Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чугуївської державної нотаріальної контори, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: [PERSON] , про зняття обтяження: № 7983084, що зареєстровано 26.09.2008 Чугуївською державною нотаріальної конторою на підставі ухвали про забезпечення позову Чугуївського міського суду по справі № 2-21/08 від 22.09.2008, на нежиле приміщення - Ѕ частина магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власник якого [PERSON] ; № 8418980, що зареєстровано 02.02.2008 Харківською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанова серії АА № 725584 від 02.02.2009, на нежиле приміщення - Ѕ частина магазину, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] , власник якого [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 04.12.2008 рішенням Чугуївського міського суду Харківської області по справі № 2-2166/08 з нього стягнуто грошові кошти та в порядку забезпечення позову було накладено арешт на вищевказані нежитлові приміщення які належать позивачу. Дане рішення суду виконано ним в повному обсязі. На даний час у позивача виникла необхідність здійснити відчуження вищевказаного об`єкта нерухомості, однак з`ясувалась неможливість здійснення даного правочину через наявність в Державному реєстрі прав на нерухомість інформації накладення арешту. Станом на даний час підстави для існування заборони на вчинення нотаріальних дій відносно його майна відсутні, тому він змушений звернутися до суду. Представником Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому та Чугуївському районах та м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надано відзив на позовну заяву в якому вказував, що на теперішній час вирішити питання зняття арештів накладених в рамках завершеного виконавчого провадження не представляється можливим, у зв`язку із відсутністю матеріалів виконавчих проваджень та документів, що підтверджують факт реального виконання рішень суду. Просив винести рішення відповідно до чинного законодавства. Сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, відповідач та треті особи просили винести рішення відповідно до чинного законодавства. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 04.12.2008 по справі № № 2-2166/08 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за позикою в сумі 50000,00 грн. та судові витрати в сумі 530 грн. (а.с. 18). Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження 7983084 від 26.09.2008 Чугуївською державною нотаріальною конторою зареєстроване обтяження на підставі ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 22.09.2008 про арешт на нежиле приміщення - Ѕ частину магазину, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] та за реєстраційним номером обтяження 8418980 від 02.02.2009 Харківською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанова серії АА № 725584 від 02.02.2009 накладено арешт на нежиле приміщення - Ѕ частину магазину, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] (а.с. 9-10). На даний час рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04.12.2008 по справі № № 2-2166/08 виконано, що не заперечується сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 цього Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 7 ст. 319 ЦК України передбачено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку цивільного судочинства. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Отже, накладений арешт на майно, заважає позивачу скористатися належним йому на праві власності майном, що є порушенням його конституційних прав.

Outcome: approved