виконанню. На відповідача суд в силу ст. 88 ЦПК України покладає судові витрати на користь держави в сумі 812 грн. 52 коп. в якості судового збору, понесені судом при розгляді цивільної справи, оскільки позивач при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору. Оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, то витрати по справі, понесені судом у цій частині, слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial