Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Токмацького районного суду Запорізької областіз позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.08.2016 позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Позивач зазначає, що з відповідачем шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння, два роки не проживають разом та вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. Спору про поділ спільно нажитого майна не мають. На розгляд справи в судове засідання позивач не з'явися, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті суду, згідно з ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», ст.12-1 Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вважається повідомленою належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, матеріалами справи підтверджено, що 23 серпня 2016 року зареєстрували шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що 23 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис №335, місце державної реєстрації - Орджонікідзевський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.10.2018. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння, разом не проживають два роки. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Тому вважає необхідним розірвати шлюб, зареєстрований 23 серпня 2016 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що відповідач прізвище після реєстрації шлюбу не змінювала, прізвище залишити «[PERSON]». Частиною 2 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та ч.2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved