Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнив, та просив відновити його порушене право спілкування з донькою [PERSON], [INFO], визначити постійне місце проживання дитини разом з ним, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначив, що він знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2005 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] шлюб розірвано 24.07.2007 року. Як зазначив позивач, дочка проживала за адресою [ADDRESS] в період з 1 травня 2007 року по жовтень 2007 року, тому що під час проживання з [PERSON] дитина почала часто хворіти, а доглядати за дитиною під час хвороби доводилось йому за місцем проживання. У зв'язку з цим, під час чергової хвороби в жовтні 2007 року [PERSON] привезла до позивача хвору дитину на лікування, залишивши дитину на його піклування та проживання з ним та його матір'ю [PERSON] Після одужання доньки, позивач поцікавився у [PERSON] про подальше місце проживання дитини, на що вона відповіла категоричною відмовою проживати з дочкою, погодившись, що дитині краще проживати з ним та його матір'ю. За час проживання дитини разом з позивачем , дитина з вересня 2008 року відвідувала дитячий садочок №143, з лютого 2010 року займалася танцями в клубі «Альянс», розташованому в приміщенні ЗОШ №18 м. Харкова, також дитина разом з ним відвідувала театри та цирк, відпочивала влітку 2009 року на березі Азовського моря у м. Генічеськ, святкувала Новий рік та дні народження за участі діда Мороза та клоунів. В цей час [PERSON] маючи усі можливості безперешкодного спілкування з дитиною, відвідувала доньку час від часу, вихованням дитини займалася уривками, матеріальну допомогу на забезпечення потреб дитини здійснювала інколи та в малих обсягах, а під час важкої хвороби дитини в період з 8 по 23 квітня 2009 року на лікуванні в Харківській обласній дитячій інфекційній клінічній лікарні №22, не зважаючи на стан дитини та запрошення лікарів супроводжувати доньку [PERSON] відмовилась, в зв'язку з чим, весь час хвороби про дитину позивач піклувався самостійно. Також, коли дочка проживала з позивачем, [PERSON] налагоджувала своє особисте життя, постійно змінювала адресу проживання. Крім того, не повідомляла про місце знаходження дитини під час зустрічей з нею, на зауваження не реагувала, нові адреси проживання приховувала. 14.06.2010 року [PERSON] забрала дитину і до теперішнього часу не повернула позивачу. Як зазначив позивач, [PERSON] в телефонній розмові відмовилась повертати дитину, а також назвати її місце знаходження та надати можливість провести свій день народження (2.09.2010 року) разом з дочкою. Всі намагання позивача досягти згоди та порозумітися ні до чого не призвели. З метою встановлення місця знаходження доньки позивач звертався до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України. [PERSON] без згоди позивача, навіть не повідомивши про свої наміри, звернулась з заявою про припинення відвідування дитячого садку в зв'язку зі зміною місця проживання дитини та забрала медичну картку з садочка та дитячої поліклініки . Позивачу стало відомо, що [PERSON] зарахувала доньку до дитячого садочку №348, але дитина відвідувала цей заклад лише добу. Вихователька [PERSON], до якої була зарахована дочка, повідомила, що [PERSON] заборонила дозволяти спілкування дитини з батьком, з яких підстав вихователька пояснити не змогла. Позивач намагався побачитись з донькою, але за відомою адресою йому ніхто двері не відчинив. Позивач вважає, що [PERSON] не має права лишати дитину постійного місця проживання, кола спілкування з друзями, батьком та бабусею, тому він був змушений звернути до суду з позовом. В судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, в подальшому надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що вона належним чином виховує дитину, батьківських прав відносно неї не позбавлена, донька має всі умови для всебічного виховання та розвитку, натомість [PERSON] не цікавиться нею, не бере участі у вихованні, між сторонами склалися конфліктні відносини відносно виховання дитини. Третєю особою надано до суду висновок відносно доцільності визначення постійного місця проживання дитини з матір'ю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню , виходячи з наступного. Як встановлено судовим розглядом та матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] з 9 липня 2005 році перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.07.2007 р. (а.с.10 т.1) Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11 т.1). Як вбачається з рішення комісії з питань захисту дитини Виконкому Жовтневої районної у м. Харкові ради від 20.10.2010 року, [PERSON] надано право брати участь у вихованні неповнолітньої доньки [PERSON] і забирати доньку з п'ятниці по неділю для проживання за його місцем реєстрації. (а.с.13 т.1) Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 2 ст. 155 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків , хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків , з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків , хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 141, 151 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина ,чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини/періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо/, місце та час їхнього спілкування . Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд вважає, що вимоги позивача про поновлення порушеного права участі батька у вихованні дитини є законними і обґрунтованими. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків хто проживає окремо і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми, служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Перешкоджання позивачу у спілкуванні з донькою з боку відповідача, безперечно, порушують його права в частині рівності батьків на участь у вихованні дитини. [PERSON] не позбавлений батьківських прав відносно [PERSON]. Тому, позовні вимоги в цій частини підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог стосовно визначення постійного місця проживання дитини, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, дитина постійно проживає з матір'ю [PERSON] З довідки ЗОШ №78 від 14.03.2013 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в 1-в класі даної школи. Протягом всього навчання вихованням дитини займається мати, яка регулярно відвідує батьківські збори, приймає участь у засіданні батьківського комітету школи, бере участь у підготовці і проведенні загально шкільних і класних свят, допомагає школі благодійними внесками. Адміністрація КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №1» повідомляє, що дитина [PERSON], [INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться під наглядом фахівців поліклініки №1. За медичною допомогою з дитиною звертається мати [PERSON] та бабуся дитини [PERSON] З копії сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 12ЯЯЧ. вбачається, що ознак наркологічних захворювань у [PERSON] не виявлено. Відповідно до висновку від 13.03.2014 р. №139, управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] З огляду на наведене, оцінюючи надані відповідачем докази, висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини з матір'ю [PERSON] Крім того оскільки дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення аліментів з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial