Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом вказуючи, що 16 березня 2015 року близько 08 години був доставлений працівниками ВДАІ по обслуговуванню м.Прилуки та району до приміщення обласного лікувально-профілактичного закладу «Прилуцький наркологічний диспансер» для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказуючи на ті обставини, що процес відібрання сечі та проведення з нього відповідних аналізів не був стерильним, вважає відповідний висновок лікаря-нарколога про ознаки вживання наркотичних засобів недійсним, оскільки ніколи не вживав і не вживає наркотиків. Вважає, що такий висновок складений з порушенням вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 400/666 від 09.09.2009 р., зареєстрований в МЮ України 06.10.2009 р. за № 931/16947. А згідно п. 3.22 цієї Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили їх задовольнити, вказуючи, що матеріали про адміністративне правопорушення за протоколом по ст. 130 ч. 1 КпАП України ще не розглянуто і не прийнято рішення по суті. При розгляді справи про адміністративне правопорушення він заперечував проти акту медичного огляду та при наявності результатів повторного огляду, який він пройшов за місцем свого проживання, та яким спростовано факт наявності у [PERSON] наркотичного сп'яніння, просили визнати вказаний висновок недійсним, оскільки його результати отримані та складені з порушенням діючої Інструкції. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] оскільки вважає, що позивач на момент огляду дійсно перебував у стані наркотичного сп'яніння, що після його попереднього огляду підтвердив отриманий аналіз лабораторного дослідження його сечі. Відповідач не погодився із отриманим результатом і тому йому було запропоновано здійснити повторне дослідження. Позивач особисто придбав відповідний тест та повторно пройшов дослідження, але результат був аналогічний першому, з яким позивач також не погоджувався, а тому йому було запропоновано здати сечу та направити її для більш детального аналізу до м.Чернігова, не зазначаюучи у висновку попередніх результатів, яким зафіксовано наявність наркотичної речовини в його організмі, але позивач відмовився, вказуючи на терміновість поїздки додому. А оскільки згода позивача не була отримана, при наявності отримани результатів, такі були записані до акту медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, оскільки акт медичного огляду та висновок щодо результатів медичного огляду відповідають вимогам діючого законодавства, як і всі дослідження, які проведені на підставі наданих позивачем біологічних зразків та занесені до оспорюваного висновку. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції [PERSON] 16.03.2015 року направлявся на огляд в Прилуцький наркодиспансер, оскільки у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції МВС у нього виявлені ознаки сп'яніння: почервоніння очей, звуження зрачків (а.с.16). Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №6 від 16.03.2015 року зафіксовано, що від одягу [PERSON] мається запах ароматичної речовини рослинного походження аналогічної канабіоїдам. Мається білувато-коричневий наліт кореня язика. Незначне порушення артикуляції мови. Почервоніння слизової обох очей, зіниці звужені менше сірникової головки, не реагують на світло. Також зазначені інші симптоми, що характерні особі, яка вживала наркотичну речовину. Даним оглядом та при використанні спеціальних засобів виявлено факт вживання наркотичних речовин. Обставини та результати проведено огляду також занесено до медичної картки позивача, яка була заведена лікарем за місцем його огляду. За висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій [PERSON] 16 березня 2015 року о 08 годині 10 хвилин знаходився у стані наркотичного сп'яніння.(а.с.6). Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Виходячи з сенсу ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права. Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить і право визначення предмета і підстав позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи із системного аналізу норм цивільного та цивільно-процесуального законодавства, суд бере до уваги, що відповідно до ст.15 ЦПК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Тобто, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, які і є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Відповідно до п.1.1. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 9 вересня 2009 року N 400/666 визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Вказаний висновок є підтвердженням перебування водія транспортного засобу в стані сп'яніння, що фіксується в протоколі про адміністративне правопорушення, який підлягає розгляду судом в порядку, передбаченому КпАП України. Враховуючи наведене, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є доказом, який повинний досліджуватися та оцінюватися судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення та його оскарження - визнання недійсним не передбачено чинним законодавством, зокрема і Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 9 вересня 2009 року N 400/666, яка визначає процедуру проведення огляду та оформлення результатів такого огляду. Таким чином, оскарження такого висновку, який не тягне за собою виникнення прав чи обов'язків позивача, а є підставою для прийняття компетентною особою рішення про притягнення чи відмови у притягненні особи до відповідальності, передбаченої законом, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав у судовому порядку. Висновок лікаря, щодо результатів медичного огляду є лише фіксацією стану особи на певний час та є доказом порушення Правил дорожнього руху України і не носить характеру обов'язкових для виконання ненормативних актів. Оскаржуючи висновок результатів медичного огляду позивач фактично оспорює скоєння ним правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України. Відповідно до ст. 221 КпАП України, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП України підвідомче судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Статті 278-280 КпАП України передбачають, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення та при її розгляді вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясовує інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і не підлягають розгляду шляхом звернення з позовом до суду. Суд вважає, що за таких обставин позивач вибрав спосіб захисту порушеного права який не передбачений ст. 16 ЦК України і в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed