Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Рублене» (далі - СВК «Рублене») про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного 31.01.2008 року між [PERSON] та СВК «Рублене». Після зміни предмета позову позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,7115 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, укладений 31 січня 2008 року між [PERSON] і СВК «Рублене», який зареєстрований у Великобурлуцькому районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» 27.05.2009 за № 040968900048. Також позивач просив зобовязати відповідача повернути належну йому земельну ділянку. На обґрунтування позову зазначено, що 25.03.2016 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач набув у власність земельну ділянку площею 5.7115 га - для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, що розташована на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, кадастровий № 6321484500:02:000:0103. З інформації відділу Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області, викладеної в листі від 12.07.2016 №К-19/0-23/6-16, позивачу стало відомо, що вказана земельна ділянка за Договором оренди була надана в оренду його батьком СВК «Рублене» терміном на 15 років. Реєстрацію договору проведено Великобурлуцьким районним відділом Харківської регіональної філії Центру ДЗК 27.05.2009 за № 040968900048. Оскільки однією із істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а у Договорі оренди ці питання не визначені так, як це передбачено Типовим договором оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220, а саме - розмір орендної плати має вказуватись із зазначенням способів внесення, натуральної - перелік, кількість або частка продукції, одержуваної із земельної ділянки, якісні показники продукції, місце, умови, порядок, строки поставки. В укладеному договорі (п.9) передбачено «Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1644, 23 грн. натуроплата». Таке формулювання позивач вважав неприпустимим, оскільки воно є неоднозначним, допускає різне тлумачення, ставить орендодавця у вкрай невигідне становище. Представник позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила, що у Договорі оренди не зазначено спосіб внесення грошової оплати (в касі підприємства, чи переказом, у готівковій або безготівковій формі). Зазначення «натуроплата» взагалі є абстрактним, адже не визначено перелік, кількість або частка продукції, одержуваної із земельної ділянки, якісні показники продукції, місце, умови, порядок, строки поставки. Не визначено, чи застосовується грошова оплата та натуральна одночасно або ж за вибором; якщо за вибором - то чиїм (орендодавця чи орендаря), та яким чином це погоджується сторонами договору. Отже, сторонами не досягнуто згоди щодо істотної умови договору - орендної плати, вона фактично не визначена в договорі так, як це передбачено чинним законодавством. Механічне заповнення відповідного поля в тексті договору в такій спосіб не може тлумачитись як наявність істотної умови. Також, усупереч ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відсутній акт приймання-передачі обєкта оренди, який повинен бути невідємною частиною договору оренди. Вкладений до реєстраційної справи бланк акту не є документом, який підтверджує передачу земельної ділянки, оскільки в ньому відсутні як дати складання акту, так і дати проставлення підписів. Окрім того, в договорі відсутній кадастровий номер земельної ділянки, який також є істотною умовою. За ст.79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Разом з тим у реєстраційній справі по спірній ділянці у висновку відділу земельних ресурсів № 2445 від 29.07.2008 р. зазначено, що кадастровий номер ділянки, яка передається в оренду - 6321484501:02:000:0103. Також представник позивача пояснила, що відповідач ухиляється від переговорів щодо урегулювання спірних питань та уточнення змісту Договору оренди. На письмові звернення не відповідають, на звернення телефоном посадові особи відповідача пояснюють, що СВК «Рублене» щорічно на свій розсуд визначає розмір орендної плати за землю. Представник відповідача повторно до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча відповідач відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 53,72). Згідно з ст.ст. 224-226 ЦПК України справа судом розглянути заочно, на підставі наявних у ній доказів. Судом досліджені докази, на підставі яких встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, спадкоємцем земельної ділянки площею 5,7115 га на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, кадастровий номер 6321484500:02:000:0103, що належала [PERSON], який помер 21.01.2015 року, є його син [PERSON] (а.с.10). [PERSON] за договором оренди землі від 31.01.2008 р. передав зазначену земельну ділянку в оренду СВК «Рублене строком на 15 років (а.с.12-15). Згідно з п.п. 9,11 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1644,23 грн. натуроплатою до 31 грудня поточного року ( а.с.12). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Отже, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Наведена вище правова позиція сформульвана у Постанові Верховного Суду України від 18 липня 2012 р. у справі № 6-77цс12. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України зазначена правова позиція Верховного Суду є обовязковою для всіх судів України. На пропозицію позивача достроково розірвати договір оренди відповідач, отримавши листа, не відповів (а.с. 17-20). Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідач не надав доказів, які б спростовували обставини, встановлені на підставі доказів, наданих позивачем. Оскільки при розгляді справи встановлено, що умови укладеного договору оренди земельної ділянки суперечать ст. 15 Закону України «Про оренду землі», тим самим порушується право позивача на чітку правову визначеність щодо очікуваного доходу від майна, переданого в оренду, так як у Договорі оренди, укладеному між сторонами спору, не визначена орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Позивач як інвалід першої групи відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від оплати судового збору.

Outcome: approved