Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Керамік Плюс» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позов мотивований тим, що з 09.01.2014 року позивач був прийнятий на роботу в ТОВ «Керамік Плюс» на посаду знімальника-укладальника на піддони в порядку переводу з ПП «Компанія «Володимирський масив». Наказом № 41 від 12.06.2014 року позивач був звільнений з займаної посади з 12.06.2014 року за власним бажанням відповідно до ст.. 38 КЗпП України. Однак всупереч діючому трудовому законодавству, на момент його звільненні у відповідача виникла заборгованість перед ним по заробітній платі за період з 09.01.2014 року по момент його звільнення. Остаточний розрахунок при звільненні проведений з позивачем не був і не проведений до цього часу. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач паламарчук Ф.А. підтримав позов обґрунтовуючи його викладеним в ньому обставинами. Просить стягнути заборгованість за весь час затримки по заробітній платі, а також витрати на правову допомогу в розмірі 200 гривень. Представник ТОВ «Керамік Плюс» в судовому засіданні визнав позов частково і пояснив, що не заперечує проти стягнення заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі в розмірі 3738,35 гривень в тому числі компенсація за невикористану відпустку в розмірі 426,30 гривень, в іншій частині позову просить суд відмовити. Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для його часткового задоволення з огляду на наступне. По справі встановлено, що згідно наказу № 1 від 09.01.2014 року [PERSON] 09.01.2014 року був прийнятий на роботу в ТОВ «Керамік Плюс» на посаду знімальника-укладальника на піддони в порядку переводу з ПП «Компанія «Володимирський масив». Наказом № 41 від 12.06.2014 року [PERSON] був звільнений з займаної посади з 12.06.2014 року за власним бажанням відповідно до ст.. 38 КЗпП України. При звільнені з роботи з позивачем не був проведений повний розрахунок по заробітній платі, що підтверджено довідкою про заборгованість по заробітній платі від 05.12.2014 року № 44/1 наданої представником відповідача в судовому засіданні, згідно якої заборгованість підприємства перед [PERSON] складає 3738,35 гривень в тому числі компенсація за невикористану відпустку в розмірі 426,30 гривень зЗа період з 09.01.2014 року по день його звільнення 12.06.2014 року. Частиною першої ст.116 КЗпП України передбачено,що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено,що при звільненні позивача з роботи з ним не було проведено повний розрахунок по заробітній платі на суму 3738,35 гривень. Відсутній також спір між сторонами про суму заборгованості. Ці обставини підтверджені поясненням позивача, представника відповідача та довідкою про заборгованість по заробітній платі від 05.12.2014 року № 44/1. Відповідно до ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу суму заборгованості по зарплаті, яка становить 3738,35 гривень. В іншій частині позову в яким позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за весь час затримки виплат слід відмовити в зв'язку з необґрунтованістю. Стаття 79 ЦПК України визначає види судових витрат, а саме судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Ч. 3. ст. 79 ЦПК України визначає, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу та витрвати на проведнення судових експертиз. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, те що позивач сплатив 200 гривень витрат на правову допомогу, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а також 243,60 гривень судового збору в дохід держави так як позивач звільнений від його сплати. Враховуючи наведене та

Outcome: partial