Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом в інтересах [PERSON] до Великобурлуцької РДА у Харківській області та ГУ Держземагенства у Харківській області про визнання права власності на земельну ділянку в розмірі 7.95 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ХР №0193035 на ім'я позивача та зобов'язання ГУ Держземагенства у Харківській області виділити зазначену ділянку із земель державної власності, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Представник Великобурлуцької РДА в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин. Представник ГУ Держземагенства в поданій до суду письмовій заяві вважала, що зазначений позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Відповідачі будучи належним чином повідомленими про час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили та не подали заяви про розгляд справи без їх участі, а тому суд відповідно до вимог ст.224 ЦПК України розглядає справу в порядку заочного провадження. Вислухавши пояснення [PERSON], дослідивши надані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно запису №23 від 23.06.1994 р. в трудовій книжці [PERSON] по 17.03.2000 р. працював в КСП ім. Димитрова Великобурлуцького району Харківської області(а.с.8-9). Із відповіді начальника відділу Держземагенства у Великобурлуцькому районі Харківської області №01-38/31 від 18.10.2013 р. вбачається, що на підставі рішення VII сесії ХХ11 скликання Великобурлуцької районної Ради від 10.04.1996 р. КСП ім. Димитрова 10.08.1996 р. отримало державний акт на право колективної власності на землю. [PERSON] включений до списку громадян-членів КСП ім. Димитрова, які мають право одержати земельний сертифікат за №37. Сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 7.95 умовних кадастрових гектарів серії ХР № 0193035 на ім'я [PERSON] зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10.02.1997 р. за №34. Підпис власника про отримання цього сертифікату в книзі відсутній. Вказаний сертифікат в відділі також відсутній(а.с.11). Із відповідей голови Великобурлуцької райради 302-24/216 від 01.11.2013 р.(а.с.13) та першого заступника голови Великобурлуцької РДА №01-40/2780 від 19.11.2013 р.(а.с.15) вбачається, що місце знаходження сертифіката на ім'я [PERSON] встановити неможливо. В зв'язку із втратою сертифікату на земельну частку (пай) [PERSON] 02.11.2013 р. в газеті №44 «Радянський патріот» робив відповідне оголошення(а.с.16). Згідно відповіді начальника відділу Держземагенства у Великобурлуцькому районі №01-38/40 від 12.12.2013 р. на території Великобурлуцької селищної Ради є в наявності земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.18). Згідно листа начальника ГУ Держземагенства у Харківській області від 19.12.2013 р. зазначений спір слід вирішувати в судовому порядку. Зазначений орган обґрунтовано є відповідачем у справі, оскільки саме він на час розгляду справи в суді здійснює право розпорядження земельними ділянками державної власності за межами населених пунктів на території Великобурлуцького району Харківської області. Зазначений спір повинен розглядатися в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З 01 січня 2013 року , відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 18 вищезгаданого Закону право власності на земельну ділянку підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, посилаючись на те, що на даний час іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку він не має можливості, в зв'язку з чим змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Згідно ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 п.5 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: - рішень суддів, що набрали законної сили. Відповідно до п.26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Згідно п.10 ст.27 цього Порядку рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є документом, що підтверджує виникнення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За таких підстав суд вважає, що відносно суб'єктивного земельного права створюється неможливість реалізації позивачем свого права відносно власності на земельну ділянку, а чинним законодавством в даному випадку не визначено позасудовий порядок вирішення даного спірного питання. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved