Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що 15.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого кругу м. Києва Клименком Р.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича №11828 від 16.07.2020 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи позивача в розмірі 20 % від його доходів у виконавчому провадженні ВП №62652956. Копію постанови було направлено для виконання за місцем роботи позивача Структурна одиниця «Вінницькі міські електричні мережі» акціонерного товариства «Вінницяобленерго». На думку позивача, виконавчий напис нотаріуса було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. \~ Згідно з ухвалою суду від 23.02.2021 р. в справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач одержав копію ухвали суду про відкриття провадження, відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подано. \~ \~ \~ \~Треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. пояснення на позов не подали. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України. 15.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого кругу м. Києва Клименком Р.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича №11828 від 16.07.2020 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи позивача в розмірі 20 % від його доходів у виконавчому провадженні ВП №62652956. Копію постанови було направлено для виконання за місцем роботи позивача Структурна одиниця «Вінницькі міські електричні мережі» акціонерного товариства «Вінницяобленерго». Нотаріус при вчиненні виконавчого напису №11828 від 16.07.2020 року не дотримався в повному обсязі вимог вищезазначеного законодавства. Нотаріус керувався тільки розрахунком заборгованості, наданим йому стягувачем, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Так, позивачем не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від стягувача щодо розміру заборгованості, в зв`язку з чим позивач не може визнати розмірів заборгованості, у тому числі відсотків, штрафів, комісії, оскільки позбавлений будь-якої інформації зі сторони відповідача щодо кредитних зобов`язань. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди щодо розміру заборгованості. Враховуючи той факт, що як зазначає позивач, за кредитним договором ним було отримано позику в розмірі 1000 грн., а в подальшому 2500 грн. було повернуто позикодавцеві, заборгованість в розмірі понад 18 000 грн. для позивача не є безспірною. Нотаріусом не було взято до уваги ту обставину, що кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк» укладався в 2014 році, кошти за цим кредитним договором, за твердженням позивача, були повернуті в 2016 році, і строк дії договору закінчився в 2016 році, таким чином з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Нотаріус не надав належної оцінки тій обставині, що позивача не було проінформовано про факт і підставу зміни сторони у зобов`язанні (заміна кредитора), що вкотре свідчить про відсутність безспірності заборгованості. Крім того, що позивачеві не було відомо, що за кредитним договором існує заборгованість, він жодним чином не був обізнаний і про те, що право вимоги за кредитним договором належить (належало) іншій особі (а не банку), а саме відповідачу ТОВ «Вердикт Капітал». Про існування майнових претензій зі сторони відповідача та про виконавче провадження із стягнення з позивача будь-яких коштів йому стало відомо лише тоді, коли постанову він отримав за своїм місцем роботи постанову приватного виконавця Клименка Р.В. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання документів про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу (та загальної суми боргу), не перевірив чи отримано позивачем вказані вимоги сплати боргу та інформацію щодо заміни сторони в зобов`язанні. Таким чином, нотаріус не виконав положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172, в зв`язку з чим виконавчий напис №11828 від 16.07.2020 року є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Верховного Суду від 14.08.2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року при розгляді цивільної справи №137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Пунктами 1,2 вищевказаного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, в даному випадку документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості, складений відповідачем, оскільки останній є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Крім того, вказаний розрахунок заборгованості не містить відомостей про рух грошових коштів, розрахунку нарахованих штрафних санкцій, з якого нотаріус мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Натомість, на підтвердження факту безспірності заборгованості мали б бути надані нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] обгрунтований і підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved