Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай). На даний час позивач бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене спадкове майно, однак зробити цього не може оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства [NUMBER] виданий 19.06.1997 року на підставі рішення Ружинської райдержадміністрації від 05.06.1997 року № 199, тобто, після смерті спадкодавця. З врахуванням вказаного [PERSON] просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на вищевказану земельну частку (пай). В суді представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач - Шпиченецька сільська рада Ружинського району направила до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність її представника, позовні вимоги визнає повністю. Представник відділу Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області в судове засідання не з'явився, заперечень відносно позову до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] в с.Шпичинці Ружинського району Житомирської області , що вбачається зі свідоцтва про смерть [NUMBER] від 04.09.1996 року (а.с.5). Відповідно до ст.549 ЦК УРСР , який діяв на час виникнення правовідносин, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту України №18\\5 від 14.06.1994р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.1994р.( в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини [PERSON].), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст.529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.), який був чинним на час смерті спадкодавця [PERSON], що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. На підставі спадкової справи 294/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON], судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину свого батька [PERSON], вступивши в фактичне володіння його спадковим майном (а.с.20-32 ). У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що заповіт, наявний в спадковій справі 294/2015, складений її батьком-[PERSON], повним тезкою батька по-зивача [PERSON], який є єдиним спадкоємцем по закону першої черги відносно майна поме-рлого [PERSON] та у встановлений законом строк прийняв його спадщину. На підставі архівного примірнику сертифікату на право на земельну частку(пай) [NUMBER], виданого 19.06.1997 року на підставі рішення Ружинської райдержадміністрації від 05.06.1997 року № 199, встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай), площею 4.03 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Колос» с.Шпиченці Ружинського району Житомирської області (а.с.7). Отже, судом встановлено що до [PERSON] перейшло в порядку спадкування право на вищевказану належну спадкодавцю [PERSON] земельну частку(пай). Проте позивачу державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, оскільки на день смерті спадкодавця [PERSON] правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно були відсутні, що вбачається з листа Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 11.07.2015 р. за №1563/02-14. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача є неотримання спадкодавцем за свого життя правовстановлюючого документа на вказане майно, хоч право власності [PERSON] на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємця права власності на таке майно. Усунення порушень прав позивача можливо лише в судовому порядку шляхом визнання за ним в порядку спадкування права власності на успадковане майно.

Outcome: approved