Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 02.07.1986 року безперервно проживає та користується квартирою № 56 по вул. Гордіюк, 41 в м. Луцьку Волинської області. Власником даної квартири являвся її дід [PERSON], який помер 22.08.1996 року та за життя не приватизував вищевказану квартиру. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] померла 20.05.2010 року. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] являється її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав суду письмову заяву про визнання позову та про розгляд справи у його відсутності по наявних матеріалах справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з ордеру на житлове приміщення від 11.04.1986 року, виданого на підставі рішення № 140 від 10.04.1986 року, [PERSON] надано для проживання квартирою № 56 по вул. Гордіюк, 41 в м. Луцьку Волинської області (а.с. 8). Згідно довідки № 143 від 21.10.2016 року, виданої Житлово-експлуатаційною конторою № 8, власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] 22.08.1996 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть І-ЕГ № 016731 від 22.04.1996 року (а.с. 11). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] померла 20.05.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЕГ № 094729 (а.с. 12). Спадкоємцем після смерті [PERSON] являється її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, а у відповідності до ч.2 вказаної статті особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Як вбачається з представлених суду доказів, позивач з 02.07.1986 року безперервно проживає та користується квартирою № 56 по вул. Гордіюк, 41 в м. Луцьку Волинської області, здійснює її поточний ремонт, оплату комунальних послуг. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, за набувальною давністю, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Отже, судом встановлено, що позивач добросовісно користуються та володіє квартирою № 56 по вул. Гордіюк, 41 в м. Луцьку Волинської області понад десять років, однак не може ним розпоряджатися. Тому, на підставі вище наведеного, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на вищевказаний житловий будинок за набувальною давністю

Outcome: approved