Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року у смт. Гаспра, м. Ялта, Автономної Республіки Крим. Вимоги мотивує тим, що він являється сином померлого [INFO] року [PERSON], [INFO]. З метою проведення реєстрації смерті свого батька він звернувся до Дніпровського районного у м. Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві із відповідною заявою, проте у проведенні такої реєстрації йому було відмовлено. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року було відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки представника заінтересованої особи суд повідомлено не було. Від заявника до суду надійшла заява у якій просить розглянути справу у його відсутності, вказує, що вимоги заяви підтримує та просить її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як убачається із свідоцтва про народження, заявник [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] померлого [INFO] року. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З матеріалів справи убачається, що [INFO] року в смт. Гаспра, м. Ялта, Автономна Республіка Крим помер [PERSON], на підтвердження цього факту надано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.11.2016 року виданого Ялтинським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с. 8). Також на підтвердження заявлених вимог заявником надано посвідчення про поховання серії № [NUMBER] видане 23.11.2016 року [PERSON] щодо місця поховання померлого [PERSON], поховання проведене 22.11.2016 року в місті Ялта (старе кладовище) ділянка № 46 (а.с. 9). За нормою ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Надане заявником свідоцтво про смерть видане закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. [PERSON] подавав документи про державну реєстрацію смерті [PERSON] до Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, проте у реєстрації було відмовлено листом від 16.01.2018 року за № 73/16.6-73, оскільки надане заявником свідоцтво про смерть [NUMBER] від 22.11.2016 року видане Ялтинським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, тобто та території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому підстави для здійснення реєстрації смерті відсутні (а.с. 7). Отже, з матеріалів справи убачається, що реєстрація смерті батька заявника у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть батька на підставі вищезазначеного свідоцтва про смерть у заявника не має, так як воно не відповідає визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для проведення реєстрації смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року у смт. Гаспра, м. Ялта, Автономна Республіка Крим, що є тимчасово окупованою територією України, отримання свідоцтва про смерть та реалізації своїх спадкових прав. З урахуванням зазначеного суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved