Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 11 червня 2005 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 408. В обґрунтування позову посилається на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, введення спільного господарства та виховання дитини. У позові зазначалося, що спільне господарства не ведеться з квітня 2015 року, з цього часу припинені шлюбні відносини. Позивач вважав, що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, фізичні та духовні звязки між подружжям втрачено, що унеможливлює збереження сімї і суперечить його інтересам. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Позивач просив шлюб розірвати, проти надання часу на примирення заперечував, пояснивши, що шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2015 року. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов визнали. Відповідачка просила шлюб розірвати, проти надання часу на примирення заперечувала, пояснивши, що дійсно, шлюбно-сімейні відносини припинені з квітня 2015 року. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року. Зазначені обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 292275, виданого, повторно, Відділом державної реєстрації актів цивільного сану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від подружнього життя 23 грудня 2005 року, народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ВЛ № 021736, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Причиною розладу в сім'ї стали суперечки через різні погляди на сімейне життя, у зв'язку із чим з квітня 2015 року позивач та відповідач припинили сімейні відносини. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Позивач та відповідачка на примирення не згодні, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі\~ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, сторони наполягають на розлученні та мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved