Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій вказав, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживала у домогосподарстві заявника за адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання. Будучи спадкоємцем за заповітом, заявник вирішив реалізувати свої спадкові права та звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте йому було відмовлено по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримав. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення права на спадщину, як спадкоємцю за заповітом. Згідно з пп.4.10 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутись за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість спільного проживання вказаних осіб. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 листопада 2005 року (а.с.8). Даними заповіту посвідченого секретарем Ставчанської сільської ради від 10 серпня 2005 року померла [PERSON] заповіла усе своє майно заявнику [PERSON] (а.с.9). Згідно з довідкою Новоушицької селищної ради №1232 від 03 червня 2019 року [PERSON] без зняття реєстрації проживала до дня смерті [INFO] у домогосподарстві [PERSON] разом із [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.13). Згідно з повідомленням нотаріуса №669-01-16 від 18 серпня 2016 року заявнику повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з неможливістю встановлення факту спільного проживання (а.с.11). Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса №508-01-16 від 23 жовтня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена (а.с.23). З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається що померла [PERSON] з травня 2004 року і до дня смерті проживала з [PERSON] , в [ADDRESS] , оскільки перенесла інсульт і потребувала стороннього догляду. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що факт проживання зі спадкодавцем в певний час і при певних обставинах підтверджений. На підставі викладеного та

Outcome: approved