Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області про визнання правочину недійсним, витребування майна,зняття автомобіля з реєстрації та поділ майна подружжя. В обгрунутвання вимог вказує, що перебуваючи в шлюбних відносинах з відповідачкою з 07 серпня 2004 по 16 червня 2015 року ними було придбано у спільну сумісну власність подружжя легковий автомобіль Toyota Corolla, 2008 року випуску, 1,6 об»ємом двигуна, д.н.з ВХ0853АС, який був оформлений на [PERSON] 02 жовтня 2014 року. Під час розгляду Кам»янець-Подільським міськрайонним судом справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя було виявлено, що [PERSON] 29 квітня 2015 року відчужила автомобіль на користь [PERSON] На переконання позивача відчуження автомобіля відповідачем було здійснено з метою відлучення його із загальної маси спільно нажитого майна подружжя, яке б підлягало поділу. Відчуження автомобіля було здійснено [PERSON] без згоди позивача як співвласника, та його відома. З огляду на вимоги ст.. 203, 215 ЦК України, ст.. 65 СК України відповідач не мала права відчужувати спільний автомобіль без його письмової згоди, а тому такий правочин є недійсним. Просить визнати недійсним правочин з відчуження [PERSON] на користь [PERSON] легкового автомобіля Toyota Corolla, 2008 року випуску, 1,6 об»ємом двигуна, д.н.з ВХ0853АС,витребувати автомобіль у [PERSON]В, зобов»язати Регіональний сервісний центр в Хмельницькій області МВС України скасувати державну реєстрацію зазначеного автомобіля, оформлену на [PERSON] 17 листопада 2015 року та [PERSON] 29 квітня 2015 року. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять задовольнити. В суді відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення з тих підстав, що з відповідачем на час відчуження автомобіля перебували у шлюбі, шлюб розірваний 04 червня 2015 року, а автомобіль спільно за згодою відповідача відчужили батькові відповідача 29 квітня 2015 року, то така угода є дійсною. Поскільки законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя і правочин укладений між нею а [PERSON] не може бути визнаний судом недійсним. З врахуванням позиції Верховного Суду України у справі № 6-7цс15 позивач не вправі ставити вимогу про визнання за ним права власності на ? частку автомобіля. Поскільки відповідач не вправі ставити вимогу про визнання за ним права власності , а їй грошову компенсацію, просить в задоволенні позову відмовити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. Представник Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечує оскільки перереєстрація спірних транспортних засобів відбулась у відповідності до чинного законодавства, просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року. Під час спільного проживання сторонами придбаний автомобіль [NUMBER], який був зареєстрований за [PERSON] Дана обставина визнається сторонами і не потребує доказування у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України.. Згідно заяви № 62652517 від 29.04.2015 р та довідки-рахунок ВІА № 916317 від 29.04.2015 року автомобіль Toyota Corolla JTNBV58Е003506168, № кузова IZR0263019, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований на [PERSON] відчужений на користь [PERSON] Згідно заяви № 76655796 від 17.11.2015 р та довідки-рахунок ААЕ № 950255 від 17.11.2015 року автомобіль Toyota Corolla JTNBV58Е003506168, № кузова IZR0263019, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований на [PERSON] відчужений на користь [PERSON] [PERSON] письмову згоду на відчуження спільного автомобіля [PERSON] не давав. Відповідачем не спростовано належними доказами що така письмова згода була надана. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи. Відповідно до ч. 2ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України). За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі. Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя. За таких обставин інший подружжя має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї майна. Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя ? частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема, якщоодин із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби. Вказане узгоджується із роз'ясненнями, викладеними у п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Звертаючись до суду позивач вказував, що він не був обізнаний про наміри відповідача продати спірний автомобіль та не давав згоди на таке відчуження. Крім того, автомобіль продано в період, коли вони не підтримували шлюбні стосунки та не проживали разом. Однак таке твердження позивача не підтверджено належними доказами, оскільки рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду шлюб розірваний до відчуження спільного автомобіля, іншої дати припинення подружніх відносин позивачем не доведено, рішенням суд не встановлено. Доказів того, що кошти від відчуження транспортного засобу були використані в інтересах сім'ї, відповідачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль був спільним майном подружжя та проданий [PERSON] без згоди позивача, кошти використані не в інтересах сім'ї, а відтак [PERSON] має право на отримання компенсації вартості майна в розмірі1/2 частини спірного автомобіля , з яким позивач не звертається. Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі № 6-7цс15...

Outcome: dismissed