Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 липня 2020 року йому стало відомо, що на сторінці відкритої публічної групи соціальної мережі FACEBOOK «Підслухано в Бобринці» було опубліковано відповідачкою [PERSON] інформацію з її особистої сторінки, наступного змісту: «Шановні жителі Бобринеччини! Хочу звернутися до Вас з великим проханням! Я як і всі люди дуже люблю та турбуюся про свою сім`ю, маму, сестру та племінників які опинилися можна сказати на вулиці без своїх речей та хати взагалі! У мене таке прохання не купуйте будь ласка у [PERSON] жителя [ADDRESS], меблі, техніку і різні речі, він все спродує з хати не законно, ще навіть не було суду по найму! Він цього всього не придбав сам а дітей та жінку оставив без нічого на даний момент, все йде на провокаціях та брехні, просто велике прохання не перекуповуйте в нього нічого бо вже почав все з хати вивозити ! Р.S . Може мене хтось осудить за це прохання але я хочу щоб все було по закону і справедливості бо це мої рідні! Дякую! ». Позивач вказує, що розміщена інформація не відповідає дійсності, принижує його честь та гідність., що вплинуло негативно на його здоров`я, і він був змушений звернутися до лікаря та перебував у стані стресу. Через дану публікацію він відчував душевне хвилювання, його приватне життя стало предметом для обговорення серед знайомих, тому такі дії завдали йому моральної шкоди. На підставі викладеного, змушений звернутися до суду за захистом честі та гідності. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2021 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв - клопотань до суду не надійшло. Представник позивача - адвокат Язан Н.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Вказала, що позивачем доведено, що опублікування інформації негативно вплинуло на його здоров`я, порушує повагу до його честі і гідності. В додаткових письмових поясненнях вказала, що тягар доказування достовірності негативної інформації про позивача покладається на відповідача, а на позивача покладено лише обов`язок доказування факту поширення такої інформації відповідачем (а.с.116-120). Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, до суду заяв - клопотань не надійшло. Представник відповідача - адвокат Іващенко І.Ю. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволені в повному обсязі. Надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.47-52) де зазначив, що позов є необґрунтованим, а зазначена інформація відповідає дійсності. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на сторінці відкритої публічної групи соціальної мережі FACEBOOK «Підслухано в Бобринці», [INFO] відповідачкою [PERSON] було опубліковано інформацію з особистої сторінки соціальної мережі наступного змісту: «Шановні жителі Бобринеччини! Хочу звернутися до Вас з великим проханням! Я як і всі люди дуже люблю та турбуюся про свою сім`ю, маму, сестру та племінників які опинилися можна сказати на вулиці без своїх речей та хати взагалі! У мене таке прохання не купуйте будь ласка у [PERSON] жителя [ADDRESS], меблі, техніку і різні речі, він все спродує з хати не законно, ще навіть не було суду по найму! Він цього всього не придбав сам а дітей та жінку оставив без нічого на даний момент, все йде на провокаціях та брехні, просто велике прохання не перекуповуйте в нього нічого бо вже почав все з хати вивозити ! Р.S . Може мене хтось осудить за це прохання але я хочу щоб все було по закону і справедливості бо це мої рідні! Дякую! » (а.с.14-15). Факт цієї публікації та її зміст визнаний стороною відповідача. Заявою від 10.07.2020 року [PERSON] звернувся до відділу протидії кіберзлочинам в Кіровоградській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України про встановлення особи, яка опублікувала інформацію в мережі FACEBOOK «Підслухано в Бобринці» (а.с.27). Відповідно листа №3142/122-2020 від 31.07.2020 року начальника Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції [PERSON] на звернення [PERSON] по факту неправомірних дій [PERSON] проведено перевірку та встановлено, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини (а.с.28-29). Відповідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «ЦПМСД Бобринецького району» Бобринецької районної ради [PERSON] від 07.07.2020 року [PERSON] звертався з скаргами на погіршення стану здоров`я, головний біль, запаморочення, біль в ділянці серця, та встановлено діагноз підвищений артеріальний тиск (а.с.20). Інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань станом на 01.02.2021 рік позивач [PERSON] є фізичною особою - підприємцем (а.с.18-19). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.05.2020 року, індексний номер витягу: 210089340, виданого державним реєстратором Бобринецької міської ради Кіровоградської області Висоцькою Н.М. вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.22). Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 21643453 від 15.05.2014 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 21640611 від 15.05.2021 року земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.23,24). Судом встановлено, що відповідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.02.2020 року у справі №383/1399/19 було розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] (а.с.16-17). Також, між позивачем та його колишньою дружиною існує спір про поділ майна за позовом [PERSON] до [PERSON] , що підтверджується ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області про відкриття провадження у справі №383/436/20 від 18.06.2020 року (а.с.25). З Висновку експерта судової товарознавчої експертизи від 12.03.2021 р. №4908/20-27/848-883/21-27 у цивільній справі №383/436/20 про поділ майна подружжя [PERSON] та [PERSON] вбачається, що частина майна, яке зазначено в ухвалі Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.11.2020 року у справі №383/436/20, на час експертизи в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] відсутнє (а.с.123-139). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що доводиться рідною матір`ю відповідачці [PERSON] та колишній дружині позивача [PERSON] . Вказує, що проживає в с.Тарасівка Бобринецького району Кіровоградської області на одній вулиці з позивачем [PERSON] та де колись проживала її донька до розлучення з позивачем, та яку він вигнав з будинку. Точної дати вказати не може, але у вечірній час вона їхала повз будинок позивача і побачила, як з даного будинку виносилися меблі, які купувала її дочка та які належали онуці. Невідомі люди грузили меблі на автомобіль, вона впізнала дані меблі, оскільки вони були придбані її донькою через Інтернет та дочка ділилася з нею цією інформацією. Також зазначає, що зі слів її онуки Влади, в будинку відсутнє деяке інше майно набуте спільно [PERSON] та її донькою у шлюбі. Вказує, що цю інформацію вона повідомила відповідачці та просила допомоги, щоб та опублікувала її на своїй сторінці у мережі Фейсбук, щоб люди утрималися від придбання майна, щодо якого існує судовий спір. Частиною четвертою статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Частиною другою статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України). Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України). Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. За змістом частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. Така правова позиція викладена у Постанові ВС від 08.04.2021 року у справі №551/881/16-ц. У рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. У своїй практиці Європейський Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється ст. 10 Конвенції. Однак навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя. Оцінивши зібрані в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що використані відповідачкою [PERSON] мовно-стилістичні засоби вислову у поширеному неї пості на сторінці відкритої публічної групи соціальної мережі FACEBOOK «Підслухано в Бобринці» не є викладенням певного факту, оскільки не містить ознак об`єктивної дійсності, а лише відображають власне припущення та за ознаками мовно-стилістичних засобів вислову, суд приходить до висновку, що вислови є оціночними судженнями. Так, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Аналогічна правові позиція висловлена Верховним судом в постанові від 30 травня 2018 року (справа № 757/15364/14-ц, провадження № 61-10994св18). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що публікація на сторінці відкритої публічної групи соціальної мережі FACEBOOK «Підслухано в Бобринці» викладені відповідачкою [PERSON] висловлювання: «Шановні жителі Бобринеччини! Хочу звернутися до Вас з великим проханням! Я як і всі люди дуже люблю та турбуюся про свою сім`ю, маму, сестру та племінників які опинилися можна сказати на вулиці без своїх речей та хати взагалі! У мене таке прохання не купуйте будь ласка у [PERSON] жителя [ADDRESS], меблі, техніку і різні речі, він все спродує з хати не законно, ще навіть не було суду по найму! Він цього всього не придбав сам а дітей та жінку оставив без нічого на даний момент, все йде на провокаціях та брехні, просто велике прохання не перекуповуйте в нього нічого бо вже почав все з хати вивозити ! Р.S . Може мене хтось осудить за це прохання але я хочу щоб все було по закону і справедливості бо це мої рідні! Дякую! » за своїм змістом є оціночними судженнями, які є вираженням суб`єктивної думки відповідача щодо зазначених обставин, містять в собі критику та власну оцінку факту, який мав місце, і категоричність цих висловлювань зумовлена певними сімейними обставинами, тому не є недостовірною інформацією. Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушення свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції. На підставі вищезазначеного, суд відмовляє в задоволені позовних вимог позивачу [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності у повному обсязі. Згідно п.2) ч.2. ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем [PERSON] при зверненні до суду, в сумі 3178,00грн. покласти на позивача.

Outcome: dismissed