Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ОМР, треті особи: Друга одеська держнотконтора та реєстраційна служба ГУЮ в Одеській області, про визнана права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] р., на житловий будинок [ADDRESS], що складається з житлового будинку літ.«А», житловою площею 28,1 кв.м., з надвірними господарськими спорудами: л. кухня-літ «Б», вбиральня - літ. «Д», огородження №1-4, літ. «І» - мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 574 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [INFO] року батька [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді вказаного житлового будинку. За життя батько не зареєстрував свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації, а тому у зв'язку з відсутністю документів позивач не може оформити спадщину у нотаріуса. Його батько [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, отримав свідоцтво про право на спадщину, але належним чином його не зареєстрував. [INFO] року батько помер, після його смерті позивач фактично прийняв спадщину, так як на момент його смерті проживав разом з ним. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб у засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом було встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори Богдановою Н.В., спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] року, являється його син - [PERSON]. [PERSON] народився [INFO] р., про що Ленінським відділом ЗАГСу м. Одеси в Книзі реєстрації актів про народження 22.09.1987 року зроблено відповідний актовий запис за №836 (а.с.55). Батьками [PERSON] зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 травня 2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Одеси. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку в [ADDRESS], яке належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, завіреного Першою одеською держнотконторою 10.07.1970 р. по реєстру №4-1621 та зареєстрованого в Одеському міжміськбюро технічної інвентаризації за реєстром №45 на стор.76 кн.75. Вказаний житловий будинок складається з одного ракушечного житлового будинку, 28,1 кв.м. житлової площі, який позначено на схематичному плані літерою «А», з надвірними господарськими спорудами, які зазначені літерами: «Б» - л. кухня, «Д» - вбиральня, №-4-огорожа, І-мостіння, які розташовані на земельній ділянці розміром 574 кв.м. (а.с.19,60). Згідно ст.548 ЦК України (в ред. 1963р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька оскільки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.50). Факт володіння майном як [PERSON] після смерті [PERSON] так і позивачем після смерті батька [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, та підтверджується довідкою КП ЖКС «Пересипський» від 02.12.2013 року та від 13.01.2014 року та випискою з домової книги. Відповідно до довідки КП «БТ» ОМР від 28.04.2014 р., станом на 31.12.2012 р. право власності на домоволодіння по [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON]. (а.с.68). Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Отже, дослідивши усі представлені докази, в тому числі представлені КП «ОМБТІ та РОН», оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя був власником домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.02.1993 р. у розпорядженні власника та його спадкоємця були житловий будинок, який складається з одного ракушечного житлового будинку, 28,1 кв.м. житлової площі, який позначено на схематичному плані літерою «А», з надвірними господарськими спорудами, які зазначені літерами: «Б» - л. кухня, «Д» - вбиральня, №-4-огорожа, І-мостіння, які розташовані на земельній ділянці розміром 574 кв.м. Згідно з нормами ч.1 ст.529 ЦК Української УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як видно з спадкової справи №343/2013, заведеної Другою одеської державною нотаріальною конторою до майна [PERSON], померлого [INFO] р., з заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач - [PERSON] (а.с.48-60). Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що в управління спадковим майном після смерті [PERSON] вступив його син - [PERSON] - позивач, як спадкоємець першої черги відповідно до ст.529 ЦК Української УРСР. У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як було судом встановлено, за своє життя [PERSON] не встиг належним чином оформити право власності. Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України регламентовано вирішення справ відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад (цивільного) законодавства. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечності законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосовувати Книгу третю ЦК України, зокрема Главу 24 «Набуття права власності» ст.328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки вказані факти знайшли своє підтвердження, тому відповідно до ст.328 ЦК України необхідно визнати право власності за позивачем на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] за законом.

Outcome: approved