Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Повного товариства Климчук і компанія Ломбард Капитал про поверенння предметів застави, мотивуючи свої вимоги наступним. Між [PERSON] та Повним товариством Климчук і компанія Ломбард Капитал було укладено договори фінансового кредиту від 30.06.2014 року №405-000001781, від 18.07.2014 року №405-000001888; від 23.07.2018 р. №405-000001927 під заклад виробів із золота: ланцюга із золота 585 проби загальною вагою 3,93 гр. вартістю 976,00 грн.; каблучки із золота 585 проби загальною вагою 7,31 гр. вартістю 1806,00 грн.; браслету із золота 585 проби загальною вагою 5,85 гр. вартістю 1421,00 грн. Посилаючись на те, що Відповідачем не додержані заходи щодо збереження предмета застави, Позивач просить суд на підставі ст. 580, 587 ЦК України, зобовязати Відповідача в судовому порядку повернути йому у власність рівноцінні предмети застави: ланцюг із золота 585 проби загальною вагою 3,93 гр., каблучку із золота 585 проби загальною вагою 7,31 гр., браслет із золота 585 проби загальною вагою 5,85 гр. Ухвалою судді від 18.04.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов. 18.05.2018 року представник відповідача суду надав відзив на позов, відповідно до якого Відповідач позов не визнав, \~просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що Позивачем загальна сума кредитів, наданих за Договорами про надання фінансового кредиту під заставу майна та грошових коштів за користування кредитними коштами не погашена, наголошує, що відсутні законні підстави для повернення заставленого майна, оскільки строк для виконання Відповідачем обов'язку з повернення заставленого майна Позивачеві не настав. Відповідач зазначає, що втрата предметів застави, одержаних за наслідками договорів, укладених на окупованій території, є наслідком непереборної сили, а саме бойових дій та проведення спеціальної військової операції на неконтрольованій території України. Відповідач заявляє про сплив позовної давності та просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, який слід обчислювати з 03.08.2014 року, що відповідає строку дії укладених договорів, оскільки позивач не скористався своїм правом на захист свого порушеного права. У відповіді на відзив позивач заперечив проти застосування строків позовної давності з тих підстав, що позивач не мав можливості повернути грошові кошти через проведення на території Луганської та Донецької областей спеціальної військової операції проти озброєних сепаратистів та терористів. Ухвалою суду від 20.06.2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просять його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засідання представники відповідача проти задоволення позову заперечували, вважають позовні вимоги необґрунтованими, просили у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами у справі [PERSON] та Повним товариством Климчук і компанія Ломбард Капитал було укладено наступні договори фінансового кредиту. [PERSON] специфікацій №1 (прийняття закладу) № 405-000001888 від 18.07.2014 року позивач отримав кредит в розмірі 900 гривень під заклад ланцюга із золота 585 проби загальною вагою 3,93 гр. вартістю 976,00 грн. Процент за користування фінансовим кредитом становить 0,7400 % на добу. [PERSON] специфікацій №1 (прийняття закладу) № 405-000001927 від 23.07.2014 року позивач отримав кредит в розмірі 1802,24 гривень під заклад каблучки із золота 585 проби загальною вагою 7,31 гр. вартістю 1806,00 грн. Процент за користування фінансовим кредитом становить 0,7900 % на добу. [PERSON] Додаткової угоди №3 (продовження терміну) від 23.07.2014 року згідно специфікації № 1 (прийняття закладу) №405-000001781 від 30.06.2014 року позивач отримав кредит в розмірі 1 420 гривень під заклад браслету із золота 585 проби загальною вагою 5,85 гр. вартістю 1\~421 грн. Процент за користування фінансовим кредитом становить 0,8000 % на добу. Місцем укладення договорів є м. Стаханов Луганської області. Відповідно до укладених договорів, сторони погодили строк користування кредитом до 02.08.2014 року. Зі змісту укладених договорів встановлено, що позикодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти для задоволення власних потреб у сумі, що вказана в п. 3 специфікації, зі сплатою процентів, на строк, вказаний у п. 4 специфікації (п. 2 договору). [PERSON] п. 3 Договору, позичальник зобовязався повернути суму отриманого кредиту у день, вказаний у п. 5 Специфікації. Днем (моментом) надання кредиту вважається день видачі грошових коштів. Днем (моментом) повернення вважається день отримання Позикодавцем коштів від позичальника. Сума грошових коштів за користування кредитом до повернення позикодавцю складається із суми наданого кредиту та відсотків за користування (п. 4 договору). Відповідно до п. 8 Договору, забезпеченням зобов'язань позичальника за цим договором є застава майна Позичальника, вказаного у п. 9 Специфікації. Заставлене майно на строк дії договору передається у володіння Позикодавця, який відповідає перед позичальником за збереження застави у розмірі вартості його оцінки Позикодавцем. Факт передачі майна у заставу підтверджується підписанням сторонами цього договору та Специфікації (п.10). В пункті 16 договору сторони передбачили, що документом, що підтверджує факт повної або часткової сплати кредиту є платіжний документ, виданий позикодавцем. Відповідно до статті 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Статтею 575 визначено окремі види застави, зокрема частина 2 визначає, що закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Право застави припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою (ч. 1 ст. 593 ЦК України). У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві (ч. 3 ст. 593 ЦК України). Відповідно до Квитанції до прибуткового касового ордеру № 2123 від 23.07.2014 року Позивачем на користь Відповідача було сплачено проценти за користування кредитом в розмірі 102,24 гривень. Проте, загальна сума отриманих кредитів, які були надані за Договорами про надання фінансового кредиту під заставу майна від 30.06.2014 р. №405-000001781, від18.07.2014 р. №405-000001888, від 23.07.2014 р. №405-000001927 в розмірі 4122,25 грн., та сума процентів, згідно умов укладених договорів, за користування кредитом, отриманим за договором про надання фінансового кредиту під заставу майна від 18.07.2014 р. №405-000001888 та від 23.07.2014 р. №405-000001927 Позивачем не погашена, отже, забезпечене заставою зобов'язання не припинене. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували виконання останнім зобов'язань за договорами про надання фінансового кредиту під заставу. В судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка була допитана [PERSON]. Свідок повідомила суду, що Позивач в строк, встановлений у договорі фінансового кредиту, не повернув Відповідачеві отримані в якості кредиту грошові кошти. Позивач мав намір сплатити грошові кошти восени 2014 року, однак не зміг цього зробити, оскільки відділення Відповідача припинили здійснювати свою діяльність на території м. Стаханів. На підставі аналізу зазначених доказів, суд дійшов висновку, що застава майна, переданого Позивачем не припинена, а отже підстави для повернення майна Позивачеві відсутні. Як передбаченого ч. 3 ст. 587 ЦК України, заставодержатель, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов'язаний відшкодувати заставодавцю завдані збитки. Частиною 1 статті 48 закону України Про заставу передбачено, за втрату або недостачу предмета закладу заставодержатель несе відповідальність у розмірі вартості втраченого майна, а за пошкодження предмета закладу - в розмірі суми, на яку знизилась вартість заставленого майна. За умовами укладених договорів про надання фінансового кредиту під заставу майна (п. 10 договору), сторони погодили, що Відповідач як заставодержатель відповідає перед Позивачем - заставодавцем за збереження застави в розмірі вартості його оцінки позикодавцем. Отже, за умовами укладених між Позивачем та Відповідачем договорів та приписів статті 587 ЦК України та закону України Про заставу, на Відповідача у разі втрати заставленого майна покладено обов'язок з відшкодування вартості втраченого майна - предмету застави, яка визначена сторонами в п. 8 специфікації до Договору про надання фінансового кредиту під заставу майна. Отже, спосіб захисту порушеного права, обраний Позивачем, не відповідає способу, визначеному законом та договором. 14 квітня 2014 року Указом Президента України №405/2004, відповідно до статей 107 та 112 Конституції України, було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України. Починаючи з 15 квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться військова спеціальна операція проти озброєних сепаратистів та терористів. В матеріалах справи міститься копія листа Служби безпеки України від 11.02.2015 року №16/741, яким повідомляється, що з 07.04.2014 року на території Донецької та Луганської областей організованими озброєними угрупуваннями вчиняються численні терористичні акти, пов'язані з захопленнями державних/громадських будівель і споруд, незаконним заволодінням транспортними засобами, умисними вбивствами, захопленням заручників, блокуванням і пошкодженням об'єктів транспортної системи тощо, яким, у межах законодавчо визначеної компетенції, почали протидіяти уповноважені на те державні органи. Зазначені правопорушення створюють безпосередню загрозу життю і безпеці громадян, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. №1085-р, м. Стаханов Луганської області відносилось до такого населеного пункту. Як вбачається з витягу з кримінального провадження №12015130580000246 від 25.02.2015 року, Старобільським РВ ГУМВС України в Луганській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено повідомлення Повного товариства Климчук і компанія Ломбард Капитал щодо здійснення крадіжки майна, належного Відповідачу, невстановленими особами. [PERSON] інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, складеного Відповідачем станом на 03.11.2014 року, серед викраденого у відділені майна за адресою: Луганська область, м. Стаханов, вул. Стаханова, буд.2Л, є браслети з золота 585 проби, вагою 5,8 гр., ланцюги з золота 585 проби вагою 3,8 гр., каблучка з камінням з золота 585 проби вагою 7,03 гр., які передані Відповідачу [PERSON] на підставі укладених договорів. У відповідності до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Частиною 3 статті 48 закону України Про заставу визначено, якщо заставодержателем є ломбард або інша організація, для якої надання кредитів громадянам під заклад є предметом її діяльності, звільнення від відповідальності може мати місце лише за умови, що заставодержатель має докази, що втрата, недостача чи пошкодження предмета закладу сталися внаслідок непереборної сили. Події, що відбуваються на сході України є надзвичайними, такими, що мають невідворотній, руйнівний характер і позбавляють можливості за даних обставин запобігти негативним наслідках їх прояву. Непереборна сила є об'єктивним явищем, тобто подією, яка не залежить від волі, свідомості та бажання людини. При цьому ця подія, як правило, має стосовно діяльності суб'єкта зовнішній характер втручання. Суспільні явища, зокрема воєнні дії, також є непереборною силою. На підставі дослідження наданих сторонами доказів суд доходить висновку, що втрата предметів застави: ланцюга із золота 585 проби загальною вагою 3,93 гр., каблучки із золота 585 проби загальною вагою 7,31 гр., браслета із золота 585 проби загальною вагою 5,85 гр., сталася внаслідок непереборної сили, у зв'язку із проведенням бойових дій та військової спеціальної операції на сході України. Показання допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] не спростовують висновків суду про відсутність законних підстав для повернення Позивачу предметів застави внаслідок невиконання останнім свого обов'язку щодо повернення отриманих кредитних коштів та процентів за користування кредитом. Інші докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, зокрема листи Головного управління Національної поліції в Луганській області від 23.10.2017 р. №Є-220/111/18/02-2017, від 17.11.2017 №9212/111/45-2017, постанова про відмову у визнанні потерпілим від 17.11.2017 року також не спростовують зазначені висновки суду. Як зазначає ЄСПЛ у рішенні у справі «Бейелер проти Італії», найважливішою вимогою\~статті 1\~Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі\~«Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). У даній справі, враховуючи невиконання Позивачем у встановлений строк своїх зобовязань щодо повернення отриманих кредитних коштів, враховуючи приписи ст. 593 ЦК України, згідно якої заставодавець зобов'язаний негайно повернути заставодавцю заставлене майно у разі припинення застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання, суд дійшов висновку, в тому числі, про відсутність підстав повернення позивачу зазначеного у позові майна, яке забезпечувало виконання Позивачем зобовязань за Договорами про отримання фінансового кредиту під заставу майна. Крім того, на переконання суду, задоволення позовних вимог становитиме непропорційне втручання у право Відповідача на мирне володіння майном, враховуючи невиконання Позивачем своїх зобовязань з повернення отриманого кредиту та процентів за користування такими грошовими коштами, законні сподівання Відповідача у звязку з цим на реалізацію предметів застави для покриття своїх майнових вимог до Позивача, та з огляду на заволодіння цими предметами застави невідомими особами. Задоволення позовних вимог Позивача в такому випадку становитиме надмірний тягар для Відповідача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено обставин порушення його прав відповідачем, у звязку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed