Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою с. Сивухи, вул. Злагоди,4, Козелецького району, Чернігівської області, та на 3/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою с. Сивухи, вул. Злагоди 4, Козелецького району, Чернігівської області. Позивач в судове засідання не з`явився. При цьому від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надіславши до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~ Як установлено в судовому засіданні 30 вересня 1996 року помер батько позивача [PERSON], актовий запис про смерть №94. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 (2/6) частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою с. Сивухи, вул. Злагоди, 4, Козелецького району, Чернігівської області, яке відноситься до категорії колгоспного двору та право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку. Спадщину після смерті батька прийняли в рівних частинах позивач у справі та його дружина, а матір для позивача [PERSON], оскільки постійно проживали з спадкодавцем на час відкриття спадщини та звернулись з заявами про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори, однак через відсутність правовстановлюючого документу за померлим до нині право власності в порядку спадкування оформлено не було. 06 квітня 2017 року померла матір позивача [PERSON], актовий запис про смерть № 27 . За життя матір позивача розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 15 лютого 2016 року секретарем виконавчого комітету Берлозівської сільської ради, яким належний їй будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою село Сивухи, вулиця Злагоди (колишня назва вулиці Матросова),4, заповідача позивачу у справі [PERSON], а земельну ділянку [PERSON], відповідачу у справі. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3(2/6) належна їй частини, як учаснику колгоспного двору та 1/6 частина, успадкована нею після смерті чоловіка, а всього 3/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою с. Сивухи, вул. Злагоди, 4, Козелецького району, Чернігівської області, яке відноситься до категорії колгоспного двору та право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку. Позивач у справі, як спадкоємець за законом на дану спадщину, прийняв спадщину і після смерті батька [PERSON] і після смерті матері [PERSON], звернувся з заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори, про що мається витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі, а також постійно проживав з спадкодавцями на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з місця проживання, але в нотаріальному порядку оформити спадщину не може, оскільки спадкодавцями за життя право власності не зареєстровано у належний спосіб належну кожному частину у домоволодінні та правовстановлюючий документ не отримано, тому для оформлення спадкових прав позивач змушений звернутися до суду. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Злагоди, 4, в селі Сивухи, Козелецького району, Чернігівської області відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входили : померлий батько [PERSON], померла матір [PERSON] та позивач у справі [PERSON], тому кожен має право на дане домоволодіння у рівних частинах по 1/3 . Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року (із змінами), право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося до припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Позивач, як спадкоємець першої черги, син померлого [PERSON] успадкував 1/6 частину у домоволодінні після його смерті, та спадкоємець першої черги, син померлої, успадкував належні 3/6 частини у домоволодінні після смерті матері [PERSON], що в цілому складає 2/3 (4/6) частини спадкового майна у домоволодінні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню із наступних підстав: Згідно ч. 2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень Цивільного Кодексу України, зокрема Ст. 1216 спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкодавців) Ст. 1218 До складу спадщини входять усі права та обовязки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той ж подружжя, який пережив, батьки. Згідно ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті, у звязку з цим позивач змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права громадян. Суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, враховуючи заяву останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved