Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичних фактів належності правовстановлюючих документів, що реєстраційне посвідчення на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] Тернопільської області, видане 30.01.2002 року Бережанським МБТІ та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12.12.2001 року Козівською державною нотаріальною конторою, належать [PERSON]. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що 04.10.2004 року його родичка [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла заявнику все належне майно. [INFO] року [PERSON] померла. При огляді документів нотаріус виявила розбіжності в документах: у реєстраційному посвідченні на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] Тернопільської області та у свідоцтві про право на спадщину за законом допущено помилку у по батькові «[PERSON]», хоча у свідоцтві про смерть та інших правовстановлюючих документах вказано «[PERSON]». Заявник у судовому засіданні заяву підтримав з мотивів, викладених у ній, просить таку задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, однак подав відзив на заяву, згідно якого погоджується із заявленими вимогами, просить справу розглядати за його відсутності. Заслухавши думку заявника, приймаючи до уваги відзив на заяву заінтересованої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце та час народження цієї особи, вказаних в документі не співпадають з прізвищем, ім'ям та по батькові, місцем, часом народження цієї особи, вказаних у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що 04.10.2004 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все належне майно /а.с.11/. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.9/. Згідно довідки Дибщенської сільської ради Козівського району Тернопільської області №106/3-09 від 31.08.2016 року, [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа /а.с.16/. Судом встановлено, що у процесі оформлення спадкових прав були виявлені розбіжності написання по батькові померлої [PERSON] у її документах, що не дає змоги нотаріально оформити спадщину заявнику. Відтак, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved