Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить визнати недійсною довіреність, видану від його імені на ім'я [PERSON] 16 грудня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дуда С.Б., зареєстровану в реєстрі за № 1087; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений від його імені та від імені [PERSON], [PERSON] між [PERSON] та [PERSON] 22.12.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т., зареєстрований в реєстрі за № 3376. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він разом із сім'єю проживає в квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира належить на праві власності йому, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 21.09.2015 року із витягу з реєстру речових прав власності на нерухоме майно дізнався, що право власності на його квартиру з 31.05.2012 року перейшло відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2011 року. Згодом він дізнався, що від його імені 16.12.2011 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дудою С.Б. було посвідчено довіреність, згідно якої він уповноважив свою дружину [PERSON] володіти, користуватися і розпоряджатися всім своїм, укладати всі передбачені законом правочини та ін. Оскільки жодних довіреностей він не укладав та жодних повноважень щодо укладення будь-яких правочинів від його імені не надавав він звернувся із заявою до правоохоронних органів. В ході кримінального провадження було призначено ряд почеркознавчих експертиз. Згідно висновку експерта від 28.10.2015 року № 103 визнано, що виконавцем рукописних записів у графі «Підпис» від його імені та імені [PERSON], [PERSON] ймовірно є одна особа. Виконавцем рукописного запису «[PERSON]» та підпису у довіреності [PERSON] від 16.12.2011 року у графі «підпис» є не він, а інша особа. З огляду на те, що належне йому майно відчужене поза його волею, без його відома та згоди просить визнати недійсними вищевказані правочини. Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування приміщенням квартири [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні її майном шляхом їх виселення та зняття з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.12.2011 року вона уклала договір купівлі-продажу із [PERSON], яка діяла від свого імені та за довіреностями, посвідченими 16.12.2011 року від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі якого вона придбала квартиру [ADDRESS]. Відповідно до умов вказаного договору продавці зобов'язались звільнити квартиру та зняти всіх з реєстрації не пізніше 22.03.2012 року. Відтак, з 22.03.2012 року відповідачі втратили право на користування її майном. Однак, станом на 22.03.2012 року відповідачі продовжують проживати у спірній квартирі, чим порушують її право власності. Вона неодноразово зверталась до відповідачів із вимогою про виселення із займаної ними квартири та зняття їх з реєстрації. Просить позов задоволити. Треті особи [PERSON] та [PERSON] звернулись із самостійними вимогами на предмет спору, а саме із позовом до [PERSON] в якому просять визнати недійсними довіреності видані від імені [PERSON], 16 грудня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дуда С.Б., зареєстровану в реєстрі за № 1088 та від імені [PERSON], [PERSON] 16 грудня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дуда С.Б., зареєстровану в реєстрі за № 1083. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вони зареєстровані у належній їм на спаві спільної власності квартирі [ADDRESS], яка також належить [PERSON], [PERSON] У жовтні 2015 року вони довідались, що їхня квартира продана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу який посвідчений 22.12.2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу. При цьому у договорі продавцем зазначена їхня мама [PERSON], яка діяла від свого імені, а також начебто і він їхнього на підставі довіреностей. Однак, жодних довіреностей на продаж квартири вони не підписували і не могли підписувати, оскільки на момент їх укладення перебували за кордоном. Тому просять позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав повністю, дав пояснення аналогічні змісту уточненої позовної заяви. Зустрічний позов не визнав та пояснив, що договір купівлі-продажу укладений між відповідачкою, позивачем та членами його сім'ї є недійними, оскільки жодного договору останній не підписував та не надавав своїй дружині жодних прав щодо підписання такого договору за довіреністю від його імені. Відтак, позивач є законним власником квартири [ADDRESS] та на законних підставах проживає у спірній квартирі. Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Позов третіх осіб [PERSON] та [PERSON] підтримав в повному обсязі та просить такий задоволити. В судовому засіданні допитана в якості свідка відповідачка зустрічний позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту зустрічної позовної заяви, просить таку задоволити. Первісний позов та позов третіх осіб не визнала та пояснила, що 22.12.2011 року уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] із [PERSON], яка діяла від свого імені та за довіреностями, посвідченими 16.12.2011 року від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказаний правочин відповідає вимогам чинного законодавства. Просить відмовити в задоволенні первісного позову та позові третіх осіб. Представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов третіх осіб та первісний позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні змісту позову третіх осіб. Зустрічний позов не визнала та пояснила, що договір купівлі-продажу укладений між відповідачкою, третіми особами та [PERSON] є недійними, оскільки жодного договору ні [PERSON], ні [PERSON] не підписували та не надавав своїй матері жодних прав щодо підписання такого договору за довіреністю від їхнього імені. Відтак, вазаний договір не створює жодних правових наслідків, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Треті особи [PERSON] та приватний нотаріус ЛМНО Гусак Р.Т. в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення відповідачки, представників позивача та третіх осіб, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов первісний позов та позов третіх осіб слід задоволити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно 249 Цивільного кодексу України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Судом встановлено, що 16 грудня 2011 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дуда С.Б. було посвідчено довіреності від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON], якими вони уповноважили [PERSON] на володіння, користування і розпорядження всім їх майном, укладати всі передбачені законом правочини (договори): купувати, продавати, приймати в дар, обмінювати та ін. Згідно змісту даних довіреностей такі зареєстрована в реєстрі за № 1087, № 1088 та 1083 відповідно (т.1 а.с 102, 104, 106). Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається із висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз № 103 від 28.10.2015 року виконавцем рукописних записів у графі «Підпис»: «[PERSON]» у довіреності [PERSON] від 16.12.2011 року , «[PERSON]» у довіреності [PERSON] від 16.12.2011 року та «[PERSON]» у довіреності [PERSON] від 16.12.2011 року у ймовірно є одна особа. Виконавцем рукописного запису «[PERSON]» та підпису у довіреності [PERSON] від 16.12.2011 року у графі «Підпис» є не [PERSON], а інша особа. Виконавцем рукописного запису «[PERSON]» та підпису у довіреності [PERSON] від 16.12.2011 року у графі «Підпис» є не [PERSON], а інша особа (т.1, а.с. 111-120). Із висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз № 104 від 04.11.2015 року вбачається, що виконавцем рукописного запису «[PERSON]» та підпису у довіреності [PERSON] від 16.12.2011 року у графі «Підпис» є не [PERSON], а інша особа (т.1 а.с.121-122). Крім того, згідно відомостей бази про осіб, які перетнули державний кордон України за період з 01.01.2010р. по 12.10.20165р., третя особа [PERSON] з 2010р. в»їхала на територію України лише 24.05.2015р., а [PERSON] - 30.03.2012р. Зазначене свідчить про їх відсутність на території України станом на 16.12.2011 року, а відтак, про неможливість останніми видати оспорювані довіреності . З огляду на зазначені обставини та враховуючи те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не підписували довіреностей посвідчених приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дуда С.Б., зареєстрованих в реєстрі за № 1087, 1088, 1083 відповідно, якими б уповноважили [PERSON] на володіння, користування і розпорядження всім їхнім майном, суд приходить до висновку про відсутність їх волевиявлення на їх укладення, а тому вказані довіреності слід визнати недісними, у зв»язку із тим, що такі не відповідають вимогам ст.203 ЦПК України. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 22.12.2011 року між [PERSON], яка діяла від власногоі мені та імені [PERSON]., [PERSON], [PERSON] на підставі довіреностей посвідчених 16.12.2011 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дудою С.Б. за реєстровими № 1083, 1087, 1088 та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та, яка належала [PERSON], [PERSON], [PERSON]. , [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 10.10.1996 року Квартирно-експлуатаційною частиною району, згідно розпорядженням № 4126 від 08.10.1996 року (т.1, а.с 78-79). Враховуючи визнання недійними довіреностей виданих [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] посвідчених приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Дуда С.Б., зареєстрованих в реєстрі за № 1087, 1088, 1083, у зв'язку із відсутністю волевиявлення останніх на укладення договору купівлі-продажу від 22.12.2011 року, суд вважає, що такий правочин не відповідає вимогам ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України, а тому відповідно до ст.215 ЦК України договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] між [PERSON] та [PERSON] 22.12.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т., зареєстрований в реєстрі за № 3376 є недійсним. З огляду на вищезазначені обставини первісний позов та позов третіх осбі підлягають до задоволення у повному обсязі. Зустрічний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступні обставини. Статтями 316, 317, 319 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. З огляду на задоволення первісного позову та визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON] між [PERSON] та [PERSON] 22.12.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т., зареєстрований в реєстрі за № 3376, а відтак, наявність права власності останніх на спірну квартиру, суд приходить до висновку про відстуність підстав для їх виселення та визнання такими, що втратили право на користування вказаною квартирою, а тому зустрічний позов є безпідставним та до задоволення не підлягає. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1367 грн. 80 коп. та на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1280 грн. На підставі ст.ст. 203, 204, 215, 237, 249, 317, 319, 321, 655 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved