Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS], посилаючись на те, що є наймачем зазначеного житлового приміщення, а з відповідачкою у справі перебуває у шлюбі, але сімейне життя в них не склалося про причині постійних непорозумінь, у зв'язку з чим відповідачка поїхала від нього у 2008 році і жодного разу з того часу в квартирі не з'являлася без поважних причин, тому на думку позивача вона втратила право користування житловим приміщенням спірного житла. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] заявлені позивачем позовні вимоги не визнає, у зв'язку з чим подала зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення у спірне житлове приміщення, посилаючись на те, що в спірній квартирі була відсутньою з поважних причин, оскільки перебувала на тривалих стаціонарних лікуваннях у лікарнях, а також через те, що [PERSON] в силу зловживання алкогольними напоями робив її проживання в квартирі нестерпним, а під час її відсутності також влаштував пожежу. В наявний час вона має намір зробити в спірній квартирі ремонт та продовжити проживати в ній, але [PERSON] перешкоджає її проживанню в спірній квартирі. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - адвокат [PERSON], в судовому засіданні заявлені позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення квартири підтримав в повному обсязі з підстав, що вказані у позові. Вимоги зустрічного позову [PERSON] представник [PERSON] не визнав, вказавши на те, що підстав для задоволення позову немає, а позов є необґрунтованим. Представник відповідачки за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов, заявлений [PERSON] не визнав та пояснив суду, що його довірительниця була відсутня за місцем реєстрації свого місця проживання у зв'язку з перебуванням на лікуванні, а також через те, що її колишній чоловік перешкоджав їй користуватися спірним житлом, замінивши замки на вхідній двері до квартири. З тих підстав, що позивач за первісним позовом чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою представник позивачки за зустрічним позовом підтримав позовні вимоги зустрічного позову та просив зустрічний позов задовольнити. Представник третьої особи - Арцизької міської ради Одеської області Станкова А.В., які діє на підставі довіреності позовні вимоги первісного позову підтримала, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS], а вимоги зустрічного позову представник третьої особи не визнала та просила суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що первісний позов [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб сторони у справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 грудня 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області (а.с. 3). Як видно з копії корінця ордеру на жиле приміщення № 17 від 25.02.1991 р. [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] (а.с. 32). На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду складений акт обстеження [ADDRESS], згідно якого при обстеженні квартири за вищенаведеною адресою було виявлено, що квартира однокімнатна, належить міській раді та знаходиться на балансі КП «Житловик». По зазначеній адресі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] з 10.04.2007 року. Сусіди твердять про те, що [PERSON] в квартирі не проживає з 2008 року. На підтвердження поважності причин своєї відсутності в спірній квартирі позивачка посилалася на періодичні тривалі лікування. Ці посилання позивачки були підтверджені інформацією Арцизької ЦРЛ, наданої на запит суду та згідно якої [PERSON] перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні Арцизької ЦРЛ з 16.05. по 09.06.2008 року; з 16.09. по 01.10. 2010 року; поступала до відділення 05.05.2011 року; з 31.05. по 14.06 2012 року; з 18.10.2012 року по 01.11.2012 року; з 28.05.2013 року по 11.06.2013 року; з 24.09.2013 року по 07.10.2013 року (а.с. 43 - 44). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON] та проживає у будинку з 1991 року. Під час спільного проживання [PERSON] з [PERSON] в них часто виникали сварки та скандали на ґрунті зловживання алкоголем та сусіди навіть зверталися до міліції. [PERSON] не проживає з [PERSON] в його квартирі з 2008 року. Він не бачив щоб вона навідувалась до квартири за весь цей час. [PERSON] дійсно постійно замінює замки на вхідній двері квартири. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом [PERSON] Свідок підтвердив, що під час спільного проживання [PERSON] з [PERSON] в них часто виникали сварки та скандали на ґрунті зловживання алкоголем та сусіди навіть зверталися до міліції. [PERSON] не проживає з [PERSON] в його квартирі з 2008 року. Він не бачив щоб вона навідувалась до квартири за весь цей час, але з причини того, що він знаходиться весь день на роботі. [PERSON] також підтвердив, що [PERSON] дійсно постійно замінює замки на вхідній двері квартири. Свідок [PERSON] пояснила, що доводиться [PERSON] рідною сестрою. ЇЇ сестра дійсно зловживала алкоголем і з тому вона у 2008 році закодувала сестру від вживання алкоголю, але вона знову стала вживати алкоголь, тому у неї стався інсульт з приводу чого вона постійно з певною періодичністю проходила лікування у лікарні. За весь цей час вона та її сестра намагалися вселитися в спірну квартиру, але через відсутність [PERSON] та заміну ним замків на вхідній двері квартири вони не могли вселитися в спірне житло. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали суду пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON], зокрема вони підтвердили факт неможливості користування [PERSON] спірним житловим приміщенням через заміну [PERSON] замків на двері. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Посилання позивача на те, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі більше шести місяців без поважних причин не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки вищезазначені докази не можуть свідчити про відсутність відповідачів без поважних причин, тому що вони спростовуються та суперечать іншим наявним матеріалам справи та показанням свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тому позивач не довів зазначених обставин, чим не виконав вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Так, судом було встановлено, що відповідачка була відсутня (не проживала) у спірному житловому приміщенні через своє періодичне знаходження на лікуванні, а також через те, що позивач постійно замінював замки на вхідній двері квартири, що позбавляло відповідачку можливості вільно користуватися житлом. Ці доводи відповідачки не були спростовані позивачем у справі, оскільки лише акти обстеження, які не містять ні місця його складання ні дати, та в якому не містяться дані про наявність в квартирі будь-яких речей позивача та відповідачки, а лише ґрунтувався на поясненнях сусідів, а також самі пояснення свідків - сусідів, які пояснили, що не бачили відповідачку, не можуть бути безперечними доказами того, що відповідачка відсутня за місцем проживання без поважних причин та взагалі її відсутності за місцем її зареєстрованого місця проживання. Та більш того, що ці свідки - сусіди пояснили, що [PERSON] замінює постійно замки на двері квартири. На думку суду також не є доказом непроживання в квартирі відповідачки наявна заборгованість за квартплату, оскільки такі дані, що містяться в актах обстеження, надані позивачем про заборгованість, свідчать лише про наявність такої заборгованості, а не про непроживання відповідачки у спірній квартирі. Таким чином з встановлених судом обставин справи та досліджених доказів однозначно не виходить, що відповідачка не проживає в спірній квартирі без поважних причин, тому відповідачка не може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК України. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як було встановлено в судовому засіданні, не знайшло свого підтвердження, що відповідачка не проживає за вказаною адресою більше шести місяців без поважних причин. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення первісного позову [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Разом з тим, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно було встановлено, що відповідачка будучи в наявний час [PERSON] дружиною [PERSON] в приміщенні спірної квартири не проживає через те, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] змінив замки на вхідній двері квартири, про що стверджувала [PERSON] у зустрічному позові, та а також її представник у судовому засіданні, підтвердили допитані судом свідки та чого не спростовував відповідач за зустрічним позовом [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом і ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. ст. 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє колишніх членів сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] є квартиронаймачем спірної квартири. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та вселення [PERSON] у квартиру та реєстрація її місця проживання відбулося як членів подружжя на законних підставах. Відповідно до ст.ст. 156, 157 ЖК України саме по собі фактичне припинення сімейних відносин між сторонами не припиняє право [PERSON] проживати у спірній квартирі, як членом сім'ї. Неприязливі та конфліктні відносини, які виникли між сторонами також не припиняють право [PERSON] на проживання в спірній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи обставини, що встановлені в судовому засіданні, право [PERSON] на проживання у спірній квартирі підлягає захисту у судовому порядку шляхом її вселення у житлове приміщення квартири [ADDRESS]. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на те, що неможливим буде спільне проживання в одній квартирі [PERSON] та [PERSON], оскільки такі твердження суперечать вимогам вищенаведених норм закону, які захищають житлові права [PERSON] Судом також не приймаються до уваги пояснення свідка [PERSON], оскільки вони по-перше лише підтвердили наявність неприязливих відносин між сторонами у справі, що як зазначалося вище не є перешкодою для захисту житлових прав [PERSON], а по-друге вони ніяким чином не впливають на вирішення спору між сторонами про вселення [PERSON] Таким чином, за таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про вселення до приміщення спірної квартири є такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved