Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 14 липня 2016 року відповідач взяла у нього в борг кошти в сумі 7900 грн. строком на 1 рік. Термін сплати боргу - до 14.07.2017 року. Після спливу терміну повернення боргу пройшло майже 3 роки, до даного часу відповідач йому жодних коштів не повернула. На його неодноразові усні звернення щодо повернення боргу вона не реагує. 27.06.2020 року він направив претензію на адресу відповідача з вимогою повернути йому борг в сумі 7900 грн. до 05.07.2020 року, однак відповідач на його вимогу не відреагувала. Він не має можливості повернути борг позасудовим шляхом, тому змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 7900 грн. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує,\~ не заперечує проти заочного розгляду справи\~ (а.с.17). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (а.с. 15), в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин неявки, заяв, клопотань чи відзиву суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено у письмовій формі договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала у [PERSON] 14.07.2016 року грошову суму в розмірі 7900 (сім тисяч дев`ятсот) грн. на 1 рік до 14.07.2017року, що підтверджується відповідною розпискою від 14.07.2016 року (а.с. 7). Суд вважає, що надана позичальником-відповідачем по справі [PERSON] позикодавцю-позивачу по справі [PERSON] розписка є підтвердженням укладення договору позики в письмовій формі і передачі грошей позичальнику. Відповідач у встановлений договором позики термін та на час розгляду справи позику не повернула. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору позики від 14 липня 2016 року, таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорювала договір позики, укладений між нею та [PERSON] , не надала суду доказів, що договір позики укладений проти її справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78-80 ЦПК України, протилежне на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач не надала відзиву на позов та доказів, які спростовують вимоги позивача. Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення позивачу позиченої суми коштів, тобто не виконує свої зобов`язання за договором позики. Доказів протилежного відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати коштів у строки, передбачені договором позики, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 14 липня 2016 року у розмірі 7900 грн. Згідно зі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до\~ ст.ст.526, 530, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved