Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Галиновільської сільської ради Старовижівського району Волинської області, [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу зазначений житловий будинок. Вказує, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. У зв`язку з наведеним просив визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті сестри [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просить розглядати справу без її участі та участі позивача. Представник Галиновільської сільської ради Старовижівського району Волинської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справу у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, заяв чи клопотань не подавала. ЇЇ представник адвокат Півень Г.В. через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні його довірительки. Суд оцінює критично вказану заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Півня Г.В. з таких підстав. Відповідач в підготовчі засідання, подавала заяви про розгляд справи у її відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті. Крім того відповідач не скористалась своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву. В судові засідання відповідач [PERSON] не з`являлась, неодноразово подавала до суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю її представника в іншому судовому процесі. Разом з тим, адвокат Півень Г.В., на підставі укладеного договору про надання правової допомоги від 20 березня 2019 року, має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені відповідача, її процесуальні права та обов`язки. Будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час, місце розгляду справи, представник відповідача у день розгляду справи подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому представник наділений повноваження учасника справи. Суд вважає неповажними причини неявки в судове засідання відповідача та його представника, з підстав перебування відповідача на амбулаторному лікуванні. Представник позивача Гут А [PERSON] В. у своїх письмових клопотаннях просила суд звернути увагу на те що, кожного разу, подаючи клопотання про відкладення судового засідання, у час який не співпадав з часом на який призначене засідання, розглядались справи в яких представник відповідача був пізніше повідомленим про розгляд справи в іншому суді, аніж в даному. Отже представник позивача вважає що така поведінка сторони відповідача є зловживанням своїми правами та має на меті лише затягнення судового процесу. Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Суд погоджується з думкою представника позивача та вважає безпідставним клопотання відповідача та представника відповідача про відкладення розгляду справи та таким, що спрямовані на затягування розгляду справи, яка перебуває у провадженні суду з 29 листопада 2018 року. Крім того, подане представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою довірительки суд не бере до уваги, оскільки представник наділений усіма процесуальними правами та обов`язками відповідача. Враховуючи зазначене, законних підстав для відкладення слухання справи суд не вбачає, а тому суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі належних та допустимих доказів. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в судове засідання нотаріусом копії спадкової справи №117/08, заведеної після смерті [PERSON] встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (аркуш справи 9). Заповіт, складений [PERSON] на користь позивача, посвідчений секретарем Новосілківської сільської ради Турійського району Волинської області 16 червня 2005 року, зареєстровано в реєстрі № 28, не змінений\~та не\~відмінений (аркуш справи 11). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса, позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом і спадкодавцем на час відкриття спадщини (аркуш справи 82, 84 зворот), \~нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна\~(аркуш справи 85). Інших спадкоємців за заповітом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині та які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 96). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Галиновільської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 07 липня 2018 року № 984 (аркуш справи 15, 16), випискою з погосподарської книги №2 Галиновільської сільської ради Старовижівського району Волинської області за 2001-2005 роки (аркуш справи 18), підтверджується право спадкодавця [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Технічний паспорт на будинок з господарським будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] не виготовлено, надано орієнтовну середньо-ринкову вартість будинку (аркуш справи 21). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Із заяв, поданих відповідачем [PERSON] та представником Галиновільської сільської ради до суду убачається, що відповідачам було відомо про відкриття спадщини, позовні вимоги визнаються в повному обсязі (аркуш справи 47, 58). Відповідач [PERSON] було відомо про наявність позову [PERSON] в провадженні суду, однак відзив на позов не подала, про що зазначила у заяві, поданій до підготовчого засідання (аркуш справи 48). До матеріалів справи відповідач додала заповіт, складений [PERSON] , посвідчений Галиновільською сільською радою Старовижівського району Волинської області від 18 лютого 1998 року, згідно з яким усе майно заповідала [PERSON] (який помер [INFO] ); довідку про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; довідку з Галиновільської сільської ради про склад спадкового майна після смерті [PERSON] ; пенсійне посвідчення [PERSON] (аркуш справи 49-56). Відповідно до вимог статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. З матеріалів справи судом встановлено, що заповіт, на підставі якого позивач успадковує майно був складений пізніше у часі та на момент розгляду справи не скасований в установленому законом порядку. Таким чином, на глибоке переконання суду заповіт складений [PERSON] 1998 року вважається таким, що скасований у зв`язку з складенням нового заповіту 2005 року. Посилання на довідки, додані [PERSON] разом із заповітом 1998 року в підтвердження того, що [PERSON] прийняв спадщину згідно з заповітом 1998 року не приймається судом з огляду на те, що судом встановлено наявність нового заповіту, складеного в часі пізніше, ніж той заповіт, на який посилається [PERSON] Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з\~частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні. Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 704,80 гривень. З матеріалів справи встановлено, що позивачем за розгляд даної справи судами сплачено судовий збір в сумі 704,80 гривень (аркуш справи 1), а тому дані витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 234, 93 грн. з кожного.

Outcome: approved