Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстрований, але не проживає з 2005 року [PERSON] , який за призначенням її не використовує та участі в утриманні даної квартири в належному технічному та санітарному стані не приймає. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не знявся з місця реєстрації проживання, його фактичне місце проживання не відомо вже кілька років, спроби розшуку відповідача залишилися безрезультатними, все це створює позивачу перешкоди в розпорядженні його власністю, а також призводить до сплати щомісяця додаткових витрат, пов`язаних з утриманням квартири по кількості фактично зареєстрованих осіб, просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов або заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Відповідач також був викликаний до суду через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, останній був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280-289 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 13 серпня 2019 року, [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.08.2019 року за індексним номером витягу №1777342829, сформованого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сушко Т.В, вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить на [PERSON] . З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої Виконавчим комітетом Таврійської міської ради Херсонської області вбачається, що в квартирі [ADDRESS] станом на 04.02.2020 року зареєстрований [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який є відповідачем по справі. З акту про не проживання, складеного 18.02.2020 року депутатом Таврійської міської ради [PERSON] , вбачається, що у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] зареєстрований, але не проживає, з 2005 року відповідач [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ст. 320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач не проживає в квартирі, доказів наявності підстав для збереження за ними права користування житловим приміщенням суду не надано, витрати на утримання житлового приміщення ними не сплачуються, своєю реєстрацією в квартирі відповідач перешкоджає позивачу в реалізації ним свого права на користування та розпорядження квартирою, тому у суду є підстави для задоволення позову. На підставі ст. 317-320, 391 ЦК України,

Outcome: approved