Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якій просив: змінити розмір присуджених аліментів встановлений рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.10.2020 у справі №153/1330/20, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] з розміру 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивував тим, що він та відповідачка 30.06.2015 розірвали шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після розлучення син проживає з відповідачкою у місті Ямпіль Вінницької області, однак на канікулах та в інший можливий час постійно приїжджає до нього та проживає разом з ним у місті Могилів-Подільський Вінницької області. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.06.2015 з нього було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання сина у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно з 19.05.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Він добросовісно виконував покладений на нього обов`язок по сплаті аліментів і крім цього окремо надавав відповідачеві кошти та іншу допомогу на утримання дитини. Відповідачка у вересні 2020 року звернулася до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів і 28.10.2020 прийнято рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Належним чином виконувати вищевказане рішення суду про сплату ним аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) для нього являється надмірно тяжким. Так, на даний час з ним проживає його теперішня дружина [PERSON] від шлюбу з якою у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на його забезпеченні та утриманні. Його доходами є тільки тимчасові заробітки. Він проживає у сільській місцевості, де відсутні будь-які можливості знайти гідно оплачувану роботу. Сума коштів, яку він заробляє, в середньому становить 4000-5000 гривень на місяць, які фактично не дають йому можливості продовжувати утримувати на належному рівні його другу дитину [PERSON] , так як він змушений більшу частину заробітку сплачувати на аліменти на користь першої дружини [PERSON] , що для нього в розмірі визначеному судом являється непосильним тягарем. 04.02.2021 за вхід.№736 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені, а факти викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Позивачем не надано жодного доказу в якому розмірі він отримує доходи, та які саме відрахування відбуваються з його доходів і що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки його доходу. Не надано доказів на підтвердження виникнення у нього, як платника аліментів, фактичних обставин, які були б пов`язані із погіршенням матеріального стану, здоров`я чи сімейного стану. Зменшення розміру аліментів не забезпечить в повній мірі інтереси їхнього сина, що призведе до порушення прав на достатній рівень життя та розвиток дитини. Позивачем не доведено, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. При винесені рішення просила врахувати постанову Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просив змінити розмір аліментів з 1/4 частки на 1/6, так як він немає змоги сплачувати вказаний розмір аліментів. Він перебуває частково на утриманні своїх батьків, ніде не працює, має нову сім`ю і у нього народилася друга дитина. При зміні розміру аліментів судом не було враховано, що у нього змінився сімейний стан. Просив зменшити розмір аліментів, так як він не в змозі фінансово забезпечувати двох дітей. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] , який діє на підставі Ордеру серії ВН №138659 від 10.12.2020 у судовому засіданні зазначив, що позивач разом зі своєю дружиною та малолітньою дитиною проживає у своїх батьків. Офіційно ніде не працює, обходиться тимчасовими заробітками від яких дохід у місяць складає приблизно 4000-5000 гривень. Вказаних коштів не вистачає на утримання сім`ї і відповідно не вистачає на сплату аліментів у визначеному судом розмірі - 1/4 частки від його доходу. Суд повинен врахувати всі обставини справи. А саме те, що його довіритель проживає у сільській місцевості і там вкрай складно знайти роботу, має на утриманні ще одну малолітню дитину та дружину, а також сам частково перебуває на утриманні своїх батьків. Вказав, що суд може стягувати аліменти, якщо є друга дитина, якщо матеріальний стан платника аліментів дозволяє їх сплачувати. А у даному випадку [PERSON] немає можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Вовк Е.П., яка діє на підставі Ордеру серії АВ №1009825 від 15.02.2021 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що позивачем не доведено, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному судом розмірі - 1/4 частка від його доходу, так як вказаний розмір аліментів є мінімальним. Народження другої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів. Вказала, що на момент прийняття рішення судом про стягнення із позивача на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 всіх видів його доходу, у позивача уже була друга дитина та дружина. Тому підставі для зміни розміру стягнутих аліментів немає, так як вони і так стягнуті у мінімальному розмірі, передбаченому СК України. Вказала, що посилання сторони позивача, що попереднім судовим рішенням не було враховано ті обставини, що у нього на утриманні є ще інша дитина, не заслуговують на увагу, так як це рішення могло бути оскаржено в апеляційному порядку. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи у його відсутність від 22.12.2020 (а.с.18); відзив на позовну заяву від 04.02.2021 (а.с.33-34). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 01 лютого 2021 року на 09 годину 00 хвилин; відкладення підготовчого засідання на 16.02.2021 на 09 годину 00 хвилин без виходу суду до нарадчої кімнати; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.02.2021 на 09 годину 30 хвилин, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.14) судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у місті Могилів-Подільський Вінницької області, зареєстрований у [ADDRESS] (довідка виконавчого комітету Грушанської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №848 від 16.12.2020 а.с.13). Із копій Свідоцтв про народження (а.с.10, 12) судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окрім того, встановлено, що позивач 18.07.2019 зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 18.07.2019 (а.с.11). Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.04.2015 №153/828/15-ц (а.с.6-7) судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано та з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.10.2020 №153/1330/20 (а.с.8-9) судом встановлено, що спосіб стягнення аліментів з позивача, який встановлено рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.04.2015 №153/828/15-ц (а.с.6-7) змінено та стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з [PERSON] , і його заробіток, який є нестабільний і становить в середньому приблизно 4000-5000 гривень на місяць, не дає йому можливості утримувати на належному рівні другу дитину. Проте, доказів, що його матеріальний стан погіршився позивачем не надано. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження [INFO] дитини - [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, суд враховує те, що [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2020 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2020 року, а також із врахуванням постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає не доведеними обставини, які мають значення для справи та на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, тому відсутні підстави для задоволення вимог. А тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку із недоведеністю. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову,

Outcome: dismissed