Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який був уточнений, до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за [PERSON] , ІПН [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого 05.11.2011 року, право власності на 1/4 частку квартири № 15, яка розташована в м. Одесі по вул. Рішельєвській в будинку № 21. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, вимоги, просив провести судове засідання без фіксації судового процесу . Представник відповідача до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Представник третої особи до судового засідання зявився, просив провести судове засідання без фіксації судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом не підлягають задоволеню з наступних підстав. Судом встановлено, що провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. 05.11.2011 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖД №287102. [PERSON] був рідним братом позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖД №316906. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/4 частки квартири № 15, яка розташована в м. Одесі по вул. Рішельєвській в будинку № 21. Вказана 1/4 частка квартири належала [PERSON] на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2003 року по справі №2-8672. 02.04.2012 року позивач звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини щодо майна [PERSON] Того ж дня з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] звернулась його мати та відповідно мати померлого [PERSON]. 01.03.2016 року позивач звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири № 15 , яка розташована в м. Одесі по вул. Рішельєвській в будинку № 21. 01.03.2016 року позивачу у видачі свідоцтва про спадщину було відмовлено постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], оскільки право власності на зазначену частку квартири не зареєстровано [PERSON] у встановленому законом порядку. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2003 року по справі №2-8672 [PERSON] зареєстроване не було, оформити свої спадкові права позасудовим шляхом Позивач не має можливості. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року про відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки мати позивача, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON], він є єдиним спадкоємцем , отже , належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а саме Одеська міська рада. [PERSON] за життя не набув права власності на 1/4 квартири [ADDRESS], оскільки право власності на зазначену частку квартири не було зареєстровано, а отже і [PERSON] не має право спадкувати 1/4 частину даної частки спірної квартири після смерті його брата, що також і зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.03.2016 р., де в абзаці № 11 чітко вказано, що згідно цивільного законодавства , що діяло на момент винесення рішення Приморським районним судом м. Одеси від 28.11.2003 року по справі № 2-8672 і на цей час право власності на нерухоме майно , перехід і припинення підлягають реєстрації. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.11.2003 року по справі № 2-8672 про визнання права власності на 1/4 частину квартири під № 15 , яка розташована в м. Одесі по вул. Рішельєвській в будинку № 21 згідно з реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на вищезазначену частку квартири не зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог\~ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2, 3 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним , неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За вимогами ч.2\~ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. Згідно з п.п.5 п.1\~ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року правовстановлювальним документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на обєкти нерухомого майна. Відповідно\~ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду. Згідно вимог\~ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підтверджуються фактичними обставинами справи та зібраними доказами, тому вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed