Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] сільської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності індексний номер 24243714 від 15.07.2014 року на обєкт нерухомого майна , земельну ділянку площею 0,25 га в с. Височне по вул. Дубівській Ратнівського району Волинської області , кадастровий номер [NUMBER] : 01: 001 : 0062 та визнати недійсним рішення [PERSON] сільської ради від 11.07.2014 року № 29/1. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він проживає у житловому будинку по вул. Дубівській,5 с. Височне Ратнівського району з 1971 року , користуючись присадибною ділянкою для обслуговування будинку та прибудинкової території . 22 травня 2015 року рішенням [PERSON] сільської ради Ратнівського району Волинської області йому був наданий дозвіл на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,25 га для обслуговування будинку і господарських споруд. Під час проведення кадастрової зйомки йому стало відомо , що відповідачка без його погодження меж суміжної земельної ділянки виготовила свідоцтво про право власності на земельну ділянку. На запит адвоката надано акт встановлення та погодження меж суміжної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 0724281000:01:001:0062 [PERSON] від 20.06.2014 року з якого вбачається, що в графі підпис суміжного землекористувача [PERSON] міститься підпис невідомої йому особи, оскільки суміжні межі відповідачу ніколи не погоджував. Коли звернувся до представника сільської ради щодо спірного питання йому було повідомлено, що сільська рада затвердила проект землеустрою та передала у власність відповідачу земельну ділянку помилково , оскільки не знала , що підпис підроблений. Зазначив, що відповідачка сама визнала цю обставину , а також це підтверджено ухвалою Ратнівського районного суду від 13.11.2015 року . Вважає, що спірна земельна ділянка , на яку має право власності відповідачка, він користується вже понад 15 років та має переважне право на її отримання. Крім того , відповідачка ніколи не користувалася спірною частиною ділянки, яка знаходилась у користуванні інших осіб. З метою захисту своїх порушених прав , звернувся до суду. Під час судового розгляду уточнено прізвище позивача не [PERSON], а [PERSON]. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено відділ Держгеокадастру у Ратнівському районі Волинської області, реєстраційну службу Ратнівського районного управління юстиції у Волинській області ( а. с. 58). 16 лютого 2016 року представником позивача збільшено позовні вимоги, які підтримав позивач [PERSON] , просить скасувати рішення [PERSON] сільської ради № 32/8 від 23 січня 2015 року, яким передану у приватну власність земельну ділянку [PERSON]В.( а. с. 81). У судовому засіданні позивач , його представник позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Додатково пояснив, що користується з 1971 року частиною земельної ділянки розміром 0,4 га , яку приватизувала відповідач. На цій частині земельної ділянки ростуть його фруктові дерева, а інша частина перебувала у користуванні [PERSON]. Акт погодження меж суміжних землекористувачів від 20 червня 2014 року не підписував. Раніше цією земельною ділянкою користувалися його батьки [PERSON], [PERSON], які померли відповідно у 1982 році та 2000 році. Частина приватизованої [PERSON] земельної ділянки належала [PERSON]. Спору щодо межі між ним та [PERSON] не було. Ця межа суміжного землекористування визначена забором та стовпом , що залишився. Підтвердив, що був присутнім при проведенні кадастрової зйомки земельної ділянки, яку приватизовувала відповідач, але документації при цьому ніхто не запитував. Також тут не були присутні представники [PERSON] сільської ради , не визначали межі земельних ділянок. Про те, що частинку земельної ділянки, якою він користувався, приватизувала відповідач дізнався при проведенні кадастрової зйомки земельної ділянки для приватизації своєї присадибної земельної ділянки, коли остання надала технічну документацію .Вважає, що порушено його право приватизувати земельну ділянку якою користується більше 15 років. Відповідач позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, так як позивач не надав підтверджуючих документів, що він користується цією земельною ділянкою. Підтвердила, що цією земельною ділянкою користувався [PERSON] та його батьки, яких не памятає. Ствердила, що на даний час виготовила технічну документацію для будівництва і обслуговування житлового будинку, побудувала фундамент . Відмовилася пояснювати про межові знаки, якій передані на зберігання та хто підписував акт погодження меж суміжних землекористувачів від 20.06.2014 року за [PERSON] Представник відповідача пояснила суду, що позивач не надав розмірів земельних ділянок, якими користується, не надав рішення сільської ради про