Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить: встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть №16 від 26.07.2013 року, складеного [PERSON] сільською радою Монастириського району Тернопільської області, у відомостях якого по батькові матері зазначено « [PERSON] » та правильним вважати « [PERSON] »; Монастириському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести відповідні виправлення в даному актовому записі; встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на: земельну ділянку площею 0,47 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Устя-Зеленської сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №039334; земельну ділянку площею 0,28 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Устя-Зеленської сільської ради, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №039334. Дану спадщину прийняв її чоловік (батько заявника) [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно, яку прийняв заявник, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, однак у видачі свідоцтва про прийняття спадщини йому відмовлено у зв`язку з тим, що ним пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та відсутні документи, які підтверджують факт прийняття спадщини. Окрім того, існують розбіжності у написанні по батькові його матері, зокрема в актових записах про одруження, про народження заявника та державних актах на право приватної власності на землю його мати зазначена як « [PERSON] », тоді як у актовому записі про смерть його мати зазначена як « [PERSON] ». На підставі наведеного просить встановити факт, що має юридичне значення, що необхідно йому для оформлення спадкових прав. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримав. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутності. У відзиві на заяву, поданому представником [PERSON] - адвокатом Андрусенком І.Я., зазначено, що [PERSON] , який помер [INFO] , з 2014 року до дня смерті проживав зі [PERSON] , в його будинку, за адресою: [ADDRESS] . Заяву підтримує. Заінтересована особа - Монастириський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)у судове засідання не забезпечили явку свого представника, подали суду письмову заяву про розгляд справи у їхній відсутності, з приводу заявлених вимог не заперечили. Судом встановлено такі обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.1970 року батьками заявника [PERSON] , [INFO] , вказано: [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 17.08.1969 року мати заявника зазначена як « [PERSON] ». Державний акт на право приватної власності на землю серії ТР №045161 від 11.08.2004 року, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,47 га у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, виданий на ім`я « [PERSON] ». Державний акт на право приватної власності на землю серії ТР №039334 від 11.08.2004 року, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,28 га у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, виданий на ім`я « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №16 складений Устя-Зеленською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 26.07.2013 року. Зі змісту довідки №607/04-07, виданої 20.08.2020 року виконкомом Устя-Зеленської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] , сином [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.08.2017 року, актовий запис №19. Як убачається зі змісту акта №179/28 від 25.08.2020 року, оформленого комісією в складі: Задарівського сільського голови Рібого І.В., секретаря сільської ради Рожаловської Г.О., депутата сільської ради [PERSON] , при опитуванні свідків та сусідів встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , з 2014 року до дня своєї смерті проживав зі своїм сином [PERSON] та з невісткою [PERSON] у їхньому будинку, за адресою: [ADDRESS] , за власні кошти похоронили [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкових справ не заведено, що вбачається зі змісту інформаційного листа приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Садівського М.А. №153/01-12 від 13.10.2020 року. У зв`язку з тим, що заявником не подано у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та не надано доказів прийняття спадщини, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що зазначено у листі приватного нотаріуса Монастириського районного нотаріального округу Садівського М.А. №121/01-16 від 21.08.2020 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України окрім зазначених в ч. 1 цієї статті фактів що мають юридичне значення, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). З такими заявами до суду можуть звертатися особи, щодо яких складено актовий запис; батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники - щодо актових записів, які стосуються неповнолітніх дітей, а у передбачених законодавством випадках і самі неповнолітні, які досягли 16 років; опікуни громадян, визнаних судом недієздатними, а щодо актових записів померлих особи, які входять до кола їх спадкоємців. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). Згідно п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно п.1.14 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання щодо померлих проводяться за заявами осіб, які входять до кола спадкоємців за законом або заповітом, згідно з чинним законодавством України. Відповідно до пп.2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно до пп. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Такі зміни згідно п. 2.18. зазначених вище Правил вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають підставу зробити висновок, що при складанні актового запису про смерть допущена помилка, у якому по батькові матері заявника помилково вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] », заявник [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] , встановлення даних юридичних фактів відповідатиме інтересам заявника, забезпечить реалізацію його законних прав, зокрема здійснення права на оформлення спадкових прав на спадщину, а тому суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved