Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] борг у розмірі 189 000 грн. та пеню в розмірі 4 804,38 грн., а всього суму 193 804,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.10.2020 року сторони уклали Угоду № 2, відповідно якої відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 189 000 грн., що також підтверджується наданою [PERSON] розпискою від 28.10.2020 року про отримання позики, яка зберігається у позивача. У погоджений термін позичальник борг не повернув, порушивши свої договірні зобов`язання. На звернення кредитора щодо добровільної сплати коштів не відреагував. Згідно пункту 5.2 Угоди № 2 від 28.10.2020 за порушення строків повернення грошових коштів сторонами погоджена пеня у розмірі 0,082% за кожний день затримки повернення грошових коштів. Розмір пені за 31 день прострочення з 21.11.2020 по 22.12.2020 становить 4 804,38 грн. З посиланням на ст. ст. 546, 549, 610, 624, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та пеню за договором позики у загальному розмірі 193 804,38 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була отримана відповідачем 04.03.2021 р., що підтверджується повідомленням Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи убачається, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Встановлено, що 28.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Угоду № 2, відповідно до пунктів 1.1, 4.2 якої позивач передав відповідачу готівкові кошти в сумі 189 000 грн., які відповідач зобов`язався повернути до 20 листопада 2020 року (далі - договір позики). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Про отримання відповідачем від позивача за договором позики грошових коштів у розмірі 189 000 грн. свідчить видана [PERSON] розписка від 28.10.2020 року. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України). Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов`язання, грошові кошти у визначений договором строк позивачу не повернув. У спростування вказаних обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано та про такі заявлено не було. Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, сума боргу за договором позики становить 189 000 грн., тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. На адресу відповідача позивач надсилав вимогу від 19.12.2020 року про повернення коштів за договором позики, яка [PERSON] виконана не була. Пунктом 5.2 договору позики визначено, що у разі порушення [PERSON] строків повернення грошових коштів відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню в розмірі 0,082% (30%/365) за кожний день затримки повернення грошових коштів. Оскільки відповідач зобов`язувався повернути позику до 20.11.2020 року, порушення строку виконання за укладеним правочином виникло з 21.11.2020 року. Виконання зобов`язання серед іншого може забезпечуватися неустойкою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Відповідно положень частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України). За вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки сума неповернутої позики становить 189 000 грн., пеня за один день прострочення виконання зобов`язання за умовами договору (0,082% від суми позики) становить 154,98 грн. Період заявлених позивачем вимог з 21.11.2020 р. по 22.12.2020 року, що включає 32 дні прострочення. Отже, розмір пені за вказаний період 4 959,36 грн. Позивачем заявлена до стягнення пеня за 31 прострочених дні, що становить 4 804,38 грн. (154,98 х 31), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором позики. За викладених обставин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути борг за договором позики в сумі 189 000,00 грн. та пеню в сумі 4 804,38 грн. У позові на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України [PERSON] зазначив, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом даної справи, додано до позовної заяви. Відповідно цього розрахунку, сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 1 938,04 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., при цьому вказав, що більш детальний розрахунок таких витрат буде надано під час розгляду справи. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В позовній заяві представником позивача вказано адвоката Теслю А.В. При цьому до позову долучені копії Договору № 21/12/2020 про надання правової допомоги від 21.12.2020 р. укладеного між [PERSON] та адвокатом Тесля А.В., Додатку № 1 від 21.12.2020 року до Договору «Про надання правової допомоги» № 21/12/2020 від 21.12.2020 р., ордер на надання правової допомоги серії КВ № 287300 від 21.12.2020 у Дніпровському районному суді м. Києва [PERSON] адвокатом Теслею А.В. та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Теслі А.В . Пунктом 3.1 вищевказаного Договору про надання правової допомоги визначено, що гонорар адвоката за надання правової допомоги згідно п. 1.2.1 Договору погоджується сторонами у Додатках до цього Договору. Відповідно Додатку № 1 до Договору «Про надання правової допомоги» № 21/12/2020 від 21.12.2020 р., сторони погодились, що адвокат серед іншого зобов`язується надати послуги з правової допомоги: 1.1. Ознайомлення з документами, що підтверджують заборгованість [PERSON] за розпискою від 28.10.2020 та Угодою № 2 від 28.10.2020, опрацювання законодавчої бази, судової практики, формулювання правової позиції, термінова підготовка позовної заяви до [PERSON] - вартість 15 000 грн.; 1.2. Участь в судових засіданнях - 1 500 грн. за 1 судове засідання; 1.3. У разі якщо справа розглядатиметься судом у спрощеному провадженні без виклику сторін, у разі необхідності надання додаткової письмової позиції клієнта щодо спору та/або заперечень на документи/докази, які надані відповідачем, та\\або на виконання відповідних вимог суду - 1 500 грн. за кожен пакет відповідних документів. Відповідно частини 1, пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За правилами частини 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Стороною відповідача суду не подавались будь які заяви та/або клопотання щодо не співмірності заявлених витрат на правничу допомогу, про зменшення вищевказаних витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути втрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., що підлягають сплаті [PERSON] адвокату Теслі А.В., згідно Додатку № 1 до Договору № 21/12/2020 про надання правової допомоги від 21.12.2020 р. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу судових витрат між сторонами суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 938,04 грн.

Outcome: approved