Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог від 13.08.2018) до [PERSON], [PERSON], третя особа - Рада опіки та піклування Покровської сільської ради Мангушського району Донецької області про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS], виходячи з наступного. Згідно свідоцтва [NUMBER] про право приватної власності на будівлю, виданого виконавчим комітетом Першотравневої районної ради народних депутатів 25.09.1986, та реєстраційного напису від 25.09.1986, [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] За зазначеною адресою зареєстровані: зять - [PERSON], [INFO], онука - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу вони не проживають за даною адресою, не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утриманні будинку. До виїзду на постійне місце проживання до Російської Федерації у 2016 році вони всією родиною проживали у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] Згідно акту обстеження домоволодіння, складеного депутатом Покровської сільської ради, відповідачі тривалий час не проживають у будинку [ADDRESS], у зв'язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги в частині визнання неповнолітнього [PERSON] таким що втратив право користування житлом не підтримав, в іншій частині позовні вимоги підтрима. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення на адресу реєстрації останніх повістки про виклик до суду рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки суду не повідомили. Заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнену позовну заяву підтримує і не заперечує проти її задоволення. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Так, згідно свідоцтва про право власності [NUMBER] на будівлю, виданого виконавчим комітетом Першотравневої районної ради народних депутатів 25.09.1986, та реєстраційного напису від 25.09.1986, [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с 4). Відповідно до акту обстеження домоволодіння від 23.07.2018, складеного депутатом Покровської сільської ради [PERSON], у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за даною адресою не проживають з 2006 року (а.с. 5). Як вбачається з поквартирної картки Форми Б, по [ADDRESS], який належить [PERSON], зареєстровані: голова - [PERSON], [INFO], дружина - [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], зять - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки комітету самоорганізації населення селища Кіровка № 39-815 від 15.09.2015, виданої [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] зареєстровані чоловік - [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Судом достовірно встановлено, що відповідачі з 2006 року не проживають у спірному будинку [ADDRESS]. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Разом з тим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, оскільки відповідачі понад встановлені законодавством строки не проживають у спірному будинку та залишається у ньому зареєстрованими, не оплачують комунальні послуги, порушують права позивача, а тому перешкоджають вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому суд вважає можливим визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS], тим більше, що у відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved