Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з [PERSON], матеріальну шкоду в сумі 32 965,40 грн., моральну шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою (далі ДТП) в сумі 30 500 грн., втрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн та сплачений судовий збір. В обґрунтування вимог, представник позивача, посилався на те, що 08.11.2013р., сталася ДТП за участю автомобілів «Тойота» р/н [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля «Рено» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Винним у порушені Правил дорожнього руху (далі ПДР) яке призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів визнано [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON], уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» і настав страховий випадок, позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, але від ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не надходило відповіді. Також зазначив, що згідно довідки про ДТП [PERSON], не здійснював страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В частині обґрунтування матеріальної шкоди зазначив, що позивачем було здійснено калькуляцію відновлювального ремонту який склав 49 912,69 грн. Разом із тим, позивач звернувся до ФОП [PERSON], який здійснив відновлювальний ремонт за 30 431,00 грн. Крім того, зазначив, що позивачем були здійснені витрати на: доставку автомобіля евакуатором 1 810,00 грн., послуги зберігання автомобіля на штрафному майданчику 690,00 грн., комп'ютерні послуги на підготовку документів на видачу автомобіля 23,50 грн., комісію банку при прийняті відповідних платежів 10,90 грн. Крім того, позивачем було укладено договір про надання правової допомоги за яким витрати становлять 2 000 грн. В частині обґрунтування моральної шкоди пояснив, що через пошкодження транспортного засобу, позивач зазнав хвилювань, витратив значний час та зусилля на відновлення транспортного засобу, що порушило його звичайний уклад життя. Таким чином, представник позивача, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON], вимоги позову не визнав та пояснив, що заперечує проти обставин події ДТП, оскільки позивач [PERSON], перевищив швидкість руху в населеному пункті більше ніж на 20 км/год. Також зазначив, що він уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Враховуючи те, що [PERSON], надав до суду поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «УСК «Гарант-Авто», заяву-повідомлення про ДТП, та необхідні до неї документи, які були ним своєчасно надіслані страховику суд, відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснив представнику позивача наслідки вчинення або не вчинення певних процесуальних дій, зокрема звернення до неналежного відповідача. Разом із тим, представник позивача наполягав на задоволені вимог та стягнення всіх зазначених в позові сум з відповідача [PERSON] Таким чином, оскільки суд, з власної ініціативи, позбавлений можливості залучення співвідповідача (ст. 33 ЦПК України), судом, згідно до вимог ч. 2 ст. 35 ЦПК України, було залучено ПАТ «УСК «Гарант-Авто» як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Третя особа ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 63), про причини неявки свого представника не повідомляла. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 08.11.2013р., о 23.30 годині, [PERSON], керуючи автомобілем «Рено» р/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], (а.с. 8), на перехресті вулиць Балківська та Розкидайлівська порушив вимоги п. 4.4, 16.16 ПДР, а саме рухаючись на зелений сигнал світлофору не виконав вимоги дорожнього знаку 4.4 (рух прямо або праворуч) здійснив поворот ліворуч не надав переваги автомобілю «Тойота» р/н [NUMBER], що рухався в зустрічному напрямку під керуванням [PERSON], який, на зазначеному перехресті здійснював прямий проїзд на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у вчинені правопорушення, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів визнано [PERSON] Зазначені обставини встановлені постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2013р., справа № 523/18881/13-п (а.с. 6), а отже в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Також встановлено, що [PERSON], уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» (а.с. 38), строк дії договору з 25.04.2013р., по 24.04.2014р. Крім того, встановлено, що автомобіль «Тойота» р/н [NUMBER] було доставлено евакуатором на штрафний майданчик, вартість доставки склала 1 810,00 грн., (а.с. 10, 11), послуги зберігання автомобіля на штрафному майданчику склали 690,00 грн., комп'ютерні послуги на підготовку документів на видачу автомобіля склали 23,50 грн., комісія банку при прийняті відповідних платежів склала 10,90 грн., також позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 655,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн., (а.с. 11, 13, 14, 15, 65). В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою - другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-ІV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що порушення Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON], знаходиться в безпосередньому причинному зв'язку із заподіянням матеріальної шкоди майну [PERSON], та з урахуванням того, що [PERSON], застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та у встановлений законом строк повідомив про подію, то вимоги [PERSON], до [PERSON], в частині стягнення вартості відновлювального ремонту в сумі 30 431,00 грн., та за доставку автомобіля евакуатором в сумі 1 810,00 грн., задоволенню не підлягають, оскільки звернення в цій частині відбулося до неналежного відповідача (ст. 22, 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилання на те, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на звернення [PERSON], про виплату страхового відшкодування не надала відповіді, не є підставою для звернення із позовом до винної особи. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], та його представник, при зверненні до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» невірно зазначили прізвище страхувальника, замість вірного [PERSON], запит було зроблено на прізвище - [PERSON], аналогічно і в позові позивачем не вірно було зазначено прізвище відповідача (а.с. 2). Не має підстав і для стягнення з [PERSON], на користь [PERSON], матеріальної шкоди у вигляді встановленої Полісом франшизи в розмірі 510 грн., за наступних підстав. Так, [PERSON], експертизу для встановлення матеріальної шкоди заподіяної його транспортному засобу не проводив та не заявляв такого клопотання в судовому засіданні. Наданий [PERSON], акт виконаних робіт № 215 від 10.12.2013р, (а.с. 19-20) на суму 30 431,00 грн., суд до уваги не приймає, оскільки позивачем не надано жодного доказу про те, які саме пошкодження були отримані автомобілем «Тойота» саме при ДТП яка відбулася 08.11.2013р, (дефектна відомість, довідка ДАІ про пошкодження, тощо), та те що саме ці пошкодження були усунуті (відновлені) внаслідок виконаних робіт, які зазначені в акті. Наданий позивачем Акт прийому затриманого транспортного засобу № 1309-6 від 09.11.2013р., в якому є графа - пошкодження (а.с. 12), судом також до уваги не прийнятий, оскільки його копія, що надана до суду, не читається, а оригінал акту відсутній. Не містять переліку отриманих пошкоджень автомобілем «Тойота» і матеріали справи про адміністративне правопорушення № 523/18881/13-п, яка досліджувалась при розгляді справи. Разом із тим, задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення з [PERSON], на користь [PERSON], витрати понесені позивачем за: послуги зберігання автомобіля на штрафному майданчику - 690,00 грн., комп'ютерні послуги на підготовку документів на видачу автомобіля - 23,50 грн., комісія банку при прийняті відповідних платежів 10,90 грн., як шкода заподіяна позивачу у вигляді збитків, яких зазнав позивач у зв'язку із пошкодженням належного йому майна та на відновлення порушеного права (п. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України), що підтверджено належними доказами дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості. Завдання моральної шкоди [PERSON], знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, що виразилося в пошкодженні належного йому майна, що в будь якому випадку є моральним стражданням пов'язаним з вимушеними змінами укладу життя пов'язаного із неможливістю певний час експлуатувати автомобіль внаслідок його пошкодженням та ремонту. Таким чином, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає, що з [PERSON], підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 500 грн. В частині стягнення судових витрат, суд приходить до висновку про те, що вони підлягають стягненню частково, а саме: судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в частині матеріальної шкоди в розмірі 243,60 грн., в частині моральної шкоди 243,60 грн., тобто на загальну суму 487,20 грн., (ст. 88 ЦПК України). При стягненні витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, з [PERSON], на користь [PERSON], підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 520,40 грн., - представництво інтересів в суді за витраченим часом, що зазначений в журналах судових засідань. Розрахунок наданий представником позивача, суд до уваги не приймає, оскільки зазначені в ньому - консультації, складання позову не є процесуальними діями та не передбачені вище наведеним законом, а отже не є правовою допомогою в розумінні ст. 84 ЦПК України. З іншими вимогами, або з вимогами з інших підстав, [PERSON], до суду не звертався.

Outcome: partial