Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Рогатинської центральної районної лікарні про стягнення 5730,69 грн. індексації заробітної плати. Позов обґрунтований тим, що відповідач в порушення ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не нараховував та не виплачував позивачу індексацію заробітної плати за період з квітня 2014 року до серпня 2015 року. Сторони в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомленими про місце та час його проведення, подали до суду заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, відповідач вказав, що заперечує проти позову повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Так, відповідно до довідки Рогатинської центральної районної лікарні про нараховану заробітну плату від 29.05.2017 № 11-13/836 [PERSON] отримував в жовтні 2014 року заробітну плату в розмірі 378,30 грн. і з листопада 2014 року до серпня 2015 року заробітну плату в розмірі 1243,00 грн. Згідно з довідкою Рогатинської центральної районної лікарні від 10.07.2017 № 11-15/1054 [PERSON] працював на умовах повного робочого часу на посаді робочого по ремонту будівель з 22.10.2014, індексація за період до 31.08.2015 йому не виплачена. Частиною 6 ст. 95 КЗпП України передбачено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», чинною на час виникнення спірних відносин, було встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 № 76-VIII\~винесено зміни у вказану норму, вона доповнена частиною шостою. В цій нормі зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік. В п. 14 Прикінцевих положень вищезазначеного закону Кабінет Міністрів України зобовязано за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат. У п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» вказано, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік. Такого особливого порядку проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік не затверджено. Водночас 09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Пунктом 3 цієї постанови передбачено, що міністри, керівники інших центральних органів виконавчої влади, голови обласних державних адміністрацій, Київської міської державної адміністрації та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів мали вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов'язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Абзацом другим пункту 3 вищезазначеної постанови передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 (із змінами, зокрема внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. N 1013). Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що хоча особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік не було затверджено, нарахування та виплата індексації заробітної плати повинна була здійснюватися згідно з чинним Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.\~\~ За іншого тлумачення змісту постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 потрібно звернути увагу на рішення «Суханов та Ільченко проти України» в якому ЄСПЛ зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Відмова держави здійснити певні дії (невизначення Кабінетом Міністрів України розміру надбавки до пенсії) становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Тобто в цьому випадку незатвердження особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 обмежує права позивача на майно, що є незаконним. Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначається джерело коштів на проведення індексації. Зазначена норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. Отже, зважаючи на те, що індексація заробітної плати є складовою заробітної плати, законодавством передбачений діючий порядок її нарахування та виплати, заперечення відповідача щодо її стягнення є необґрунтованими. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Індексація заробітної плати [PERSON] за період з 01.01.2015 (з моменту, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації) до 31.08.2015 визначається наступним чином: 1218,00 грн. (розмір прожиткового мінімуму) х 1,90 % (величина приросту індексу споживчих цін за січень 2015 року) + 1218 грн. х 5,00 % + 1218 грн. х 8,20 % + 1218 грн. х 13,9 % + 1218 грн. х 26,30 % + 1218 грн. х 43,90 % + 1218 грн. х 47,10 % + 1218 грн. х 47,10 % = 2 442,73 грн. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI).

Outcome: partial