Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником 1/5 частки квартири [ADDRESS] , а також за згодою всіх інших співвласників її головним наймачем. Іншими співвласниками є дружина позивача [PERSON] та троє їх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які разом з позивачем отримали право спільної часткової власності на вказану вище квартиру в процесі приватизації в рівних частках. У квітні 2018 року в квартирі за вище вказаною адресою був зареєстрований чоловік доньки позивача, відповідач по справі [PERSON] , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2009 року по 05.02.2019 року. Подружжя [PERSON] було окремою сім`єю, фактично проживало окремо, в найманому ними житлі. Реєстрація відповідача за місцем реєстрації його дружини була необхідна тому, що останній втратив свої документи, та не міг відновити їх без зазначення реєстрації місця проживання. Після розірвання шлюбу з [PERSON] відповідач з реєстрації не знявся. Місце його перебування на теперішній час ані позивачу, ані третім особам, невідомо. Будь-яке майно відповідача в квартирі відсутнє. Участі в витратах на утримання квартири він не приймав. Реєстрація відповідача у належній позивачу квартири створює позивачу перешкоди у розпорядженні його майном, на зареєстрованого у квартирі [PERSON] , щомісяця нараховуються комунальні платежі, які доводиться сплачувати позивачу. Тому, за захистом своїх порушених прав позивач вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси до вирів представляти [PERSON] , яка у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, повторно у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , надали відзив на позовну заяву, в якому просять позовну заяву задовольнити, посилаючись на те, що реєстрація відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS] була необхідна останньому тільки з формальної точки зору, оскільки [PERSON] втратив свої документи та для їх відновлення йому була необхідна реєстрація. Вони, як співвласники майна, також надавали згоду на його реєстрацію. Як до, так і після відновлення документів [PERSON] фактично в квартирі не проживав і на даний час не проживає, будь-яке майно відповідача у квартирі відсутнє. На даний час шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Ніяких перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив. Просять розглянути справу без їх участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності в рівних долях позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/5 частки кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 15.10.2007 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 5, 6). Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/7308 від 15.05.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 04.04.2018 року по теперішній час (а.с. 13). Відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 07.10.2009 року (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 05.02.2019 року розірвано, актовий запис № 13 (а.с. 8). В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, суду пояснили, що відповідач є колишнім чоловіком третьої особи по справі [PERSON] , останній за адресою: [ADDRESS] , ніколи не мешкав, подружжя [PERSON] під час шлюбу винаймали інше житло. Був зареєстрований за вище вказаною адресою у зв`язку з необхідністю відновлення втрачений ним документів. Будь-яких особистих речей відповідача, його майна, у квартирі не має. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , в спірній квартирі не проживає, тривалий час не бере участі в утриманні квартири. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджуватися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди. Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним. Положенням ст. 391 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. \~ Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язання, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. [PERSON] не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку. Таким чином, аналізуючи у сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, але фактично в ній не мешкав та мешкає, не є її власником, не несе обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення, але залишається зареєстрованим у спірній квартирі, що спричиняє позивачу додаткові матеріальні витрати за прописаного відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved