Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що [PERSON]. є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку прописаний але не проживає відповідач - колишній чоловік позивача. [PERSON] не проживає в будинку з 2008 року, не сплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих його речей в будинку не має та будинком не цікавиться. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Враховуючи думку позивача, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослі\-ди\-в\-ши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що по\-зов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини що виникають із житлових правовідносин, які регулюються Житловим кодексом України. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 05.08.1996 року [PERSON] є власником 61/100 частини жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель по [ADDRESS]. Згідно довідки КК «Слов'янка» №266 від 12.03.2015 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.5). Відповідно до акту КК «Слов'янка» №265 від 12.03.2015 року [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2008 року по теперішній час (а.с.14). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст. ст. 163, 71 ЖК України, в яких зазначено, що житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем, або членами його сім'ї протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до вимог ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивачє власником зазначеної квартири, а реєстрація в ній відповідача є порушенням прав позивача, яка змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60грн.. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, та

Outcome: approved