Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив і вказав, що з 31. 08. 1985 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 24. 12. 2008 року шлюб розірвано. На підставі договору обміну від 30. 07. 2002 року [PERSON] обміняла належну їй на праві власності на підставі договору дарування квартиру [ADDRESS] на трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка складається з коридору № 1 площею 4,4 кв. м., санвузлу № 2 площею 2,7 кв. м., кухні № 3 площею 5,7 кв. м., житлових кімнат № 4 площею 18,5 кв. м., кімнати № 5 площею 10,2 кв. м., кімнати № 6 площею 8,2 кв. м. загальною площею 49,7 кв. м., житловою площею 36,9 кв. м. За договором дарування від 05. 09. 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] 1/3 частка цієї квартири подарована [PERSON]. У період з червня 2007 року по травень 2008 року для подальшого проживання у квартирі був проведений капітальний ремонт та реконструкція квартири. Встановлено автономне опалення, здійснено демонтаж та монтаж водопроводу, демонтаж та монтаж каналізації, демонтаж стін та підлоги, кладка міжкімнатних простінків, заміна електропроводки, стяжка підлоги, шпатльовка стін з попередньою підготовкою, монтаж стель гіпсокартоном, укладка кахля у ванній кімнаті та кухні, укладка ламінату, заміна вікон на металопластикові, заміна вхідної двері, установка кондиціонеру, установка шафи - купе, установка вбудованої кухонної меблі, підключення супутникового телебачення. Експертом визначена ринкова вартість невід»ємних поліпшень у зв'язку з проведеним ремонтом, яка станом на час розгляду справи склала 85 528, 98 грн. У зв'язку зі значним поліпшенням квартири, внаслідок чого вона істотно збільшилась у своїй вартості внаслідок його трудових і грошових затрат, просить визнати 23 частки квартири об'єктом права спільної сумісної власністю подружжя, і визнати за ним право власності на 1/3 частку з цілої квартири, відраховуючи це як 1/2 частину від 2/3 часток, що залишились належати [PERSON] В судовому засіданні позивач з представником за ордером та договором адвокатом [PERSON] підтримав свої вимоги і пояснив, що він протягом довгих років працював у м. Москві, у цей час його дружина не працювала 15 років, син навчався. У 2002 році вони здійснили обмін квартири [ADDRESS], що за документами належала на праві власності його дружині на підставі договору дарування, на квартиру [ADDRESS]. У 2007 році він припинив роботу у м. Москві і на зароблені гроші почав робити ремонт у квартирі, оскільки в ній мешкати було неможливо у зв'язку з її вітхим станом. Загалом він витратив на матеріали та на оплату робіт по здійсненню ремонту, більше 10 тисяч доларів США, після травня 2008 року, коли вони з дружиною припинили спільне проживання, інші роботи оплачувала відповідачка, але основний фронт робіт був зроблений саме ним. Відповідачка з представником за договором і ордером адвокатом [PERSON] позов не визнала і пояснила, що вона також працювала, хоча і без оформлення, займалась бізнесом, пов'язаним із розміщенням відпочиваючих у літній період, вкладала гроші у ремонт, який, до речі, був здійснений позивачем без її згоди, на власний розсуд. Після травня 2008 року вона оплатила значний обсяг робіт з ремонту, після чого у квартирі можна було проживати. Вважає, що вклад [PERSON] у поліпшення квартири був незначним і не таким, що дає йому право на власність у квартирі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він після закінчення навчання працював і вкладав також свої гроші у ремонт квартири. Станом на травень 2008 року квартира знаходилася у стані поточного ремонту. Він як власник квартири не надавав своєї згоди на реконструкцію квартири, яка на теперішній час є взагалі двокімнатною, оскільки кухня об'єднана з кімнатою. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду пояснювали, які саме роботи вони здійснювали у квартирі у період з 2007 по травень 2008 року, при цьому замовником робіт був [PERSON], він їм платив за роботу, з [PERSON] тільки з»ясовували дизайн. Пояснили, що розписки про вартість робіт вони давали у 2011 році, коли до них звернувся [PERSON], але усі вони відповідають дійсності, саме такі суми їм було заплачено, підтвердили обсяг робіт. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що після того, як подружжя [PERSON] припинили спільне життя, [PERSON] продовжувала робити ремонт у квартирі, а [PERSON] сам купував ламінат у м. Маріуполі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу (л.с.77), рішення Бердянського міськрайонного суду від 24. 12. 2008 року (л. с. 10), свідоцтва про розірвання шлюбу (л. с.78), [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 1985 року по 24. 12. 2008 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] ( л. с. 79). 30 липня 2002 року [PERSON] обміняла належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] на трикімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджено копією договору обміну, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON]( л. с.5). Вказана квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору дарування від 25. 07. 1995 року, що підтверджено договором дарування, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори (л. с. 8). Таким чином, у світлі ст. 24 КпШС України, що діяв на час придбання квартири [ADDRESS], вказана квартира є роздільним майном подружжя, яке особисто належало дружині. 05. 09. 2003 року за договором дарування (л. с. 7) 1/3 частка квартири [ADDRESS] подарована [PERSON]. Згідно довідки Комунального підприємства з технічної інвентаризації від 14. 10. 2011 року вказана квартира на цей час зареєстрована: за [PERSON] - 2/3 частки, і за [PERSON] - 1/3 частка ( л. с. 89). Згідно до поетажного плану, експлікації (л. с. 95,96) квартира складається з коридору № 1 площею 4,4 кв. м., санвузлу № 2 площею 2,7 кв. м., кухні № 3 площею 5,7 кв. м., житлових кімнат № 4 площею 18,5 кв. м., кімнати № 5 площею 10,2 кв. м., кімнати № 6 площею 8,2 кв. м. загальною площею 49,7 кв. м., житловою площею 36,9 кв. м. Сторонами не заперечувався той факт, що у 2007 році розпочався ремонт квартири [ADDRESS] за участю обох з подружжя, який тривав до травня 2008 року, поки сторони не припинили спільного проживання, і з травня 2008 року ремонт продовжували робити [PERSON] і [PERSON] Обгрунтовуючи свій вклад у здійснення невід»ємних поліпшень у квартирі, позивач вказує на те, що він оплатив за свої особисті кошти, а також за кошти подружжя встановлення автономного опалення, демонтаж та монтаж водопроводу, демонтаж та монтаж каналізації, демонтаж стін та підлоги, кладку міжкімнатних простінків, заміна електропроводки, стяжку підлоги, шпатльовку стін з попередньою підготовкою, монтаж стель гіпсокартоном, укладку кахлі у ванній кімнаті та кухні, укладку ламінату, заміну вікон на металопластикові, заміну вхідної двері, установку кондиціонеру, установка шафи - купе, установка вбудованої кухонної меблі, підключення супутникового телебачення, що суттєво вплинуло на вартість квартири. Для визначення того, наскільки саме збільшилась вартість 23 частин квартири в результаті проведених ремонтних робіт позивач замовив проведення судової будівельно - технічної експертизи. Висновком експерта № 022/12-12 від 24. 12. 2012 року визначено, що відповідно до кошторисної документації вартість ремонтно - будівельних робіт по ремонту вказаної квартири складає 95 524, 00 грн. ( л. с. 164-192). Після визначення сторонами об'єму ремонтних робіт, виконаних після травня 2008 року експертом виконано їх підрахунок, і у листі від 09. 12. 2013 року їх вартість визначена ним в розмірі 26 806 грн., а вартість ремонтно - будівельних робіт за період з 2007 по травень 2008 року встановлена у сумі 68 718 грн.( л. с. 14-21 2том). У висновку додаткової судової будівельно - технічної експертизи від 03. 05. 2013 року (л. с. 215- 226) експертом здійснено порівняння ринкової вартості квартири з урахуванням невід»ємних поліпшень на час розгляду справи ( 344 824,29 грн.) і станом на травень 2008 року ( 312 340, 84 грн.), ринкової вартості квартири без поліпшень на час розгляду справи (259 295,31) грн. і станом на травень 2008 року ( 234 868,94 грн.). Таким чином, сума, на яку збільшилася ринкова вартість квартири у зв'язку з проведенням ремонтних робіт склала 85 528, 98 грн.- на час розгляду справи, і станом на травень 2008 року 77 471, 90 грн. Допитаний в судовому засіданні у якості спеціаліста експерт [PERSON] пояснив, що збільшення вартості квартири виникло не у зв'язку з її подорожчанням у часі, а саме у зв'язку з тими невід»ємними поліпшеннями, які були зроблені, при цьому пояснив, що дослідження проводилося методом співставлення результатів візуального обстеження з результатами аналізу ринку подібного майна. Пояснив, що можлива зміна житлової площі не впливає на Методику визначення ринкової вартості поліпшень. Аналізуючи суми, визначені експертом як ті, що визначають ринкову вартість квартири у зв'язку з проведенням ремонтних робіт, суд приймає до уваги зауваження позивача, що експерт на свій розсуд зменшив суму поліпшень на 2/3 частини і визначив її у сумі 51 647, 93 грн., тому до уваги слід приймати суму 85 528, 98 грн., оскільки зросла вартість усієї квартири, а не 2/3 її часток. І у даному випадку не повинен діяти закон, визначаючий правову природу спільної часткової власності, як на те вказує відповідач, зазначаючи, що [PERSON] є власником 1/3 частки. При визначенні закону, який необхідно застосовувати при даних правовідносинах, суд вважає за необхідне застосувати Сімейний Кодекс України 2004 року, оскільки предметом цього позову є факт, об'єм і вартість проведених ремонтних робіт у 2007 - 2008 роках. Згідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Отже статус спірної квартири є - власне майно [PERSON], 1/3 частку якого вона подарувала синові. Згідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач вказує на те, що з 2007 року по травень 2008 року він вкладав у ремонт квартири, яка призначалася для спільного проживання усієї сім»ї, гроші, які він особисто заробив, а також грошові кошти подружжя, і суд вважає, що за цей час - за рік, сума 68 718 грн., яка була ним вкладена в ремонт, є значною. Обсяг і вартість робіт, що проводилися з урахуванням оплати за самі роботи по ремонту квартири не викликає у суду сумніву, навіть враховуючи, що розписки були складені особами, що виконували роботи і отримували за них от плату від [PERSON], у 2011 році, оскільки свідки надали пояснення стосовно цієї обставини. Відповідач ніякими доказами не спростував проведення цих робіт і суми, які були сплачені за їх проведення і за використані матеріали, відповідач і третя особа в основному доводили факт здійснення ними ремонту після травня 2008 року, а також визначали суму, яка ними була витрачена. Відповідач не пропонував позивачеві здійснити сплату за виконані роботи і фактично визнав наявність грошових коштів [PERSON], вкладених у ремонт квартири. Аналізуючи положення ст. 62 СК України щодо істотності збільшення квартири у ринковій вартості внаслідок проведення ремонтних робіт [PERSON], суд також враховує не вартість, а обсяг робіт, проведених відповідачкою після травня 2008 року і з урахуванням пояснень експерта [PERSON] у судовому засіданні, що встановлення саме коштовних обладнань і приладів у квартирі ніяким чином не впливає на її ринкову вартість, а на цю вартість впливають лише роботи, які кардинально змінюють якість квартири, і вважає, що саме ті роботи, які були проведені позивачем, а саме - наявність автономного опалення, перепланування квартири, стяжка стелі, шпаклівка стін, встановлення кондиціонера, наявність кахелю, заміна водопроводу, суттєво вплинула на збільшення ринкової вартості квартири. Частини 2, 3 ст. 10 ЦПК України передбачають, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення відповідача щодо неправильності застосування експертом Методики визначення ринкової вартості невід»ємних поліпшень не можуть бути прийняті судом до уваги як безпідставні і не обгрунтовані, відповідачем не наведена належна, на її думку Методика, яку необхідно застосовувати при проведенні такої експертизи. Відповідач взагалі не представив доказів, які б спростовували позов, заперечуючи проти нього тільки на тих підставах, що вклад позивача був незначним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним істотність збільшення вартості квартири внаслідок здійснення під час подружнього життя [PERSON] ремонтних робіт, а отже є підстави для визнання квартири об'єктом спільної сумісної власності подружжя, застосувавши при цьому положення ст. 70 СК України, яка визначає рівність часток дружини і чоловіка у разі поділу майна. Враховуючи, що 1/2 частка від 2/3 часток складає 1/3, то позивач має право саме на цю частку у спільному майні подружжя.

Outcome: approved