Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його матері [PERSON], мотивуючи тим, що остання померла [INFO] в м. Алушта, Республіка Крим, яке входить до тимчасово окупованої території України. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, так як факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ встановленого зразка, що може бути прийнятий для здійснення реєстрації смерті. З цих підстав він отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті матері. Однак встановлення цього факту має для нього юридичне значення для оформлення його спадкових прав. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві, доповнивши, що його мати до 2006 року проживала в с.Чалищівка, Буринського району Сумської області та є громадянкою України. Однак документи про її смерть, що були видані органами, які діють на тимчасово окупованій території України Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану не приймаються і він не може отримати свідоцтво про її смерть для оформлення спадщини. Представник заінтересованої особи не заперечував в задоволенні заяви, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пленум Верховного Суду України в п. п. 1, 13 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз'яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Статтею 317 ЦПК України встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Зокрема, така заява може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) від 15.04.2014 року №1207-VII Автономна Республіка Крим та м. Севастополь визнані тимчасово окупованими територіями України, на якій поширюється особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.ст.4,5 Закону). Судом встановлено, що [INFO] в м. Алушта, Автономна Республіка Крим, у віці 88 років померла мати заявника [PERSON], [INFO], причина смерті: атеросклеротичний кардіосклероз, що вбачається з показів заявника, свідоцтва про народження, свідоцтва про смерть та довідки про смерть №25 від 15.01.2018 року, які видані Алуштинським міським відділом запису актів цивільного стану (а.с.6-8). 13.07.2018 року Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки ним було пред'явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а форма документів не відповідає встановленій згідно чинного законодавства України (а.с.5). Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ст.4 цього Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Статтею ст.17 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Між тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 статті 9 даного Закону встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно ч.1 ст.17 вищевказаного Закону, у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. З урахуванням вищенаведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в заяві та наданими до неї письмовими доказами стосовно того, що [PERSON] померла [INFO] на території України в місті Алушта, Автономна республіка Крим. При цьому суд враховує, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки він необхідний для реєстрації смерті його матері та вирішення в подальшому питання щодо спадкових прав, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved