Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Метал» про визнання наказу недійсним.В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що з 01 жовтня 2012 року він працює комерційним директором ТОВ «Метал». 10 вересня 2015 року коли він знаходився на робочому місці до його кабінету зайшли [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та повідомили, що його відсторонено від посадових обовязків, після чого він передав ключі від свого кабінету під розписку. 14 вересня 2015 року коли він прийшов на роботу, його не допустили до робочого місця повідомивши про відсторонення, та надали копію наказу. Такі дії відповідача вважає незаконними та просить суд скасувати наказ та забезпечити йому доступ на будь яку територію відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволенні позовних вимог, пояснивши, що дії відповідача відповідали нормам діючого законодавства та права позивача ніяким чином не порушували. Вислухавши сторони, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 10 вересня 2015 року наказом № 10/09-8 [PERSON] було відсторонено від виконування обовязків комерційного директора з забороною знаходитися на території підприємства з оплатою згідно законодавства України /а.с.5/. Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛ» є підприємством приватної форми власності. За результатами податкової перевірки підприємству донараховані податки та штрафні санкції за порушення приписів Податкового Законодавства, а саме: відповідно до повідомлення - рішення № [NUMBER] від 17.06.2015 року сума нарахованого грошового зобов'язання складає 510 013,75 грн.: відповідно до повідомлення - рішення № [NUMBER] від 18.06.2015 року сума нарахованого грошового зобов'язання складає 7 925,60 грн.; відповідно до повідомлення - рішення № [NUMBER] від 22.06.2015 року сума нарахованого грошового зобов'язання складає 1 241 321,25 грн.; відповідно до повідомлення - рішення № [NUMBER] від 30.06.2015 року сума нарахованого грошового зобов'язання складає 37 430,39 грн. 03 вересня 2015 року учасниками товариства було ухвалене рішення про звільнення генерального директора та призначення тимчасово виконуючого генерального директора, який в свою чергу наказав провести ретельну перевірку фінансового, бухгалтерського, податкового стану та провести інвентаризацію. Для чого було залучено фахівців аудиторської фірми «АФК-Центр». 10 вересня 2015 року було розпочато інвентаризацію, того ж дня від голови інвентаризаційної комісії надійшов лист на ім'я в.о. генерального директора [PERSON] з попередженням про неможливість виконувати обов'язки з причини недопущення комерційним директором ТОВ «Метал» [PERSON]І до документів та приміщень. Окрім того в процесі інвентаризації стало відомо, що в кабінеті позивача в його робочому столі, приховувались печатки та штампи підприємства, також було виявлено залишки знищених документів. З метою стабілізації умов проведення документальних перевірок та інвентаризації було прийняте рішення про відсторонення відповідача від роботи на час проведення інвентаризації на виробничих ділянках. На період відсторонена позивачу була нарахована заробітна плата. Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]І, та вважає за можливе відмовити в їх задоволенні. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed