Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.01.2008 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб. З 2018 року шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Рішенням Франківського районного суду від 11.03.2020 року шлюб розірвано. На підставі договору купівлі-продажу квартири та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована у вищевказаній квартирі, однак фактично з жовтня 2019 року за вказаною адресою не проживає, що підтверджується, зокрема актами комісії ОСББ «Садова 9 Львів». Відтак просить суд позові вимоги задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.11.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 22). У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 19.07.2017 року (а.с. 5-6) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2017 року (а.с. 7) стверджується, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Актом ЛКП «Садова 9 Львів» № 39 від 30.10.2019 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] однак за даною адресою не проживає (а.с. 9). Актом ЛКП «Садова 9 Львів» № 43 від 19.11.2019 року стверджується, що [PERSON] - власник помешкання, проживає з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Актом ЛКП «Садова 9 Львів» № 57 від 29.01.2020 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] однак за даною адресою не проживає (а.с. 11). Актом ЛКП «Садова 9 Львів» № 69 від 11.03.2020 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] однак за даною адресою не проживає (а.с. 12). Актом ЛКП «Садова 9 Львів» № 70 від 16.04.2020 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] однак за даною адресою не проживає (а.с. 13). Актом ЛКП «Садова 9 Львів» № 98 від 23.09.2020 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] однак за даною адресою не проживає (а.с. 14). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник згідно зі ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Поряд з цим, суду не надано доказів на спростування повідомлених позивачем обставин щодо відсутності домовленостей з відповідачем щодо користування нею квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З роз`яснень, які містяться у п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що на ствердження вибуття особи суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутня за місцем своєї реєстрації і не проживає у цьому житлі понад шість місяців, не встановлено поважності причини її відсутності чи наявності домовленості між нею і позивачем щодо порядку користування квартирою, тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved