Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ Агрофірми «Олімпекс-Агро», в якому просить стягнути з відповідача орендну плату за користування земельною ділянкою, загальною площею 4,830 га, кадастровий номер 1223282000:02:027:0434, відповідно до укладеного між його матірю [PERSON], померлою 11 липня 2003 року, та ТОВ «АФ «Олімпекс-Агро». В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що його матері на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 007917, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 17.10.2012 року, належала земельна ділянка площею 4,8300 га (кадастровий номер земельної ділянки 1223282000:02:027:0434), яка розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. За життя матері, між нею та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» був укладений Договір оренди земельної ділянки. 11 липня 2003 року його матір померла, а він, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину, отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. Протягом всього цього часу відповідач використовував земельну ділянку, однак не виплачував, йому, як спадкоємцю орендну плату, тому він звернувся з вимогою до відповідача виплатити йому заборгованість. На його вимогу керівництво ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» надало довідку про те, що заборгованість з орендної плати за період з 2012 року по 2016 рік складає 17613, 42 грн. Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідача. 31 серпня 2017 року по справі було відкрите провадження суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Городецьким Д.І., після повторного автоматичного розподілу справа передана в провадження судді Сороки О.В. У відповідності до п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147- VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом, в звязку з чим, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судом відповідною ухвалою від 11 січня 2018 року призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. У відзиві на позов відповідач послався на те, що дійсно з [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у спосіб, передбачений законом. Ними, як користувачами нараховувалася орендна плата, одні ні [PERSON], ні її правонаступник не зявлялися за отриманням орендної плати, розмір якої станом на 20.12.2017 року збільшився до 18921,34. При цьому представник відповідача звернула увагу суду на відсутність самого договору оренди, як у підприємства, так і у власника земельної ділянки, тому ними було направлено запит до відділу держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію свідоцтва про право на спадщину, виданого 07.10.2016 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори [PERSON], у відповідності до якого [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], померлої 11 липня 2003 року. Спадкове майно складається з земельної ділянки площею 4,830 га, кадастровий номер 1223282000:02:027:0434, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, та належала померлій, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 007917, виданого 17.10.2002 року (а.с. 5). Відповідно до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В силу ст. 82 ЦПК України, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано наявність договірних відносин щодо оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1223282000:02:027:0434, між [PERSON] та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро». В свою чергу, відповідач, не заперечував того факту, що орендна плата за користування земельної ділянки була нарахована, однак не виплачена [PERSON]. Заборгованість з орендної плати за період з 2012 року по 2016 рік включно складає 17613,42 грн. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вимогами ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Ст.2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ст.15 Закону України «Про оренду землі» відносить до істотних умов договору оренди землі: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Зазначеною нормою закону також передбачено, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. За ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Абзац 5 статті 24 Закону України «Про оренду землі» встановлює право орендодавця на вимогу від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не дивлячись на відсутність оригіналу договору оренди між новим власником та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», суду не подано доказів припинення дії договору оренди, укладеного між спадкодавцем та відповідачем, а тому до позивача, відповідно до загальних вимог цивільного судочинства щодо свободи договору, та у відповідності до вимог спадкового права, переходить право вимоги нарахованої та не виплаченої орендної плати, розмір якої позивачем не оспорюється. П.3 ч.1 ст.3 ЦК України визначає однією з загальних засад цивільного законодавства - свободу договору. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України). Ч.1 ст.14 ЦК України визначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Аналіз наведених вище норм закону дає суду підстави для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved