Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив суд ухвалити рішення, яким просив: - визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] 52/100 частин житлового будинку [ADDRESS]; - визнати за ним право власності на 26/100 частин будинку [ADDRESS] припинивши право спільної сумісної власності на дане майно сторін. В обґрунтування позову зазначено наступне. Спірний об'єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя, адже набутий (побудований) сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі зокрема і за кошти, зароблені позивачем. Оскільки дійти згоди у питанні поділу майна сторони не можуть, звернення до суду є єдиним можливим способом захисту прав. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та її представник, в свою чергу, заперечили щодо задоволення позову. Заслухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив надані ними докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 27 серпня 1983 сторони зареєстрували шлюб (а.с.11), який рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2017 року (набрало законної сили 13 березня 2017 року) розірвано (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Житомирської районної ради народних депутатів від 18 лютого 1989 року (а.с.47) відповідачеві, серед іншого, надано дозвіл на добудову до індивідуального житлового будинку [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,08 га. Крім цього, зазначеним рішенням відповідачеві видано будівельний паспорт (а.с.46), а також встановлено нові розміри ідеальних часток спільному праві на вищевказаний житловий будинок між відповідачем та [PERSON], де частка відповідача склала 52/100 ідеальних часток (а.с.50). Рішенням Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20 вересня 2007 року (а.с.53) відповідачеві надано дозвіл на оформлення права власності на 52/100 ідеальних часток згадуваного вище житлового будинку на підставі якого 19 жовтня 2007 року останньою отримано відповідне свідоцтво про право власності (а.с.54) і 5 листопада 2007 року таке право було зареєстровано (зворот а.с.7). Крім цього, у ході розгляду справи судом досліджено копію трудової книжки позивача (а.с.13-15) та копії документів, якими останній обґрунтовує прийняття фінансової участі у добудові спірної нерухомості (а.с.16-24). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який являється рідним братом позивача, пояснив, що будівництво спірного у справі нерухомого майна проводилось за кошти подружжя позивача та відповідача. Інших доказів, що б стосувались предмета даного спору, сторонами не надавалось і відповідно судом не досліджувалось. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Сімейного Кодексу України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ст. 61 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи, що встановлені на підставі наявних у матеріалах справи доказів, норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Суд погоджується із доводами позивача стосовно того, що спірне і згадуване майно за дослідженими доказами відповідно до закону є об'єктом спільної сумісної власності подружжя з відповідачем, адже останнє набуте за час шлюбу сторін та за спільні кошти подружжя. За таких фактичних обставин згадуване майно підлягає поділу. Водночас, приймаючи рішення в цій частині, суд у відповідності до ч. 3 ст. 372 ЦК України також ухвалює припинити право спільної сумісної власності сторін на вищевказане нерухоме майно. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору у сумі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved