Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить винести рішення, яким визнати договір купівлі-родажу будинку дійсним та визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтував тим, що 20 грудня 1988 року уклав із колгоспом ім.. Кірова договір про передачу позивачеві у власність індивідуального жилого будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] за яким він мав протягом 20 років сплатити колгоспу 10000 рублів платежами у розмірі 42 рублі щомісяця, а за рік 500 рублів. По суті укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, в якому зазначено, що договір підлягає реєстрації у виконкомі місцевої ради народних депутатів. Станом на 13.02.1998 позивач сплатив всю суму відповідно договору, однак не має можливості оформити право власності на будинок в зв'язку з ліквідацією сільськогосподарського підприємства та неможливістю нотаріально оформити договір купівлі-продажу. На даний час колгосп ім.. Кірова як сільськогосподарське підприємство не існує, будинок знаходиться на території Знам'янської Другої селищної ради. Позивач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розглядати справу без участі відповідача. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. 20 грудня 1988 року колгосп ім.. Кірова в особі його голови Мироненка А.М. та [PERSON] клали договір про передачу позивачеві у власність індивідуального жилого будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], за яким [PERSON] протягом 20 років сплачує колгоспу 10000 рублів платежами у розмірі 42 рублі щомісяця, а за рік 500 рублів (а.с.7,8). Відповідно до наданих квитанцій та довідці, а також запису в договорі, [PERSON] повністю здійснив оплату за будинок (а.с.8,16). Відповідно до виписки з рішення загальних зборів КСП ім.. Кірова, вирішено передати у власність [PERSON] будинок [ADDRESS], як такому, що сплатив його вартість (а.с.13). Також, в судовому засіданні встановлено, що згідно рішення виконкому селищної ради № 123 від 30 жовтня 1997 року змінено номер будинку з [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до довідки-характеристики, вказаний будинок належить колгоспу ім..Кірова, документи відсутні (а.с.24). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між сторонами укладено договір купівлі-продажу будинку і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме колгосп отримав грошові кошти в рахунок передання у власність будинку позивачеві, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв'язку з ліквідацією сільськогосподарського підприємстів, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Outcome: approved