Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON], звернувшись в червні 2015 року до суду, просить визнати безвісно відсутнім свого чоловіка - [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, останнє відоме місце проживання якого: [ADDRESS], місце проживання зареєстроване за адресою: [INFO]. Наведені у заяві вимоги обґрунтовує тим, що в квітні 2014 року [PERSON] вийшов з дому на роботу в Рівненський міський Палац дітей та молоді, проте на своєму робочому місці того дня не зявився, додому не повернувся, а його мобільний телефон виявився вимкненим та вимкнений дотепер. З того часу місце перебування чоловіка їй не відоме, а спроби встановити його місце перебування чи проживання, в тому числі шляхом звернення в органи міліції, виявилися безрезультатними. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне їй для здійснення права власності на належну їм на праві приватної спільної часткової власності приватизовану квартиру [ADDRESS], зокрема для оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та розпорядження особистим майном чоловіка. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала, просить заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб не заперечили проти задоволення заяви, з урахуванням поданих заявником, зібраних судом та досліджених в судовому засіданні доказів в обґрунтування вимог про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав. На підставі поданих заявником, витребуваних судом та досліджених в судовому засіданні документів, в тому числі копій документів, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка міста Хабаровськ Російської Федерації, та [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], є подружжям, яке з 28 червня 1991 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. Місце проживання заявниці та її чоловіка зареєстроване за адресою: [INFO]. Вони ж є співвласниками цієї квартири, що належить їм на праві приватної спільної часткової власності (а.с.4, 5, 7 - 11, 16 - 19, 33). За інформацією Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області від 27.05.2015 р. №50/4-10850, від 17.09.2015 р. №50/4-18897, а також за інформацією Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 01.12.2015 р. №50/4-1270, 22 квітня 2014 року [PERSON] пішов з дому та не повернувся (зник), на підставі чого органом міліції було внесено за №12014180010002280 інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а 06 травня 2014 року заведено оперативно-розшукову справу за №1-1552. На даний час громадянин [PERSON] розшукується Рівненським відділом поліції ГУ НП в Рівненській області як особа, що зникла безвісти, при цьому встановити місце перебування розшукуваного не виявляється можливим (а.с.6, 37, 52). Як вбачається з пояснень представника Рівненського міського Палацу дітей та молоді й виданої вказаним закладом освіти довідки №235 від 01.12.2015 р., з 13 жовтня 1992 року [PERSON] перебуває в основному штаті Рівненського міського Палацу дітей та молоді управління освіти Рівненського міськвиконкому, відповідно до листа органу міліції від 12.05.2014 р. №50/1-10056, 26 квітня 2014 року в Рівненському МВ УМВС України в Рівненській області зареєстроване повідомлення за фактом зникнення безвісти [PERSON] (а.с.51). З того часу працівник [PERSON] на своєму робочому місці в Палаці дітей та молоді не зявлявся, з адміністрацією закладу на будь-який контакт не виходив. Співробітник [PERSON] - свідок [PERSON] надала суду показання про те, що 22 квітня 2014 року її колега не вийшов вранці на роботу, про причини свого невиходу керівництво чи будь-кого з інших колег не повідомив. З того часу звісток про себе [PERSON] не давав, а де він може перебувати на даний час, їй не відомо. Допитані в судовому засіданні діти [PERSON] - свідки [PERSON] й [PERSON] надали суду показання про те, що в квітні 2014 року їх батько вийшов вранці з дому на роботу, однак за місцем роботи не зявився, додому також не повернувся, після чого ні мамі, ні будь-кому з них звісток про себе не давав, а місце проживання чи перебування батька їм на даний час не відоме. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні оригіналів паспортів громадянина України для виїзду за кордон, виданих на імя [PERSON], [INFO], інформація про перетин [PERSON] протягом 2014, 2015 років Державного кордону України у вказаних паспортних документах відсутня (а.с.60 - 64). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Виходячи з наведених норм закону та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved