Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківського Національного педагогічного університету імені [PERSON] про стягнення вихідної допомоги при звільненні на наукову пенсію в розмірі шести окладів в загальній сумі 7128 гривень та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 126433,86 гривень. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та обґрунтував його тим, що 26.09.2005 року він був звільнений з роботи у ХНПУ ім. Г.С. Сковороди у звязку з розірванням контракту з виходом на наукову пенсію. Проте, при звільненні не отримав вихідну допомогу, всупереч ст. 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про наукову, науково-технічну діяльність», в редакції, яка діяла на той час. Крім того, має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 27.09.2005 року по 01.11.2016 року (3227 робочих днів), помножені на середньоденний заробіток в розмірі 39,18 гривень = 126433,86 гривень. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, а саме, в частині виплати вихідної допомоги, яка складається з шести окладів (806 гривень один оклад). Пояснив, що на час звільнення у відповідача були відсутні кошти для виплати вихідної допомоги, а тому й вони не були нараховані позивачеві. Крім того, в решті вимог заперечував, з огляду на пропуск позивачем строків давності, оскільки позивач, уклавши після звільнення з ХНПУ 26.09.2005 року новий контракт, до теперішнього часу вимог про виплату вихідної допомоги не предявляв. Вислухавши сторони,дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, що 26.09.2005 року позивач був звільнений з роботи у ХНПУ ім. Г.С. Сковороди у звязку з розірванням контракту з виходом на наукову пенсію. Проте, при звільненні не отримав вихідну допомогу, всупереч ст. 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про наукову, науково-технічну діяльність», в редакції, яка діяла на той час. Згідно ст. 44 КЗпП України - При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 6 статті 36\~та\~пунктах 1,\~2\~і\~6 статті 40\~цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36)-у розмірі двох мінімальних заробі тних плат; внаслідок порушення власникома бо уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38\~і\~39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше три місячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у\~пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»: При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхіднови ходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чифінансування. Згідно ст. 24 Закону України «Про наукову, науково-технічну діяльність», в редакції, яка діяла на той час: При виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівникавідповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівникувидаєтьсягрошовадопомога в розмірі шести місячнихпосадовихокладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у\~Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на якихдає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію\~відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України.Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»:При припиненні трудового договору вихідна допомога виплачується у випадках і розмірі, передбачених як ст.44 КЗпП, так і іншими нормами закону. Отже, враховуючи наявність спеціального закону, суд при обчисленні розміру вихідної грошової допомоги застосовує норми ст. 24 Закону України «Про наукову, науково-технічну діяльність», в редакції, яка діяла час звільнення [PERSON]Відповідно до ст. 60 ЦПК України, - Кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог і заперечень, крімвипадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу. Відповідачем визнано позов в частині стягнення з нього вихідної допомоги позивачеві, яка не була сплачена при звільненні в розмірі шести окладів. Згідно довідки ХНПУ оклад [PERSON] становив 806 гривень на місяць, тобто стягненню підлягає вихідна допомога у розмірі шести окладів в загальній сумі 4836 гривень, що передбачено саме ст. 24 Закону України «Про наукову, науково-технічну діяльність», в редакції, яка діяла час звільнення [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України - При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України - В разіневиплати з вини власникаабоуповноваженого ним органу належнихзвільненомупрацівниковісум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їхрозмірпідприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Проте, вихідна грошова допомога не входить до категорії заробітної плати, а є компенсаційною виплатою, тому на неї не розповсюджуються норми ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в той час як підлягають застосуванню норми ч. 1 ст. 233 КЗпП України, а саме: Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушеннясвого права. Обєктивно будучи обізнаним про порушення свого права на отримання вихідної допомоги при звільненні, позивач не звернувся до суду з відповідним позовом протягом 11 років, тому у нього відсутнє право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, передбачене ст. 117 КЗпП України і у суду відсутні підстави для поновлення такого строку відповідно до ст. 234 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial