Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON] зазначав, що йому на праві власності, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.11.2016 року, належить житловий будинок, що розташований в с. Снячів, по вул. Миру, 9, Сторожинецького району, Чернівецької області. В цьому будинку зареєстровані його тітка [PERSON] та її син [PERSON] - відповідачі по справі, які з 2006 року в ньому не проживають З цієї підстави просив визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком, як осіб, які відсутні в житловому будинку понад один рік. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25.10.2016 року за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння за адресою с.Снячів, вул..Миру, 9, Сторожинецького району, Чернівецької області як на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого 11.11.2007 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73287902 11.11.2016 року проведено реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок №9 по вул..Миру в с.Снячів Сторожинецького району Чернівецької області, номер запису про право власності 17495969. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 03.01.2017 року, складеного комісією та затвердженого сільським головою с. Снячів [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: [INFO], але не проживають та не зявляються за вказаною адресою на протязі десяти років. Крім того, факт реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідками адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області від 15.02.2017 року, що надійшли до Сторожинецького райсуду 20.02.2017 року. Згідно довідки виконкому Великокучурівської сільської ради від 28.03.2017 року №2140 [PERSON] та [PERSON] з 1992 року є членами сім»ї колишнього співвласника житлового будинку [PERSON], який помер 11.11.2007 року. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб…(ст.383 ч.1 ЦК України, ст.150 Житлового кодексу Української РСР). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сімї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. За ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначено в п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 5 листопада 2014 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для застосування, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є. Таким чином, право відповідачів на користування житловим будинком як членів сім»ї власника будинку є похідним від прав самого власника. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членами сім»ї позивача [PERSON], який є власником будинку, не проживають в ньому з 2006 року, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком №9 по вул. Миру в с. Снячів, Сторожинецького району, Чернівецької області слід задовольнити. На підставі ст.ст.321, 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved