Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем - [PERSON], який зареєстрований Полапівською сільською радою Любомльського району Волинської області 14.07.2006 року, актовий запис за №2. Від даного шлюбу у сторін народилась одна дитина - син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що за час спільного сімейного життя з відповідачем між ними не досягнуто взаєморозуміння, протягом останнього часу шлюбні відносини погіршились, відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, про взаємовідносини один до одного, між ними досить часто почали виникати сімейні сварки та скандали, свідком яких нерідко стає їх син, що негативно впливає на його виховання, у зв'язку з чим протягом останніх кількох місяців з відповідачем проживають окремо. З викладених підстав вважає, що їх сім'я існує лише формально та зберегти її неможливо. В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у своїх заявах: позивач вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила шлюб розірвати, а відповідач - проти задоволення позову не заперечив. За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 14 липня 2006 року Полапівською сільською радою Любомльського району Волинської області, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №2 (а.с.3). В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області 15.04.2008 року (а.с.4). Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що викладені останньою доводи, які відповідачем не оспорюються, відповідають фактичним обставинам справи, за яких, в даному випадку збереження сім'ї буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Судом встановлено, що позивач не бажає примиритися, а відповідач, зі своєї сторони, не заперечив проти розірвання шлюбу. Наведене у своїй сукупності приводить до висновку про неможливість збереження сім'ї, оскільки подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини. З огляду на викладене, суд вважає, що сім'ю зберегти неможливо, шлюб між сторонами існує лише формально, а тому його слід розірвати. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved