Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 22010, 01 грн. У позовній заяві зазначено, що 11 лютого 2010 року між позивачем та відповідачкою по справі було укладено договір позики, згідно якого він надав [PERSON] позику - грошові кошти в сумі 700 доларів США, що еквівалентно по курсу Національного Банку України станом на 27 квітня 2016 року - 17711,27 (700Х25.3= 17711,27) та 50 Євро, що еквівалентно 1427, 91 грн. (50Х28.558=1427,91 грн.). Загальна сума боргу становить 19139,18 грн. Відповідачка зобов'язувався повернути позичені кошти до 11 серпня 2010 року. Однак у визначений строк кошти не повернула. 31 січня 2013 року надала йому повторну розписку відповідно до якої зобов'язувалася повернути позичені кошти до 01 травня 2013 року. На неодноразові звернення позивача до відповідачки про добровільне повернення боргу, [PERSON] не реагує. Просив позовні вимоги задовольнити повністю. Стягнути з відповідачки на його користь борг за договором позики в сумі 19 139,18 грн. та 3% річних в сумі 2870,85 грн. Всього на загальну суму 22010,01 грн. та понесені ним судові витрати в сумі 1051, 21 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснив, що відповідачка при спілкуванні обіцяє повернути борг, однак з часу позички минуло шість років, кошти не повернуто. Просив позов задовольнити повністю. Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що дійсно позичила у [PERSON] 700 доларів США та 50 Євро. Періодично повертала йому кошти по 100 (сто), 200 (двісті) гривень. Розписок не отримувала, бо довіряла позичальнику. Не відмовляється від боргу, при наявності коштів поверне йому позичену суму. Вважає , що позивач значно завищив суму боргу. Просила слухання справи відкласти, оскільки до кінця 2016 року розрахується з кредитором. Суд, вислухавши доводи сторін по справі, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. На підтвердження укладеного між сторонами договору позики та його умов позивачем долучено до матеріалів справи оригінали розписок позичальника [PERSON] Зі змісту розписок, які датовані 11 лютим 2010 року та 31 січнем 2013 року вбачається, що [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в сумі 700 доларів США, 50 Євро, які зобов'язалася повернути до серпня зі сплатою процентів кожного місяця, а в подальшому до 01 травня 2013 року. Таким чином між сторонами склалися правовідносини з договору позики, за яким позивач [PERSON] надав строкову позику у виді грошових коштів в сумі 700 доларів США, 50 Євро відповідачці [PERSON], а відповідачка [PERSON] зобов'язалася повернути позику в строк до 01 травня 2013 року . Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інше речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. На підтвердження укладеного між сторонами договору позики та його умов позивачем долучено до матеріалів справи оригінал розписки позичальника [PERSON] Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка не виконала у встановлений договором строк взяті на себе зобов`язання, а тому грошові кошти в сумі 19139, 16 грн. підлягають стягненню з неї на користь позивача (700Х25,3= 17711,27; 50Х28.558=1427,91 грн.; 17711, 27 + 1427,91 =19139,18). Відповідно до вимог, встановлених ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунків, які наведені позивачем у позовній заяві, три проценти річних від простроченої суми становлять 2870, 85 грн. (3% від 19139,16 становить 574,17 грн. Х 5 років= 2870, 85 грн.). Загальна сума боргу становить 22010,01 грн. (19139,16+2870, 85=22010,01). Відповідно до частини 2 статті 59, частин 1, 4 статті 60, частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачкою не надано суду будь-яких доказів на підтвердження повернення боргу [PERSON], не визнано дану обставину у судовому засіданні позивачем. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем витрачено 551, 20 грн. на оплату судовго збору та 500 грн. на правову допомогу. Ці кошти є судовими витратами, документально підтверджені і підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved