Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнення 1 704 гривень 12 копійок заборгованості з орендної плати за 2011 рік, 3 % річних, інфляційного збільшення заборгованості та пені за прострочення виплати орендної плати за 2012 рік. В письмовій заяві від 26 травня 2015 року представник позивача [PERSON] збільшила та уточнила позовні вимоги і просила: розірвати договір оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнути з відповідача на користь позивача 2636 гривень 95 копійок заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційного збільшення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вони в них вказали, що 17 січня 2005 року між сторонами був укладений договір оренди землі, згідно умов якого позивач надав відповідачу у строкове платне користування належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до вищевказаного договору оренди землі, за умовами якого було збільшено плату за користування земельною ділянкою з 442 гривень до 1083 гривень 75 копійок за рік. На підставі договору оренди землі від 17 січня 2005 року відповідач користувався належною позивачу земельною ділянкою з 2006 року по грудень 2013 року, включно. За 2011-2012 роки відповідач не виплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою і лише в листопаді 2013 року товариство виплатило йому 3425 гривень 78 копійок орендної плати за користування нею за 2011-2013 роки. Незважаючи на вимоги позивача товариство (систематично) протягом 2-х платіжних періодів підряд не виплачувало позивачу орендну плату, що є підставою для розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року. З урахуванням умов договору оренди землі та додаткового договору до нього за 2011-2013 роки товариство повинно було сплатити [PERSON]. 5 431 гривню 32 копійки, тому сума заборгованості по орендній платі за ці роки становить 2005 гривень 54 копійки з урахуванням індексів інфляції. З урахуванням даної суми заборгованості станом на листопад 2013 року відповідач повинен був ще сплатити [PERSON] 3 % річних, що становить 120 гривень та 511 гривень 41 копійку інфляційного збільшення заборгованості, а всього 2636 гривень 95 копійок. ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулося до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року, стягнення 18\~223 гривень 58 копійок заподіяних збитків та 1443 гривень 19 копійок виплаченої орендної плати за 2013 рік з урахуванням суми переплати. В письмовій заяві від 26 травня 2015 року представник ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» - [PERSON] зменшив позовні вимоги в частині стягнення збитків до 13\~613 гривень 26 копійок, а в іншій частині позовні вимоги зустрічного позову просив залишити без змін. В обґрунтування зустрічних позовних вимог він в них вказав, що згідно умов п.29 укладеного між сторонами договору оренди землі від 17 січня 2005 року орендодавець зобов*язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватись земельною ділянкою. Незважаючи на це 28 грудня 2012 року [PERSON] передав земельну ділянку, що є предметом укладеного між сторонами договору, в користування третій особі ТОВ «АВІС УКРАЇНА». На підставі укладеного між ними договору оренди землі від 10 листопада 2011 року ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» фактично використовує належну позивачу земельну ділянку: у 2013 році орендована земельна ділянка була засіяна кукурудзою, а в 2014 році соєю. Дії [PERSON] щодо передачі земельної ділянки у користування іншій особі є протиправними, оскільки порушують право ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на користування зазначеною земельною ділянкою. За постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року було визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених між ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» та орендодавцями, в тому числі і з [PERSON] В 2013 році ТОВ «АФ «Косівщинська» планувало засіяти належну [PERSON] земельну ділянку соняшником та отримати 4273 гривні 44 копійки прибутку, а у 2014 році планувало засіяти земельну ділянку пшеницею та отримати 9\~339 гривень 82 копійки прибутку. В зв*язку з цим загальна сума упущеної вигоди (збитків) ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2013 -2014 роки становить 13\~613 гривень 26 копійок. За 2013 рік товариство сплатило [PERSON] 925 гривень 79 копійок ( з урахуванням ПДФО) орендної плати за користування земельною ділянкою з урахуванням індексу інфляції, а також частково сплатило в рахунок майбутніх виплат 517 гривень 40 копійок, всього 1443 гривні 19 копійок. Оскільки ТОВ Агрофірма «Косівщинська» не могло користуватись земельною ділянкою сільськогосподарського призначення по незалежним від нього обставинам через порушення [PERSON] умов договору, то відповідно до закону повинно бути звільнено від орендної плати за 2013-2014 роки. Позивач [PERSON] повторно в судове засідання не з*явився, хоч про час судового розгляду справи був належним чином повідомлений. В письмовій заяві просив провести судовий розгляд справи за його відсутності за наявними у ній матеріалами. Уточнені та збільшені позовні вимоги його представника підтримав і заперечував проти зустрічного позову. Раніше в судовому засіданні свій позов підтримав у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] повторно в судове засідання не з*явилась, хоч про час судового розгляду справи була належним чином повідомлена. В письмовій заяві просила провести судовий розгляд справи без ї участі, позовні вимоги [PERSON] підтримала, проти зустрічного позову заперечувала. Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» - [PERSON] в судове засідання не з*явилась, хоч про час судового розгляду справи була належним чином повідомлена. В письмовій заяві просила провести судовий розгляд справи без її участі. Зустрічний позов ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» підтримала у повному обсязі, а [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що [PERSON]. в задоволенні позову та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. 17 січня 2005 року між сторонами був укладений договір оренди землі, згідно умов якого [PERSON] надав відповідачу у строкове платне користування належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2, 72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який 13 вересня 2006 року був зареєстрований у Сумському РВ Сумської РФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», що підтверджується його копією ( ар.с.9-10). Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становила 29\~466 гривень 74 копійки, орендна плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі становила 442 гривні за рік ( 1, 5% від даної суми). Відповідно до п.11 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітньому році місяця ( п.12 договору). 01 січня 2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до вказаного вище договору оренди землі, який був зареєстрований у Сумському РРВ Сумської РФ ДП «Центр державного земельного кадастру» 15 листопада 2010 року ( ар.с.12). Відповідно до п.1.3 додаткового договору п.9 договору був викладений у новій редакції , що орендна плата повинна вноситься орендарем у формі натуральної і вона була встановлена у розмірі 1083 гривень 75 копійок за рік, що становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельного паю, яка стала становити 36\~125 гривень 14 копійок. 27 листопада 2013 року відповідач виплатив [PERSON] 3\~425 гривень 78 копійок орендної плати за користування землею за 2011 2013 роки, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів та їх оригіналами, які оглядались в судовому засіданні ( ар.с.48, 49). Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. З урахуванням індексів інфляції та умов укладених між сторонами договору оренди землі та додаткового договору до нього орендна плата за користування належною позивачу земельною ділянкою становить: за 2011 рік 1133 гривні 60 копійок (1083, 75грн. *104,6 %); за 2012 рік 1133 гривні 60 копійок; за 2013 рік 1139 гривень 27 копійок (1133, 60 грн. *100,5 %). Згідно умов п. 14а договору розмір пені становить: за 2011 рік з 31 грудня 2011 року по 27 листопада 2013 року (1133, 60грн.*698 дн.*0,01 %) = 79 гривень 13 копійок; за 2012 рік з 31 грудня 2012 року по 27 листопада 2013 року (1133,60 грн.*332дн.*0,01 %) = 37 гривень 64 копійки. З урахуванням 15 % ПДФО відповідно до вимог ст. 168 Податкового кодексу України до виплати [PERSON] станом на 27 листопада 2013 року належало: за 2011 рік - (1133,60 грн.+79,13 грн.=1212,73 грн.-181, 91 грн.) = 1030,82 гривень; за 2012 рік (1133, 60 грн.+37,64 грн.=1171,24 грн.-175, 69 грн.) = 995,55 гривень; за 2013 рік (1139,27 грн.-170,89 грн.) = 968, 38 грн., а всього 2994 гривні 75 копійок. В розрахунку представника позивача помилково був врахований індекс інфляції, починаючи з 2006 року та 3 % річних, а в розрахунку представника відповідача при нарахуванні розміру орендної плати за 2012-2013 роки помилково була взята не проіндексована сума орендної плати в розмірі 1083,75 гривень, тому суд не приймає до уваги дані розрахунки представників сторін. Стягнення 3 % річних за прострочення строків виплати орендної плати не передбачено умовами договору оренди землі та додаткового договору до нього. Таким чином, орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2011 та за 2012 роки була виплачена позивачу з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних сум та пені, за 2013 рік вона була виплачена йому своєчасно і в повному обсязі, порушення визначених договором строків виплати орендної плати за 2011-2012 роки не є систематичною несплатою орендної плати, тому [PERSON] необхідно відмовити в задоволенні позову про розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року та стягнення 2636 гривень 95 копійок заборгованості з орендної плати, 3 % річних та інфляційного збільшення заборгованості за його необґрунтованістю. Сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі. Під час дії укладеного між сторонами договору оренди землі від 17 січня 2005 року 10 листопада 2011 року [PERSON] уклав договір оренди даної земельної ділянки з ТОВ «АВІС-УКРАЇНА», який був зареєстрований у державному реєстрі 21 грудня 2012 року, що підтверджується його копією. За постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року по справі № 818/2661/14 було визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, укладених між орендодавцями та ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» , в тому числі і з орендодавцем [PERSON], яка набрала законної сили ( а.с.80-82). Під час розгляду даної справи ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» надало докази на підтвердження того факту, що саме воно користувалось належною позивачу земельною ділянкою протягом 2013 2014 років. Згідно ст.. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода). Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» - збитками вважаються зокрема доходи, які орендар міг би реально отримати у разі належного виконання орендодавцем умов договору. Таким чином у вигляді упущеної вигоди можуть бути відшкодовані тільки ті доходи, які б могли бути реально отримані. Належна на праві власності [PERSON] земельна ділянка площею 2, 72 га знаходиться у складі єдиного масиву земель, який був переданий в оренду на підставі договорів оренди, її межові знаки , які встановлювались при виготовленні державного акту на право власності на землю були втрачені в процесі обробітку спірної земельної ділянки в складі єдиного масиву земель, представник відповідача не надала суду відповідних доказів про конкретне місце розташування його земельної ділянки і що товариство планувало в 2013 2014 роках засіяли дану земельну ділянку саме соняшником та пшеницею і реально отримали прибуток на вказану в заяві про зменшення позовних вимог суму,- тому фактично неможливо встановити реальний розмір прибутку, який можна було б отримати від обробітку його земельної ділянки за той час. Згідно звіту форми № 4-С2 «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» ТОВ АФ «Косівщинська» на орендованих землях крім того вирощувало багаторічні трави. Представник відповідача не надала суду належних доказів про можливість отримання реальних доходів, а надала лише розраховані за середніми статистичними показниками уявні розрахунки бажаних, але не реальних доходів, які начебто товариство могло б отримати, тому суд не приймає до уваги дані розрахунки. Крім того в судовому засіданні не було встановлено і представник відповідача не надала суду відповідних доказів, що в 2013 2014 роках ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не користувалось та не могло користуватись належною позивачу земельною ділянкою і що саме нею в той час користувалось ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» , тому відсутні правові підстави для стягнення з позивача на його користь 1443 гривень 19 копійок виплаченої орендної плати за 2013 рік з урахуванням її переплати. Таким чином в судовому засіданні не було встановлено про порушення прав та завдання збитків ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» по вині позивача, тому йому необхідно відмовити в задоволенні зустрічного позову про розірвання договору оренди землі від 17 січня 2005 року, стягнення 13\~613 гривень 26 копійок заподіяних збитків та 1443 гривень 19 копійок виплаченої орендної плати за 2013 рік з урахуванням її переплати за його необгрунтованістю.

Outcome: dismissed