надання у користування спірної частини земельної ділянки. Вважає , що [PERSON] сільська рада є власником цієї земельної ділянки, яка не зверталася до суду про скасування своїх рішень. [PERSON] був присутнім при проведенні кадастрової зйомки та показував межі . Вимог ст. 198 ЗК України не порушено. Третя особа, яка не заявляє самостій вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, сільський голова [PERSON] сільської ради [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] надала на сесію сільської ради Акт погодження меж суміжних землекористувачів, а тому сесія затвердила технічну документацію. В послідуючому вияснили, що відповідач [PERSON], як пояснила слідчому поліції сама підписалася в акті погодження меж за позивача і іншого суміжного землекористувача [PERSON]. До виникнення цього спору, скарг від [PERSON] та [PERSON] щодо добросусідства не надходило. [PERSON] користувалася земельною ділянкою [PERSON] з 2010 року за його усною згодою. Представник відділу Держгеокадастру у Ратнівському районі Волинської області пояснила суду , що [PERSON] надала рішення сільської ради про надання дозволу на розробку технічної документації . Начальник погодив надання земельної ділянки для приватизації 19 червня 2014 року. Начальник реєстраційної служби Ратнівського районного управління юстиції у Волинській області звернувся із клопотанням про розгляд справи без участі їх представника, покладається на думку суду. До клопотання долучено копію реєстраційної справи земельної ділянки [PERSON]. Свідок [PERSON] показала суду , що земельною ділянкою , яку приватизувала її дочка [PERSON] користувався [PERSON], який помер. До його смерті спорів щодо меж суміжних землекористувачів позивача та [PERSON] не було. Відповідачка користувалася цією земельною ділянкою ще до смерті [PERSON] . Свідок [PERSON],начальник відділу містобудування та архітектури Ратнівської районної державної адміністрації, показав суду , що оскільки рішенням сільської ради надано дозвіл на складання проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,25 га , а тому погодив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]. Свідок [PERSON] показав суду, що працював землевпорядником сільської ради в період приватизації земельної ділянки відповідачкою,але не був присутнім при погодженні меж суміжних землекористувачів 20 червня 2014 року . Проектну документацію виготовляє проектна організація, а замовник сам погоджує межі із сусідами. Так, як ніколи між [PERSON]І і [PERSON] не виникало конфліктних ситуацій, то підписав Акт погодження меж суміжних землекористувачів від 20 червня 2014 року після того, як його підписали сусіди. Ствердив, що частиною земельної ділянки, якою користувався [PERSON] приватизувала відповідачка. Свідок [PERSON] показав суду, що є суміжним землекористувачем із земельною ділянкою ,яку приватизувала відповідачка, якою користувався [PERSON] ., з яким не було спору щодо межі. Акт погодження меж суміжних землекористувачів від 20 .06.2014 року не підписував. Відповідачка йому повідомила, що будь - яку підпис підробить. Ствердив, що [PERSON] зайняла від 7 до 9 метрів земельної ділянки, якою він постійно користувався, де зараз закопана його картопля і стоїть туалет. При приватизації земельної ділянки померлим [PERSON] акт погодження меж суміжних землекористувачів не погоджував. Свідок [PERSON] показала суду ,що здійснила реєстрацію права власності на земельну ділянку [PERSON] відповідно до документації ,яку надала відповідачка, оскільки був кадастровий номер земельної ділянки без точної юридичної адреси її розташування та рішення сільської ради про надання цієї земельної ділянки у приватну власність. Свідок [PERSON] показала суду, що 26 червня 2016 року відповідно до розробленого проекту землеустрою за допомогою програмного забезпечення присвоєно кадастровий номер земельної ділянки [PERSON] . Свідок [PERSON] показав суду, що його заступник [PERSON] надала висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд [PERSON]. Спеціаліст [PERSON] пояснив суду, що при проведенні кадастрової зйомки виявлено , що [PERSON] приватизувала 183 кв.м. земельної ділянки ,якою користувався [PERSON] ( а. с. 113). При цьому межа земельних ділянок проходить по деревяному стовпу та борозні, якою розмежовувалися суміжні земельні ділянки. Ствердив, що при проведенні кадастрової зйомки відсутні межові знаки приватизованої земельної ділянки [PERSON]. Суд, заслухавши позивача, відповідача, їх представників, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, свідків, спеціаліста дослідивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог , виходячи із наступного. В силу вимог ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю ( земельну ділянку ) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом . Набуття цих прав громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно з п. 5 постанови Верховної ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562 Х11 « Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР « ( зі змінами та доповненнями внесеними Законом України від 05 травня 1993 року № 3180 Х11) громадяни підприємства установи організації які мають у користуванні земельні ділянки надані їм до введення в дію Кодексу зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Аналогічне положення міститься в пунктах 1 та 7 розд. Х «Перехідні положення» ЗК України( введеного в дію з 01 січня 2002 року). Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом ( постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 6-267 цс 15). Як передбачено ч. 1 ст. 122 ЗК України , сільські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Витягом з по господарської книги № 2 за 2011-2015 роки по особовому рахунку № 0057-01 (а.с.8) стверджено , що [PERSON] користується земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства 0,63 га з 1955 року , що стверджено довідкою № 173 від 08.05.2015 року ( а. с. 8) .Будинок побудовано у 1955 році і належить [PERSON]. Крім того, [PERSON] користується земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку і для ведення особистого селянського господарства з 1971 року по вул. Дубській,5 с. Височне Ратнівського району Волинської області ( а. с. 45-46). Рішенням [PERSON] сільської ради № 33/3 від 22 травня 2015 року надано позивачу [PERSON] дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) ( а. с. 7,47). [PERSON] відповідно до її заяви від 15.05.2014 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку , господарських будівель та споруд рішенням [PERSON] сільської ради № 28/4 від 21.05.2014 року ( а. с. 70, 71). 22 січня 2015 року [PERSON] звернулася до сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку , господарських будівель і споруд площею 0,25 га в с. Височне вул. Дубська. ( а. с. 71) Судом установлено, що сільська рада рішенням № 29/1 від 11.07.2014 року « Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості)» ( а. с. 6,38,72) затвердила [PERSON] технічну документацію по встановленню меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га , кадастровий номер 0724281000:01:001:0062, що знаходиться по вул. Дубській с. Височне Ратнівського району Волинської області з технічною документацією , де акт погодження меж позивач [PERSON] не підписував, а отже на затвердження подано документи, які не відповідають ст.ст.193, 198 ЗК України. [PERSON] підробки Акту суміжних землекористувачів підтверджено висновком Львівського науково дослідного інституту судових експертиз,листом № 2661 від 27.04.2016 року Львівського науково- дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого позивач [PERSON]І не підписував Акт про установлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) від 20 червня 2014 року. Також підробку вказаного Акту встановлено показаннями свідка [PERSON], повідомленням № 522/66/02-2016 від 16.02.2016 року Ратнівського ВП ГУ НП ( а. с. 82) , ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 13.11.2015 року ( а. с. 9 ) , з яких слідує , що у провадженні слідчого відділення перебуває кримінальне провадження № 12015030170000229 по факту підробки підписів у акті погодження меж суміжних землекористувачі від 20 червня 2014 року. Статтею 198 ч. 2 ЗК України визначено, що кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, відновлення меж земельної ділянки на місцевості, встановлення меж частини земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі, виготовлення кадастрового плану. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно , індексний номер 24243714 від 15.07. 2014 року , витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданих реєстраційною службою Ратнівського районного управління юстиції Волинської області 15.07.2014 року ( а. с. 26,27,30,31), стверджено, що [PERSON] набула у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) , землі житлової та громадської забудови площею 0,25 га , кадастровий номер 0724281000:01:001:0062 в с. Височне Ратнівського району Волинської області. 26 червня 2014 року відділом Держгеокадастру у Ратнівському районі Волинської області видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку , серія та номер : НВ -0700925602014 про кадастровий номер земельної ділянки 0724281000:01:001:0062, що стверджено копією реєстраційної справи ( а. с. 30 42 ), копією проектної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд на території с. Височне, вул. Дубська Ратнівського району Волинської області ( а. с. 138- 163). Рішенням [PERSON] сільської ради № 32/8 від 23.01.2015 року « Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку» затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] вищезазначену земельну ділянку( а. с. 73). Фототаблицями, технічною зйомкою підтверджено, що межа земельних ділянок [PERSON] і [PERSON]О, яку приватизувала [PERSON] проходить по деревяному стовпу,залишок від огорожі та розори ( а.с. 13,104,106, 113),що визнано сторонами по справі. Згідно ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Статтею 152 Земельного кодексу України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів. Висновок про те, що державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування , тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу , на підставі якого такий акт видано, міститься у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року ( справа № 6- 12цс 13 ) та від 23 жовтня 2013 року ( справа № 6-93 цс 13 ). Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта , яким порушуються права особи щодо володіння , користування чи розпорядження їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За приписами ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії , виданий органом державної влади , органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування , якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Як передбачено ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку оформляється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно , розміщене на території України , що належить фізичним та юридичним особам , державі в особі органів , уповноважених управляти державним майном , іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування , а саме права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відтак позивачем обрано такий спосіб захисту інтересів держави, який відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом всебічно і повно зясовано обставини справи, досліджено докази надані сторонами. Таким чином , враховуючи, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд на підставі рішення сільської ради про затвердження проектної документація, яка виготовлена з порушенням , а саме Акт про установлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) від 20 червня 2014 року не підписаний [PERSON], а інше рішення № 32/8 від 23.01.2015 року [PERSON] сільської ради про надання у власність вказаної земельної ділянки прийнято після її реєстрації у реєстраційній службі Ратнівського районного управління юстиції ,беручи до уваги, такими діями порушено вимоги ст. ст.118,126, 193, 198 Земельного кодексу України, права позивача на користування та приватизацію земельної ділянки, яку незаконно приватизувала відповідачка, позов підлягає задоволенню повністю. Також , при цьому суд враховує, що відповідно до вікопіровки з Генплану с. Височне ( а. с. 23, 24,158) проектна земельна ділянка [PERSON] має прямокутну форму , а приватизована нею земельна ділянка має форму букви «Г», тобто змінена її площа, форма без внесення змін до Генплану с. Височне. Крім того, висновок відділу Держземагенства у Ратнівському районі Волинської області ( а. с. 156) від 19.06.2014 року , начальника відділу містобудування та архітектури Ратнівської райдержадміністрації ( а. с. 157) від 18.06.2014 року видані із зазначенням точної площі 0,25 га ,тобто останніми без Акту про установлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) від 20 червня 2014 року наперед погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із визначенням загальної площі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд [PERSON]. Слід відмітити, що на схемі Генплану земельної ділянки [PERSON], кадастровому плані ( а. с. 154 ) є відмітка погоджено голови [PERSON] сільської ради [PERSON], начальника відділу Держземагенства у Ратнівському районі [PERSON] , начальника відділу містобудування та архітектури Ратнівської райдержадмиіністрації [PERSON] з проставленням печатки державного органу без зазначення дати їх підписів. Згідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України ,якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення , звільнено від сплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] є інвалідом другої групи, що стверджено копією пенсійного посвідчення № [NUMBER], серії ААЄ № 420627 , виданого 16.08.2011 року Пенсійним фондом України( а. с. 10) , а тому звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях відповідно до ч. 1 ст. 5 п. 9 Закону України « Про судовий збір». Таким чином , з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1653,60 ( 551,20+ 551.20+ 551,20+551,20 = 2204,80 ) гривень ; на користь позивача слід стягнути 2202 гривні сплаченої вартості судово - почеркознавчої експертизи відповідно до квитанції № 27 від 28 березня 2016 року ТВБВ 10002/070 Волинського управління АТ Ощадбанк . На підставі викладеного,

Outcome: approved