Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши, що 05 грудня 2011 року померла його рідна мати, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,6352 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Вовчанського району, Харківської області яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 094229, виданого Вовчанською райдержадміністрацією 01 вересня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 859.Він будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом з матірю однією сімєю за адресою: вул.. Чапаєва, 19 в с.Бгадодатне, Вовчанського району до моменту її смерті. Тому до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк він не звернувся. На даний час виникла необхідність в оформлені спадкової земельної ділянки, тому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після померлої матері. В судове засідання сторони не з 'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] його матірю є [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 330713 виданого 07 грудня 2011 року [PERSON] померла 07 грудня 2011 року, після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,6352 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Вовчанського району, Харківської області яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ХР № 094229, виданого Вовчанською райдержадміністрацією 01 вересня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 859 (а.с.4, 6,7). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] З листа державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори від 27 листопада 2016 року № 2900 02-31, суд вбачає, що після померлої 05.12.2011 року, [PERSON], спадкова справа не відкривалася, заяв про прийняття або відмову від спадщини не надходило. (а.с. 27). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що [PERSON] має право на земельну ділянку у порядку спадкування за законом після померлої матері.

Outcome: approved