Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», в якому просить суд визнати недійсним договір Фінансового лізингу № 004578 з додатками від 16.08.2016 року, укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на його користь сплачену в момент укладення даного договору суму коштів у розмірі 40000 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 серпня 2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено договір Фінансового лізингу № 004578 з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є сільськогосподарська техніка МТЗ 82.1.26. Відповідно до умов Договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - МТЗ 82.1.26 у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, передбачених договором. Позивач знайшов на інтернет сайті ОLХ.UА вищевказаний транспортний засіб та зателефонував до продавця, йому роз'яснили, що дійсно такий транспортний засіб є в наявності. Коли він приїхав до офісу компанії, менеджер компанії пояснила, що він повинен спочатку сплатити за транспортний засіб 40 000 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть в користування предмет лізингу. В той же день позивачем було сплачено на відповідний рахунок кошти в розмірі 40 000 грн. Повернувшись додому та уважно прочитавши договір лізингу з додатками до нього, позивач зрозумів, що його обманули, а саме, представником компанії не було йому роз'яснено призначення платежу в сумі 40 000 грн., який виявився платежем за оформлення договору, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою, перевіркою, розглядом та укладенням договору. Позивач же вважав, що це - оплата вартості транспортного засобу, що слідувало зі слів представника компанії. В договорі це передбачено, але у позивача не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надала достовірної інформації, завірила в тому, що всі істотні умови договору вона йому пояснила та спонукала позивача підписати договір швидше, мотивуючи це тим, що на неї чекають інші особи, які бажають укласти договір лізингу. Крім цього, протягом обіцяних днів предмет лізингу так і не був переданий позивачу. Позивач неодноразово дзвонив до компанії, але вирішити питання так і не вдалося. Таким чином, під час попередніх переговорів представником компанії введено позивача в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань. Після підписання і вивчення змісту договору стало зрозуміло, що сплачені кошти не повернути, та можливості розірвати договір немає, оскільки договір зовсім не передбачає можливості розірвання з ініціативи лізингоодержувача без втрати грошових коштів, що є порушенням прав позивача як споживача. Таким чином, зміст спірного договору Фінансового лізингу від 16.08.2016 року, укладеного між сторонами, на думку позивача виключає та обмежує права лізингоодержувача, як споживача, стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Також зазначає, що оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.6 договорів, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині справності та ін., суперечить на його думку положенням статті 808 ЦК України. З договору Фінансового лізингу від 16.08.2016 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», вбачається також порушений порядок його посвідчення, відповідно до вимог законодавства, а саме, вказаний договір нотаріально посвідчено не було. Вважає, що викладене свідчить про те, що умови договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, що суттєво погіршує становище споживача та вважає це є підставою для визнання договору Фінансового лізингу з додатками від 16.08.2016р. недійсним в цілому та просить суд стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на його користь сплачені відповідачу грошові кошти у сумі 40000,00 грн., оскільки в іншому порядку повернути вкладені кошти він не має можливості. Також просить стягнути на його користь сплачену суму судового збору в розмірі 551,20 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного розгляду справи позивач не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, причини не явки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе, згідно ст.ст.224,226 ЦПК України, провести заочний розгляд даної справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором, або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопаду 2011 року, на спірні правовідносини поширюється дія Закону «Про захист прав споживачів». Конституційний Суд України у рішенні від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011 роз'яснив, що положення п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем, в нашому випадку лізингодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту (послуг, тощо), що пов'язані з задоволенням поточного попиту населення, в тому числі придбання товарів в особисту власність, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 16 серпня 2016р. між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON] було укладено договір Фінансового лізингу № 004578 з додатками (надалі-Договір), згідно якого предметом Лізингу по даному договору є сільськогосподарська техніка - трактор МТЗ 82.1.26. Згідно умов вказаного договору, лізингодавець - відповідач по справі, взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - сільськогосподарську техніку - трактор МТЗ 82.1.26, у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу - позивачу по справі, на умовах, передбачених договором. 16.08.2016р. позивач сплатив авансовий платіж, згідно зазначеного договору, в розмірі 40000,00 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого між ним та відповідачем було укладено договір Фінансового лізингу № 004578 від 16.08.2016р., що підтверджується копією квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» №0.0.601078711.1 від 16.08.2016 року. Статтею 42 Конституції України передбачено, що Держава захищає права споживачів. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.96р. при вирішенні справ суди мають виходити насамперед із положень Закону «Про захист прав споживачів». Згідно частини 2 статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ч.5 п.1 ст.4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою. Метою Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні та правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт, надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно пункту 4 частини 1 статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Судом встановлено, що в пункті 5.5. оспорювального Договору зазначено, що будь-які поліпшення, модифікації або зміни предмета лізингу або його з'єднання з будь-якими нерухомими або рухомими об'єктами дозволяються лише на підставі попереднього письмового погодження з лізингодавцем. При наявності відповідної письмової вимоги лізингодавця перед поверненням предмета лізингу, лізингоодержувач зобов'язаний за власний рахунок відновити його початковий стан з урахуванням нормального зносу. У будь-якому випадку усі невід'ємні поліпшення, модифікації або зміни предмета лізингу, які були зроблені без письмової згоди лізингодавця, стають власністю лізингодавця та підпорядковуватися даному договору, при цьому лізингодавець не зобов'язаний виплачувати лізингоодержувачу жодних компенсацій, а останній не має право на відшкодування цих виплат за рахунок лізингових платежів. В той же час, п. 5.6. Договору передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний за власний рахунок забезпечити відповідність предмета лізингу всім нормативним вимогам та вносити такі зміни, модифікації та доповнення до предмета лізингу, які можуть час від часу вимагатися будь-яким законом, правилом, розпорядженням нормативним актом або наказом державного органу, виданим в межах його компетенції. Пункт 5.7. Договору передбачає, що на чинність цього договору не впливають будь-які обмеження або неможливість користування предметом лізингу внаслідок його часткового пошкодження, або внаслідок юридичних чи технічних або економічних причин, випадків надзвичайних подій чи форс-мажору. В таких випадках зобов'язання лізингоодержувача, в тому числі платіжні зобов'язання, залишаються чинними в повному обсязі. Пунктом 10.5. передбачено, що лізингодавець має право змінити розмір лізингових платежів або про індексувати їх від різних факторів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Пункт 10.11. визначає, що лізингоодержувач не може вимагати від лізингодавця жодного відшкодування або зменшення суми платежів за даним договором, у випадку перерви в експлуатації предмета лізингу, незалежно від причин виникнення такої перерви. лізингоодержувач не має права затримувати платежі за даним договором, строк сплати яких настав, навіть з причин пошкодження предмету лізингу. Судом, аналізуючи зазначені пункти умов договору Фінансового лізингу №004578 від 16.08.2016 року, встановлено, що є суперечності в самому договорі Фінансового лізингу, умови договору (п.5.7., п. 10.5.) є несправедливою відносно лізингоодержувача, а умова (п.10.11.) суперечить нормі ч.3 ст. 762 ЦК України, відповідно до якої може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру лізингових платежів. Відповідно до ч.4 ст. 762 ЦК України, наймач (лізингоодержувач) має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. При застосуванні цієї норми до лізингових зобов'язань варто зважати на те, що, по-перше, за обставини, які впливають на істотне зменшення можливості користування предметом лізингу, лізингоодержувач не відповідає, по-друге, істотне зменшення можливості користування предметом лізингу може статися з вини лізингодавця, третіх осіб або внаслідок випадку. Відповідно,

Outcome: approved