Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту батьківства, мотивуючи тим, що його дід [PERSON] та баба [PERSON] на момент народження його батька [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, а після народження останнього утримували та виховували його. 22.02.2018 року його дід [PERSON] помер, у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли усі права та обовязки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Однак він належним чином не може оформити свої спадкові права, оскільки не підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] так, як у свідоцтві про народження останнього у графі батько зазначено лише імя «Павло». В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві, доповнивши, що [PERSON], який помер 13.11.1995 року це його батько. Померлий 22.02.2018 року [PERSON] це батько [PERSON], однак на момент народження батька [PERSON] та [PERSON] в шлюбі не перебували, хоча [PERSON] за життя визнавав, що [PERSON] це його син. Встановлення даного факту необхідне йому для оформлення спадщини після смерті діда [PERSON]. Представник заінтересованої особи Буринської міської ради в задоволенні заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Свідки [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, підтвердили, що покійний [PERSON] є батьком покійного [PERSON], а заявник [PERSON] є сином останнього. На час народження батька заявника [PERSON], його батьки [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували, хоча проживали разом та вели спільне господарство. За життя, [PERSON] виховував та доглядав [PERSON], визнаючи себе його батьком. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема, відповідно ч.3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю останнього, факт їхнього батьківства може бути встановлено рішенням суду в окремому провадженні. У п. 3 цієї Постанови розяснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст. 53 чинного на момент виникнення спірних правовідносин КпШС 1969 р., суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст.53 КпШС України, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи на утримання якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства, спільне виховання чи утримання дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що [PERSON] народився 14.12.1956 року, у звязку з чим суд застосовує норми Кодекса про шлюб та сімю України, що діяли до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності Сімейним кодексом України. (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП №295992 [PERSON] помер 13.11.1995 року (а.с.7). Запис про народження батька заявника [PERSON] у Книзі реєстрації народжень проведено 18.01.1957 року за №4 відповідно до ч. 2 ст.55 КпШС України, тобто запис про батька [PERSON] проведений на підставі заяви його матері [PERSON], що вбачається із пояснень заявника, свідоцтва про народження [PERSON] та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.9,45-47). На час народження 14.12.1956 року [PERSON] його батьки [PERSON] та [PERSON] з 1956 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, спільно виховували та утримували батька заявника [PERSON] з дитинства, що також підтверджується довідками Успенського старостинського округу Буринської міської ради та показами свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.19-20). Разом з тим, 26.11.1978 року Успенським сільвиконкомом було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва\~про смерть\~серії І-БП\~№166740\~ [PERSON]\~померла 14.12.2010\~року (а.с.6).\~Спадщину після\~її смерті\~прийняв її\~чоловік [PERSON],\~але юридично\~не оформив\~і помер\~22.02.2018\~року,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про смерть\~та інформаційними\~довідками зі\~Спадкового реєстру\~(заповіти/спадкові\~договори)\~та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.8,32-39). З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] заявник звернувся до нотаріальної контори, але отримав відмову в звязку з неможливістю підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], так як у свідоцтві про народження останнього в графі батько вказано лише імя «Павло», що вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] та листа приватного нотаріуса [PERSON] ( а.с.9-22). Таким чином, даючи оцінку вищенаведеним доказам та здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] за життя визнавав своє батьківство по відношенню до [PERSON]. Як до його народження так і після проживав однією сімєю з ним та його матірю, з якою не перебував у зареєстрованому шлюбі (з 1978 року у зареєстрованому шлюбі), ведучи з ними спільне господарство та спільно виховуючи [PERSON] і утримуючи його в дитинстві. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про доведеність факту, який просить встановити заявник та про необхідність задоволення заяви, оскільки від встановлення цього факту залежить виникнення його майнових прав щодо спадкового майна, а встановлення вказаного факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Outcome: approved