Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори 04.09.1974 року за реєстровим номером 2295 йому на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. На цей час в належному йому будинку формально значиться зареєстрованою його донька [PERSON], до шлюбу [PERSON], [PERSON], [INFO], яка фактично з 2004 року за місцем реєстрації не проживає. Будучи його донькою [PERSON] була зареєстрована в належному йому будинку в якості члена його сім'ї з 30.03.1981 року. В зв'язку з реєстрацією шлюбу в 2004 році і зміною прізвища на шлюбне [PERSON] запис про реєстрацію поновлено 27.01.2005 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] виїхала з міста Вовчанська за місцем проживання свого чоловіка до міста Петропавловська-Камчатського Російської Федерації, але з будинку не виписалася. Формальна реєстрація [PERSON] в його будинку унеможливлює для нього оформити субсидію на наступний опалювальний сезон. Знятися з реєстрації в позасудовому порядку відповідач не може, оскільки вона проживає в м.Петропавловську-Камчатському, де значиться [ADDRESS]. Просив визнати відповідача таким, що втратив право на жилплощу. В судове засідання сторони не з'явилися , до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно договору купівлі-продажу від 4 вересня 1973 року , [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS].(а.с.4-5) У будинку [ADDRESS] дійсно зареєстрована та не мешкає з 2004 року, відповідач по справі - [PERSON], що підтверджено, письмовими поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON] (а.с.15,18). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Доказів, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному будинку, суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратила право користування жилплощею - будинку [ADDRESS], так як з 2004 року у спірному будинку не проживає, не проводе оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, власник будинку - позивач по справі не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у даному будинку. Таким чином, оскільки [PERSON] є власником зазначеного будинку і на даний час не бажає, щоб відповідач був зареєстрований в ньому, тому він, відповідно до вимог чинного законодавства, вправі вимагати через суд усунення перешкод в користуванні власностю. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірному будинку залежить від права самого власника і є похідним від нього. Оскільки позивач є власником будинку, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном спірним будинком. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач зареєстрований у будинку, який на праві власності належить позивачу, тому він вважаються квартиронаймачем будинку позивача. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто позивач змушена нести витрати за комунальні послуги за себе та за зареєстрованого у її будинку відповідача. За таких обставин, оскільки відповідач не є власниками вказаного будинку, крім того не проживає в спірному будинку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує її права як власника, крім того розмір комунальних платежів залежать від кількості зареєстрованих осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і тому задовольняє їх. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов слід задовольнити в повному обсязі: визнати відповідача таким, що втратив право на житлову площу. На підставі викладеного,

Outcome: approved