Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся у вересні 2018 р. в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у сумі 140665,42 грн. та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Яремчанського міського суду від 13.03.2013 року у справі №354/59/13-ц стягнуто з [PERSON] на його користь коштів у сумі 272854,58 грн. На виконання даного рішення, 18.06.2013 року Яремчанським міським судом було видано виконавчий лист, а 25.06.2013 року державним виконавцем державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття ВП №38599585. Рішенням Яремчанського міського суду від 27.04.2015 року у справі №354/523/14-ц стягнуто з [PERSON] на його користь коштів у сумі 316880,20 грн. На виконання даного рішення 27.04.2015 року Яремчанським міським судом було видано виконавчий лист, а 06.07.2015 року державним виконавцем державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття ВП №48013876. Постановою державного виконавця від 18.09.2015р. виконавче провадження ВП №48013876 було приєднане до зведеного виконавчого провадження № 39083236. Загальна сума заборгованості [PERSON] по виконанню вищезазначених судових рішень у зведеному виконавчому провадженні на 18 вересня 2015 року становила 589 734, 78 грн. Протягом першого кварталу 2016 року відповідач сплатила частину боргу, а саме: 29.01.2016р. - 1907,10 грн.; 17.02.2016р. - 7000,00 грн.; 21.03.2016р. - 2000,00 грн., разом 10907,10 гривень. За рахунок сплачених відповідачем зазначених сум грошових коштів заборгованість була зменшена на 10907,10 грн. і залишок боргу на 01 квітня 2016 року становив суму 578 827, 68 грн. Постановою державного виконавця від 04 квітня 2018 року зведене Виконавче провадження №48013876 було закінчено, оскільки присуджені суми боргу були сплачені платіжними дорученнями Яремчанського відділу ДВС. Позивач зазначає, що відповідач погасила борг з простроченням виконання грошового зобов`язання. Так, за 2015 рік у період з 01.10.2015р. по 31.12.2015р. відповідачем прострочено сплату боргу в розмірі 589 734, 78 грн. Три відсотки річних за три місяці 2015 року становлять суму в 4459,36 грн. Загальна сума індексу інфляції в грошовому виразі за два місяці 2015 року становить 15922, 83 грн. Всього за 2015 рік нарахована сума становить 20 382, 19 грн. За 2016 рік у період з 01.04.2016 р. по 31.12.2016р. відповідачем прострочено сплату боргу в розмірі 578 827, 68 грн. За 2017 рік у період з 01.01.2017 р. по 01.02.2017 р. відповідачем прострочено сплату боргу 578 827, 68 грн. За 2018 рік у період з 01.01.2018 р. по 16.03.2018 р. відповідачем прострочено сплату боргу в розмірі 207 082, 55 грн. Загальна сума коштів, нарахованих за порушення виконання грошового зобов`язання складається з трьох процентів річних від простроченої суми боргу та індексу інфляції за період з 01.10.2015 р. по 28.02.2018р. складає 140 665, 42 грн. Тому позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в чотири судові засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог закону, повістку отримала особисто, від неї не надійшло клопотання про перенесення слухання справи, відзив на позовну заяву не надала суду, а тому вважаю за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Позивач заяву щодо заочного розгляду справи не подавав. Заслухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Яремчанського міського суду від 13 березня 2013 року у справі №354/59/13-ц (а.с.7), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 268 941, 47 грн. заборгованості за договором позики, 2 913, 11 грн. сплаченого судового збору та 1 00,00 грн. витрат на правову допомогу, а разом 272 854, 58 грн. На виконання судового рішення, яке набрало законної сили 22 травня 2013 року, Яремчанським міським судом був виданий виконавчий лист від 18.06.2013р. (а.с.8). Постановою від 25.06.2013 року (а.с.9) державним виконавцем органу виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 38599585 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в загальному розмірі 272 854, 58 грн. Рішенням Яремчанського міського суду від 27 квітня 2015 року у справі №354/523/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 314 322, 40 грн. боргу за договором позики та 2557, 80 грн. судового збору, а разом 316 880, 20 грн. (а.с.10-12). На виконання судового рішення, яке набрало законної сили 26 травня 2015 року, Яремчанським міським судом був виданий Ввиконавчий лист від 27.04.2015р. (а.с.13). Постановою від 06.07.2015 року (а.с.14) державним виконавцем органу виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 48013876 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в загальному розмірі 316 880, 20 грн. Постановою державного виконавця від 18.09.2015р. виконавче провадження №48013876 було приєднане до зведеного виконавчого провадження № 39083236 (а.с.15). Постановою державного виконавця від 04 квітня 2018 р. зведене виконавче провадження №48013876 було закінчено, оскільки присуджені суми боргу були сплачені платіжними дорученнями Яремчанського відділу ДВС (а.с.16-20, 21, 22). За змістом положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, позивач доводив суду те, що перша оплата частини боргу була проведена 29.01.2016 р. в розмірі 1907,10 грн., наступні оплати - 17.02.2016 р. - 7000,00 грн.; 21.03.2016 р. - 2000,00 грн., за рахунок чого сума боргу відповідно зменшилась на 10907,10 грн. і на 01.04.2016р. заборгованість відповідача становила 578 827,16 грн. Три відсотки річних за дев`ять місяців 2016 року становлять 13 047,34 грн. Загальна сума індексу інфляції в грошовому виразі за 2016 рік становить 63092,17 грн. Всього за 2016 рік нарахована сума становить 76 139, 51 грн. Три відсотки річних за січень 2017 року становлять 1474,82 грн. Індекс інфляції за січень 2017 року нарахований в розмірі 6376,10 грн. У період з 01.02.2017 по 31.12.2017р. відповідачем прострочено сплату боргу в розмірі 207 082, 55 грн. Три відсотки річних за одинадцять місяців 2017 року становлять суму 5684, 84 грн. Загальна сума індексу інфляції за одинадцять місяців 2017 року становить суму в 24642, 79 грн. Всього за 2017 рік нарахована сума становить 38169, 55 грн. Три відсотки річних за січень, лютий 2018 року становить 1004, 20 грн. Загальна сума індексу інфляції в грошовому виразі за два місяці 2018 року становить суму 4969,97 грн. Всього за два місяці 2018 року нарахована сума становить 5974,17 грн. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду погодилася висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Суд також погоджується з доводами позивача про стягнення інфляційних витрат в порядку ст.625 ЦК України, оскільки заборгованість визначена у національній валюті - гривні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували вимоги позову і передбачали підстави для відмови у його задоволенні, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1406,64 гривень судового збору, сплаченого позивачем. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оцінюючи всі докази як зокрема, так і в сукупності, на підставі наведеного та

Outcome: approved