Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку. Позивач зазначав, що згідно договору дарування частки житлового будинку від 23.02.2008 р., він прийняв у власність (у дар) Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , про що отримав витяг про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» №18222543 від 25.03.2008 р. В момент реєстрації права власності на будинок він дізнався, що з 21.04.1981 р. в спірному будинку зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка була жінкою його, на даний час померлого, брата [PERSON] , який помер [INFO] . З того моменту [PERSON] в будинку не проживає та позивач не знає про місце її перебування. Факт не проживання [PERSON] в будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Відповідач на даний час не є членом сім`ї позивача. Оскільки будинок належить тільки позивачу, то йому доводиться оплачувати за відповідача всі комунальні та інші послуги, її подальша реєстрація за вказаною вище адресою є недоцільною, обтяжуючою і перешкоджає йому в праві користування та розпорядження його житлом, а саме: позивач не може подарувати, продати, отримати кредит під заставу і т.д., також він не може отримати субсидію та змушений в повному обсязі виплачувати непосильні для нього комунальні послуги, а саме: послуги за водовідведення, вивіз сміття, опалення, світло. Посилаючись на викладене, позивач просив суд усунути перешкоди користуванню власністю шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в будинку [ADDRESS] , у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі, надав пояснення аналогічні позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. В судовому засіданні представник третьої особи відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області Ус О.О. позовні вимоги підтримав, не заперечував проти їх задоволення. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є сусідом позивача, буває в нього в будинку через день, відповідач в спірному будинку не проживає більше 10 років, її речі в будинку відсутні. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача, відповідач в будинку позивача не проживає 10-15 років, речі її відсутні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» №18222543 від 25.03.2008 р (а.с.9). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 10 січня 2020 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Андрієвським В.А. при свідках [PERSON] та [PERSON] , у будинку [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрована, але не проживає з 2013 року (а.с.11). У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , так як відповідач понад одного року не проживає у спірному житловому будинку. Таким чином, позовна вимога про усунення перешкод користування власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. З огляду на те, що даним рішенням відповідача [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку є законною та обґрунтованою й підлягає задоволенню. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved