Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», Виробничокомерційне мале підприємство «Сіріус», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, посилаючись на те, що відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.02.2012 року по справі № 2-225/11, суд задовольнив позов [PERSON] до Виробничо-комерційного малого підприємства «Сіріус», споживчого товариства «Будгарант 2000», Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ, треті особи: КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» про виключення майна з акту опису й арешту майна, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру № 13 на шостому поверсі житлового будинку по вул. Остафія Дашковича, 34, м. Черкаси. Зазначене судове рішення вступило в законну силу 27.02.2012 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, визнано не чинною з моменту здійснення державну реєстрацію прав власності на квартиру [ADDRESS] за ВК МП «Сіріус». Постанова Київського апеляційного адміністративного суду вступила в законну силу. Вищевказаними рішенням та постановою судів встановлено та неодноразово констатовано, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.06.2011 року по справі № 1316/8, розяснено, що постановою арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року та ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.06.2005 року у даній справі право власності ВК МП «Сіріус» на майно (кв. № 13 по вул. Остафія Дашковича) не встановлювалось. Позивачем, під час виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.02.2012 року по справі № 2-225/11 та державної реєстрації прав власності, було встановлено, згідно з інформаційною довідкою з Державного РРПНМ та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон обєктів нерухомого майна від 23.08.2017 року та довідки з КП «Черкаського ООБТІ» від 13.10.2017 року № 6007 о, що на належне йому на праві власності, згідно рішення суду, до реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, внесено тип обтяження: заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером: 3837185 від 05.10.2006 року, що внесена реєстратором приватним Нотаріусом [PERSON] Підставою для обтяження слугує іпотечний договір 6870 від 05.10.2006 року. Відповідно до Державного реєстру іпотек, позивачем, також встановлено, наявність на належну йому на праві власності квартиру обтяження за номером 3837234, тип обтяження іпотека, що зареєстрована 05.10.2006 року, реєстратором приватним Нотаріусом [PERSON] Підставою для обтяження слугує іпотечний договір, 6870 від 05.10.2006 року. Іпотекодержатель: АКБ СР «УкрСоцбанк» (код 09354018), майновим поручителем визначено: Виробничо-комерційне мале підприємство «Сіріус». Боржником за основним зобовязанням вказано: громадянина [PERSON], код [NUMBER]. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно на належну на праві власності позивачу квартиру № 13 на шостому поверсі житлового будинку по вул. Остафія Дашковича, 34, м. Черкаси, вказано що «Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.06.2011 року. по справі № 1316/8. роз'яснено, що постановою арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року та ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.06.2005 року у даній справі право власності ВК МП «Сіріус» на майно (кв. № 13 по вул. Остафія Дашковича) не встановлювалось». В свою чергу та поряд з вказаним, довідка КП «Черкаського ООБТІ» від 13.10.2017 року № 6007 о, також містить примітку, що «рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси б/н від 14.02.2012 року визнано право власності на квартиру № 13 по будівельним осям 12-17 В-М на шостому поверсі житлового будинку по вул. Остафія Дашковича, 34 за [PERSON]». В наслідок зазначених обставин, позивач, як єдиний законний власник зазначеної квартири поза власною волею, позбавлений можливості здійснити та реалізувати за собою державну реєстрацію права власності в Єдиному держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також право вільного володіння, користування та розпорядження вказаною власністю. 31.08.2017 року, позивач, звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк», з письмовою вимогою, негайно здійснити державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою квартири [ADDRESS], одночасно із зняттям заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. ПАТ «Укрсоцбанк», листами за № 17-290/96-12661 від 15.09.2017 року та № 17-290/96-12776 від 19.09.2017 року повідомив позивача, що «Зазначене позивачем нерухоме майно, а саме квартира № 13 за адресою: м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, буд. 34 не є предметом іпотеки за кредитними зобовязаннями [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк». Враховуючи вищевказане, ПАТ «Укрсоцбанк» не може задовольнити клопотання щодо зняття обтяження» з нерухомого мого майна». Як вбачається з вищевказаних, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від14.02.2012 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011 року та відомостей, які містяться в Єдиному державному РРПНМ, оспорюваний іпотечний договір № Ід 895/06-034-361 від 05.10.2006 року (з майновим поручителем), укладений між АКБ ЄР «Укрсоцбанк» та ВКМП «Сіріус», був укладений відповідачем без належних на те правових підстав та права власності. Відповідно до пункту 1.6. оспорюваного договору іпотеки, Іпотекодавець ВКМП «Сіріус», без належних на те правових підстав та прав власності гарантував, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.02.2012 року по справі № 2-225/11 встановлено, що на момент закінчення будівництва житлового будинку по вул. О. Дашковича, 34, м. Черкаси ЧРСНП не мала функцій замовника будівництва, які перейшли на підставі рішення виконавчого комітету № 1100 від 06.11.2000 року із змінами до нього рішенням виконавчого комітету № Б72 від 08.10.2007 року, № 1372 від 08.10.1997 року до СТ «Будгарант 2000». Набуття СТ Будгарант 2000 року функцій замовника оскаржувалось ВКМП «Сіріус» в судовому порядку, однак рішення виконавчого комітету № 1100 від 6.11.2000 року із змінами до нього не скасоване та є чинним. В свою чергу, судами встановлено, що 06.02.2003 року між СТ Будгарант-2000 та [PERSON] був укладений договір про участь в дольовому будівництві, відповідно до якого будівельна організація мала виконати монтажні роботи та предати у власність позивачу 3-кімнатну квартиру на 6-му поверсі в 6-9 поверховому будинку по вул. О. Дашковича, 34 в м. Черкаси (по осі 12-17, В-М). Поряд з цим, районний суд в рішенні зауважує, що на момент укладання даного оскаржуваного правочину було зареєстроване право ВКМП Сіріус на квартиру в осях 12-16 А-М по вул. О. Дашковича, 34, м. Черкаси, але як вказувалось вище вказана реєстрація була визнана не чинною з моменту її проведення Київським апеляційним адміністративним судом, постановою від 17.05.2011 року. Реєстрація права власності ВКМП «Сіріус» здійснена 27.04.2006 року на дану квартиру під номером 13 на підставі рішення господарського суду Черкаської області суду від 14.02.2006 року, ухвал господарського суду Черкаської області від 20.02.2006 року, 14.06.2005 року, постанови арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року. Стосовно підстав даної реєстрації районний суд в своєму рішенні врахував, що 02.02.2007року постановою Вищого господарського суду України скасоване рішення господарського суду Черкаської області від 14.02.2006 року (справа 04/4004), ухвала господарського суду Черкаської області від 20.02.2006 року постановлена про виправлення описки в рішенні господарського суду Черкаської області суду від 14.02.2006 року, яке було скасоване. Також районний суд констатував, що ухвала господарського суду від 14.06.2005 року, якою розяснено описову частину постанови арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року по справі 1316/08 про банкрутство ІНФ «Венко» про те, що ВКМП «Сіріус» має право власності на конкретно визначену частину майна (абз. 2 п. 8 доповнення № 2 до договору) в будинку № 34 по вул. Дашковича в м. Черкаси - 6-кімната квартира 5,6 поверхи осі 15-23 А-М, трикімнатна квартира 5 поверх осі 12-16 А-М, трикімнатна квартира 6 поверх осі 12-16 А-М не є правовстановлюючим документом про набуття права власності ВКМП «Сіріус», оскільки власне в резолютивній частині постанови арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року відсутнє визнання права власності за ВКМП «Сіріус» на дане конкретно визначене нерухоме майно, ВКМП «Сіріус», визнається кредитором «Венко» на суму 275573 грн. Розяснення рішення суду не може змінювати суть рішення, вирішувати нові питання. Крім цього рішеннями судів встановлено, що ВКМП «Сіріус» не набуло права власності на 3-кімнатну квартиру на 6 поверсі в осях 12-17 В-М будинку по вул. О.Дашковича, 34, м. Черкаси, оскільки замовником ЧРСНП до 2000 року вказане приміщення ВКМП «Сіріус» не передавалось та фактично не було завершене будівництвом, така передача мала місце з боку ЧРСНП в 2006 році, коли вона втратила з 2000 року права замовника будинку по вул. О. Дашковича 34 в м. Черкаси до завершення його будівництва в 2007 році що виключає набуття ВКМП «Сіріус» в такий спосіб права власності на спірну квартиру. Київський апеляційний адміністративний суд в своїй постанові від 17.05.2011 року, за позовом позивача, серед іншого встановив, що «на час здійснення оскаржуваної реєстрації спірний обєкт нерухомості не мав статусу «Закінченого будівництва» та не був в установленому порядку прийнятий в експлуатацію, колегія суддів прийшла до висновку, що державна реєстрація права власності на спірне майно здійснена безпідставно. КП «Черкаським ООБТІ» не надано беззаперечних доказів законності та правомірності зчинених ним дій щодо реєстрації права власності на спірний обєкт». Слід зазначити, що передання спірного майна в заставу (іпотеку) під час укладення ланцюжка договорів щодо такого майна може бути підставою для визнання його недійсним, а не для витребування майна. Таким чином, визнаючи недійсним договір іпотеки, укладений 05.10.2006 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ВКМП «Сіріус», слід виходити з того, що в іпотеку передано нерухоме майно - квартиру, на яке ВКМП «Сіріус» не мав права власності, вимоги та права на яке заявляв позивач, що є порушенням частини 3 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» та частини 2 ст. 583 Цивільного кодексу України. Слід також звернути увагу на ту обставину, що в пункті 1.1. оспорюваного іпотечного договору вказано, що «квартира загальною площею 98,3 кв.м…», а в державному реєстрі речових прав, міститься інформація, що квартира загальною площею 98,3 кв.м.. житловою площею 57,8 кв.м., в той же час згідно КП «Черкаське ООБТІ» від 13.10.2017 року № 6007 о», визначено, що «Розмір загальної площі спірної квартири складає 99,6 кв.м., а житлової 62,6 кв.м.». Крім того, відповідно до Реєстру речових прав в реквізитах майнового поручителя зазначено: Виробничо-комерційне мале підприємство «Сіріус» код 32048303 в оспорюваному іпотечному договорі в реквізитах ВКМП «Сіріус» зазначений такий же код, хоча в дійсності, код ЄДРПОУ ВКМП «Сіріус» є за номером 14180299. Саме за кодом 14180299 ВК МП «Сіріус» був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Просить суд визнати недійсним іпотечний договір № Ід 895/06-034-361 від 05.10.2006 року укладений між Виробничо-комерційне мале підприємство «Сіріус» та Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (ПАТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019), посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 6871/2030. Визнати припиненою іпотеку на квартиру [ADDRESS], яка виникла на підставі іпотечний договір № Ід 895/06-034-361 від 05.10.2006 року укладений між Виробничо-комерційне мале підприємство «Сіріус» та Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» ПАТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019), посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 6871/2030. Стягнути з відповідачів на користь позивача, здійснені судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору за подачу позовної заяви, а також сплачені позивачем витрати на оплату послуг адвоката. В судове засідання позивач не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, вважає за доцільне провести заочний розгляд справи. Представники ПАТ «Укрсоцбанк», ВКМП «Сіріус», [PERSON] в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У звязку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.02.2012 року по справі № 2-225/11, задоволено позов [PERSON] до Виробничо-комерційного малого підприємства «Сіріус», споживчого товариства «Будгарант 2000», Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ, треті особи: КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» про виключення майна з акту опису й арешту майна, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру № 13 на шостому поверсі житлового будинку по вул. Остафія Дашковича, 34, м. Черкаси. Зазначене судове рішення вступило в законну силу 27.02.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, визнано не чинною з моменту здійснення державну реєстрацію прав власності на квартиру [ADDRESS] за ВК МП «Сіріус». Постанова Київського апеляційного адміністративного суду вступила в законну силу. Вищевказаними рішенням та постановою судів встановлено, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.06.2011 року по справі № 1316/8, розяснено, що постановою арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року та ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.06.2005 року у даній справі право власності ВК МП «Сіріус» на майно (кв. № 13 по вул. Остафія Дашковича) не встановлювалось. [PERSON], під час виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.02.2012 року по справі № 2-225/11 та державної реєстрації прав власності, було встановлено, згідно з інформаційною довідкою з Державного РРПНМ та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон обєктів нерухомого майна від 23.08.2017 року та довідки з КП «Черкаського ООБТІ» від 13.10.2017 року № 6007 о, що на належне йому на праві власності, згідно рішення суду, до реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, внесено тип обтяження: заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером: 3837185 від 05.10.2006 року, що внесена реєстратором приватним Нотаріусом [PERSON] Підставою для обтяження слугує іпотечний договір 6870 від 05.10.2006 року. Відповідно до Державного реєстру іпотек, позивачем, також встановлено, наявність на належну [PERSON] на праві власності квартиру обтяження за номером 3837234, тип обтяження іпотека, що зареєстрована 05.10.2006 року, реєстратором приватним Нотаріусом [PERSON] Підставою для обтяження слугує іпотечний договір, 6870 від 05.10.2006 року. Іпотекодержатель: АКБ СР «УкрСоцбанк» (код 09354018), майновим поручителем визначено: Виробничо-комерційне мале підприємство «Сіріус». Боржником за основним зобовязанням вказано: громадянина [PERSON], код [NUMBER]. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно на належну на праві власності [PERSON] квартиру № 13 на шостому поверсі житлового будинку по вул. Остафія Дашковича, 34, м. Черкаси, вказано що «Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 06.06.2011 року. по справі № 1316/8. роз'яснено, що постановою арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року та ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.06.2005 року у даній справі право власності ВК МП «Сіріус» на майно (кв. № 13 по вул. Остафія Дашковича) не встановлювалось». Довідка КП «Черкаського ООБТІ» від 13.10.2017 року № 6007 о, також містить примітку, що «рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси б/н від 14.02.2012 року визнано право власності на квартиру № 13 по будівельним осям 12-17 В-М на шостому поверсі житлового будинку по вул. Остафія Дашковича, 34 за [PERSON]». Внаслідок зазначених обставин, [PERSON], як єдиний законний власник зазначеної квартири позбавлений можливості здійснити та реалізувати за собою державну реєстрацію права власності в Єдиному держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також право вільного володіння, користування та розпорядження вказаною власністю. 31.08.2017 року, [PERSON], звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк», з письмовою вимогою, негайно здійснити державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою квартири [ADDRESS], одночасно із зняттям заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. ПАТ «Укрсоцбанк», листами за № 17-290/96-12661 від 15.09.2017 року та № 17-290/96-12776 від 19.09.2017 року повідомив, що «Зазначене позивачем нерухоме майно, а саме квартира № 13 за адресою: м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, буд. 34 не є предметом іпотеки за кредитними зобовязаннями [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк». Враховуючи вищевказане, ПАТ «Укрсоцбанк» не може задовольнити клопотання щодо зняття обтяження з нерухомого мого майна». Як вбачається з вищевказаних, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від14.02.2012 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011 року та відомостей, які містяться в Єдиному державному РРПНМ, оспорюваний іпотечний договір № Ід 895/06-034-361 від 05.10.2006 року (з майновим поручителем), укладений між АКБ ЄР «Укрсоцбанк» та ВКМП «Сіріус», був укладений відповідачем без належних на те правових підстав та права власності. Відповідно до пункту 1.6. оспорюваного договору іпотеки, Іпотекодавець ВКМП «Сіріус», без належних на те правових підстав та прав власності гарантував, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.02.2012 року по справі № 2-225/11 встановлено, що на момент закінчення будівництва житлового будинку по вул. О. Дашковича, 34, м. Черкаси ЧРСНП не мала функцій замовника будівництва, які перейшли на підставі рішення виконавчого комітету № 1100 від 06.11.2000 року із змінами до нього рішенням виконавчого комітету № Б72 від 08.10.2007 року, № 1372 від 08.10.1997 року до СТ «Будгарант 2000». Набуття СТ Будгарант 2000 року функцій замовника оскаржувалось ВКМП «Сіріус» в судовому порядку, однак рішення виконавчого комітету № 1100 від 6.11.2000 року із змінами до нього не скасоване та є чинним. Судами встановлено, що 06.02.2003 року між СТ Будгарант-2000 та [PERSON] був укладений договір про участь в дольовому будівництві, відповідно до якого будівельна організація мала виконати монтажні роботи та предати у власність позивачу 3-кімнатну квартиру на 6-му поверсі в 6-9 поверховому будинку по вул. О. Дашковича, 34 в м. Черкаси (по осі 12-17, В-М). Районний суд в рішенні зауважує, що на момент укладання даного оскаржуваного правочину було зареєстроване право ВКМП «Сіріус» на квартиру в осях 12-16 А-М по вул. О. Дашковича, 34, м. Черкаси, але як вказувалось вище вказана реєстрація була визнана не чинною з моменту її проведення Київським апеляційним адміністративним судом, постановою від 17.05.2011 року. Реєстрація права власності ВКМП «Сіріус» здійснена 27.04.2006 року на дану квартиру під номером 13 на підставі рішення господарського суду Черкаської області суду від 14.02.2006 року, ухвал господарського суду Черкаської області від 20.02.2006 року, 14.06.2005 року, постанови арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року. Стосовно підстав даної реєстрації районний суд в своєму рішенні врахував, що 02.02.2007 року постановою Вищого господарського суду України скасоване рішення господарського суду Черкаської області від 14.02.2006 року (справа 04/4004), ухвала господарського суду Черкаської області від 20.02.2006 року постановлена про виправлення описки в рішенні господарського суду Черкаської області суду від 14.02.2006 року, яке було скасоване. Також районний суд констатував, що ухвала господарського суду від 14.06.2005 року, якою розяснено описову частину постанови арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року по справі 1316/08 про банкрутство ІНФ «Венко» про те, що ВКМП «Сіріус» має право власності на конкретно визначену частину майна (абз. 2 п. 8 доповнення № 2 до договору) в будинку № 34 по вул. Дашковича в м. Черкаси - 6-кімната квартира 5,6 поверхи осі 15-23 А-М, трикімнатна квартира 5 поверх осі 12-16 А-М, трикімнатна квартира 6 поверх осі 12-16 А-М не є правовстановлюючим документом про набуття права власності ВКМП «Сіріус», оскільки власне в резолютивній частині постанови арбітражного суду Черкаської області від 30.12.1997 року відсутнє визнання права власності за ВКМП «Сіріус» на дане конкретно визначене нерухоме майно, ВКМП «Сіріус», визнається кредитором «Венко» на суму 275573 грн. Розяснення рішення суду не може змінювати суть рішення, вирішувати нові питання. Крім цього рішеннями судів встановлено, що ВКМП «Сіріус» не набуло права власності на 3-кімнатну квартиру на 6 поверсі в осях 12-17 В-М будинку по вул. О.Дашковича, 34, м. Черкаси, оскільки замовником ЧРСНП до 2000 року вказане приміщення ВКМП «Сіріус» не передавалось та фактично не було завершене будівництвом, така передача мала місце з боку ЧРСНП в 2006 році, коли вона втратила з 2000 року права замовника будинку по вул. О. Дашковича 34 в м. Черкаси до завершення його будівництва в 2007 році що виключає набуття ВКМП «Сіріус» в такий спосіб права власності на спірну квартиру. Київський апеляційний адміністративний суд в своїй постанові від 17.05.2011 року, за позовом позивача, серед іншого встановив, що «на час здійснення оскаржуваної реєстрації спірний обєкт нерухомості не мав статусу «Закінченого будівництва» та не був в установленому порядку прийнятий в експлуатацію, колегія суддів прийшла до висновку, що державна реєстрація права власності на спірне майно здійснена безпідставно. КП «Черкаським ООБТІ» не надано беззаперечних доказів законності та правомірності зчинених ним дій щодо реєстрації права власності на спірний обєкт». Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Передання спірного майна в заставу (іпотеку) під час укладення ланцюжка договорів щодо такого майна може бути підставою для визнання його недійсним, а не для витребування майна. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов'язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків. Згідно ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Слід також звернути увагу на ту обставину, що в пункті 1.1. оспорюваного іпотечного договору вказано, що «квартира загальною площею 98,3 кв.м…», а в державному реєстрі речових прав, міститься інформація, що квартира загальною площею 98,3 кв.м.. житловою площею 57,8 кв.м., в той же час згідно КП «Черкаське ООБТІ» від 13.10.2017 року № 6007 о», визначено, що «Розмір загальної площі спірної квартири складає 99,6 кв.м., а житлової 62,6 кв.м.». Крім того, відповідно до Реєстру речових прав в реквізитах майнового поручителя зазначено: Виробничо-комерційне мале підприємство «Сіріус» код 32048303 в оспорюваному іпотечному договорі в реквізитах ВКМП «Сіріус» зазначений такий же код, хоча в дійсності, код ЄДРПОУ ВКМП «Сіріус» є за номером 14180299. Саме за кодом 14180299 ВК МП «Сіріус» був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Визнаючи недійсним договір іпотеки, укладений 05.10.2006 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ВКМП «Сіріус», слід виходити з того, що в іпотеку передано нерухоме майно - квартиру, на яке ВКМП «Сіріус» не мав права власності, вимоги та права на яке заявляв позивач, що є порушенням частини 3 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» та частини 2 ст. 583 Цивільного кодексу України. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки від 05 жовтня 2006 року), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із ч. ч. 1, З ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зі змісту зазначених статей вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Враховуючи вищевикладене, та враховуючи той факт, що за ВКМП «Сіріус» не було визнано (встановлено) право на спірну квартиру на момент укладення договору іпотеки, та існували права позивача, тому суд приходить до висновкуу про визнання такого договору іпотеки недійсним із задоволенням похідної позовної вимоги про припинення іпотеки з застосуванням положень ст. 17 Закону України «Про іпотеку», якою визначено, що іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 5 та ч. 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір по 640 грн. з кожного. Зі згоди\~\~ позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено\~ст. 280-282 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 203, 215, 216, 316, 317, 319, 321, 583 ЦК України,

Outcome: approved