Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом та просив встановити порядок користування земельною ділянкою розташованою в [ADDRESS]. Після проведення судової земельно-технічної експертизи, наполягав на встановлені порядку користування за Варіантом № 2. В обґрунтування вимог посилався на те, що йому на праві власності належить 1/2 частина домоволодіння [ADDRESS]. Інша частина домоволодіння належить [PERSON] У нього із відповідачем не склався порядок користування земельною ділянкою та з цього приводу виникають постійні суперечки, відповідач постійно порушує принцип добросусідства, що призводить до постійних сварок. Між попередніми власниками домоволодіння, також не було встановлено порядок користування. В обґрунтування порядку користування за Варіантом № 2 посилався на те, що при такому варіанті, він зможе побудувати вбиральню та душову, яких він не має в будинку. Відповідач [PERSON], визнав позов частково, а саме в частині того, що дійсно, йому та позивачеві необхідно визначитися з порядком користування земельною ділянкою. Разом із тим, наполягав на встановлені порядку згідно до Варіанту № 1, при якому він та позивач отримують рівні та однакові за формою земельні ділянки. Крім того, зазначив, що в кінці земельної ділянки, на всю її ширину побудовані сараї та допоміжні приміщення, які знаходяться під одним дахом. Половиною сараїв користується він, а іншою половиною користується позивач, що відповідає принципу розумності та справедливості і унеможливлює подальші спори про користування сараями або стягнення грошової компенсації за матеріали використані при будівництві сараїв. При встановлені користування за Варіантом № 2, позивачеві ніщо не перешкоджає перебудувати свою половину сараїв, якими він користується, під вбиральню та душову, або інші споруди. Одеська міська рада про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 103) про причини неявки представника не повідомляла. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON], є власником 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], на підставі договору дарування від 16.01.2014р., (а.с. 3). [PERSON], є власником 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.1996р., (а.с. 27-29, 87). В фактичному користуванні співвласників знаходиться земельна ділянка площею 484 кв.м, що підтверджується висновком експертизи від 06.10.2014р., (а.с. 62). Між співвласниками [PERSON], та [PERSON], порядок користування земельною ділянкою не встановлений. Між попередніми власниками домоволодіння [PERSON], та [PERSON], який подарував [PERSON], частку домоволодіння, також не було встановлено порядок користування земельною ділянкою, що підтверджується рішенням суду від 04.12.2012р., (а.с. 46). Також встановлено та не оспорюється сторонами, що між співвласниками домоволодіння [PERSON], та [PERSON], виникають сварки з приводу користування земельною ділянкою, порушуються принципи добросусідства, що стало підставою для звернення до суду. Судовою земельно-технічною експертизою визначено три можливих варіанта встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників в домоволодінні (а.с. 62-76). В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою - другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ч.ч. 1, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами що приймають участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною третьою ст. 358 ЦК України, визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 3 ст. 415 ЦК України, особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму, у необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON], підлягають задоволенню частково, а саме шляхом встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно до Варіанту № 1 (а.с. 68), згідно Плану-схеми (Додаток №2, а.с. 74) визначеного судовою експертизою, який встановлюється наступним чином. В користування [PERSON], виділяється земельна ділянка площею 161 кв.м, яка на Плані-схемі (Додаток №2) відображена літерами ИЕЖЗ (зелений колір) та описується наступним чином: - від точки «И» довжиною 25,40 м., до точки «Е»; - далі від точки «Е» поворот праворуч під прямим кутом вздовж задньої межі земельної ділянки довжиною 6,285 м., то точки «Ж»; - далі від точки «Ж» вздовж правої бокової межі земельної ділянки довжиною 25,40 м., до точки «З»; - далі від точки «З» довжиною 6,43 м., до точки «И». В користування [PERSON], виділяється земельна ділянка площею 161 кв.м, яка на Плані-схемі (Додаток №2) відображена літерами ГДЕИ (червоний колір) та описується наступним чином: - від початкової точки «Г» вздовж правої бокової межі земельної ділянки довжиною 25,40 м., до точки «Д»; - далі від точки «Д» вздовж задньої межі земельної ділянки довжиною 6,285 м., до точки «Е»; - далі від точки «Е» поворот праворуч під прямим кутом довжиною 25,40 м., до точки «И»; - далі від точки «И» довжиною 6,43 м., до точки «Г». В спільне користування співвласників [PERSON], та [PERSON], виділити земельну ділянку площею 162 кв.м, яка на Плані-схемі (Додаток № 2) відображена літерами АБВГИЗ (білий колір) та описується наступним чином: - від початкової точки «А» вздовж фасадної межі земельної ділянки довжиною 12,34 м., до точки «Б»; - далі від точки «Б» вздовж лівої бокової межі земельної ділянки довжиною 11,54 м., до точки «В»; - далі від точки «В» вздовж бокової межі земельної ділянки ламаною лінією довжиною 1,06м + 0,6м до точки «Г»; - від точки «Г» довжиною 12,86м до точки «З»; - далі від точки «З» вздовж правої бокової межі земельної ділянки довжиною 13,12м до початкової точки «А». Суд не приймає до уваги посилання [PERSON],, на те, що Варіант №2 щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою є більш сприятливим для нього, оскільки при встановленні порядку користування ділянкою, суд виходить із найбільш сприятливого порядку для обох співвласників, враховуючи принцип розумності та справедливості для обох сторін у справі. Саме Варіант № 1 є найбільш оптимальним для його встановлення, оскільки при такому варіанті враховуються інтереси сторін, унеможливлює виникнення в подальшому спорів про користування сараями (іншими спорудами) або стягнення грошової компенсації за матеріали використані при будівництві сараїв (споруд), а співвласники домоволодіння отримують в користування рівні за площею та однакові за формою земельні ділянки.

Outcome: partial