Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування позову посилається на те, що 13 грудня 2012 року він отримав від [PERSON] розписку, згідно якої передав йому в борг кошти в сумі 6000 гривень. Гроші зобов»язувався повернути до 01 квітня 2013 року. На його неодноразові усні прохання повернути взяті в борг кошти відповідач не реагує. Станом на 01 грудня 2014 року відповідач не повернув належних йому коштів в сумі 7466 гривень 92 копійки. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики в сумі 7466 гривень 92 копійки, судові витрати по справі в сумі 243 гривні 60 коп. В судовому засіданні сторони не з»явилися. Від представника позивача- адвоката [PERSON] надійшла заява, в якій просить справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю з підстав , викладених в позові, просить позов задовольнити. Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю і просить справу розглядати у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року відповідач [PERSON] написав боргову розписку про отримання ним від [PERSON] 6000 гривень . Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст.ст. 1046-1047 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На а.с. 7 міститься розписка про отримання відповідачем від позивача грошей в борг. Написання її власноручно та отримання ним вказаних коштів відповідачем не оспорюється. В силу наведених положень ст.ст. 1046-1047 ЦК України розписка є саме підтвердженням укладання договору, а останній є укладеним з моменту передачі грошей. За встановлених обставин суд дійшов висновку що допустимим доказом на підтвердження укладення між позикодавцем і позичальником договору позики, є розписка позичальника, яка посвідчує факт передання позикодавцем позичальнику зазначеної грошової позики. Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності; в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку відповідач не спростував фактів написання ним боргової розписки та отримання ним від позивача [PERSON]. коштів в сумі 6000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved