Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Кам»янець-Подільського управління Державного казначейства України в Хмельницькій області, МВ УМСУ в м. Кам»янець-Подільському, прокуратури м. Кам»янець-Подільського про відшкодування за рахунок держави шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. В суді збільшивши позовні вимоги зазначає, що 10.09.2012 року МВ УМВСУ м. Кам»янець-Подільського винесено постанову про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України (незаконне поводження зі зброєю). Вважає, що його було безпідставно звинувачено в незаконній переробці з мисливської на бойову зброю без відповідного дозволу. Під час судового слідства, під час огляду зброї «Сайга 410 К», яка зареєстрована на його ім.»я, та в переробці якої його звинуватили, ним було виявлено, що рушниця «Сайга - 410К» з оптимальним прицілом має пошкодження оптимальних прицілів, а один оптимальний приціл взагалі зник, хоча в протоколі обшуку зазначений, як вилучений з будинку його матері разом із зброєю «Сайга - 410 К». 16.10.2013 року вироком Кам»янець-Подільського міськрайонного суду його було виправдано за ст. 263 КК України, через відсутність в його діях складу інкримінованого злочину. З вищезазначеного вбачається, що Кам»янець-Подільським МВ УМВСУ в Хмельницькій області та прокуратурою м. Кам»янець-Подільського безпідставно звинувачено його у злочині за ст. 263 КК України та притягнуто до кримінальної відповідальності. Крім того, 09.07.2013 року працівники ІТТ та спецпідрозділу «Беркут» ображали його, погрожували вбивством через те, що він мусульманин, завдали йому тілесні ушкодження та вимагали зізнатись у вбивстві [PERSON]. Всі вищезазначені дії завдали йому значної матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода полягає в тому, що зброя з оптимальними прицілами зареєстрована на його ім.»я після її вилучення разом з комплектуючими та набоями була пошкоджена, розкрадена працівниками МВ УМВС України в Хмельницькій області та прокуратури м. Кам»янець-Подільського. Моральна шкода полягає в тому, що його було безпідставно звинувачено у злочині за ст. 263 КК України, чим було завдано сильних душевних страждань, переживань, погіршення його морального та фізичного стану, приниженні честі, гідності, ділової репутації, погіршенням стосунків з оточуючими. Просить стягнути з відповідачів 40 000 грн в відшкодування матеріальної шкоди, та 1 000 000 грн в відшкодування моральної шкоди. Позивач розпочавши розгляд справи у режимі відеоконференції, від подальшої участі у відеоконференції відмовився, в судове засідання не з»явився. Враховуючи надані позивачем пояснення по суті позовних вимог, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності позивача на підставі наявних у справі доказів. Представник головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заперечує проти задоволення позову, оскільки позивач на підтвердження завданої йому матеріальної та моральної шкоди не надав жодних доказів, просить в задоволенні позову відмовити. Прокурор в судове засідання не з»явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності. Будучи опитаним на попередньому судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Зазначає, що вироком Кам»янець-Подільського міськрайонного суду по кримінальній справі № 2208/8608/12 від 16.10.2013 року виправдано [PERSON] лише за ст. 263 КК України. Однак, цим же вироком позивача визнано винним за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Таким чином, підстав для задоволення позову немає, оскільки [PERSON] виправдано лише в частині пред»явленого обвинувачення, а в іншій частині визнано винним. Представник Кам»янець-Подільського МВ УМВС України в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Подав заперечення на позов, проти задоволення позову заперечив, вважає вимоги позивача незаконними та безпідставними, оскільки вирок Кам»янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області по кримінальній справі № 2208/8608/12 від 16.10.2013 року в частині виправдання [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ст. 263 КК України не набрав законної сили, що свідчить про безпідставність вимог позивача стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що постановою від 09.07.2012 року відносно [PERSON] порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 115 КК України. Постановою від 20.09.2012 року порушена кримінальна справі відносно [PERSON] за ч.1 ст. 263 КК України. Вироком Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, виправдано за ч.1 ст.263 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України через відсутність в його діях складу інкримінованого злочину. Вирок набрав законної сили. Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Стаття 2 цього закону визначає право на відшкодування шкоди у випадках постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, вникає у випадку повної його реабілітації. Таким чином, нормами закону та підзаконного акту прямо передбачено, що право на відшкодування шкоди виникає лише у випадку повної реабілітації, яка в даному випадку можлива лише при постановленні виправдувального вироку суду. Як вбачається з матеріалів справи, відносно позивача була порушена кримінальна справа за двома статтями КК України - ч.1 ст.115 КК України та ч.1 ст.263 КК України, вироком суду позивач засуджений за ч.1 ст.115 КК України, в іншій частині - засуджений. За таких обставин підстав для відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності немає. 09.07.2013 року на вимогу суду про його конвоювання в зал судового засідання на 10 год на повідомлення працівників ІТТ та спецпідрозділу «Беркут» про необхідність прибуття в судове засідання [PERSON] відмовився в категоричній формі. При спробі одягнути кайданки почав чинити опір, не дав змоги надягнути кайданки, спричинив працівнику «Беркут» [PERSON] укушену рану правого плеча, садини обличчя та верхніх кінцівок та відмовився йти в зал судового засідання. Після попередження про застосування до нього заходів фізичного впливу працівники спецпідрозділу «Беркут» застосували до [PERSON] прийому рукопашного бою та спецзасоби для припинення порушення порядку і припинення загрози життю та здоров»ю. Відповідно висновку експерта № 824 від 11.07.2013 року станом на 15.07.2013 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м»яких тканин лівого плеча, передньої поверхні лівої половини грудної клітки, заднє-бокової поверхні правої половини грудної клітки, передньої поверхні обох гомілок, ніжньої третини лівого передпліччя, саден шкіри ніжньої третини лівого передпліччя, лівого променево-зап»ясткового суглобу, верхньої третини лівого передпліччя, внутрішньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, правого променево-зап»ясткового суглобу, верхньої третини лівого передпліччя, внутрішньої поверхні нижньої т ретини лівого стегна, передньої поверхні лівої гомілки, правого гомілково-ступеневого суглобу, правої гомілки, поверхневої рани (чи глибока садна) шкіри крижового відділу хребта, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та не виключає можливість їх утворення в час та при обставинах, які вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області Романюка Д.В. кримінальне провадження, внесене 11.07.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42013240070000022 закрито у зв»язку з відсутністю в діях працівників роти міліції особливого призначення «Беркут» [PERSON], [PERSON], працівників Кам»янець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області [PERSON], [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, оскільки вони діяли відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» та Закону України «Про попереднє ув»язнення», не мали умислу на вчинення протиправних дій стосовно [PERSON] Відповідно ст..1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею свої повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно ст.12 Закону України «Про міліцію» передбачено, що міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом. У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов'язків і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров'ю правопорушників та інших громадян. Відповідно ст.. 13 працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов'язків. Відповідно ст.. 14 Закону працівники міліції мають право застосовувати наручники, гумові кийки, засоби зв'язування, сльозоточиві речовини, світлозвукові пристрої відволікаючої дії, пристрої для … для конвоювання і тримання осіб, затриманих і підданих арешту, взятих під варту, якщо зазначені вище особи чинять опір працівникам міліції або якщо є підстави вважати, що вони можуть вчинити втечу чи завдати шкоди оточуючим або собі. Відповідно ст.. 18. Закону України «Про попереднє ув»язнення» адміністрація місця попереднього ув'язнення має право застосовувати до осіб, взятих під варту, заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом. Застосуванню заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і вогнепальної зброї повинно, якщо дозволяють обставини, передувати попередження про такий намір. Без попередження заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальна зброя можуть застосовуватися, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю працівників місця попереднього ув'язнення або інших осіб. У разі неможливості уникнути застосування заходів фізичного впливу вони не повинні перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на адміністрацію місця попереднього ув'язнення обов'язків, і мають зводитися до завдання якнайменшої шкоди здоров'ю правопорушників. У разі необхідності адміністрація місця попереднього ув'язнення зобов'язана негайно подати допомогу потерпілим. Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження згідно з висновками службового розслідування № 10 від 12.07.2013 року за фактом застосування спеціальних засобів заступником командира штурмового взводу РМОП «Беркут» [PERSON] та міліціонером-альпіністом штурмового взводу РМОП «Беркут» [PERSON], а також застосування прийому рукопашного бою міліціонером-альпіністом штурмового взводу РМОП «Беркут» [PERSON] дії останніх відповідно до ст..ст.12, 13, 14 Закону України «Про міліцію» визнано правомірними. Відповідно ч.1 ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано доказів заподіяння йому матеріальної шкоди, вироком суду майно, вилучене у житлі підсудного в тому числі і зброя, зберігається до вирішення спору у порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed