Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки № 204695 від 20.05.2008 року недійсним. В судовому засіданні, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, суду пояснив, що згідно рішення Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області 19 травня 2015 року по справі № 347/3242/13-ц\~\~ стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 10 797, 72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.11.2013 року становить 86 306,18 грн., заборгованості за кредитним договором, з яких: 9 333,11 доларів США, що еквівалентно 74 599,55 грн., заборгованості за простроченим кредитом, 1 464, 61 доларів США, що еквівалентно 11 706,63 грн., заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом. Стягнуто солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 4 333,17 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 696,28 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, а всього 5 029,45 грн. пені. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] по 685,02 грн. сплаченого судового збору. Підставою притягнення позивача як поручителя до цивільної відповідальності в якості співвідповідача є договір поруки від 20.05.2008 року за № 204695 в інтересах боржника [PERSON]. Осаржуваний договір поруки [PERSON] особисто не укладав з ПАТ УкрСиббанк нікого не уповноважував на підписання договору та не брав на себе зобовязання про відповідальність перед кредитором за неналежне виконання умов кредитного договору громадянкою [PERSON]. Про існування договору поруки від 20.05.2008 року за № 204695 дізнався у листопаді 2013 року, коли Косівський районний суд повісткою викликав його в якості відповідача по справі № 347/3242/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], та [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Просить позов задоволити. В судовому засіданні, представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» позовні вимоги про визнання договору поруки № 204695 від 20.05.2008 року недійсним не визнав повністю, вважає, що позов [PERSON] є безпідставним та звернувся до суду із заявою про відмову в задоволені позову з підстав пропущення строку позовної давності. В обґрунтування застосування строку позовної давності вказав, що про оскаржуваний договір позивачу було відомо ще у 2010 році. Також представник зауважив, що у виснововку експерта № 3108 від 06.10.2015 року дано відповіді на запитання поставлених тільки позивачем. Зокрема у заяві про проведення судово почеркознавчої експертизи відсутнє питання чи не здійснено підпис від імені поручителя заздалегідь зміненим почерком. Просить в позові відмовити. Вислухавши представників позивача та відповідачів, дослідивши наявні в матеріалах цивільної справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи із змісту ст.ст. 57, 66 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Висновок експерта може бути лише одним з доказів, що не має переваги над іншими доказами. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати правочин недійсним з підстав заперечення його дійсності, оскільки даного договору він особисто не укладав, не підписував, і не уповноважував будь-яку іншу особу дорученням вчинити такі дії. З висновку експерта № 3108 від 06.10.2015 року, видно, що підписи від імені [PERSON] розташовані в графі «Поручитель» перед записами «[PERSON]Ю» в договорі поруки № 204695 від 20.05.2008 року, виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 47-48) За правилами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Представник відповідача не погодився з висновком експерта, оскільки на вирішення судово почеркознавчої експертизи було подавлено тільки одне питання: Чи виконано підпис від імені [PERSON] на Договорі поруки № 204695 від 20.05.2008 року або іншою особою?, інших питань не ставилося, то такий висновок експерта не може бути доказом у справі. Статтею 143 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу. Відповідачу було відомо про призначення експертизи. Заперечень від відповідача щодо проведення експертизи до суду не надходило. Після проведення експертизи представник відповідача ознайомився із висновком експертизи та не подавав до суду клопотань про проведення додаткової або комісійної експертизи чи виклику експерта для дачі пояснень. Крім того, відповідач добровільно надав примірник оригінала оспорюваного договору поруки від 20.05.2008 року за № 204695 для можливості проведення судово почеркознавчої експертизи. Також до суду не надходило жодного усного чи письмового клопотання представника відповідача щодо витребування чи надання для експертного дослідження будь-яких інших додаткових документів. За таких обставин, суд твердження представника відповідача щодо неповноти висновку експерта відхиляє. Представник відповідача вказав , що позивач у поясненні наданому суду ствердив, що про існування оскаржуваного договору поруки № 204695 від 20.05.2008 йому було відомо ще у 2010 році. Тому згідно з приписами ст. 267 ЦК України подав суду заяву про застосування позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач [PERSON] у письмовому поясненні, які надані суду не заперечив, що можливо він це вимовив. Але це не є його твердженням. Про оскаржуваний договір поруки позивачу стало відомо у 2013 році. Підтвердженням цього є той факт, що у листопаді 2013 року Косівський районний суд викликав його в якості відповідача по справі № 347/3242/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], та [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Позивачем [PERSON] у справі Косівського районного суду № 347/3242/13-ц було подано зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки № 204695 від 20.05.2008 року недійсним. Ухвалою суду зустрічна позовна заява залишена без розгляду. Частиною 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За таких обставин суд приходить до переконання що перебіг позовної давності у спірних правовідносинах слід відраховувати з 01 листопада 2013 року, тому заява відповідача про відмову в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а тому суд не погоджується із твердженням\~відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду. Статтею 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Оскільки [PERSON] особисто не укладав договору поруки № № 204695 від 20.05.2008 ПАТ «УкрСиббанк», що підтверджується висновком експерта, суд не може вважати виконаними всі вимоги до правочину, що тягне за собою його скасування. Представник відповідача у судовому засіданні належних доказів на обґрунтування доводів щодо правомірності відмови в позові [PERSON] не навів, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Так, згідно квитанції від 05.06.2015 р. позивачем проведено оплату судового збору на суму 243 грн. 60 коп.(а.с. 1); за проведення судової почеркознавчої експертизи - 2767 грн. 50 коп. (квитанція від 25.04.2014 року а.с. 75) ; витрати повязані з наданням юридичної допомоги: за квитанцією № 000089 від 03.12.2015 р. на суму 1\~600 грн. 00 коп.(а.с. 74), з відповідача слід стягнути судові витрати на загальну суму 4\~611 грн. 10 коп. Враховуючи наведене на підставі ст. ст. 257, 265, 267 554, 635 ЦК України, та

Outcome: approved