Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], у якому прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 30.03.1998 року зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею, укладений між ним та відповідачем. Заявлені вимоги мотивує тим, що 30.03.1998 року відповідач [PERSON] продав, а позивач [PERSON] придбав зазначену квартиру, про що уклали відповідний договір. Даний договір купівлі-продажу був зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею за №107 від 30.03.1998 року. У технічному паспорті на квартиру Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис від 02.04.1998 року щодо зміни власника згаданого нерухомого майна на позивача. Оскільки обидві сторони за договором виконали його умови, позивач, з посиланням на ст.47 ЦК в редакції 1963 року, прохає визнати зазначений договір дійсним. Ухвалою суду від 08.06.2018 року (а.с.14) провадження у справі було відкрито з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Будучи належним чином повідомленими про дату час і місце розгляду справи, сторони у підготовче судове засідання не з'явились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався, натомість надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти визнання укладеного ним договору дійсним. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Встановивши фактичні обставини справи, з'ясувавши позиції сторін та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що 30.03.1998 року за №107 Комсомольською універсальною товарною біржею зареєстрований договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір був укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис щодо зміни власника нерухомого майна на позивача [PERSON], реєстровий № 431 від 02.04.1998 року у реєстровій книзі № 4. За договором відповідач продав, а позивач придбав квартиру [ADDRESS] за договірною ціною. Продавець одержав гроші в повній сумі. Обидві сторони виконали умови угоди, проте не посвідчили її в нотаріальній конторі. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. З огляду на дію актів цивільного законодавства у часі, до спірних правовідносини підлягають застосуванню норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 47 вказаного Закону, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається, тому вимога про визнання вказаного договору дійсним є обґрунтованою і підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved