Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилався на те, що на підставі договору дарування від 16.10.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої нотаріальної контори, його мати [PERSON] подарувала йому квартиру [ADDRESS]. Проте у вказаному документі його прізвище вказано як «Одовийчук», а імя та по-батькові як [PERSON]. Проте у паспорті громадянина України його прізвище вказано як «Одовійчук». Виявлена розбіжність у написанні його прізвища у правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації його повноважень власника, у звязку з чим порушуються його права. Просив встановити факт належності йому, [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документу, а саме: договору дарування від 16.10.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої нотаріальної контори за реєстровим номером 6ДС №486 квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Заявник у судове засідання не зявився, у поданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутності, заяву підтримав. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як було встановлено судом, 16.10.1995 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири №7, що по вул. Джамбула, 5 м. Чернівці (а.с.8-9). З дослідженої у судовому засіданні копії паспорта заявника, судом встановлено, що його дійсним прізвищем є «Одовійчук» (а.с. 4). За таких обставин, оскільки заявник фактично просить підтвердити факт належності йому правовстановлюючого документу на право власності, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними письмовими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved