Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) та Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про звільнення майна з-під арешту. В позовній заяві зазначено, що позивач не може оформити спадщину, яка відкрилась після смерті його бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки постановою державного виконавця від 05.08.2005 року накладено арешт на належне [PERSON] нерухоме майно у зв`язку з виконанням виконавчого листа про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь «ЕК «Херсонобленерго». Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань від них не надходило, відзив до суду не подали. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті його бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , та є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Олешківського районного нотаріального округу від 22.06.2020 року № 50/02-14 та свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції від 05.08.2005 року при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Цюрупинським районним судом від 19.04.2005 року № 2-381 про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «ЕК «Херсонобленерго» боргу 1051 грн., накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, крім того, частина п`ята вказаної статті передбачає, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Суд приходить до висновку, що оскільки виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості закінчено, але арешт майна боржника не знято, заборгованість перед постачальником послуг відсутня, то відсутні й правові підстави арешту майна [PERSON] . За таких обставин наявність арешту безпідставно обмежує спадкоємця в здійсненні його права спадкування та права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved