Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить суд встановити факт належності йому договору з надання у безстрокове користування земельної ділянки по [ADDRESS], для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 17 лютого 1973 року, на підставі якого зареєстровано право власності на житловий будинок за вище згаданою адресою за [PERSON]. В обґрунтуванні заяви посилається на те, що 17 лютого 1973 року виконавчим комітетом Корецької міської ради йому була надана земельна ділянка, площею 0, 06 га для будівництва житлового будинку на підставі договору з надання у безстрокове користування земельної ділянки по [ADDRESS]. Житловий будинок за вказаною адресою був заявником побудований та 19 червня 1985 року за ним було зареєстровано право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS]. Заявник звернувшись до нотаріальної контори для оформлення заповітного розпорядження на майно нотаріус повідомила про наявні в них невідповідності, які в разі переоформлення спадщини спадкоємцями після смерті, унеможливлять це зробити. Так, у договорі з надання у безстрокове користування земельної ділянки по [ADDRESS], для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 17 лютого 1973 року прізвище вказане, як «[PERSON]», коли в дійсності «[PERSON]». Допущена помилка у написанні прізвища не дає можливості встановити належність заявнику даного документу. Заявник вказує, що причина допущення даної помилки у написанні його прізвища йому невідома, можливо це пов'язано з технічними помилками працівника, що заповнював даний договір. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю з підстав викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали суду покази, що прізвище заявника дійсно «[PERSON]», а не «[PERSON]». Підтвердили, що заявник більше сорока років проживає у будинку по [ADDRESS] і їм відомо про те, що у договорі від 17 лютого 1973 року дійсно допущена помилка. Від заінтересованої особи Корецької міської ради Рівненської області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, заявлені вимоги визнають повністю. Заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 17 лютого 1973 року виконавчим комітетом Корецької міської ради [PERSON] була надана земельна ділянка, площею 0, 06 га для будівництва житлового будинку на підставі договору з надання у безстрокове користування земельної ділянки по [ADDRESS]. Житловий будинок за вказаною адресою був ним побудований та 19 червня 1985 року за ним було зареєстровано право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS]. 28 грудня 2004 року на ім'я [PERSON] був виданий державний акт Серія [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0, 0824 га цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, яка розташована в [ADDRESS], тобто за адресою мого проживання. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для оформлення заповітного розпорядження на майно, що йому належить. Відповідний документ нотаріус посвідчила. Однак, перевіривши всі документи, нотаріус повідомила про наявні в них невідповідності, які в разі переоформлення спадщини спадкоємцями після смерті, унеможливлять це зробити. Так, у договорі з надання у безстрокове користування земельної ділянки по [ADDRESS], для будівництва житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 17 лютого 1973 року прізвище заявника вказане, як «[PERSON]», коли в дійсності «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 квітня 1960 року [PERSON] народився [INFO] Згідно даних паспорта серії [NUMBER] прізвище, імя та по-батькові заявника значиться, як «[PERSON]», [INFO]. Згідно дослідженого державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28.12.2004 року він виданий на ім'я [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] від 18 січня 2018 року він виданий на ім'я [PERSON]. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 5 частини 2статті 293 ЦПК України передбачено суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. Окрім цього, встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. Дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення.

Outcome: approved