Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся у грудні місяці 2015 року до суду з вимогами ухвалити рішення про визнання [PERSON] такою особою, що втратила право користування житлом в будинку [ADDRESS], стверджуючи, що відповідач у будинку не проживає, що відповідач не є членом сім»ї позивача - власника будинку. До судового засідання позивач не з»явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з»явився, про час та місце слухання справи сповіщений судом належним чином, надав нотаріально посвідчену заяву про визнання позовних вимог [PERSON] і зазначив, що просить вирішити спір за його відсутності. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: 63/100 частин житлового будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 15 серпня 2006 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №630 від 15.10.2005 року, довідки КП «ОМБТІ та РОН» від 18.01.2006 р. №1609304.0504 замість договору купівлі-продажу від 08.12.1992 р., посвідченого державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори Пучковою І.А. в реєстрі №2-1210104, зареєстрованого ОМБТІ від 21.01.1993 р. під №8205 ст.90 кн.79 доп. 17.10.2003 року з дозволу позивача у житловому будинку у якості наймача був зареєстрований [PERSON] на строк до 17.10.2008 року. У 2004 році відповідач залишив будинок та виїхав за межі території України, де перебуває і по цей час. [PERSON]. до сьогодні перебуває на реєстраційному обліку у спірному будинку, хоча в будинку не проживає більше дванадцяти років. [PERSON] проживає в м. Московській області РФ і з серпня місяця 2004 року має реєстрацію за місцем проживання - [ADDRESS]. Позивачева сторона стверджує, що наявність у [PERSON] реєстрації у будинку, порушує його - [PERSON] право на користування та розпорядження спірним житлом, тому як власник повинен сплачувати комунальні послуги за осіб, які не проживають у будинку. Витрати на оплату комунальних послуг є суттєвими для позивача. Крім того, наявність у відповідача реєстрації обмежує його право власника щодо розпорядження будинком. На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на такі письмові докази: свідоцтво про право власності на 63/100 частин домоволодіння від 15.08.2006 р. з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, домову книгу, рішення Київського райсуду м. Одеси від 07.08.1997 р., план земельної ділянки, нотаріально посвідчену заяву відповідача про визнання позову, копію громадянського паспорту. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав: Суд встановив, що [PERSON] не є членом сім»ї [PERSON], що відповідач більше 12-х років не проживає у будинку [ADDRESS], не несе витрат по утриманню будинку, не цікавиться цим житлом. Наявність у відповідача реєстрації у будинку порушує право власності позивача на цей будинок. Ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод у здійсненні власником права власності на будинок можливо шляхом визнання відповідача такою особою, що втратила право на користування житлом. Відповідно до вимог ст.7 ЗУ Про свободу пересування і вільний вибір місця мешкання на Україні» зняття з реєстрації місця мешкання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням….). Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу права користування жилою площею регулюються ст.391 ЦК України.

Outcome: approved