Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] і просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: Соколівська сільська рада, Кіровоградського району та області, СТ «ДБК», ділянка [NUMBER], а також визнати право власності на вказані будинок і земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] і [PERSON] у письмовій формі уклали договір купівлі-продажу вказаних будинку та земельної ділянки, проте не посвідчили його нотаріально, а домовились посвідчити у подальшому, оскільки [PERSON] хворів. [PERSON] передав [PERSON] визначену договором суму коштів, а нотаріальне посвідчення договору не проведено, оскільки [PERSON] помер. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] За таких обставин позивач змушений звернутись до суду, оскільки бажає оформити право власності. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі (а.с.22-23). Відповідач у судове засідання не з'явилась, проте надала суду письмову заяву в якій визнала позовні вимоги та просила їх задовольнити, підтвердила факт укладення договору купівлі-продажу та свою згоду з ним, а розгляд справи просила провести без її участі (а.с.19-21). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно вимог ст.182 ч.1 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 210 частиною 1 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Статтею 220 частиною 2 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Аналіз викладених норм свідчить, що якщо правочин повністю або частково виконаний однією зі сторін, а інша ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд відповідно до вимог ст.220 ч.2 ЦК України за вимогою сторони, що виконала правочин (або її правонаступника), може визнати його дійсним, проте правила ст.220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки за змістом статей 210 та 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Судом встановлено, що [PERSON] був власником земельної ділянки за адресою: Соколівська сільська рада, Кіровоградського району та області, СТ «ДБК», ділянка [NUMBER], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №422909 (а.с.6). 15.06.2013 року [PERSON] та [PERSON] склали письмовий договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: Соколівська сільська рада, Кіровоградського району та області, СТ «ДБК», ділянка [NUMBER], після чого [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 21000 грн., що підтверджується розпискою (а.с.4-5). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], яке видано 22.08.2013 року міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с.7). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом і витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8-10). [PERSON] є членом СТ «ДБК», що підтверджується членською книжкою (а.с.12). Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини суд вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки не було дотримано обов'язкових вимог чинного законодавства щодо форми таких договорів, а саме нотаріально не посвідчено та не проведено державну реєстрацію. Викладена обставина дає підстави для висновку, що зазначений договір є неукладеним і таким, що не породжує для сторін права та обов'язки, що унеможливлює визнання його дійсним і відповідно визнання права власності на нерухоме майно.

Outcome: dismissed