Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилався на те, \~що 26.04.2017\~року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] вчинено виконавчий напис за №3722 про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») грошових коштів у сумі 30\~477,65 грн. Згідно до ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи на підставі документів, які свідчать про безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Всупереч зазначеним правовим нормам приватний нотаріус не зясувала, що відсутні докази безспірності, оскільки він не згоден із вказаною у виконавчому листі заборгованістю, яка перевищує ліміт, визначений анкетою-заявою, а суми штрафних санкцій не узгоджені у кредитному договорі. Окрім того, з дня виникнення права вимоги минуло більше 6 років, у виконавчому написі зазначено датою виникнення зобовязання 10.06.2010 року, однак відповідно до умов договору погашення повинно було відбуватись протягом місця з моменту отримання грошових коштів. За таких обставин, та норм ст.50 Закону України «Про нотаріат» позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] 26.04.2017 року і яким запропоновано стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 30477,65 грн. які є його боргом за кредитним договором від 10.06.2010 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк». В ході судового розгляду справи позивач уточнив та доповнив позовні вимоги посиланням на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус посилається на п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662, однак 22.02.2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду визнано нечинною та незаконною Постанову КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення Змін, що вносяться до Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позивач в судове засідання не зявився, надав повноваження представнику, який надав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові та доповненнях до нього. У судове засідання відповідач не зявився, про день, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надіслав. Третя особа приватний нотаріус позов не визнала надала письмові пояснення, зазначивши про наявність усіх необхідних, встановлених законодавством підстав для вчинення виконавчого напису та усіх без виключення реквізитів виконавчого напису, а також заяву про розгляд справи в її відсутність. За таких обставин, враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами\~ст.88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Судом установлено та вбачається із наявної в матеріалах справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанк» від 10.06.2010 року, укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], за умовами якої останній отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 26.04.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області вчинено виконавчий напис за реєстровим № 3722, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 30477,65 грн. Із матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачем, що ПАТ КБ «Приватбанк» при подані нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису не надано достатніх доказів щодо отримання боржником письмової вимоги від 07.04.2017 року про усунення порушення за кредитним договором, оскільки згідно наданих матеріалів вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк»» надано фіскальний чек від 19.04.2017 року про направлення листа боржнику, відомостей щодо вручення його боржнику не надано. Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від\~\~ 29\~червня 1999 року №172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє безспірність заборгованості в контексті перевірки наявності документів з урахуванням положень, передбачених Переліком. (Постанова Верховного Суду України викладена від 20 травня 2015року у справі № 6-158цс15). Окрім того, 22.02.2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду, яку 01.11.2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України залишено без змін, визнано нечинною та незаконною Постанову КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення Змін, що вносяться до Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а отже з 221.02.2017 року чинним законодавством не передбачено можливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. За таких обставин, визнати заборгованість за кредитним договором безспірною не можна, а відтак достатніх підстав для звернення до нотаріуса за виконавчим написом у ПАТ КБ «Приватбанк» не було, а тому суд визнає, що спірний виконавчий напис вчинено в супереч вимог законодавства. На підставі викладеного, ст.18ЦК України, ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: partial