Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 26.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» грошових коштів у сумі 15617 грн. 40 коп. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. Також посилався на те, що стягувачем не дотримано вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19.05.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання на 22.06.2021 року. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19.05.2021 року позивачу [PERSON] у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. в рамках виконавчого провадження № 64966393 відмовлено. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 22.06.2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.07.2021 року. 24.06.2021 року на адресу Тетіївського районного суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому представник відповідача за довіреністю ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Бабич В.І. просить ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи, що 15.10.2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № 001-28190-151013 у формі заяви приєднання, відповідно до якого позивачу на відкритий поточний рахунок було установлено ліміт кредитної лінії до 50000 грн., строк ліміту кредитної лінії - 364 календарних дні, частка щомісячного погашення 6,5% від суми використаних коштів. Банк умови договору виконав в повному обсязі, надавши позивачу суму зазначену у заяві на кредит, останній в свою чергу не виконав умов кредитного договору. 28.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги № 2232/К, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 001-28190-151013. Позивачу було надіслано письмову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 19675265/1 від 11.02.2021 року та надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання. Відповідачем при подачі заяви нотаріусу на вчинення виконавчого напису від 18.02.2021 року було надано виписку з особового рахунку за кредитним договором № 001-28190-151013 від 15.10.2013 року щодо грошових сум простроченої заборгованості, оскільки ці платежі є обов`язковими та мають безспірний характер. Сума та розрахунок заборгованості було передано відповідачу від первинного кредитора, відповідач жодних нових сум не нараховував. Вважають, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. (а.с. 53-84). 28.07.2021 року представник позивача адвокат Неживок І.В. надав через канцелярію суду письмове пояснення. (а.с.90-91). У судове засідання позивач [PERSON] не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У судове засідання представник позивача адвокат Неживок І.В. не прибув, у письмовому поясненні просив справу розглядати за його відсутності та позивача. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління «Кредит-Капітал» у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О.у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.10.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладений кредитний договір y формі заяви № 001-28190-151013. (а.с. 11). 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 27282 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 001-28190-151013 від 15.10.2013 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги № 2232/К від 28.04.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (стягувач), заборгованості за кредитним договором № 001-28190-151013 від 15.10.2013 року за період з 28.04.2020 року по 11.02.2021 року в сумі 15617,40 грн., що складається з: 10642,40 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4975,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. (а.с.14). На підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64966393 на підставі виконавчого напису, вчиненого 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» грошових коштів у сумі 15617 грн. 40 коп. (а.с.12-13). Вирішуючи даний спір суд застосовує положення норм цивільного законодавства України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2021 року № 296/5 (надалі - Порядок) та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. З моменту прийняття вказаної постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Зазначене відповідає висновкам викладеним в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Із матеріалів справи встановлено, що кредитний договір y формі заяви № 001-28190-151013 укладений у простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). У позовній заяві [PERSON] , як на підстави визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилався на те, відсутні докази належного направлення та отримання ним письмової вимоги про усунення порушень та погашення заборгованості за кредитним договором та оспорюваний виконавчий напис вчинений поза межами трирічного строку для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Проте, матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять. На підтвердження суми заборгованості відповідачем разом з відзивом подано виписку з особового рахунка за кредитним договором № 001-28190-151013 від 15.10.2013 року зі змісту якої вбачається, що станом на 18.02.2021 року заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 15617 грн. 40 коп., із яких: 10642,40 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4975,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Однак вказаний документ викладено довільно та не у відповідності формі та змісту банківського рахунку з відображенням на ньому руху коштів, а тому він не є документом бухгалтерського обліку. Із зазначеної виписки з особового рахунку не вбачається з якого часу, відповідно до графіку платежів, позивач не виконував свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що має значення для дотримання трирічного строку вчинення нотаріального напису з моменту виникнення права вимоги, відсутнє помісячне нарахування заборгованості і відповідно суми відсотків, що виключає взагалі можливість визначення механізму нарахування боргу з урахуванням відсотків та відповідності такого розрахунку умовам договору кредиту та врахування здійснених боржником платежів. Крім того, з оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса вбачається, що сума заборгованості, у тому числі за відсотками визначена за період з 28.04.2020 року по 11.02.2021 року. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18). З огляду на викладене, відповідач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених відсоткам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Отже, наведені фактичні обставини свідчать, що розмір заборгованості вказаний в оспорюваному виконавчому написі не є безспірним. Разом з тим, відповідно до пункту 3.4. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до п. 2.2 кредитного договору № 001-28190-151013 від 15.10.2013 року строк ліміту кредитної лінії становить 364 календарних дні. Із наданої відповідачем до відзиву виписки з особового рахунка за кредитним договором № 001-28190-151013 від 15.10.2013 року вбачається, що строк погашення кредитного договору - 13.10.2015 року. Проте, для вчинення виконавчого напису відповідач звернувся до приватного нотаріуса лише 24 лютого 2021 року, тобто поза межами трирічного строку з моменту виникнення права вимоги. Виходячи з наведених обставин, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом не дотримано вимог щодо порядку вчинення виконавчого напису, а саме такий виконавчий напис вчинено на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, не дотримано строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, сума стягнення заборгованості не є безспірною, а відтак вчинення виконавчого напису не ґрунтується на вимогах закону, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Наведені висновки грунтуються на правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладених у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) з подібних правовідносин. Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 980,00 грн., що підтверджується квитанцією № 50 від 17.05.2021 року. Отже, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 980 грн. 00 коп. за подання позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved