Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON], звернувшись в грудні 2013 року до суду з позовною заявою, а в судовому засіданні 10.04.2014 р. - із заявою про збільшення розміру позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на свою користь 10000 грн. в рахунок повернення грошових коштів за укладеним між сторонами договором позики від 18 жовтня 2012 року, 19 грн. 62 коп. в якості індексу інфляції за час прострочення повернення позики, 412 грн. 60 коп. в якості трьох процентів річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 21.11.2012 р. по 07.04.2014 р., а всього - 10432 грн. 22 коп.; просить стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати - сплачений при пред'явленні позову судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та з мотивів, наведених ним у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що не оспорює фактичних обставин, наведених позивачем у його позові про стягнення боргу за договором позики. Відповідно до ч.1 ст.61, ч.ч.1, 4 ст.174 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, оскільки сторонами визнані і не оспорюються фактичні обставини справи, а визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення без з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами. Разом з тим, позивач довів наявними у справі письмовими доказами - копіями документів, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні, ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Так, позивач обґрунтував зміст і підстави своїх позовних вимог таким письмовим доказом як розписка позичальника [PERSON] від 18.10.2012 р., котра посвідчує факт передання йому позикодавцем [PERSON] визначеної грошової суми у 10000 грн., яку позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві 20 листопада 2012 року, що є підтвердженням факту укладення між сторонами договору позики, для якого законом (ч.1 ст.1047 ЦК) встановлена проста письмова форма. Відповідно до ст.ст.1046, 1047, абз.1 ч.1 ст.1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян…. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з обчисленого позивачем й не спростованого відповідачем розрахунку ціни позову, виконаного станом на 07.04.2014 р., до стягнення з відповідача на користь позивача (з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми) підлягає 10432 грн. 22 коп. Позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., тому вказані витрати підлягають до стягнення на його користь з відповідача. Виходячи з вищенаведених норм закону, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved