overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що внаслідок трудового каліцтва, отриманого у 1983 році в Росії, йому Одеською медико-соціальною експертною комісією встановлена 1 група інвалідності безстроково. Для виплати пенсії, у зв'язку з цим, він щороку направляє до Фонду соцстрахування РФ нотаріально завірене свідоцтво про посвідчення факту, що він є живий. 28 жовтня 2013 року його дружина передала відповідачу нотаріально завірене свідоцтво про зазначений факт, який за усною домовленістю прийняв його у неї та відправив до вказаного Фонду. Зі слів працівника пошти їй стало відомо, що документи були направлені до Росії 7 грудня 2013 року. За січень і лютий 2014 року він не отримував пенсію. З телефонної розмови з Російським Фондом соцстрахування йому стало відомо, що вказані документи до них не надходили. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 15000 грн. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи представник відповідача у судове засідання не з'явився, але своїм запереченням на позов від 16 грудня 2014 року просить розглядати справу без його участі. Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.906 ЦК України збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Як убачається з фіскального чеку, відповідач отримав 28 жовтня 2013 року 23 грн. 18 коп. щодо рекомендованого листа, вагою 0,026 кг, на ім'я [PERSON], Москва, Росія (а.с.27) та фактично прийняв на себе зобов'язання здійснити доставку вказаної кореспонденції до відповідного адресату. Проте, не погоджуючись з вимогами позову, представник відповідача у своєму письмовому запереченні на позов зазначив, що в діях відповідача не убачається ознак спричинення моральної шкоди та й у підтвердження цього факту не надано жодного належного обґрунтування (а.с.44-46). Крім того, представник позивача також, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, не довів ту обставину, що Московська філія №45 Фонду соціального страхування РФ не отримувала нотаріально засвідчене свідоцтво стосовно позивача. Відомо, що для покладання відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача цієї шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача і самою моральною шкодою та вини в спричиненні моральонї шкоди. Виходячи із вищенаведеної конструкції цивільно-правової відповідальності і сукупності досліджених доказів, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити у зв'язку з недоведеністю протиправної та винної поведінки відповідача.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що з 30 грудня 1999 року по 11 вересня 2011 року він перебував з відповідачкою у шлюбі, який розірвано внаслідок зради останньої. Після останніх статевих стосунків з нею, які мали місце на початку серпня 2015 року, він відчув приблизно 15 серпня 2015 року почуття дискомфорту. Проведеними відповідними медичними дослідженнями у нього виявились такі захворювання як кандидоз та бактеріальний уретрит, що потягли за собою тривалий курс лікування. Внаслідок цих захворювань, що виникли у нього саме з вини відповідачки, йому, як учаснику бойових дій, військовому пенсіонеру, голові адміністративної комісії селищної ради було соромно відвідувати венерологічні диспансери та здавати відповідні аналізи. У звязку з цим просить стягнути з колишньої дружини на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 100000 грн. [PERSON] з вимогами позову не погодилась і пояснила, що до захворювань, про які вказує позивач, вона ніякого відношення не має, але що стосується подружньої зради, про яку він також стверджує, то вона є абсолютно безпідставною. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1167 ЦК України передбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що 11 вересня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.3). Як убачається з ксерокопії амбулаторної книжки та висновків бактеріологічних досліджень, у позивача під час його обстеження виявлені бактеріологічний уретрит та кандидоз (а.с.4-11). Однак з медичної документації відповідачки свідчить, що остання не має ніяких дерматологічних захворювань (а.с.24). Не погоджуючись з вимогами позову, представник відповідача зазначив, що в діях його довірителя не убачається ознак спричинення моральної шкоди позивачеві та й у підтвердження цього факту ним не надано жодного належного обґрунтування. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відомо, що для покладання відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача цієї шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача і самою моральною шкодою та вини в спричиненні моральної шкоди. Виходячи із вищенаведеної конструкції цивільно-правової відповідальності і сукупності досліджених доказів, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити у звязку з недоведеністю протиправної та винної поведінки відповідачки.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 5 травня 2016 року з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. Оскільки на даний час він не працює та через погіршення стану здоровя витрачає багато коштів на лікування, тому просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів до 500 грн. Відповідачка позов не визнала і пояснила, що вона не згодна із зменшенням встановленого судом розміру аліментів на утримання дитини. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що за рішенням Березівського районного суду Одеської області від 5 травня 2013 року з позивача щомісячно стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 800 грн. (а.с.8-9). Як слідує з пояснень позивача, він на даний час не має можливості сплачувати аліменти синові у визначеному судовим рішенням розмірі, оскільки через погіршення стану здоровя ніде не працює та витрачає багато грошей на лікування, але згоден сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. Проте, установлений розмір аліментів відповідно до вказаної норми закону може бути зменшений судом лише у разі погіршення матеріального стану платника аліментів, зміни сімейного стану, погіршення його здоровя. Погіршення матеріального стану платника аліментів може бути викликано зміною місця роботи та зменшенням заробітної плати, виходом на пенсію, банкрутством, знищенням майна, яке давало доходи, тощо. Наявними у справі доказами підтверджується, що позивач, який є працездатним, інших утриманців, крім свого сина, немає, тому, на думку суду, підстав для зміни розміру аліментів не убачається. Вирішуючи виниклі спірні правовідносини, суд приймає до уваги, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років установлений державним бюджетом з 1 травня 2017 року в розмірі 1426 грн., а мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що після смерті [INFO] його матері [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина. Заявник звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак йому було роз`яснено, що у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини потрібно звернутися до суду. Об`єктивною та поважною причиною пропуску строку є тривала хвороба, а потім смерть жінки та сина, після організації похорон, опинився у важкому матеріальному становищі, переніс сильний стрес та моральні страждання. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері та пропустив з поважної причини строк для прийняття спадщини, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, суд може визначити за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого повторно 29 серпня 2017 року підтверджується, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.6). Встановлено, що до складу спадщини на момент її відкриття входить земельна ділянка № [NUMBER] , масив [NUMBER] , площею 5.0269 га, та земельна ділянка № [NUMBER] , масив [NUMBER] , площею 4.5484 га, на території Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області (а.с.186-187). Позивач звертався до Березівської державної нотаріальної з питань оформлення спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , однак у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного строку йому роз`яснено, що має право звернутись до суду з питання надання додаткового строку на прийняття спадщини (а.с.211). \~ \~ \~ \~Медичними документами підтверджується, що дружина та син позивача - [PERSON] та [PERSON] тривалий час хворіли (а.с.11-26) \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 16 жовтня 2012 року, [INFO] померла [PERSON] , свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 10 серпня 2016 року підтверджується, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.7-8). \~ \~ \~ \~У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері. Поясненнями у судовому засіданні учасників справи, які вважати недостовірними у суду підстав немає, підтверджується, що після смерті спадкодавця, [PERSON] у зв`язку з хворобою дружини та сина, не мав змоги звернутись у встановлений законом строк до нотаріуса для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного суд вважає, що причини пропуску [PERSON] встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини слід вважати поважними. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з цією заявою до суду, посилаючись на те, що його брат [PERSON], [INFO], який є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково потребує догляду й не здатний самостійно приймати рішення, тому просить визнати його недієздатним та встановити над ним опіку. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання сповіщався належним чином через SMS - повідомлення, про причину своєї неявки суд не сповістив. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання був сповіщений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства, про що свідчить посвідчення [NUMBER], яке видано 01.12.1993 року Білгород - Дністровською районною радою народних депутатів. Згідно ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Однак ст.146 ЦПК України передбачається, що у разі ухилення особи від участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може відмовити у визнанні факту, для з'ясування якого експертиза була призначена. Як вбачається з довідки №2 медичної картки Білгород - Дністровської районної лікарні, [PERSON] перебуває під наглядом у лікаря психіатра з діагнозом - тяжка розумова відсталість. За правилами ст.ст.39,60 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Проте, визнавати [PERSON] недієздатним не представляється можливим, оскільки в матеріалах справи відсутнє судово-психіатричне дослідження його психічного стану, проведення якого судом призначалося, але [PERSON] на проведення експертизи не являвся, що підтверджується відповіддю КУ «Одеського обласного медичного центру психічного здоров'я» № 200 від 12.05.2014 року. В матеріалах справи також відсутні інші докази, які б з достовірністю підтверджували той факт, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом та не здатний в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з цією заявою до суду, посилаючись на те, що його рідна сестра [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого [INFO] народився син [PERSON], який є інвалідом 1 А групи з дитинства безстроково та потребує догляду й нагляду, тому просить визнати його недієздатним та встановити над ним опіку та призначити опікуном [PERSON] [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з'явились, але їхня неявка не перешкоджає розгляду справи Представник органу опіки та піклування Березівської міської ради Одеської області проти вимог заява заперечень не має. Заслухавши заявника та представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Однак ст.146 ЦПК України передбачається, що у разі ухилення особи від участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може відмовити у визнанні факту, для з'ясування якого експертиза була призначена. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом 1 А групи з дитинства (а.с.4.6). Із висновку районної лікарської консультативної комісії №24 від 17 січня 2014 року убачається, що [PERSON] потребує стороннього постійного догляду. За правилами ст.ст.39,60 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Проте, визнавати [PERSON] недієздатним не представляється можливим, оскільки в матеріалах справи відсутнє судово-психіатричне дослідження його психічного стану, проведення якого судом призначалося та від участі якого останній ухилився. В матеріалах справи також відсутні інші докази, які б з достовірністю підтверджували той факт, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом та не здатний в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся з цією заявою до суду, посилаючись на те, що його син [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом 1 А групи з дитинства безстроково, страждає психічним розладом здоров`я та потребує постійного стороннього догляду і контролю. Дане захворювання носить стійкий та хронічний перебіг. В результаті хронічного психічного розладу він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому просить визнати його недієздатним. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи з вимогами заяви погодився та заперечень проти її задоволення не має, однак у судове засідання не з`явився з поважних причин та своєю заявою №817/02-02/20 від 17 вересня 2021 року просить розглядати справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Заслухавши заявника та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Згідно п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом 1 А групи з дитинства безстроково, потребує постійного стороннього догляду та отримує довічно державну соціальну допомогу (а.с.14-15). \~ \~ \~ \~З виписок із медичної карти хворого Березівської ЦРЛ убачається, що [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 2014 року року у зв`язку з тяжкою розумовою відсталістю, психопатоподібний тип олігофренічного дефекту (а.с.33,34). \~ \~ \~ \~Проведеною комісійною судово-психіатричною експертизою №63 від 5 лютого 2020 року підтверджується, що син заявника страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді глибокої розумової відсталістю (F72.18 за МКХ-10), у зв`язку з чим, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними й потребує опіки (а.с.36). \~ \~ \~ \~За правилами ст.ст.39,60 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Частиною 6 ст.300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не може перевищувати двох років. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся із вказаною заявою покликаючись на те, що він проживає разом із тіткою [PERSON], 1967 року народження, яка є інвалідом 1А групи, має психічне захворювання, перебуває на обліку в Турківській райполіклініці, за станом здоров'я потребує стороннього догляду, оскільки не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Так, як нікого із рідних [PERSON] не залишилось, то заявник, як єдиний родич, просить ухвалити рішення про визнання [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном так, як він фактично тривалий час здійснює догляд. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини зазначені в заяві. Зацікавлена особа [PERSON] підтримала подану заяву і зазначила, що [PERSON] проживає разом з нею і сином як члени сім'ї, ведуть спільне господарство, догляд за сестрою здійснює син, який бажає бути опікуном. Представник органу опіки та піклування Самбірської районної державної адміністрації Тимків Р.В. просив задовольнити заяву [PERSON] підтримавши подання органу опіки та піклування про можливість призначення його опікуном [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. [PERSON], 1967 року народження, проживає як член сім'ї разом із заявником в [ADDRESS], вона є інвалідом 1А групи, має психічне захворювання, перебуває на обліку в Турківській райполіклініці, за станом здоров'я потребує стороннього догляду, оскільки не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Мати [PERSON] померла в 2010 році, а її батько - 2004 році. Вказані обставини підтверджуються копією паспорта [PERSON], копіями свідоцтв про смерть батьків [PERSON], довідкою до акта огляду МСЕК № 151013 про інвалідність, актом судово-психіатричного експерта № 601 від 29 серпня 2014 року про наявність психічного захворювання [PERSON], іншими доказами у справі. Відтак [PERSON] слід визнати недієздатною та встановити над нею опіку. Із подання органу опіки та піклування Самбірської районної державної адміністрації вбачається, що орган опіки та піклування вважає можливим призначення [PERSON] опікуном над тіткою [PERSON] так, як вона перебуває в родинних відносинах з останнім, [PERSON] здійснює догляд за нею, має можливість виконувати обов'язки опікуна, його поведінка та інтереси не суперечать інтересам [PERSON] Ураховуючи наведене суд приходить до висновку, що [PERSON] слід призначити опікуном над [PERSON] оскільки він як член сім'ї [PERSON] постійно проживає з нею, здійснює догляд, має повну цивільну дієздатність, згідний на опіку та може виконувати опікунські функції.

Outcome: approved