Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Камянець-Подільський електромеханічний завод» про стягнення втраченого заробітку 57993 гривень 85 коп., моральної шкоди в сумі 275\~600 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що він працював на Камянець Подільському електромеханічному заводі з 01 жовтня 1989 року в цеху ВІМ інженером по налагодженню і випробуваннях ВПМ. 28 грудня 1989 року позивач отримав виробничу травму і перебував на лікуванні до 31 березня 1990 року Наказом № 95 від 21 березня 1990 року позивача було переведено інженером по налагодженню другої категорії без доплат до середньомісячного заробітку, розмір якого встановлено рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року. Невиплатою середньомісячного заробітку позивачу заподіяно моральну шкоду в розмірі 275600 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що він працював на Камянець Подільському електромеханічному заводі з 01 жовтня 1989 року в цеху ВІМ інженером по налагодженню і випробуваннях ВПМ. В жовтні 1989 року позивача було направлено на будівництво житлового будинку для працівників заводу, та було дано вказівку по вжиттю заходів для здачі будинку в експлуатацію. 28 грудня 1989 року позивач при виконанні роботи, яка не була обумовлена трудовим договором , отримав виробничу травму і перебував на лікуванні до 31 березня 1990 року. Наказом № 95 від 21 березня 1990 року позивача було переведено інженером по налагодженню другої категорії без доплат до середньомісячного заробітку, розмір якого встановлено рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року. Після звільнення позивача в 2004 році з роботи він звернувся до суду про зобовязання відповідача скласти акт про нещасний випадок на виробництві. В 2008 році було встановлено втрату позивачем 20% працездатності внаслідок отримання виробничої травми. Відповідач повинен був здійснювати позивачу доплату до його середньомісячного заробітку до встановлення втрати працездатності. Невиплатою середньомісячного заробітку до заробітної плати позивача [PERSON] заподіяно моральну шкоду в розмірі 275600 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і пояснив. Що позивача після завершення лікування було переведено на іншу посаду і його заробітна плата в звязку з переведенням була збільшена. Позивач заробіток в звязку отриманням травми на виробництві не втрачав. Моральна шкода вже стягувалась рішенням суду від 29 грудня 2015 року. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працював на Камянець Подільському електромеханічному заводі з 01 жовтня 1989 року в цеху ВІМ інженером по налагодженню і випробуваннях ВПМ. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 16 грудня 2011 року, справа № 22ц-3404 встановлено, що наказом № 434 від 22 вересня 1989 року позивача тимчасово було переведено строком на два місяці з 25 вересня 1989 року по 25 листопада 1989 року на будівництво багатоквартирного будинку для виконання робіт по благоустрою території , внутрішнього оздоблення , монтажу теплотраси і земельних робіт з оплатою згідно виданого наряду з доплатою до середньомісячного заробітку за попереднім місцем роботи при виконанні норм виробітки. Цим же рішенням встановлено, що Камянець Подільським електромеханічним заводом не було виплачено позивачу доплату до середньомісячного заробітку за його роботу на будівництві з 25 вересня 1989 року по 25 листопада 1989 року в розмірі 566 карбованців 28 коп. 28 грудня 1989 року при виконанні роботи, яка не була обумовлена трудовим договором , [PERSON] отримав виробничу травму і перебував на лікуванні до 31 березня 1990 року. З копії наказу № 258 від 23 червня 1986 року вбачається, що посадовий оклад [PERSON] на посаді інженера по наладці Відділу головного механіка з 01 липня 1988 року становив 170 карбованців. Наказом № 95 від 21 березня 1990 року позивача було переведено інженером по налагодженню другої категорії Відділу головного механіка з 01 квітня 1990 року і встановлено посадовий оклад 190 карбованців. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року в справі № 676/4147/14-ц , встановлено, що згідно висновку судово економічної експертизи № 244834/201 від 05 квітня 2011 року , яка проводилась при розгляді справи № 22ц-3404 , рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 16 грудня 2011 року, заробітна плата позивача за жовтень по будівництву 247 карбованців 58 коп. , за листопада по будівництву 210 карбованців 10 коп. Середньомісячна заробітна плата [PERSON] по посаді інженера по наладці Відділу головного механіка за жовтень 1989 року становила 170 карбованців та 170 карбованців за жовтень 1989 року. Позивач в судовому засіданні пояснив, що він на будівництві виконував роботу , не обумовлену трудовим договором . Розмір його середньомісячної заробітної плати за два повних місяці роботи перед травмою (жовтень листопад 1989 року) встановленні судом , доказуванню не підлягають, розмір його середньомісячної заробітної плати, який визначається згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 100/95, більший від 190 карбованців і тому відповідач повинен виплачувати позивачу до встановлення втрати 20 % працездатності, тобто 07 липня 2008 року, доплату до розміру середньомісячного заробітку, встановленого судовим рішенням від 29 грудня 2015 року. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Позивач травму отримав 28 грудня 1989 року , тому для обчислення середньомісячного заробітку повинна братись заробітна плата позивача за жовтень 1989 року та за листопад 1989 року. Відповідно до пункту 5\~ Інструкції про порядок застосування Правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної\~ робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженнямздоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків, додаток до постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань і Президії ВЦРПС від 13 лютого 1985 р N 50 / П-2 відшкодування шкоди полягає у виплаті потерпілому грошових сум в розмірі заробітку (або відповідної його частини), якого він втратив внаслідок втрати працездатності або зниження її, за вирахуванням пенсії по інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом, а також в компенсації додаткових витрат, викликаних ушкодженням здоров'я. Відповідно до пункту 19 \~ Інструкції про порядок застосування Правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної\~ робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженнямздоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків, додаток до постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань і Президії ВЦРПС від 13 лютого 1985 р N 50 / П-2 (http://zakon3.rada.gov.ua/laws/show/v0050400-85) у заробіток для обчислення відшкодування шкоди не враховуються: заробітна плата за роботу в надурочний час і по сумісництвом, різного роду виплати одноразового характеру, доплата за роботу, що не входить в обов'язки робітника або службовця по основній роботі. Враховуючи, що відповідно до п. 19 Інструкції Інструкції про порядок застосування Правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної\~ робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженнямздоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків, додаток до постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань і Президії ВЦРПС від 13 лютого 1985 р N 50 / П-2 у заробіток для обчислення відшкодування шкоди не враховується доплата [PERSON] за роботу, що не входить в обов'язки робітника або службовця по основній роботі, а саме - заробітна плата позивача за роботу його на будівельному майданчику. Тому при визначенні розміру втраченого заробітку суд не враховує заробітну плату позивача за жовтень 1989 року по будівництву - 247 карбованців 58 коп. , за листопада 1989 року по будівництву 210 карбованців 10 коп. Посадовий оклад [PERSON] до виробничої травми становив 170 карбованців на місяць, а з після виходу з лікарняного з 01 квітня 1990 року 190 карбованців на місяць, тобто , втрати заробітку позивача, в звязку з втратою працездатності , не відбулося. Тому позов про стягнення втраченого заробітку 57993 гривень 85 коп. не підлягає задоволенню. Позов про відшкодування моральної шкоди 275\~600 гривень не підлягає задоволенню. При відмові в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що позивач почав вимагати встановлення факту ушкодження здоровя на роботі з 2004 року , після звільнення позивача з роботи за скороченням , тобто до 2004 року він сам допомагав приховувати факт нещасного випадку на виробництві. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 29 грудня 2015 року в справі № 676/4147/14-ц з відповідача стягнуто на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 гривень в звязку з «невчасним та неправильним проведенням розрахунку, компенсацій, повязаних з ушкодженням здоровя при виконанні ним трудових обовязків». При стягненні моральної шкоди в рішенні суду від 29 грудня 2015 року також враховано втрату позивачем працездатності та необхідності в звязку проведення лікування. Також при відмові в задоволенні позову суд враховує, що моральна шкода може відшкодовуватись один раз. Враховуючи. що позивач, як інвалід другої групи, звільнений від сплати судового збору, то на рахунок держави слід віднести судові витрати в сумі 579 гривень 93 коп. з позовних вимог про відшкодування втраченого заробітку та 551 гривні 20 коп. - з позовних вимог немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди в сумі 275\~600 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed