Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівгаз» в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати дії ПАТ «Чернігівгаз» щодо вимоги встановлення газового лічильника за власний рахунок споживача [PERSON] неправомірними в порядку захисту прав споживачів та стягнути з ПАТ «Чернігівгаз» на його користь 854 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування вартості придбаного за власні кошти та встановленого газового лічильника марки «Gallus 2000» заводський номер [NUMBER] в порядку захисту прав споживачів. В своїй заяві вказав, що 09.06.2016 року представниками Бахмацького УГГ ПАТ «Чернігівгаз» для проведення періодичної повірки в його квартирі за № 51, розташованій в будинку за № 3 по вулиці Чернігівській м. Бахмач було знято лічильник «Gallus», заводський номер якого 00397389, про що складено акт про зняття лічильника від 09.06.2016 року. За результатами повірки зазначеного лічильника було складено акт за № 3320 від 04.07.2016 року про непридатність до подальшої його експлуатації та ремонту побутового лічильника газу і запропоновано встановити новий лічильник газу за власний рахунок. Відповідно до інформації ПАТ «Чернігівгаз» 19.07.2016 року йому, як споживачу, було вручено повідомлення від 15.07.2016 року за № 782 про визнання непридатним до подальшої експлуатації газового лічильника Gallus, заводський номер 00397389 та роз»яснено подальший порядок розрахунків з послуги з газопостачання, хоча документально підтверджених висновків щодо неможливості проведення ремонту вищезазначеного лічильника газу ПАТ «Чернігівгаз» надано не було. 26.07.2016 року він звернувся із заявою до Бахмацького управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Чернігівгаз» на що отримав відповідь про відсутність коштів для безкоштовного встановлення побутового лічильника газу в зв»язку з чим ним за власні кошти був придбаний газовий лічильник марки «Gallus 2000» заводський номер [NUMBER] 2015 року випуску згідно накладної за № 000448 від 20.07.2016 року та 01.08.2016 року встановлено в його квартирі. Посилається на положення ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та розділ Х Кодексу газорозподільчих систем, відповідно до яких у випадку визнання лічильника газу споживача непридатним до подальшої експлуатації та ремонту та після закінчення двомісячного терміну з дня письмового повідомлення про його непридатність установлення такому споживачу нового лічильника газу за умови споживання ним природного газу комплексно, у тому числі для опалення, має відбуватися за рахунок газорозподільного підприємства. Крім того зазначає, що за повідомленням НКРЕП № 2319/16/9/17 від 31.07.2017 року при оформленні акту № 3320 від 04.07.2016 року про непридатність до подальшої експлуатації та ремонту побутового лічильника газу та повідомлення про непридатність законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки від 15.07.2016 року працівниками Бахмацького УГГ ПАТ «Чернгігівгаз» була допущена технічна помилка із зазначенням типорозміру і заводського номера лічильника, а також не вказані ініціали абонента, в якого знято лічильник та не точно зазначена адреса, що свідчить про грубе порушення Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», положень Кодексу газорозподільних систем та порядку проведення повірки законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та оформлення її результатів. Позивач [PERSON] в судовому зсіданні позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх. На підтвердження позовних вимог зазначив, що являється пенсіонером, особою похилого віку, отримує пенсію. Після того, як працівниками Бахмацького УГГ було знято лічильник газу в квартирі, розрахунок за його використання здійснювався за середньомісячним споживанням за аналогічний період, що для нього, як споживача і пенсіонера було занадто дорого, так як окрім газової плити в квартирі встановлено індивідуальне опалення, а оскільки це був літній період, він користувався підігрівом води. Так як його лічильник, який ним було встановлено за власні кошти після повірки було визнано непридатним для подальшої експлуатації, споживання газу нараховувалося без лічильника, тому він змушенний був якнайшвидше придбати лічильник за власні кошти і встановити його. Вважає, що йому, як споживачу, та особі похилого віку, яка не розуміється в цьому, відповідачем не було пояснено та безпідставно не встановлено газовий лічильник за кошти виконавця ПАТ «Чернігівгаз» в зв»язку з непридатністю попереднього лічильника для подальшої експлуатації. Також не було роз»яснено можливості ремонту попереднього лічильника. Крім того вважає, що працівники відповідача при врученні йому повідомлення про непридатність його газового лічильника до експлуатації, в усній формі, обманним шляхом та залякуванням, переконали та змусили встановити лічильник за власні кошти, так як на той час безкоштовних лічильників в наявності у відповідача не було, але доказів щодо цього надати не може. Заяви щодо встановлення лічильника за рахунок відповідача він не писав, так як вважав, що це є прямим його обов»язком. Натомість, звертався з заявою про встановлення лічильника, придбаного за власні кошти. Оскільки ним встановлено лічильник в такий спосіб, вважає, що відповідач може зняти його власний лічильник, а встановити новий за свій рахунок. Зазначає, що в разі, якби йому роз»яснили можливість встановлення лічильника за рахунок відповідача, то він не витрачав би власних коштів на його придбання. На той час дій відповідача він не оскаржував. Також уточнив, що лічильник в його квартирі було знято 09.06.2016 року, а не 09.06.2017 року, до відповідача від звертався усно 20.07.2016 року, а не 26.07.2017 року, лічильник марки «Gallus 2000», а не «Gallus 4000», як він помилково зазначив у позовній заяві та при її уточненні. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав доводи позивача і просив суд задовольнити позовні вимоги, так як позивачу [PERSON], як споживачу, не було належним чином роз»яснено його право щодо встановлення газового лічильника за кошти відповідача, в результаті чого він витратив власні кошти на його придбання. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнала і просила відмовити в їх задоволенні, так як газовий лічильний після визнання непридатним попереднього, було придбано за кошти [PERSON] та встановлено в його квартирі 01.08.2016 року відповідачем, що відповідає вимогам ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Крім того, зазначила, що позивач не звертався до ПАТ «Чернігівгаз» із заявою про про проведення ремонту лічильника, а 22.07.2016 року звернувся до останнього з заявою про встановлення за його адресою нового лічильника газу, придбаного за власні кошти, що не суперечило нормам діючого на той час законодавства. Обов»язок відповідача щодо встановлення за власні кошти газових лічильників передбачено главою 8 розділу Х Кодексу газороподільних систем в редакції, яка діяла після 29.11.2016 року. Про вказане зазначила також у відзиві. Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок [PERSON], яка працює на посаді оператора зведення даних Бахмацької дільниці Прилуцького відділу ПАТ «Чернігівгаз» показала, що повідомляла абонента [PERSON] (на той час вона працювала контролером) про непридатність до подальшої експлуатації його лічильника, знятого на повірку, в зв»язку з чим вручала відповідне повідомлення. В довідці про непридатність лічильника були певні помилки, тому така довідка була уточнена. На той час газових лічильників для безкоштовної установки у відповідача в наявності не було. Після зняття лічильника в квартирі позивача нарахування за спожитий газ здійснювалося виходячи з норм середньодобового споживання за попередній період. В обмінному фонді лічильників для встановлення на час зняття на повірку не було. Вона лише роз»яснила [PERSON] можливість придбати лічильник за власні кошти у такому випадку, але жодним чином і ні в який спосіб не примушувала його це робити. Через декілька днів він звернувся з письмовою заявою про встановлення газового лічильника, придбаного за власні кошти і його заява була задоволена. Вона особисто не пропонувала писати заяву [PERSON] на встановлення лічильника за рахунок відповідача. По спливу одного чи двох місяців після цього почали встановлювати газові лічильники абонентам за рахунок відповідача, так як вони були придбані ним. Зазвичай, вони пропонують споживачам писати заяви на встановлення лічильників за кошти ПАТ «Чернігівгаз», і у разі їх наявності, встановлюють безкоштовно. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадах. За приписами ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідач ПАТ «Чернігівгаз» з 01.06.2015 року діє на ринку природного газу виключно як газорозподільне підприємство (оператор ГРМ) та надає споживачам послуги з транспортування природного газу розподільчими газовими мережами на території м. Чернігова та Чернігівської області. Позивач [PERSON], [INFO], є споживачем природного газу на підставі типового договору розподілу природного газу (а.с. 146-152), проживає за адресою [INFO] (а.с.13) і є пенсіонером (а.с. 14). Відповідно до ч.ч.1, 4 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції від 10.02.2016 року) законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок субєктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. 09.06.2016 року працівниками Бахмацького УГГ ПАТ «Чернігівгаз» за адресою позивача в [ADDRESS] було демонтовано лічильник газу Галус G 2.5, заводський номер 00397389 1997 року випуску для проведення періодичної повірки, про що було складено відповідний акт (а.с. 5). У даному акті зазначено, що на період ремонту та повірки лічильника оплата за спожитий газ буде нарахована по нормах споживання згідно Постанови КМУ від 08.06.1998 року за № 619 (а.с.5). Як вбачається зі змісту акту сервісного центру побутових лічильників газу ПАТ «Чернігівгаз» від 04.07.2016 року про непридатність до подальшої експлуатації та ремонту побутового лічильника газу № 3320, лічильник газу «Gallus G-4», заводський номер 0039389 1997 року випуску неможливо відремонтувати в умовах сервісного центру з повірки побутових лічильників і він визнаний непридатним до подальшої експлуатації та ремонту (а.с.6). Як було з»ясовано в ході судового засідання, в даному документі заводський номер лічильника був помилково записаний як 0039389 замість 00397389. Також з помилкою записано тип лічильника: в акті про зняття Галус G 2,5, в акті про непридатність Галус G-4 (а.с.5,6). Як зазначив представник відповідача у своєму поясненні, на виправлення даної помилки позивачеві було надано оновлені документи з вірними записами. 19.07.2016 року позивачу за його підписом про отримання було вручено повідомлення від 15.07.2016 року за № 782 про непридатність газового лічильника до подальшої експлуатації з роз»ясненням щодо здійснення подальших розрахунків споживання природного газу, а саме: протягом двох місяців з дня письмового повідомлення за середньомісячним споживанням природного газу за аналогічний період попереднього року, а в подальшому відповідно до встановлених норм споживання (а.с.7). Згідно з пунктами 1 та 4 глави 8 розділу Х Кодексу Газорозподільних систем ( в редакції, яка діяла до 29.11.2016 року) періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ. На період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки Оператор ГРМ встановлює лічильники газу з обмінного фонду (у разі якщо знятий лічильник газу належав Оператору ГРМ, встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду Оператора ГРМ стає розрахунковим, що оформлюється відповідним актом, та в подальшому розрахунки зі споживачем здійснюються згідно з його показаннями). У разі якщо замість тимчасово вилученого лічильника газу неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців. У разі справності лічильника газу після проведення його повірки або ремонту Оператор ГРМ зобовязаний встановити його протягом двох місяців з дати зняття. При цьому рішення про доцільність проведення ремонту або заміни лічильника за результатами проведення чергової повірки приймає Оператор ГРМ, враховуючи технічні та економічні чинники. У разі якщо лічильник газу, що встановлений у споживача та перебуває у власності Оператора ГРМ, визнано в установленому законодавством порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту (крім випадків, коли такі наслідки стали причиною несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ), демонтаж, транспортування та монтаж нового лічильника газу здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. При цьому Оператор ГРМ встановлює споживачеві новий лічильник газу протягом двох місяців з дня визнання його непридатним до експлуатації та ремонту. Якщо встановити лічильник газу протягом двох місяців з дня визнання його непридатним до експлуатації та ремонту неможливо, Оператор ГРМ здійснює розрахунок спожитого обєму природного газу відповідно до середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців. У разі якщо лічильник газу, що перебуває у власності споживача, визнано в установленому законодавством порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, розрахунок спожитого обєму природного газу здійснюється протягом двох місяців з дня письмового повідомлення Оператором ГРМ споживача про визнання лічильника газу непридатним до експлуатації та ремонту відповідно до середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців, а в подальшому відповідно до встановлених норм споживання та вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Як вбачається з пояснень позивача, оскільки на час повірки його лічильника нарахування за спожитий газ здійснювалося за середньомісячними нормами споживання за попередній, аналогічний період з урахуванням підвищеної ціни на газ, то для нього, як для пенсіонера з мізерною пенсією, це була завелика сума, і так як лічильник був в подальшому визнаний непридатним до подальшої експлуатації, тому придбав за власні кошти новий газовий лічильник. 01.08.2016 року в квартирі позивача за адресою м. Бахмач Чернігівської області вул. Чернігівська, 3/51, на підставі його письмової заяви (а.с.158) було встановлено газовий лічильник марки Галус G 4, заводський номер [NUMBER], придбаний ним за власні кошти (а.с. 16). Як повідомив відповідач у своєму листі від 26.01.2017 року в зв»язку з відсутністю фінансової можливості встановити безкоштовно побутовий лічильник газу за адресою позивача, тому 01.08.2016 року побутовий лічильник марки «Gallus 2000» G-4 № 000012314 2015 року випуску який є власністю позивача, було встановлено останньому (а.с.8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, яка діяла в період з 01.10.2015 року до 20.01.2018 року) фінансування робіт з оснащення лічильниками газу проводиться за рахунок: коштів суб»єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Таким чином, в даному випадку установку газового лічильника позивачеві було здійснено за кошти останнього, що не суперечить положенням ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, яка діяла в період з 01.10.2015 року до 20.01.2018 року). Крім того позивач, звертаючись до суду, посилається на положення розділу X Кодексу Газорозподільних систем надалі (Кодекс) в редакції, яка діяла після 29.11.2016 року, хоча в даному випадку, враховуючи, що зняття лічильника на повірку та встановлення іншого за рахунок споживача відбувалося саме у липні-серпні 2016 року, тобто до 29.11.2016 року, тому слід застосовувувати положення розділу X Кодексу саме в редакції, яка діяла до 29.11.2016 року, і п.5 ч.4 розділу 8 глави 10 даного Кодексу не передбачав обов»язку щодо встановлення газового лічильника за рахунок оператора ГРМ у разі визнання лічильника, який перебуває у власності споживача в установленому законодавством порядку непридатним для подальшої експлуатації та ремонту. Обов»язок оператора ГРМ щодо встановлення безкоштовно власного розрахункового газового лічильника для подальших комерційних розрахунків у випадку прийняття ним рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу, який перебуває у власності побутового споживача, передбачено п.3 ч.5 глави 8 розділу Х Кодексу, який набрав чинності після 29.11.2016 року і на правовідносини, які виникли до 29.11.2016 року не поширюється. Посилання позивача на те, що його обманним шляхом примусили придбати лічильник за власні кошти та встановити його не заслуговує на увагу, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні з пояснень свідка [PERSON], остання лише пояснила позивачеві умови проведення розрахунків за спожитий газ у разі визнання його лічильника непридатним до використання та запропонувала встановити його за власні кошти, зазначивши, що для нього це буде вигідніше та зручніше, і ні в який спосіб не примушувала його це робити. Інших доказів на підтвердження свої вимог позивач не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, суд приймає до уваги, що обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не відповідає способу, визначеному ст. 16 ЦК України.

Outcome: dismissed