Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису № 6088 від 21.09.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В., про стягнення з нього на користь ПАТ «Банк Форвард» заборгованості в сумі 27565,43 гривень, таким що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.11.2019 він отримав постанову приватного виконавця Вольф ТЛ. про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2019 року ВП №60452597. Підставою винесення вище вказаної постанови став виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Незнайка Є.В. (номер свідоцтва 4665) № 6088, виданий 21.09.2019 року. Крім того, на адресу роботодавця ПАТ «Азот» надійшла постанова приватного виконавця Вольф Т.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №60452597. Як вбачається з постанови, стягувачем виступає ПАТ «Банк Форвард», боржником є він, предметом стягнення є заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Банк Форвард» у розмірі 27565,43 грн. Постановою приватний виконавець Вольф Т.Л. зобов`язав роботодавця ПАТ «АЗОТ» здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків. Суму боргу перерахувати на користь стягувача у розмірі 27565,43 грн. Основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2756,54 грн. Позивач зазначає, що з метою з`ясування причин та підстав виникнення заборгованості він звернувся в телефонному режимі на гарячу лінію ПАТ «Банк Форвард». В телефонній розмові працівники банку повідомили, що заборгованість виникла в наслідок невиплачених позивачем в строк коштів відповідно до умов Кредитного договору укладеного з ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ». Також, йому було повідомлено, що ПАТ «Банк Форвард» є правонаступником ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ». На думку позивача, виконавчий напис №6088, виданий 21.09.2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В., вчинено з порушенням норм ЗУ «Про нотаріат» та Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Крім того позивачем вказано, що 26.07.2012 року він звернувся з заявою до ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» про укладення Договору про надання та використання платіжної картки. Строк дії платіжної картки закінчився в липні 2015 року. На думку позивача приватний нотаріус КМНО Незнайко Є. В. не міг дотриматися ст. 87 Закону України Про нотаріат та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, при вчиненні спірного виконавчого напису, у зв`язку з не укладенням між ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» та ним кредитного договору та неподанням ПАТ «Банк Форвард» оригіналу кредитного договору. Приватним нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості та не встановлено, який строк минув з дня виникнення права вимоги. Позивач стверджує, що строк дії картки був визначений липнем 2015 року. До приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису «Банк Форвард» звернувся 21.09.2019 року, отже із пропуском строку позовної давності. На думку позивача, на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, на час звернення стягнення сплив строк звернення до нотаріуса та строк позовної давності, тобто спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у зв`язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також, позивач звертає увагу на те, що ПАТ «Банк Форвард» не було направлено йому жодних листів з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ «Банк Форвард», що може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім того, ним здійснювалося погашення заборгованості за договором ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» та він не отримував повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні. Позивач вказує, що відсутні докази на підтвердження переходу прав вимоги до ПАТ «Банк Форвард» на момент його вчинення, докази отримання ним вимоги про усунення порушень, докази, що засвідчують безспірність заборгованості за кредитом. За таких обставин, позивач вважає, що є всі підстави для визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного позивач просив суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Незнайка Є.В. №6088 виданого 21.09.2019 року, про стягнення з нього на користь ПАТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 27565,43 грн., а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по сплату судового збору в сумі 768,40 грн. за звернення з даним позовом та 384,20 грн. за звернення до суду заявою про забезпечення позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 04.12.2019 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв про суті спору. Ухвалою суду від 04.12.2019 задоволено заяву представника позивача адвоката Постригань Т.Л. про забезпечення позову. В судовому засіданні представник позивача адвокат Постригань Т.Л. підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити посилаючись на те, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис не переконавшись в безспірності боргу та наявності правових підстав для звернення ПАТ «Банк Форвард» з вимогою до [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту, оскільки ніяких договорів між ними укладено не було. У відповіді на відзив від 17.02.2020 року представник позивача адвокат Постригань Т.Л. заперечувала проти доводів викладених у відзиві на позов ПАТ «Банк Форвард» посилаючись на те, що до свого відзиву відповідач долучив копію заяви про відкриття рахунку картки, яку було долучено до позову [PERSON] та яка завірена підписом адвоката позивача [PERSON] . Крім того відповідач вказує, що [PERSON] було підписано заяву за номером 111857253, проте на заяві вказано номер 98698339, а також що було відкрито рахунок № [NUMBER] , хоч в заяві про відкриття рахунку вказано Картка за номером 26257002083836. Заява №111857253 чи кредитний договір №111857253 між [PERSON] та банком ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» чи ПАТ «Банк Форвард» відсутні. В своєму відзиві відповідачем зазначено різні номера договорів, підписаних заяв, дати їх підписання, сума заборгованості, зокрема: відповідач вказує суму заборгованості 26715,43 грн. за неіснуючим договором №111857253 від 23.01.2014 року, також у відзиві відповідач посилається на заяву №98698339 від 26.07.2012, а у рахунку виписці вказано договір №111857253 від 23.01.2014 року. Також відповідач вказує різні дати договору 27.07.2012 р та 23.01.2014 року, а також вказана відповідачем сума заборгованості в розмірі 26715,43 грн. не відповідає сумі 27565,43 грн., що визначена в постанові про відкриття виконавчого провадження. Відповідач посилається на існування заборгованості по неіснуючому договору, оскільки між [PERSON] та ПАТ «Банк Форвард» не укладалось ніяких договорів, крім того дати та номера доданих до відзиву документів не співпадають з датами та номерами документів, на які відповідач посилається у своєму відзиві. Також представник позивача адвокат Постригань Т.Л. звертала увагу на те, що відповідачем не було долучено доказу про направлення позивачу вимоги з повідомленням про зміну ТОВ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» чи ПАТ «Банк Форвард». А також, що заперечення відповідача ґрунтуються лише на копії заяви позивача №98698339 від 26.07.2012 року про відкриття рахунку Картки за номером 2625700208336 як на укладення кредитного договору з банком, проте в жодному документі, доданому відповідачем до відзиву, включаючи копію заяви про вчинення виконавчого напису не фігурує номер заяви 98698339 та номер рахунку 26257002083836. Відповідач не надав суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу, який підтверджував би обґрунтованість та законність його доводів та заперечень проти позову. Заява про вчинення виконавчого напису, додана до відзиву, яка містить посилання на кредитний договір №98729919 від 27.07.2012, є доказом, який підтверджує незаконність та безпідставність вчинення виконавчого напису нотаріуса. На підставі викладеного, представник позивача, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Банк Форвард» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду невідомо. В своєму відзиві від 24.12.2019 представник відповідача ПАТ «Банк Форвард» - Ручка А.М., посилався на наступне. Між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] (далі - Клієнт) був укладений Договір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] наступним чином. 1. Щодо укладення Договору про картку. 1)26.07.2012 р. Клієнт звернувся до Банку із підписаною ним Заявою № 111857253 (далі - Заява), яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 23.01.2014 р. акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в Заяві Клієнта, і уклав з Клієнтом довір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] (далі - Договір про картку), шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 1.1 Заяви вважаються акцептом оферти Клієнта, а саме, відкрив Клієнту поточний рахунок № [NUMBER] (далі - Рахунок) та випустив на ім`я Клієнта платіжну картку (далі - картка). 2. Щодо письмової форми Договору про картку. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Виходячи із зазначеного положення закону, Договір про картку укладений у письмовій формі, оскільки його умови зафіксовані в Заяві, Умовах по карткам та тарифах. 3. Щодо виникнення заборгованості за Договором про картку. Відповідно до п. 4.1. Умов по карткам, які є невід`ємною частиною Договору про картку заборгованість Клієнта перед Банком за цим договором (далі - Заборгованість) виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком; визначених Договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам). \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 7.10. Умов по карткам. Клієнт зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами. Згідно ті. 8.9. Умов по карткам, Банк має право стягувати з Клієнта проценти за користування Кредитом, плати, комісії винагороди, а також інші платежі (в т.ч. штрафи/пені), передбачені Договором про картку (у тому числі Умовами по карткам та/або Тарифами). Внаслідок здійснення Банком у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування Рахунку у Клієнта виникла заборгованість перед Банком. Відповідно до п. 8.16 Умов по карткам, Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки - документу, що містить вимогу Банку до Клієнта про повне погашення Клієнтом всієї заборгованості за Договором про картку (п. 1.15 Умов по карткам). Сума, вказана в Заключному Рахунку-виписці, є повною сумою Заборгованості на дату його виставлення Клієнту (п. 4.19. Умов по карткам). Погашення Заборгованості на підставі виставленого Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки проводиться шляхом розміщення Клієнтом на Рахунку грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення Заборгованості (п. 4.21. Умов по карткам). 04.02.2018 р., Банк направив Клієнту Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість Договором про картку в сумі 26 715,43 грн. (що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень, поданих в ПАТ «Укрпошта» (КИЇВ ЦОКК 5) та фіскальним чеком). Згідно п. 4.19. Умов по карткам, погашення Заборгованості повинне бути здійснене Клієнтом в строк, зазначений в Заключному Рахунку-виписці. Днем виставлення Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки є день його формування і направлення Клієнту (тобто формування і направлення Клієнту). Проте в порушення цих умов Договору про картку заборгованості в сумі 26 715,43 грн., Клієнтом погашена, що підтверджується випискою по Рахунку Клієнта, яка надана Нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Станом на дату підписання даного відзиву заборгованість за договором № 111857253 становить 26 715,43 гривень. \~ \~ \~ \~1 4. Щодо законності вчинення виконавчого напису та стягнення по ньому. Банк свої зобов`язання за Договором про картку виконав. Оскільки, Клієнтом умови договору виконанні не були, 21.09.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість, що виникла по кредитному договору № 111857253 від 23.01.2014 р., і боржником за яким є [PERSON] . У оспорюваному виконавчому написі зазначено, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.12.2017 року по 23.01.2018 року. Загальна сума заборгованості становить 26 715,43 грн. Банк надав нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки рахунку, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні», що доводило безспірність вимог Банку. АТ «БАНК ФОРВАРД» на момент звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису надало всі передбачені законом документи (оригінал кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписки по особовим рахункам, вимогу про усунення порушень). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, та нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, тим паче не повинен повідомляти боржника про стан заборгованості за Кредитним договором. Відповідач посилався на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 року № 6-158цс15, що відповідно до ч 4 ст. 263 ППК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також, звертали увагу суду на те, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які вичерпно викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.1999р. №1172, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», Цивільним кодексом України та іншим законодавством. \~ \~ \~ \~ Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що сума боргу є спірною та відсутності безспірності відносин сторін щодо виконання зобов`язання. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису його заборгованість за кредитним договором була відсутня або була у іншому розмірі ніж зазначено у виконавчому написі. Таким чином, відповідач вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону та на підстав відмовляти банку у вчиненні виконавчого напису не було, а підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відсутні. З урахуванням викладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. та приватний виконавець Вольф Т.Л. в судове засідання не з`явились, хоч були повідомлено про день та час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Своїх заперечень щодо предмету спору треті особи не надали. Суд заслухавши пояснення представника позивача, оголосивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 26.07.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Форвард») шляхом підписання заяви, було укладено Кредитний договір №98698339, відповідно до якого Банком було відкрито на ім`я [PERSON] кредитну картку № [NUMBER] , ставка по кредитному ліміту 55,00% річних. АТ «Банк Форвард» за вихідним номером 1/1/1-1054/1/647 звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою про вчинення виконавчого напису, в якому просили вчинити виконавчий напис на Кредитному договорі №98729919 від 27.07.2012 року укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», за яким [PERSON] за період з 24.12.2017 року по 23.01.2018 року має заборгованість в сумі 26715,43 грн. 21.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем було вчинено виконавчий напис №6088, яким запропоновано стягнути з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 27565,43. Документ вступив в силу 21.09.2019. 30.10.2019 року на підставі виконавчого напису №6088 від 21.09.2019, приватним виконавцем Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження №60452597. До свого відзиву на позов АТ «Банк Форвад» було долучено копію рахунку-виписки (заключної) по договору №111857253 від 23.01.2014 по рахунку клієнта [PERSON] , № [NUMBER] , яку було направлено [PERSON] 04.02.2018р., що підтверджується списком №349 згрупованих поштових відправлень Лист-Рекомендоване та квитанцією №1917 від 04.02.2018р. Суд звертає увагу на те, що в рахунку-виписці (заключної) вказано номер договору №111857253 від 23.01.2014 по рахунку клієнта [PERSON] , № [NUMBER] , проте в заяві про вчинення виконавчого напису стягувач просить вчинити нотаріальну дію за кредитним договором №98729919 від 27.07.2012. Доказів того, що АТ «Банк Форвард» направляв [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №98729919 від 27.07.2012 суду не надано. Також АТ «Банк Форвард» до відзиву на позов було долучено заяву про вчинення виконавчого напису за вих.. № 1/1/1-1054/1/647, направлену приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу, в переліку документів до якого зазначено: кредитний договір №98729919 від 27.07.2012 року з додатками; виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; документи стягувача та представника стягувача за довіреністю; довідка про відкриття рахунку клієнта; рішення єдиного акціонера про зміну найменування банку від 19.08.2014р.; рішення єдиного акціонера про зміну найменування банку №3 від 24.07.2018р. Доказів про надання банком нотаріусу доказів щодо направлення боржнику письмової вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором №98729919 від 27.07.2012 суду не надано. Суду не було надано пакет документів, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, а тому суд позбавлений можливості перевірити безспірність заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк Форвард» за кредитним договором №98729919 від 27.07.2012 року. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. Статтею 50 Закону визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати саме безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Характер правового регулювання вказаних правовідносин дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості, чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідачем не надано суду доказів того, що нотаріусу було надано документи, що підтверджують направлення [PERSON] письмової вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором №98729919 від 27.07.2012. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що нотаріус вчинив виконавчий напис не пересвідчившись в тому, як банк направив боржнику письмову вимогу щодо усунення порушень за кредитним договором №98729919 від 27.07.2012, не дотримавшись вимог пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, чим було порушено права [PERSON] на спростування розміру заборгованості. Своїх заперечень та доказів, що спростовують доводи [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., суду надано не було. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, доведеними і підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1052,60 грн., з яких 704,80 грн. за звернення до суду з позовною заявою та 384,20 грн. за звернення до суду з заявою про забезпечення позову, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved