Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та надання дозволу та виготовлення проїзного документа дитини без згоди батька. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач дитині належного піклування не надає. Зазначає, що у її дитина займається у молодіжному модельному клубі «Марина», періодично приймає участь у відповідних займаннях, для чого необхідно періодично виїзджати за кордон. Однак, відповідач з незрозумілих причин дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон не дає. З врахуванням наведеного, позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд [PERSON] до досягнення нею повноліття без згоди батька [PERSON] за межі України та надати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон без згоди батька. Позивач в судове засідання не з?явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з?явився з невідомих суду причин, хоча завчасно і належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи через оголошення в пресі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по наявним у справі доказам. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний 26.06.2001 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.07.2014 року (а.с. 6). Від даного шлюбу у них народився дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає із позивачем (а.с.5). Судом встановлено, що в добровільному порядку відповідач згоди на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон не дає. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свободо пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом Конституцією України (ст. 33). Пунктом 2 ст. 10 Конвенції про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Аналогічні норми викладені у ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3); фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4). Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення певних документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За змістом ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В даному випадку, тимчасові виїзди дитини за межі України (екскурсії, відпочинок) зумовлені потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини. Зокрема, [PERSON] навчається у молодіжному модельному клубі «Марина» міста Луцька, що зумовлює необхідність її виїзду за кордон (а.с. 6). Обставин, які обмежують право неповнолітньої [PERSON] на виїзд за межі України суд не вбачає, виїзд за кордон не суперечить інтересам дитини, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково в цій частині. Зокрема, на думку суду, неповнолітній дитині слід надати дозвіл на виїзд за кордон щорічно три рази на рік тривалістю кожної поїздки не більше 90 діб. Щодо позовних вимог про надання дозволу на виготовлення (оформлення) проїзного документу неповнолітньої дитини для виїзду за кордон, то позов в цій частині слід задовольнити повністю.

Outcome: partial