Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те, що [INFO] року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в КПСП «Полісся» с. Андріївка Ічнянського району Чернігівської області, площею 2,05 га згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 22 серпня 1996 року на підставі рішення Ічнянської районної державної адміністрації від 31 липня 1996 року за № 177, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22 серпня 1996 року за № 310. Як спадкоємець за законом після смерті тітки має право на спадщину, але пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Просить відповідно до ст.ст. 1270, 1272 ЦК України визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини на два місяці. Позивач в судове засідання не з'явився, але в позовній заяві просив суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Андріївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] року померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с.5), копіями свідоцтв про народження (а.с.9-10). Після її смерті відкрилася спадщина на на земельну частку (пай) в КПСП «Полісся» с. Андріївка Ічнянського району Чернігівської області, площею 2,05 га згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 22 серпня 1996 року на підставі рішення Ічнянської районної державної адміністрації від 31 липня 1996 року за № 177, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22 серпня 1996 року за № 310 (а.с.6). Позивач, як спадкоємець за законом, пропустив строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що він згідно ЦК УРСР 1963 р., як племінник, не входив до кола спадкоємців жодної із черг, тому не мав права на спадщину, на підставі чого не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Оскільки, спадкодавець померла [INFO] року, то застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме: норми ЦК УРСР. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Згідно приписів вказаної статті визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно зі ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців та місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту і інші. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (чинної на час відкриття спадщини) роз'яснено, що передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Як видно із довідки, виданої виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області позивач провів поховання [PERSON], розпорядився речами померлої до закінчення шестимісячного строку (а.с.8), отже, вважається таким, що фактично вступив в управління спадковим майном згідно ст. 549 ЦК УРСР. Згідно відповіді Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 28 липня 2017 року № 1691/01-16 після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року , із заявою про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась (а.с.17). Також в матеріалах справи відсутня обгрунтована відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у прийнятті заяви про прийняття спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказана позивачем підстава, що він пропустив строк прийняття спадщини по причині того, що не входив до кола спадкоємців жодної із черг не є поважною причиною для визначення додаткового строку останньому для прийняття ним спадщини, так як відсутня відмова нотаріуса у прийнятті заяви про прийняття спадщини.. Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що необхідно відмовити позивачу у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки надані ним суду підстави пропуску строку для подачі заяви для прийняття спадщини не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не є поважними. До того ж у випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред'явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні.

Outcome: dismissed