Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в Млинівський районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість сумісного проживання з відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, представник позивача адвокат [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позов підтримують повністю, просять його задоволити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області, за актовим записом №44. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 551 грн. 21 коп. за сплату судового збору та 600 грн. за оплату правової допомоги адвоката. (а.с.19) Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, представник відповідача адвокат [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги визнають повністю. (а.с.21) Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позов підставним і підлягаючим до задоволення повністю, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 084227 виданим 14 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області, підтверджується, що гр. [PERSON] та гр. [PERSON] зареєстрували шлюб 14 червня 2013 року. (актовий запис №44). (а.с. 4) Відповідно до ст.51 Конституцій України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обовязки в шлюбі та сімї. Частиною 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірванняшлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної [PERSON] та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, враховуючи викладені у позові обставини, прийшов до висновку, що позов є обргунтованим та підлягає задоволенню. Подальше збереження шлюбу протирічить правам та інтересам сторін, порушує їх права на вільний вибір та добровільність шлюбу, а тому є всі підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Що стосується судових витрат повязаних з оплатою судового збору та витрат повязаних з оплатою витрат на правову допомогу, то суд вважає, що позовні вимоги позивачки у цій частині також підлягають до задоволення, так як підтверджуються наступними доказами: квитанцією № 0.0.679885299.1 ПАТ «ПриватБанк» від 30 грудня 2016 року підтверджується, що [PERSON] оплатила судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп. (а.с.1) З квитанції прибуткового касового ордера № 08 від 30 грудня 2016 року вбачається, що [PERSON] оплатила правову допомогу адвоката в сумі 600 грн. (а.с.10) У відповідності до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved