Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 28.09.1996 року по 29.09.2004 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано. За час спільного життя у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2004 року вирішено стягнути з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття доньки, починаючи з 26.07.2004 року. На примусовому виконанні у Царичанському районному відділі ДВС знаходиться виконавчий лист по справі № 2-735, виданий 27.09.2004 року Царичанським районним судом, про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Зазначає, що вони з колишньою дружиною проживають окремо, неповнолітня донька зареєстрована [INFO], однак з 17.01.2016 року обрала місцем постійного проживання його (батька) місце проживання в [INFO]. Він повністю займається її утриманням.Мати неповнолітньої (відповідач) утриманням доньки з 17.01.2016 року не займається. Відповідно до ст.180 СК України на батьків покладається обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Вважає, що оскільки неповнолітня донька [PERSON] проживає з ним і перебуває на його утриманні, то це є підставою для звільнення його від сплати аліментів на дитину і припинення стягнення аліментів на користь матері дитини, з якою донька [PERSON] не проживає. Прохає суд: - звільнити його від сплати аліментів з 17.01.2016 року, які стягуються відповідно до виконавчого листа №2-735, виданого 27.09.2004 року Царичанським районним судом, на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, до повноліття доньки, починаючи з 26.07.2004 року; - визнати виконавчий лист №2-735, виданий 27.09.2004 року Царичанським районним судом про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ,але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно до її повноліття, починаючи з 26.07.2004 року, таким що не підлягає виконанню; - відкликати виконавчий лист №2-735, виданий 27.09.2004 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно до її повноліття, починаючи з 26.07.2004 року. [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. На обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 28.09.1996 рок по 29 вересня 2004 року перебувала в шлюбі зі [PERSON] Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2004 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З того часу і по даний час [PERSON] ухилявся і ухиляється від сплати аліментів і за весь час не сплатив жодної копійки. Бажаючи зберегти сімю, вона погоджувалась на всілякі обіцянки з боку відповідача щодо налагодження спільного життя та утримання дітей, і лише в грудні 2015 року звернулася до Царичанського районного відділу ДВС з заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на підставі виконавчого листа та вищевказаного рішення суду. Старшим державним виконавцем Царичанського райвідділу ДВС 23.12.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до її повноліття, на користь [PERSON], починаючи з 10.12.2012 року. За письмовим повідомленням начальника Царичанського райвідділу ДВС від 09.06.2016 року у січні 2016 року [PERSON] зявився на виклик до відділу, де йому було розяснено його права та обовязки, а також повідомлено про наявність заборгованості в межах суми аліментних платежів за попередні три роки та розяснено, що якщо він буде безробітним, сума щомісячного аліментного платежу обчислюватиметься в залежності від розміру середньої заробітної плати по Царичанському районі. Зназначає, що [PERSON] продовжував і продовжує ухилятися від сплати аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.05.2016 року склала більше 28000 грн. За довідкою Царичанського районного відділу ДВС заборгованість [PERSON] по аліментних платежах станом на 01.07.2016 року за 2014 рік складає 8360 грн. та за 2015 рік складає 8322 грн. 48 коп., а кількість днів прострочення складає: за 2014 рік - 365 + 181 = 546 днів, за 2015 рік - 181 день, а сума неустойки (пені) складає: за 2014 рік - 8360/100*546 = 45645,60 грн. і за 2015 рік - 8322,48/100*181 - 14964 грн., а всього - 60609,60 грн., які, посилаючись на вимоги ст.ст.180, 181, 195, 196 СК України, і прохає стягнути з [PERSON]І на її користь. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали в повному обсязі, посилаючись на ту обставину, що донька позивача [PERSON] проживає з ним з 17 січня 2016 року за адресою вул.Садова, 2 с.Рудка Царичанського району Дніпропетровської області та повністю перебуває на його утриманні. При цьому, позивач-відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] не визнають, вважаючи його безпідставним, так як з часу винесеня судом рішення про стягнення з нього аліментів та по січень 2016 року їх спільна з відповідачем-позивачем [PERSON] донька [PERSON] більший період часу проживала з ним і він постійно приймав участь в її утриманні в добровільному порядку. Крім цього, він не знав, що [PERSON] подала виконавчий лист на виконання до ДВС і що за ним нарахувавалася заборгованість по аліментах, оскільки утримував дочку в добровільному порядку. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнають повністю, посилаючись на те, що їх спільна з позивачем-відповідачем донька [PERSON] 2014 та 2015 роки проживала з нею та перебувала на її утриманні. При цьому, в той час коли донька проживала не з нею, то вона проживала у своєї бабусі (матері [PERSON]І.) за адресою Садова, 2 в с.Рудка, а не по Садовій, 1 с.Рудка у батька. Також, навіть коли їх донька періодично проживала у [PERSON] вона також приймала участь як і на даний час приймає участь в її утриманні. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом збільшили, посилаючись на наступні обставини. За даними Царичанського районного відділу ДВС заборгованість [PERSON] по аліментних платежах станом на 01.10.2016 року складає: за 2014 рік - 8360 грн., за 2015 рік - 8322 грн. 48 коп., за 9 місяців 2016 року - 6243 грн. 86 коп. Число днів прострочення платежу по аліментах складає: за 2014 рік - 1004 дні, по платежах за 2015 рік - 639 днів, по платежах за 9 місяців 2016 року - 274 дні. Сума неустойки (пені) складає: за 2014 рік - 83934 грн. 40 коп., за 2015 рік - 52541 грн. 65 коп., за 2016 рік - 17107 грн. 18 коп. Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за зазначений вище час складає 83934,40 грн.+ 52541,65 грн. + 17107,18 грн. = 153583,23 грн., яку і прохають стягнути з позивача-відповідача [PERSON] на її користь. Збільшені позовні вимоги підтримують повністю. Позивач-відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] збільшені позовні вимоги не визнають, обгрунтовуючи невизнання тими ж обставинами, якими обгрунтовували невизнання позовних вимог за зустрічним позовом до їх збільшення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає з батьком [PERSON] за адресою: вул.Садова, 1 с.Рудка Царичанського району з 2012 року. З травня 2015 року по 01.01.2016 року проживала з матір'ю [PERSON] та бабусею за адресою вул.Комсомольська, 70-а смт.Царичанка. Батько купив їй мобільний телефон, фотоапарат, скутер та речі в школу.На даний час батько повністю її утримує. В бабусі за адресою вул.Садова, 1 в с.Рудка вона не проживала, а проживала саме в батька по вул.Садова, 3 с.Рудка. Проживати саме з батьком - це був її вільний вибір. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її онука [PERSON] в 2015 році проживала в батька, тобто в її сина, за адресою вул.Садова, 1 с.Рудка. Вона допомагала дітям: готувала, стирала, так як живе через дорогу вул.Садова, 2 с.Рудка. Також, Анна їздила і до матері та брата [PERSON]. Мати можливо також щось їй купувала. З січня 2016 року [PERSON] взагалі постійно проживає у батька, який її і утримує. Дорогі речі [PERSON] купує батько. Заслухавши думку позивача-відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], відповідача-позивача [PERSON] та її представника [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом та за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно положень Сімейного кодексу України батьки (один з них) можуть бути звільнені від сплати аліментів у наступних випадках: якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби (ст.188 СК України); у зв'язку з укладенням договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо) (ст. 190 СК України). Проте, згідно ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма в логічному поєднанні з положеннями ч. 1 ст. 179, ст. 180, ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України вказує на те, що платник аліментів, з яким після ухвалення рішення про стягнення аліментів почала проживати дитина на утримання якої стягуються аліменти, має право вимагати припинення стягнення з нього аліментів на користь іншого з батьків, за умови належного матеріального утримання дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач-відповідач [PERSON] перебував з відповідачем-позивачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбу. За час спісльного життя в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2004 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, до її повноліття, починаючи з 26.07.2004 року. На примусовому виконання у Царичанському районному відділі ДВС знаходиться виконавчий лист №2-735, виданий 27 вересня 2004 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно до її повноліття (а.с.9, 10). Згідно довідки про склад сім'ї від 16.06.2016 року №2374 (а.с.25), довідки про склад сім'ї від 28.09.2015 року №4794 (а.с.27), акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї 2015 рік (а.с.28) в розділі про склад сім'ї вказано, що до складу сім'ї [PERSON] за адресою вул.Комсомольська, 118-в/36 смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області входять [PERSON], дочка, та [PERSON], син. При цьому, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 01.07.2016 року [PERSON], [INFO], зареєстрованою або знятою з реєстрації, зокрема на території Царичанського району Дніпропетровської області, не значиться (а.с.38). Проте, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами і підтверджується показами свідків, допитаних в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] з січня 2016 року проживає з батьком [PERSON] за адресою вул.Садова, 1 с.Рудка Царичанського району Дніпропетровської області, тобто за місцем реєстрації та проживання останнього. В підтвердження наявності такої обставини в матеріалах справи мається довідка, видана виконкомом Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, від 05.05.2016 року №337/2.13 про те, що [PERSON], [INFO], з 17 січня 2016 року проживає за місцем реєстрації та проживання батька [PERSON] в с.Рудка вул.Садова, 1 Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.8). Частиною 2 ст.369 ЦПК передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Підстави для цього зазначені у ч.4 ст.369 ЦПК, а саме: ... у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження. Словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обовязку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у звязку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обовязок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобовязань, зокрема, містить гл.50 розд.