Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ). Свого часу його батько [PERSON] у 1987 році побудував вказаний житловий будинок разом з надвірними будівлями за вищевказаною адресою, але не зареєстрував його в органах БТІ та не отримав свідоцтво про право власності. Право власності на цей житловий будинок з надвірними будівлями не було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями не видавався. Після смерті батька в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області заведено спадкову справу, де спадщину прийняв [PERSON] - позивач по справі. Дружина померлого - мати позивача [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадщини на його користь. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок на ім`я померлого державним нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, пов`язаних з оформленням спадщини за законом після смерті [PERSON] . У зв`язку з цим, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями, як за спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області Мороз С. В. в підготовче судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила слухати справу у відсутність представника сільської ради. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи та наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що було видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.04.2007 (а. с. 13). [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 жовтня 2006 року (а. с. 12). [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23 березня 2009 року (а. с. 11). Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ). Згідно з паспортом на забудову садиби в сільському населеному пункті Української РСР від 30 травня 1984 року, [PERSON] надано дозвіл на забудову ділянки за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18-19). З виписки Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 24.10.2019 № 02-30/2057 встановлено, що земельна ділянка в [ADDRESS] , розміром 0,25 га, перебуває в користуванні [PERSON] на підставі рішення Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 22.05.2007 № 221 (а. с. 9). Згідно з випискою з погосподарської книги Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 24.10.2019 № 02-30/2056, відповідно до записів погосподарської книги № 2 за 2016-2020 р. р. особовий рахунок № [NUMBER] , головою домогосподарства в [ADDRESS] , значиться [PERSON] (а. с. 10). Розпорядженням Тавільжанського сільського голови Дворічанського району Харківської області від 20 січня 2016 року, перейменовано назву вулиці розташовану на території Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області в селі Тавільжанка, а саме: вулицю Жовтнева на [ADDRESS] (а. с. 14). 18 січня 2018 року на замовлення [PERSON] КП «Дворічанське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 15-17). Право власності на вищезазначений житловий будинок не було зареєстроване за життя померлим [PERSON] в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок не видавався, оскільки законодавство, який діяло до 01 січня 2004 року, не передбачало державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджувалося записом в погосподарській книзі виконкому сільської ради в особовому рахунку. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112\\5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі ІУ «Споруди, які є особистою власністю господарства» записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності. З постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 29 січня 2020 року № 43/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок по [ADDRESS] на ім`я померлого (а. с. 8). Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця. При розв`язанні даного спору, враховуючи, що спірні цивільні правовідносини, пов`язані з набуттям [PERSON] права власності на зазначений житловий будинок, виникли до 01 січня 2004 року, згідно вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує норми ЦК України від 18.07.1963. До спірних цивільних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням вказаного житлового будинку, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід застосовувати правила Книги шостої ЦК України, оскільки спадщина відкрилася після набрання чинності цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Однією із форм власності - є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК). Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Статтею 13 Закону України «Про власність» (в редакції 1991 р.), чинного на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що одним із об`єктів приватної власності є житловий будинок. Таким чином, належність [PERSON] на праві приватної власності житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, підтверджується паспортом на забудівлю садиби в сільському населеному пункті Української РСР від 30 травня 1984 року, технічним паспортом на житловий будинок від 18 травня 1987 року, виготовленим Куп`янським бюро технічної інвентаризації (а. с. 20-23). На підставі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з постановою Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 29 січня 2020 року № 43/02-31, після смерті [PERSON] в Дворічанській держнотконторі Харківської області заведено спадкову справу за № 62/2007 від 10.04.2007, де зазначено, що спадщину прийняв син померлого [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] відмовилась від належної частки спадщини на користь сина померлого [PERSON] , заява від 10.04.2007 за № 235 (а. с. 8). На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач скористався зазначеним правом, але постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 29 січня 2020 № 43/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім`я померлого. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв`язку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного батьку позивача, що дало б можливість йому отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті в нотаріальній конторі. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, згідно зі ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] право власності на зазначене домоволодіння перейшло до позивача. За таких обставин, згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз'яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved