Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про звільнення майна з-під арешту, третя особа: Акціонерне товариство «УкрСиббанк». В обґрунтування позову зазначив, що 06.10.2017 року помер його мати [PERSON]. В установлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS], що залишився після смерті матері. Проте, нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дій у звязку з тим, що на вищевказане спадкове майно накладено арешт. В подальшому зясувалось, що арешт було накладено на підставі постанови ВДВС серія АА №962886 від 20.09.2010року. На заяву [PERSON] про зняття арешту з майна, листом №10357 від 26.03.2018р. Придніпровським ВДВС м. Черкаси йому було відмовлено, оскільки у звязку із закінченням терміну зберігання, матеріали виконавчого провадження були знищенні, а тому здійснити перевірку наявності підстав щодо накладення арешту на частину квартири не виявилося можливим, в звязку з чим він звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначене судове засідання для розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові. Окремо зазначили, що мати позивача [PERSON] за життя мала номер реєстраційної облікової картки платника податків [NUMBER], в той час, як з витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що арешт був накладений на майно [PERSON], РНОКПП якої [NUMBER]. Із зазначеного вбачається, що ВДВС було помилково здійснено обтяження на майно за виконавчим документом на матір позивача, у звязку із чим, просили скасувати постанову Придніпровського ВДВС від 20.09.2010р. та зняти арешт та заборону здійснювати відчуження майна. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що повністю підтримує позицію викладену у наданому суду відзиві на позов, з якого вбачається, що згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) було встановлено, що на виконання у Придніпровському ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебували виконавчі провадження відносно боржника [PERSON], а саме: 1) ВП №19849313, з виконання виконавчого листа №2-505, що виданий 11.01.2010р. Новопсковським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу в сумі 154600,28грн, солідарно. 15.06.2010 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника (номер постанови невідомий). 03.12.2010р. виконавче провадження закінчене на підставі п.10 ч1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення) у звязку із тим, що на території Придніпровського ВДВС майна та коштів боржника не виявлено, а згідно довідки ЧООБТІ боржнику належить 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Виконавчий документ надіслано за належністю до Соснівського ВДВС ЧМУЮ за місцезнаходження майна боржника. Відомості боржника, які містяться у АСВП: [PERSON], дата народження та ІПН відсутні, місце проживання: [INFO]. 2) ВП №28107420, з виконання виконавчого листа №2-505, що виданий 11.01.2010р. Новопсковським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу в сумі 154600,28грн, солідарно. 03.08.2011 державним виконавцем винесене постанову про відкриття виконавчого провадження. 23.03.2012р. виконавче провадження закінчене на підставі п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинної на момент прийняття рішення) у звязку з тим, що на території Придніпровського ВДВС боржника та його майна не виявлено, боржник зареєстрований за адресою: Черкаський р-он, с. Мошни, вул. Шевченка, 54. Виконавчий документ надіслано за належністю до ВДВС Черкаського РУЮ для подальшого виконання за місцем проживання боржника. Відомості про боржника, які містяться у АСВП: [PERSON], дата народження та ІПН відсутні, місце проживання: [INFO]. У звязку із закінченням терміну зберігання, матеріали виконавчих проваджень знищені, тому більш детальну інформацію надати чи встановити в межах якого виконавчого провадження була винесена постанова про арешт майна боржника на підставі постанови Придніпровського ВДВС ЧМУЮ від 20.09.2010р. серії АА №962886 не виявляється можливим. Крім того, оскільки станом на 03.12.2018р. у Придніпровського ВДВС м. Черкаси відсутні відомості щодо сплати боржником боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у межах виконавчих проваджень №№ 19849313, 28107420, тому в задоволенні позову слід відмовити. Представник АТ «УКРСИББАНК» - [PERSON], в судове засідання не зявився, проте надав суду пояснення щодо позову, із змісту яких вбачається, що у [PERSON] (ІПН [NUMBER]) заборгованість перед банком відсутня, а тому проти задоволення вимог позивача не заперечують. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши заяви сторін, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла 06 жовтня 2017 року у віці 67 років (а.с. 3). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належала померлій на праві приватної часткової власності (а.с. 16,17). Постановою серії АА №962886 від 20 вересня 2010р. державним виконавцем Осадчим В.В. Придніпровського районного відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-505 виданого 11.01.2010р. Новопськовським районним судом Луганської області про солідарне стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу в сумі 154600,28грн., накладено арешт на майно боржника [PERSON], 1950р.н., а саме на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 01.10.2010 року за № 24977975 на підставі постанови ВДВС серії АА №962886 від 20 вересня 2010р. було накладено арешт та заборону на відчуження 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). При цьому в відомостях про особу, майно якої обтяжується зазначена: [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], країна громадянства: Україна, адреса: Україна, [ADDRESS]. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що згідно відомостей з АСВП виконавчі провадження №№ 19849313, 28107420 були відкриті відносно боржника [PERSON], дата народження та РНОКПП не відомі, місце проживання якої знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Толстого, 48/22. В подальшому, в межах виконавчого провадження №28107420 було встановлено, що зареєстроване місце проживання боржника знаходиться за адресою: Черкаський р-он, с. Мошни, вул. Шевченка, 54. В той же час, як вбачається з копії паспорту померлої, [PERSON], народилася 16 травня 1950 року в місті Черкаси та з 22 лютого 1985 року зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 10). Крім того, згідно довідки ДПІ у м. Черкаси від 22.03.1999р. [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 10). Згідно довідки № 25/02-29 від 10.08.2018р. виданої КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» [PERSON], 16.05.1950р.н., РНОКПП [NUMBER] працювала у даному медичному закладі на посаді завідувача дитячим відділенням з 02.02.1987р. по 06.10.2017р. (а.с. 23). Як вбачається з листа АТ «УкрСиббанк» за вих.№ 23-1/50723 від 19.09.2018р. Банк даним листом підтверджує відсутність будь-яких фінансових претензій до [PERSON], 16.05.1950р.н., РНОКПП [NUMBER] (а.с. 24). З огляду вищезазначеного, суд приходить до висновку, що [PERSON], 16.05.1950р.н., РНОКПП [NUMBER] не є боржником у виконавчих провадженнях про примусове виконання виконавчого листа № 2-505 виданого 11.01.2010р. Новопськовським районним судом Луганської області про солідарне стягнення з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу в сумі 154600,28грн і не має перед Банком буд-яких непогашених кредитних зобовязань. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є матірю позивача [PERSON] (а.с. 11) проте останній не може отримати спадщину, яка відкрилась після смерті його матері, оскільки приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину було встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта у порядку доступу нотаріусів (дата формування: 08.08.2018), зазначені відомості: постанова про арешт майна боржника (на спадкову частку квартири), серія та номер: АА №962886, видана 20.09.2010р., Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, номер запису обтяження: 24977975. Тому приватним нотаріусом прийнято рішення затримати видачу свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] у праві власності на частку квартири після смерті матері [PERSON], до зняття арешту на це спадкове майно (а.с. 25). Згідно довідки приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] від 12.11.2018р. №837/01-16 [PERSON] являється єдиним спадкоємцем на нерухоме та рухоме майно, яке належало померлій [PERSON] (а.с. 26). Таким чином, з метою захисту свого порушеного права на отримання спадщини після смерті матері, позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6(в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз'яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз'яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має намір розпорядитися належним йому майном, а саме оформити спадщину після смерті матері, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на спадщину, внаслідок чого він позбавлений змоги оформити спадщину після смерті матері, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат повязаних зі сплатою судового збору на нього.

Outcome: approved