Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не складала. Вказуючи, що він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, оскільки відповідачі не прийняли спадщину у встановленому законом порядку і не претендують на неї, звернувся у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але в нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім'я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] У підготовче засідання позивач не з'явився, однак 5 лютого 2019 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі. Відповідачі у підготовче засідання не з'явилися, 14 лютого 2019 року, кожен зокрема, подали до суду заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з'явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом частини першої статті 1270, частини першої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 9). Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER]) підтверджується витягом з погосподарської книги Перевалівської сільської ради Турійського району № 5 за 2018 рік, довідкою Турійської селищної ради Турійського району № 610 від 25 липня 2018 року (а.с. 9, 13). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 50-51). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 78,2 кв. м, житловою площею 48,2 кв. м, прибудова «а», прибудова «а1», хлів «Б-1», хлів «б», вбиральня «В», хлів «Г-1», літня кухня «Д-1» (а.с. 15-17). Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Сторони у справі є дітьми спадкодавця та належать до першої черги спадкоємців за законом. Позивач постійно проживав з матір'ю на день її смерті (а.с. 9), у контексті частини третьої статті 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, і, крім того, у встановлений законом шестимісячний строк 23 липня 2018 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с. 32), на підставі якої було заведено спадкову справу. Відповідачі зі спадкодавцем на час смерті не проживали, заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подавали. Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Заповіту за життя [PERSON] не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 33). З огляду на вказане, позивач [PERSON], як син спадкодавця, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] Постановою приватного нотаріуса від 16 січня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 14). Наведені обставини справи об'єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 87/2018 до майна померлої [PERSON] (а.с. 31-52), з яких також видно, що інших спадкоємців, які звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], немає. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 536 грн 20 коп.; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 268 грн 10 коп. з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України та

Outcome: approved