Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення прав користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він та [PERSON] є власниками 4/5 частин домоволодіння [ADDRESS] (кожний по 2/5 частин) згідно договору дарування від 24.12.2009 року, укладеному між [PERSON] з однією сторони, [PERSON] та [PERSON] з другої сторони. Після укладення договору [PERSON] та її син [PERSON] виїхали з будинку, але не знялись з реєстрації. Місцезнаходження відповідачів йому невідоме, тому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача - [PERSON] (довіреність №442980 від 12.08.2010р.) - у судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти зочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно копії договору дарування від 24.12.2009 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25075866 від 19.01.2010р., технічного паспорту на житловий будинок, [PERSON] та [PERSON] є власниками 4/5 частин домоволодіння [ADDRESS], по 2/5 частин кожний (а.с.3,4,24-27). З наданого технічного паспорту на житловий будинок №125 по вул. Новоросійський в м. Бердянськ, копія якого міститься в матеріалах справи, власником 1/5 частин зазначеного житлового будинку є [PERSON]. Згідно відповіді Бердянської державної нотаріальної контори №3246/02-14 від 02.08.2017 року після померлого 30 липня 1995 року [PERSON] до нотаріальної контори звернулись: дружина померлого [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно довідки вуличного комітету №30 від 24.02.2017 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. також за зазначеною адресою зареєстровані: донька [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON], а також колишня власниця [PERSON] та її син [PERSON] (а.с5). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сім'ї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім'ї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не були та не є членами сім'ї нового власника - позивача по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідачі з новим власником не вирішували питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належними йому на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідачів таким, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved