Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, посилаючись на те, що 28 травня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів на суму 2000 грн. строком до 31 березня 2014 року, що підтверджено відповідною розпискою, виданою відповідачем 27 березня 2014 року. Добровільно відповідач суму боргу не повернув. Просить стягнути з [PERSON] суму боргу - 2000 грн., три відсотки річних від простроченої суми за період з 28.05.2013 року по 28.04.2014 року у розмірі 55 грн. та судові витрати, що складаються з витрат на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. та витрати на опублікування оголошення про виклик відповідача в судове засідання та доставку газети в сумі 462, 85 грн. В судове засідання позивач не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи|речі|, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позичкодавець) передає іншій стороні (позичальнику) у власність гроші чи інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума на менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Позивачем судові представлені розписка відповідача [PERSON]. Згідно розписки від 27 березня 2014 року відповідач [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 2000 грн. 28 травня 2013 року та зобов'язався повернути вказані кошти до 31 березня 2014 року.(а.с.7) Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно наданої розписки заборгованість складає 2000 грн. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися обов'язки по договору позики, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими. Що стосується вимог про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, то згідно зі ст. 1048 ЦК України позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно наданої суду розписки від 27 березня 2014 року сторонами, за вказаним договором позики, не передбачено взагалі виплату процентів ( а не їх розмір) (а.с.7). Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми починаючи з 28 травня 2013 року по 28 квітня 2014 року в сумі 55 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивач надав до суду підтвердження витрат, пов'язаних в публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а саме квитанції № 63350132 від 30.08.2014 року на суму 420,00 грн., декларацію про прийняття вантажу № 1111080037 від 04.09.2014 року на суму 42,85 грн. та квитанцію про сплату судового збору № к13/8/2 від 08.05.2014 року на суму 243,60 грн., а всього на суму 706,45 грн. (а.с.1,37,38) Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial