Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем в період з 25 жовтня 2007 року по 06 липня 2015 року, працював на різних посадах. Після його звільнення відповідач не виплатив йому повністю заробітну плату, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість перед ним по виплаті такої, яка складає 23 460,73 грн. Несвоєчасною виплатою заробітної плати йому також заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 1 000 грн. Враховуючи це, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 23 460,73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 липня 2015 року по день прийняття судом рішення по справі та стягнути моральну шкоду в сумі 1 000 грн. Під час розгляду справи в суді, позивач зменшив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку призвільненні за період з 07 липня 2015 року по 29 вересня 2015 року та моральну шкоду в сумі 1 000 грн., вказавши на те, що заборгованість по заробітній платі відповідачем йому була добровільно виплачена. Позивач [PERSON] на розгляд справи до суду не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити наявний спір за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не зявився за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, однак надав суду письмові заперечення проти позову, в яких частково визнав заявлені позовні вимоги [PERSON], зазначивши, що визнає факт наявності заборгованості по виплаті заробітної плати перед позивачем в сумі 22 788,18 грн. та розрахунок позивача середньоденного заробітку в сумі 105,78 грн. Однак вважає, що [PERSON] не довів заподіяння йому моральних страждань діями відповідача, тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах із Закритим акціонерним товариством «Азовелектросталь», яке загальними зборами від 01 квітня 2011 року було перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь», починаючи з 25 жовтня 2007 року по 06 липня 2015 року. Звільнений за власним бажанням на підставі наказу від 06 липня 2015 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.5-8). Згідно довідки від 26 серпня 2015 року ПрАТ «Азовелектросталь» вбачається, що заборгованість відповідача перед [PERSON]С по виплаті заробітної плати останньому станом на 26 серпня 2015 року складає 22 788,18 грн. вже з урахуванням утриманих податків та зборів (а. с. 17). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 29 вересня 2015 року сплатив [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 23 460,73 грн. На підставі довідки ПрАТ «Азовелектросталь» від 03 вересня 2015 року середньоденний заробіток [PERSON] на підприємстві відповідача становив на момент його звільнення 105,78 грн. (а. с. 16). Відповідно до ч.3 ст.94 КЗпП України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами. Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України Про оплату праці, якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з пунктом 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Суд на підставі викладеного, вважаючи обґрунтованою вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, вирішує питання про розмір стягуваної суми, виходячи з наступного. Визначаючи середню заробітну плату [PERSON] за період з 06 липня 2015 року (з моменту його звільнення) по 29 вересня 2015 року загальна кількість робочих днів затримки у проведенні розрахунку з ним при його звільненні за вказаний період становить 60 робочих днів. Виходячи з того, що розмір середньоденного заробітку позивача [PERSON], відповідачем не оспорюється, з урахуванням письмових доказів, суд вважає розмір такого в сумі 105,78 грн. правильним, і шляхом множення середньоденного заробітку позивача на визначену судом кількість робочих днів затримки виплати заробітку за період з 07 липня 2015 року по 29 вересня 2015 року, приходить до висновку, що за спірний період розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 6 346,80 грн. (60 днів х 105,78 грн. = 6 346,80 грн.). З урахуванням наведеного, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тривалість порушення трудових прав [PERSON] з боку ПрАТ «Азовелектросталь» свідчить про наявність моральних страждань позивача, а позбавлення останнього належної йому заробітної плати безумовно вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та свідчить про втрату позивачем нормальних життєвих зв'язків. За змістом ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи, що факт порушення трудових прав [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, обґрунтованими судом визнаються і його позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки, у відповідності з положеннями ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості, також наведених позивачем обґрунтувань моральних страждань і визначає до відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial