Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він на підставі свідоцтва про право власності від 17 серпня 2000 року є власником квартири [ADDRESS] . 18 червня 2020 року він звернувся до державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію\~прав та їх обтяжень на вищевказану квартиру. Однак, 23 червня 2020 року він отримав відмову у державній реєстрації прав\~та їх обтяжень на нерухоме майно, оскільки подані ним документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Державним реєстратором було встановлено, що, відповідно до свідоцтва про право власності, власником квартири [ADDRESS] \~є [PERSON] ,\~хоча з\~відповідною заявою\~звернувся [PERSON] .\~У зв`язку\~з тим,\~що у\~свідоцтві про\~право власності\~замість правильного\~« [PERSON] »\~вказано « [PERSON] », він не має можливості розпорядитися належним йому нерухомим майном на власний розсуд. Тому він змушений звернутися до суду аби встановити даний факт, який має юридичне значення для нього, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку, розпорядження належним йому майном на власний розсуд. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені заяви наполягав та просив суд її задовольнити (а.с.14). Представник Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб підприємців виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, при розгляді справи поклався на розсуд суду (а.с.15). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області, про що свідчить паспорт серія [NUMBER] , виданий 09 грудня 2001 року Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, а саме: свідоцтва про народження серія [NUMBER] , довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 23 березня 1999 року, пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 24 квітня 2007 року прізвище, ім`я та по-батькові заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с.7-9). При цьому, 17 серпня 2000 року на ім`я [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.5). 18 червня 2020 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію\~прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] . Однак, рішенням від 23 червня 2020 року у вчинені державної реєстрації прав та їх обтяження було відмовлено, у зв`язку з тим, що подані документи до заяви не відповідають вимогам чинного законодавства та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с.6). Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розбіжності в написані імені заявника в свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] є наявними, а саме - « [PERSON] », хоча у свідоцтві про народження серія [NUMBER] , довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 23 березня 1999 року, пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 24 квітня 2007 року його ім`я зазначено як « [PERSON] », суд вважає, що вони є суттєвими, допущені описки є очевидними та, в свою чергу, перешкоджають заявнику у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами, а тому не викликає сумніву той факт, що вищевказаний документ в дійсності належить [PERSON] . За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved