Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що вона є власницею 9/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 23/1, 8/100 частин якого належать їй на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 16.12.2000 року, 1/100 частина належать їй на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09.09.2011 року. Оскільки, на теперішній час, позивач обмежена у праві реєстрації права власності на 9/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 23/1, через накладення арештів на вказане майно, вона вимушена звернутись з позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу просить розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] надав заяву в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, справу просить розглянути в його відсутність. Представник ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представники третіх осіб - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та Першого Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею 9/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 23/1, 8/100 частин якого належать їй на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 16.12.2000 року, 1/100 частина належать їй на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09.09.2011 року. 03.04.2012 року реєстратором КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації обєктів нерухомості» [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на 1/100 частину нежитлового приміщення, розташованого в м. Одесі по вул. Космонавтів, 23/1, у звязку з наявністю арешту, накладеного Головним управлінням юстиції в Одеській області 15.12.2010 року; Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області 22.08.2011 року; Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 02.09.2011 року. Вказаний арешт накладений під час здійснення Першим Малиновським відділом державної виконавчої слул<би Одеського міського управління юстиції виконавчого провадження № 27549703 із примусового виконання виконавчого листа № 2-7/2011, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 16.05.2011 року, згідно якого зі [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Козятинського відділення Вінницької обласної дирекції стягнено заборгованість за кредитним договором, судові витрати та витрати на ІТЗ у розмірі 552020,08 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до п. 5.1.4. Інструкції «Про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві власності. Оскільки арештоване державним виконавцем майно не належить боржнику [PERSON] на праві власності, а належить [PERSON], вказане майно повинно бути звільнено з-під арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved