Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок у селі Нагірне по вул. Шкільній, 93 Самбірського району Львівської області згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 26.12.2002 року серії КММ №018596. Нещодавно він довідався, що на даний будинок в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 13.11.2006 року за №4042035 [PERSON] державною нотаріальною конторою зареєстроване обтяження: заборона на відчуження нерухомого майна (архівний запис) на підставі повідомлення б/н від 02.07.1982 року [PERSON] ПМК-185. Вважає, що вище вказана заборона, є безпідставною, порушує його право на вільне розпорядження майном і повинна бути припинена, оскільки він свої боргові зобовязання перед [PERSON] ПМК-185, яке неодноразово реорганізовувалось, а у 2004 році було ліквідоване, виконав повністю, що підтверджує відповідними касовими ордерами. Оскільки, на даний час у нього немає невиконаних майнових зобовязань перед даним підприємством, яке вже ліквідоване, просить у судовому порядку зняти заборону із свого житлового будинку в селі Нагірне по вул. Шкільній, 93 Самбірського району Львівської області. Заявник до суду на зявився, подав заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити, справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився; подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити повністю виходячи з наступних підстав: Судом установлено, що згідно інформації з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №4042035 від 12.02.2018 року, 13.11.2006 року [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н 02.07.1982 року Самб.ПМК-185 накладено заборону (архівний запис) на майно [PERSON] у с. Нагірне Самбірського району Львівської області. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як убачається із матеріалів справи [PERSON] свої майнові зобовязання перед [PERSON] ПМК-185 виконав повністю, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру про погашення позики перед [PERSON] ПМК-185 у період з 24.06.1986 року по 07.05.1990 року. Отже, оскільки позивач виконав свої зобовязання перед даним підприємством, яке неодноразово реорганізовувалось, а у 2004 році ліквідовано, виконав повністю, то відповідно накладена заборона [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н 02.07.1982 року Самб.ПМК-185, 13.11.2006 року за №4042035 на майно [PERSON] повинна бути припиненою. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав, вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Ураховуючи наведені норми закону в сукупності з представленими суду документами, приводять суд до висновку, що позов є підставний і такий, що підлягає задоволенню. Суд прийшов до такого вирішення спору виходячи у тому числі із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи подані суду документи. Судом із матеріалів справи встановлено, які реально права порушені, ким саме, в який спосіб і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для позивача це порушення; а також мету предявлення позову позивачем як захист (відновлення) його прав і законних інтересів, оскільки лише при обраному ним способі захисту можливо відновити (захистити) його права.

Outcome: approved