Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: лоту №10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв.м. на вул. Городоцька, 224 у м. Львові, які проводились Філією №14 ПП «Нива-В.Ш» 13.01.2014 року у м. Львові; визнати недійсним протокол №1413594-10/2 від 30.01.2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна складеного Філією №14 ПП «Нива-В.Ш»; визнати недійсним Акт державного виконавця щодо реалізації предмету іпотеки, а саме: лоту №10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 224, виданому відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Львівській області за результатами прилюдних торгів, що відбулися 13.01.2014 року оформлених протоколом №1413594-10/2 від 30.01.2014 року та визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 224, видане за результатами прилюдних торгів, які відбулися 13.01.2014 року оформлених протоколом №1413594-10/2 від 30.01.2014 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2014 року філією №14 ПП «Нива-В.Ш» проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, учасниками яких були [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД». Переможцем прилюдних торгів визнано [PERSON], однак у звязку з невнесенням переможцем всієї належної суми до сплати у встановлений строк переможцем визнано наступного учасника [PERSON], який також відмовився бути переможцем. Від так, 30.01.2014 року філія №14 ПП «Нива-В.Ш» склала протокол №1413594-10/2 від 30.01.2014 року, яким переможцем визнано наступного учасника ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД». Вважає, що при організації та проведенні прилюдних торгів були допущені порушення вимог чинного законодавства, чим було грубо порушено його права та законні інтереси. Зокрема, відмічає, що прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися у разі несплати у встановлений термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно, і в такому випадку майно реалізовується на наступних прилюдних торгах. На підставі наведеного просить також визнати недійсним Акт державного виконавця щодо реалізації предмету іпотеки, а саме: лоту №10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 224, та визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 224. При цьому, третя особа із самостійними позовними вимогами [PERSON] через свого представника [PERSON] подав позов, в якому просить визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: лоту №10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 224, котрі проводились Філією №14 ПП «Нива-В.Ш» 13.01.2014 року у м.Львові; визнати недійсним протокол №1413594-10/1 від 30.01.2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна складеного Філією №14 ПП «Нива-В.Ш»; визнати недійсним протокол №1413594-10/2 від 30.01.2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна складеного Філією №14 ПП «Нива-В.Ш»; визнати недійсним Акт державного виконавця щодо реалізації предмету іпотеки, а саме: лоту №10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 224, виданому відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Львівській області за результатами прилюдних торгів, що відбулися 13.01.2014 року оформлених протоколом №1413594-10/2 від 30.01.2014 року та визнати недійсним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 224, видане за результатами прилюдних торгів, які відбулися 13.01.2014 року оформлених протоколом №1413594-10/2 від 30.01.2014 року. Суд, ухвалив справу розглядати без участі представників позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 05.03.2015 року /т.1 а.с.13/ та представника третьої особи із самостійними позовними вимогами [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 18.06.2015 року /т.1 а.с.193/, кожен з яких представив суду заяви, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за їх відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечують, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подали, крім цього, представник позивача та третьої особи зазначили, що не заперечують проти заочного вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачів проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, наслідки неявки, що стверджується повідомленнями про вручення поштових повідомлень, у судове засідання не зявилися, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали, про причини неявки суд не повідомили. При цьому, третя особа ПАТ «Дельта Банк» надіслало на адресу суду письмові заперечення, в яких проти позову заперечили. Додатково пояснили, що прилюдні торги відбулися в межах процедури, визначеної законом. Просять в позові відмовити. Вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2-1274/11, суд прийшов до висновку, що в позові [PERSON] та третьої особи із самостійними позовними вимогами [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається зі змісту ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України судрозглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08.08.2011 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.03.2012 року, стягнуто солідарно з [PERSON] в межах вартості предмета іпотеки [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1\~590 352,31 гривень, 1700 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення /матеріали цивільної справи №2-1274/11, т.1 а.с.81-83, 134-135/. На підставі вказаного рішення суду 23.04.2013 року видано виконавчий лист /т.1 а.с.10/, на виконання якого\~31.07.2013 року головним державним виконавцем відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Львівській області [PERSON] відкрито виконавче провадження /т.1 а.с.11/. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.11.2014 року замінено стягувача у виконавчому провадженні №44159929 з виконання виконавчого листа №2-1274/11, виданого Сихівським районним судом м.Львова про стягнення солідарно з [PERSON] в межах вартості предмета іпотеки [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1590352,31 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення /матеріали цивільної справи №2-1274/11, т.2 а.с.44-45/. В подальшому, реалізація майна боржника проводилася Філією 14 Приватного підприємства «Нива-В.Ш» Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 1413594/10 від 13.01.2014 року учасниками прилюдних торгів з реалізації лоту №10, нежитлові приміщення: ПТО з гаражами літ. «Щ-1» загальною площею 570,8 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 224, були [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД», а переможцем став учасник під №1 - [PERSON]М, яким була запропонована ціна у 6\~000 000 грн. /т.1 а.с.103/. Однак у встановлений строк, а саме до 27.01.2014року, переможець прилюдних торгів [PERSON] не вніс всієї належної суми до сплати за придбане майно, а від так протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 1413594/10/1 від 29.01.2014 року визначено наступного учасника, який запропонував найвищу ціну, але не нижчу за початкову ціну продажу [PERSON] /т.1 а.с.102/. На підставі протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна №1413594/10/2 від 30.01.2014 року переможцем прилюдних торгів визнано ТОВ «Торгівельно-промисловий комплекс ЛТД», оскільки [PERSON] відмовився бути визнаним переможцем прилюдних торгів /т.1 а.с.104/. У звязку з цим слід відмітити, що умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), Інструкцією «Про проведення виконавчих дій», затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5. Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (статті 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону). Разом з тим, аналіз положень цього Закону та Інструкції № 74/5 від 15.12.1999 року (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону та пункти 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5). Відповідно до п. 4.15, 4.16 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5, в редакції, яка була чинною на час проведення торгів (далі - Тимчасове положення) під час прилюдних торгів ведеться протокол, до якого заносяться передбачені цим положенням дані, який у день проведення прилюдних торгів підписується ліцитатором і переможцем торгів і затверджується керівником спеціалізованої організації. Керівник спеціалізованої організації, яка проводила прилюдні торги, зазначає в протоколі відповідні суми та номери рахунків, на які переможцю потрібно внести кошти за придбане майно, та затверджує протокол у день проведення прилюдних торгів. Копії затвердженого протоколу видаються переможцю прилюдних торгів та державному виконавцю у триденний строк з моменту проведення аукціону. Згідно з п.5.1. на підставі копії затвердженого протоколу переможець прилюдних торгів протягом десяти робочих днів з дня підписання протоколу, не враховуючи дня проведення прилюдних торгів, здійснює розрахунки за придбане на прилюдних торгах майно. Оформлення результатів торгів врегульовано розділом шостим Тимчасового положення. Відповідно до якого після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Затверджений акт державний виконавець видає переможцеві не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст.ст. 203, 215 ЦК України). Оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За положеннями частин першої і третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обовязки субєктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя. Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику. Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на обєкти нерухомості. Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Оскільки статтею 575 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобовязань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку». Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-103цс16 та від 18 листопада 2015 року №6-28цс15, які за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Доводи позивача за первісним позовом [PERSON] та третьої особи із самостійними вимогами [PERSON], що прилюдні торги проведено з порушень положень статті 45 Закону України «Про іпотеку» не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається із рішення Сихівського районного суду м.Львова від 08.08.2011 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.03.2012 року, стягнуто солідарно з [PERSON] в межах вартості предмета іпотеки та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1590352,31 грн., а від так державний виконавець правомірно застосував до спірних правовідносин норму статті 45 Закону України «Про іпотеку». З огляду на вищенаведене, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів, позивачем за первісним позовом та третьою особи із самостійним позовними вимогами не доведено факту порушення їхніх прав і законних інтересів, а відтак позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є безпідставними і не ґрунтується на законі. Пунктами 4.14 і 4.15 Тимчасового положення визначено, які дані заносяться до протоколу, порядок його складання, підписання та вручення. Як вбачається із представленого протоколу №1413594/10/2 від 30.01.2014 року, такий відповідає вказаним вимогам, а тому підстав для його скасування немає. Крім цього, оскільки позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] та третьої особи із самостійними вимогами про скасування протоколу проведення прилюдних торгів є, на переконання суду, безпідставною, у суду немає підстав задовольняти похідні вимоги позивача та третьої особи про скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та акту державного виконавця щодо реалізації предмету іпотеки. Видання даного свідоцтва відповідає вимогам п.6.4 Тимчасового положення, згідно якого на підставі акта державного виконавця про проведені прилюдні торги нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки заява подана не стороною у спорі, а третьою особою ПАТ «Дельта Банк». Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем за первісним позовом та третьою особою із самостійними вимогами не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак у задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Зі змісту ст.88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу та третій особі.

Outcome: dismissed