І книги пятої ЦК. Так, зобовязання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обовязку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобовязань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і як наслідок видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; предявлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на предявлення цього листа до виконання. Згідно з п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У звязку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже предявлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного. Отже, враховуючи вищевикладене та ту обставину, що [PERSON] з січня 2016 року та по час розгляду даної справи в суді проживає за місцем реєстрації та проживання батька [PERSON] за адресою вул.Садова, 1 с.Рудка Царичанського району Дніпропетровської області, перебуває на його утриманні, думку та бажання неповнолтіньої проживати з батьком, суд дійшов висновку про необхідність звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON], присуджених рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області 26 серпня 2004 року, у зв'язку чим відкликати виконавчий лист, виданий 27 вересня 2004 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області на виконання вказаного рішення суду про стягнення аліментів. Проте, у задоволенні позовних вимог щодо визнання виконавчого листа, виданого 27.09.2004 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області, таким, що не підлягає виконанню відмовити за безпідставністю, задовольнивши таким чином позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини частково. Відповідно до довідки Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 07.11.2016 року №02-52/395 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 01.11.2016 року становить 25228,42 грн. (а.с.64, 65). Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно статті 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Верховним Судом України за період з 2013 року по 2015 рік включно висловлювались різні правові висновки з спірних у даній цивільній справі правовідносин щодо періоду нарахування неустойки по сплаті аліментів. Згідно останніх правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15), від 16 грудня 2015 року (справа №6-2696цс15), від 03 лютого 2016 року(справа №6-1477цс15) зазначено, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно наведеного відповідачем-позивачем в зустрічній позовній заяві остаточного розрахунку (а.с.47-49) неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання [PERSON] за період з 01 січня 2014 року по 01 листопада 2016 року становить 153583 грн. 23 коп. В той же час, згідно зазначених вище правових висновків Верховного суду України передбачено наступний порядок розрахунку неустойки як відповідальності відповідача за прострочення сплати аліментів за рішенням суду: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що неустойку за прострочення сплати аліментів за рішенням суду у даній цивільній справі необхідно розрахувати в наступному порядку: ПеріодЗаборгова-ність (грн.)Сплачено (грн.)Просро- чено днівРозрахунокСума (грн.) 01.01.2014 по 31.01.2014696,67031696,67/100х31216 01.02.2014 по 28.02.2014696,67028696,67/100х28195 01.03.2014 по 31.03.2014696,67031696,67/100х31216 01.04.2014 по 30.04.2014696,67030696,67/100х30209 01.05.2014 по 31.05.2014696,67031696,67/100х31216 01.06.2014 по 30.06.2014696,67030696,67/100х30209 01.07.2014 по 31.07.2014696,67031696,67/100х31216 01.08.2014 по 31.08.2014696,67031696,67/100х31216 01.09.2014 по 30.09.2014696,67030696,67/100х30209 01.10.2014 по 31.10.2014696,67031696,67/100х31216 01.11.2014 по 30.11.2014696,67030696,67/100х30209 01.12.2014 по 31.12.2014696,67031696,67/100х31216 ВСЬОГО:8360,040--2543 01.01.2015 по 31.01.2015693,54031693,54/100х31215 01.02.2015 по 28.02.2015693,54028693,54/100х28194 01.03.2015 по 31.03.2015693,54031693,54/100х31215 01.04.2015 по 30.04.2015693,54030693,54/100х30208 01.05.2015 по 31.05.2015693,54031693,54/100х31215 01.06.2015 по 30.06.2015693,54030693,54/100х30208 01.07.2015 по 31.07.2015693,54031693,54/100х31215 01.08.2015 по 31.08.2015693,54031693,54/100х31215 01.09.2015 по 30.09.2015693,54030693,54/100х30208 01.10.2015 по 31.10.2015693,54031693,54/100х31215 01.11.2015 по 30.11.2015693,54030693,54/100х30208 01.12.2015 по 31.12.2015693,54031693,54/100х31215 ВСЬОГО:8322,48 0--2531 01.01.2016 по 31.01.2016854,59031854,59/100х31265 01.02.2016 по 29.02.2016854,59029854,59/100х29248 01.03.2016 по 31.03.2016854,59031854,59/100х31265 01.04.2016 по 30.04.2016854,59030854,59/100х30256 01.05.2016 по 31.05.2016854,59031854,59/100х31265 01.06.2016 по 30.06.2016854,59 030854,59/100х30256 01.07.2016 по 31.07.2016854,59031854,59/100х31265 01.08.2016 по 31.08.2016854,59031854,59/100х31265 01.09.2016 по 30.09.2016854,59030854,59/100х30256 ВСЬОГО:7691,310--2341 Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню. З позивача-відповідача [PERSON] як платника аліментів за рішенням суду необхідно стягнути на користь відповідача-позивача [PERSON] як стягувача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за рішенням суду за період з 01 січня 2014 року по 01 листопада 2016 року у загальній сумі 7415 грн., а в задоволенні решти зустрічного позову необхідно відмовити. Питання стягнення судових витрат в даній справі вирішити у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України. В даному випадку з позивача-відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь держави, а з відповідача-позивача [PERSON] слід стягнути на користь позивача-відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial