Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Ульянівська сільська рада Богодухівського району Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії,в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку № 4 по вул. Гагаріна в с. Ульянівка Богодухівського району Харківської області, для обслуговування якого у його власності перебуває земельна ділянка площею 0,2113 га, кадастровий номер: 6320888301:00:001:0066, згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 951066 від 24.09.2012 р., виданим на підставі рішення Ульянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 01.06.2012 р. № 108-VІ. До будинку та земельної ділянки позивача по вул. Чернігова в с. Ульянівка проходить дорога загального користування, якою він користуються як єдиним заїздом до свого господарства. Зазначає на те, що відповідач [PERSON] на початку серпня 2015 року без будь-яких правових підстав, не маючи правовстановлюючих документів на земельну ділянку, самовільно встановив через указану дорогу по вул. Чернігова, біля будинку № 8 огорожу, чим порушив права позивача на користування спільною дорогою та створив перешкоди у здійсненні ним права власності щодо належного йому нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки. Посилаючись на зазначене та у звязку із тим, що відповідач відмовився добровільно демонтувати огорожу позивач, на підставі ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України, просить суд зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні належними йому на праві приватної власності житловим будинком № 4 по вулиці Гагаріна в с. Ульянівка Богодухівського району Харківської області та земельною ділянкою під цим будинком. Також просить суд зобов»язати [PERSON] демонтувати огорожу, встановлену по вул. Чернігова в районі будинку №8 в с.Ульянівка та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, указаних в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, за їх безпідставністю. Представник третьої особи Ульянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, за змістом якої просить суд розглянути справу за відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, встановивши обставини справи, зясувавши характер спірних правовідносин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих відносин, приходить до наступного. Судовим розглядом установлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 4 по вул. Гагаріна в с. Ульянівка Богодухівського району Харківської області згідно із договором купівлі-продажу від 19.08.2005 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 21.09.2005 р. КП «Богодухівське БТІ» за № 8410831. Для обслуговування даного житлового будинку позивачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2113 га, кадастровий номер: 6320888301:00:001:0066, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 951066 від 24.09.2012 р., виданим на підставі рішення Ульянівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 01.06.2012 р. № 108-VІ. Всупереч твердженням позивача судовим розглядом справи встановлено, що відповідач [PERSON] в дійсності є належним землекористувачем спірної земельної ділянки, що розташована по вул. Чернігова, 8/1 в с. Ульянівка Богодухівського району Харківської області, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні Держаним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 952428 від 30.10.2012 р., згідно із яким земельна ділянка площею 0,1504 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 6320888301:00:001:0068, є власністю позивача на підставі рішення Ульянівської сільської ради № 123-VІ від 21.08.2012 р. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632088831005850. На земельній ділянці розташована квартира № 1 будинку № 8, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2000 р. та згідно із витягом про державну реєстрацію прав, виданого 25.06.2011 р. КП «Богодухіське БТІ» за № 30431512. Відповідно до положень норм ст.ст. 373, 375 ЦК України, ст. 90 ЗК України, якими визначені права власників земельних ділянок відповідач, як власник зазначеної земельної ділянки, вправі споруджувати на ній жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Як слідує із листа Ульянівської сільської ради від 20.11.2015 р. № 495, наданого у відповідь на адвокатський запит представника відповідача адвоката [PERSON] від 13.11.2015 р. № 15/15, у сільської ради відсутні дані щодо будівництва, введення в експлуатацію, обслуговування та прийняття на баланс дороги загального користування (вїзду або іншого виду дорожнього шляху), про яку зазначається в позовній заяві [PERSON], та яка мала б розміщення по вулиці Чернігова в с. Ульянівка, між домоволодіннями № 8-1 ([PERSON]П.) та № 7 ([PERSON]В.), в напрямку вулиці Гагаріна. Крім того сільською радою указано на те, що нею не вносилася адміністративно-управлінські акти (приписи) у відношенні [PERSON] щодо незаконності користування ним земельною ділянкою по вулиці Чернігова, 8/1 в с. Ульянівка та незаконності зведення на ній господарській будівель і споруд й наданий час відсутні підстави для внесення таких актів. Із наданого стороною відповідача викопіювання з Публічної кадастрової карти, також не вбачається, що по указаній земельній ділянці, по межі домоволодіння відповідача, слідує дорога в напрямок домоволодіння позивача. В технічних матеріалах на земельні ділянки сторін - технічних звітах, розроблених СПД ФО [PERSON], які долучені до справи, відсутні дані, які б вказували, що на даній частині земельної ділянки відповідача від вулиці Чернігова в напрямок вулиці Гагаріна, де розміщене домоволодіння позивача, слідує дорога загального користування або передбачено по ній проїзд. Достовірність цих доказів сторонами не заперечується. Зважаючи на встановлені судом вищезазначені фактичні обставини, суд не може вважати належними та допустимими доказами лист голови Богодухівської РДА № КО-195/01-16 від 25.08.2015 року про те, що спірна земельна ділянка не є власністю відповідача і по ній побудована дорога загального користування, а також лист Ульянівського сільського голови №02-15/199 від 10.09.2015 року про проведену сільським головою бесіду з відповідачем, пропозицію останньому демонтувати незаконно збудовану огорожу,на які в обґрунтування своїх вимог посилається позивач. Суд не знаходить підстав вважати, що спірна земельна ділянка є дорогою загального користування, а зведена на ній огорожа є самовільною та незаконною спорудою, розташування якої на земельній ділянці відповідача порушує законні права та інтереси позивача. Матеріали справи не містять даних й про те, що позивач має законні права користуватися земельною ділянкою відповідача, у тому числі шляхом проїзду по ній до свого домоволодіння. Суд також вважає безпідставними твердження позивача, що він не має іншого проїзду до свого домоволодіння, оскільки встановлено, що такий проїзд (дорога) існує через вулицю Гагаріна,на якій і розташоване домоволодіння позивача. Встановивши у справі дані обставини, розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд не знаходить обґрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем прав власника указаною нерухомістю, чинення перешкод у її користуванні ,та про необхідність у їх судовому захисті на підставі ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України. Норми ст. 391 ЦК України та ч. 2 ст. 152 ЗК України, які указані позивачем як правові підстави позову установлюють, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Визначальним для застосування зазначених норм матеріального права у даних спірних правовідносинах є встановлення судом факту порушення відповідачем прав позивача як власника земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки (ст. 31 ЦПК України). Всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення відповідачем його законних прав та інтересів за обставин, які складають предмет та підстави позову. Такими чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем обґрунтованості позовних вимог, а тому вважає необхідним відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed