Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 20 лютого 1992 року рішенням виконкому Шепетівської міської ради народних депутатів за №32 йому дозволено встановити павільйон по ремонту взуття по вул. Горбатюка, 34 в м. Шепетівка Хмельницької області. Цього ж дня, виконкомом Шепетівської міської ради народних депутатів, 20.02.1992 року було прийнято рішення про надання йому у постійне користування для виробничих цілей земельної ділянки площею 0.005 га. що розташована по вул. Горбатюка. 34 м. Шепетівки, про що 15.05.1994 року видано державний акт на право постійного користування землею, з планом зовнішніх меж землекористування, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №634, що стверджується випискою з рішення та державним актом, однак, право власності на вказане майно за позивачем не встановлено. Просив визнати за ним право власності на будівлю майстерні по ремонту взуття, загальною площею 32.8 м?, площею забудови 40,1 м?, що розташована по вул. Горбатюка. 34 в м. Шепетівка Хмельницької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце проведення судового засідання, про причини неявки у судове засідання суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про час і місце проведення судового засідання, направила на адресу суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 206\~ЦПК України відповідач може визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради народних депутатів за №32 від 20 лютого 1992 року № позивачу [PERSON] надано дозвіл на встановлення павільйон по ремонту взуття по вул. Горбатюка, 34 в м. Шепетівка Хмельницької області. Цього ж дня, виконкомом Шепетівської міської ради народних депутатів, 20.02.1992 року було прийнято рішення про надання йому у постійне користування для виробничих цілей земельної ділянки площею 0.005 га. що розташована по вул. Горбатюка. 34 в м. Шепетівка Хмельницької області. 15 травня 1994 року позивачу було видано державний акт на право постійного користування землею серії ХМ, з планом зовнішніх меж землекористування, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №634, що стверджується випискою з рішення. Статтею 317\~ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 статті 331\~ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з ч. 1 ст.\~376\~ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За змістом ч. 3 ст.\~376\~ЦК України право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй введена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 вищевказаної статті передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за позивачем, оскільки позивач являється користувачем, вказаної земельної ділянки , а також у звязку з відсутністю істотних порушень будівельних норм у збудованому обєкті нерухомості. Приймаючи до уваги, що визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову їй зрозумілі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved