Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача - публічного акціонерного товариства «Кредобанк», треті особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вказуючи , що публічне акціонерне товариство «Кредобанк» є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Кредобанк» ( ВАТ «Кредобанк» - Черкаська філія АТ «Кредобанк»). Вимоги обґрунтовуються тим , що 11 січня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2/2008/1 на здійснення ремонту житлової нерухомості (вторинний ринок) та отримано кредит в сумі 280 000,00 гривень. З метою забезпечення виконання зобов'язання був укладений договір іпотеки № 2/2008/1-І, посвідчений 11 січня 2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 152. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно, а саме, трьохкімнатна квартира, загальною площею 58,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], який був майновим поручителем [PERSON]. Згідно до п. 2.1 кредитного договору та договору іпотеки, дата остаточного повернення кредиту - 10 січня 2015 року. Погашення кредиту у 2008 - 2009 роках здійснювалось відповідно до п. 4.1 кредитного договору. За для вчасного погашення кредитної заборгованості позивачем було відкрито у банку поточний рахунок фізичної особи на ім'я [PERSON] на який було внесено 203 305 гривень, про що свідчить квитанція за № 10887 від 17 січня 2008 року. Банком здійснювалось погашення кредитної заборгованості шляхом перерахування коштів з поточного рахунку фізичної особи на поточний рахунок згідно умов кредитного договору, що забезпечувало вчасне внесення періодичних платежів по кредиту. Сплата за кредитними зобов'язаннями здійснювалась до того моменту, поки не виникли суттєві зміни та обставини у зв'язку з фінансово-економічною кризою. Позивач звернувся до банку з проханням видати підтвердження вже сплаченого часткового виконання грошового зобов'язання та здійснити реструктуризацію кредитної заборгованості, проте банк відмовився. 12 березня 2010 року приватним нотаріусом Черкаського міського управління юстиції [PERSON] був виданий виконавчий напис № 783 про звернення стягнення на нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 58,4 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу [PERSON] Вважає виконавчий напис нотаріуса [PERSON] незаконним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки він суперечить п. 1 ст. 590 ЦК України, відповідно до якої звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один з перелічених позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, але вказаний у наведеній нормі закону переліком не передбачено звернення стягнення на заставне майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки таке звернення може бути вчинено лише на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом або в позасудовому порядку згідно з цим законом. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Також, у відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 і вказаний перелік містить вичерпні підстави для вчинення виконавчого напису , а також підприємства та організації, відносно яких заборгованість може бути визначена як безспірна. Суми боргу за кредитними зобов'язаннями, фінансові та кредитні установи до вище згаданого переліку не входять. Пункт 1 постанови № 1172 визначає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на заставній та тільки за умови існуючих документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.п.3.1 п.3 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р., нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Також, згідно до п.п.3.5 п.3, гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п.3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Він, як поручитель та іпотекодавець, починаючи з моменту виникнення заборгованості , що за часом є грудень 2008 - січень 2009 року, не отримував жодного повідомлення, попередження або вимоги від банку про невиконання чи неналежне виконання позичальником [PERSON] її кредитних зобов'язань. У листі від 4.02.2010 року сума , яка вимагалась до стягнення вказувалась 377142,73 гривень, а сума у виконавчому написі вчиненому 12.03.2010 року нотаріусом вказувалась вже 395008,52 гривень. Також, Наказом Міністерства юстиції України від 3.03.2004 року № 20/5 «Про порядок затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», виконавчий напис на іпотечному договорі вчиняється в зв'язку з простроченням виплат обов'язкових платежів у разі закінчення строку основного зобов'язання та іпотечного договору. В даному ж випадку строк основного зобов'язання не закінчився, а нотаріусом було вчинено виконавчий напис. Так, у виконавчому написі зазначено, що строк платежу за договором іпотеки № 2/2008/1-І від 11.01.2008 року настав 11 березня 2010 року, що не відповідає дійсності, так як згідно п.1.1. договору іпотеки строк повернення кредиту - 10 січня 2015 року. Порушення позичальником строків сплати кредиту та відсотків по ньому не можуть бути підставами для вчинення виконавчого напису нотаріуса. В обґрунтування вимог представником позивача надано суду ряд доповнень та пояснень на позов, а також письмові мотивовані заперечення на пояснення та заперечення відповідача та нотаріуса [PERSON], які долучені до справи. Просив суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 12.03.2010 року таким , що не підлягає виконанню В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав та зазначив, що згідно зі ст. 545 ЦК України, позичальник має право затримати сплату по своїх зобов'язаннях до моменту отримання від кредитора підтвердження виконання або часткового виконання ним грошових оплат по цим зобов'язанням.. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення на позов. Також, відповідач повідомлений судом належним чином про день і час слухання справи, чому підтвердження поштові рекомендовані повідомлення на адресу відповідача. Третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши письмові заперечення на позов. Крім того , нотаріус належним чином повідомлена судом про день і час розгляду справи. Представник третьої особи - ТОВ «Кредекс Фінанс» Шульга П.М. зазначив, що підстав для задоволення позову немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення , виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до обставин справи , 11 січня 2008 року між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2/2008/1 та отримано кредит в сумі 280 000,00 гривень на здійснення ремонту житлової нерухомості (вторинний ринок). З метою забезпечення виконання зобов'язання був укладений договір іпотеки № 2/2008/1-І, посвідчений 11 січня 2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 152 (далі - Договір іпотеки). Предметом вказаного договору являється нерухоме майно, а саме, трьохкімнатна квартира, загальною площею 58,4 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], який був майновим поручителем [PERSON] Згідно п. 2.1 Кредитного договору та договору іпотеки, дата остаточного повернення кредиту - 10 січня 2015 року. В 2008 - 2009 роках погашення кредиту здійснювалось відповідно до п. 4.1 кредитного договору. Також, встановлено, що для вчасного погашення кредитної заборгованості позивачем було відкрито у банку поточний рахунок фізичної особи на ім'я [PERSON] на який було внесено 203 305 гривень , про що свідчить квитанція № 10887 від 17 січня 2008 року. Банком здійснювалось погашення кредитної заборгованості шляхом перерахування коштів з поточного рахунку фізичної особи на поточний рахунок згідно умов кредитного договору, що забезпечувало вчасне внесення періодичних платежів по кредиту. Сплата за кредитними зобов'язаннями здійснювалась до того моменту, поки не виникли суттєві зміни та обставини у зв'язку з фінансово-економічною кризою. Позивач звернувся до банку з проханням видати підтвердження вже сплаченого часткового виконання грошового зобов'язання та здійснити реструктуризацію кредитної заборгованості, але банк відмовився. 12 березня 2010 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] був виданий виконавчий напис № 783 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме, на трьохкімнатну квартиру, загальною площею 58,4 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу [PERSON] Виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] суперечить, п. 1 ст. 590 ЦК України, де вказано, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один з перелічених позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, але вказаний у наведеній нормі закону переліком не передбачено звернення стягнення на заставне майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки таке звернення може бути вчинено лише на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно з цим законом. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, і вказаний перелік містить вичерпні підстави для вчинення виконавчого напису, а також підприємства та організації, відносно яких заборгованість може бути визначена як безспірна. Суми боргу за кредитними зобов'язаннями, фінансові та кредитні установи до вище згаданого переліку не входять. Пункт перший даної постанови №1172 визначає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на заставній та тільки за умови існуючих документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п.п.3.1 п.3 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п.п.3.5 п.3, гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п.3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. В ході розгляду справи встановлено , що [PERSON], як поручитель та іпотекодавець, починаючи з моменту виникнення заборгованості , що за часом є грудень 2008 - січень 2009 року, не отримував жодного повідомлення, попередження або вимоги від банку про невиконання чи неналежне виконання позичальником [PERSON] її кредитних зобов'язань. Так, у листі від 4.02.2010 року сума , яка вимагалась до стягнення вказувалась - 377142,73 гривень, а сума у виконавчому написі вчиненому 12.03.2010 року нотаріусом вказувалась вже 395008,52 гривень. Крім цього, Наказом Міністерства юстиції України від 3.03.2004 року № 20/5 «Про порядок затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», виконавчий напис на іпотечному договорі вчиняється в зв'язку з простроченням виплат обов'язкових платежів у разі закінчення строку основного зобов'язання та іпотечного договору. В даному випадку , строк основного зобов'язання не закінчився, а нотаріусом було вчинено виконавчий напис. Крім того, у виконавчому написі зазначено, що строк платежу за договором іпотеки № 2/2008/1-І від 11.01.2008 року настав 11 березня 2010 року, що не відповідає дійсності, так як згідно п.1.1. договору іпотеки строк повернення кредиту - 10 січня 2015 року. Порушення позичальником строків сплати кредиту та відсотків по ньому не можуть бути підставами для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також, відповідачем не надано суду доказів того, що позивачу надсилалось і було вручено вимогу про дострокове виконання зобов'язань із зазначенням сум боргу до сплати, що є безспірними. У справі наявні письмові заперечення відповідача - ПАТ «Кредобанк», проте, вони стосуються фактично строку позовної давності, і ніяким чином не спростовані доводи позивача в частині вимог . Так , відповідачем не надано суду доказів того, що [PERSON] було належним чином відправлено , та , відповідно , останнім отримано виконавчий напис нотаріуса. Посилання на дату - 12 березня 2010 року, коли було вчинено виконавчий напис нотаріуса є абсолютно безпідставними, оскільки даний напис нотаріусом вчинявся без присутності або будь - якої іншої участі позивача, відсутні дані про те , що відповідач належним чином повідомив [PERSON] про вчинення даного виконавчого напису нотаріуса. В ході розгляду справи встановлено , що копію виконавчого напису нотаріуса було отримано представником [PERSON] - адвокатом [PERSON] за його заявою від 21.02.2013 року при ознайомлені із зовсім іншою справою № 2314/8219/12, про що свідчать матеріали згаданої справи та копія даної заяви від 21.02.2013 року. В ході розгляду справи встановлено , що [PERSON] не був повідомлений належним чином про те, що 12 березня 2010 року було вчинено виконавчий напис нотаріуса та не отримував виконавчого напису нотаріуса з текстом виконавчого напису. А тому, дату 12.03.2010 року не можна рахувати як таку, з якої починається відлік строку пред'явлення позову до суду , як строку позовної давності. За таких обставин, строк позовної давності розраховується з дати отримання адвокатом [PERSON] копії виконавчого напису нотаріуса, тобто, з 21.02.2013 року. Суд вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] № 783 від 12.03.2010 року про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу [PERSON], не відповідає нормам законодавства України і порушує права позивача. У відповідності до ст..88 ЦПК України та у зв'язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] судовий збір в сумі 114,70 гривень підлягає до стягнення з ПАТ «Кредо банк» на користь [PERSON] На підставі викладеного, ст..ст.11,60. 213-215, 88 ЦПК України , ст.ст. 24,26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Наказу Міністерства юстиції України від 3.03.2004 року № 20/5 «Про порядок затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 , ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,ст..590 ЦК України , суд -

Outcome: approved