Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в якому зазначив, що він на підставі ордеру на жиле приміщення, виданого за рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №6438 від 09.02.1990 року, проживає в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Крім нього, за зазначеною адресою зареєстрована його донька та колишня дружина - [PERSON] При цьому відповідач після розірвання шлюбу у вищезазначеній квартирі з 1994 року не проживає. У зв'язку з реєстрацією [PERSON] у квартирі він змушений нести зайві витрати по сплаті за комунальні послуги. Теперішнє місцезнаходження відповідача йому не відоме. Враховуючи викладене, він просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити, а також пояснила суду, що майна та особистих речей [PERSON] у квартирі немає. Договірних відносин між ним та відповідачем з приводу найму вказаного житла не існує. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач відмовляється. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Згідно даних поштових повідомлень судові повістки про виклик у суд [PERSON] повернуті у зв'язку з закінченням терміну зберігання. Судом вживалися заходи до встановлення місця перебування відповідача та належного його повідомлення про час і місце розгляду справи. 12-16 жовтня 2014 року в газеті «Запорізька правда» №118-119 була розташована об'ява про виклик відповідача [PERSON] у судове засідання, призначене 11-00 годину на 23.10.2014 року. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач у судовому засіданні не заперечувала проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяви, в якій просив розглядати справу без його участі, проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ордеру на житлове приміщення №749, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №6438 від 09.02.1990 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали право на зайняття в порядку обміну житлове приміщення в квартирі [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER], виданого 21.07.1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м.Запоріжжя, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21.07.1994 року (а.с.4). На підставі акту від 21.08.2014 року, складеного представниками Міського комунального підприємства «Основаніє», зі слів сусідів було встановлено, що [PERSON] з травня 1994 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки вих.№355 від 18.08.2014 року, виданої Міським комунальним підприємством «Основаніє», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], кожний окремо, суду показали, що з травня 1994 року відповідач у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, з того часу вони її більше не бачили. З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. На підставі ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Статтею 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюють відповідні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, оскільки відповідач не є власником спірної квартири, не проживає у ній майже 10 років, витрати на її утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, а також враховуючи те, що, зокрема, платежі по наданню водопостачання, вивіз сміття залежить від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе наймач квартири, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує право останнього як наймача цієї квартири. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Так як позивач просив не стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved