Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON], якій на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2,2894 га на території Красненьківської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, кадастровий [NUMBER]. [PERSON] за час життя втратила державний акт на право приватної власності на землю і залишилась лише копія, яка не є правовстановлюючим документом, внаслідок чого позивач не може оформити спадщину через нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину. Ця обставина змушує позивача звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подавши заяву в якій свої позовні вимоги підтримав, просить судове засідання провести у його відсутність. Представник відповідача Іллінецької міської ради в судове засідання не з'явився, проте своїм листом просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як видно з копії паспорта громадянина України [PERSON] (а.с.4-5); копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6); копії свідоцтва про смерть [PERSON], [NUMBER] (а.с. 7); копії державного акту на право власності на земельну ділянку, [NUMBER] (а.с.8-9). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 3.5 ухвали спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Враховуючи, що позивач протягом шестимісячного строку встановленого ст. 1270 ЦК України не заявляв про відмову від спадщини, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved