Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Фермерського господарства «Азов-Агро-Світ», про визнання недійсним договору оренди землі в якому зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину належить земельна ділянка площею 11,4018 га, яка знаходиться на території Червонопільскої сільської ради Запорізької області на землях колишнього КСП «Бердянський» ДП №41, п. №301 та має кадастровий номер 2320686000:01:001:0046. Землю він обробляє самостійно і в оренду іншим особам не передавав. Навесні 2020 року ним було засіяно ділянку, а влітку 2020 він дізнався, що 25.11.2019 відносно його ділянки укладено договір оренди землі з ФГ «Азов-агро-світ». На укладення договору оренди земельної ділянки він не давав згоди і договір не підписував, повноважень на підписання не надавав. Наявність договору оренди від 25.11.2019 перешкоджає йому користуватися належною йому власністю, у зв`язку з чим просив визнати недійсним договір оренди землі від 25 листопада 2019 року, укладений між ним та ФГ «Азов-агро-світ». Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 липня 2020 року відкрито провадження у справі, визначено розглянути справу в порядку загального позовного провадження, У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав і зазначив, що 24.04.2019 [PERSON] було прийнято трактористом-машиністом у ФГ «Азов-агро-світ». Восени 2019 року [PERSON] запропонував укласти договір оренди належної йому земельної ділянки. 25.11.2019 голова фермерського господарства разом з батьком приїхав до позивача у м. Маріуполь, де в їх присутності [PERSON] власноручно підписав договір оренди, що оскаржується. Один примірник договору було надано [PERSON] , другий - залишився у ФГ «Азов-агро-світ». Враховуючи, що фактичне використання земельної ділянки розпочато в 2019 році, а також з метою зацікавленості в укладенні договору, [PERSON] під час оформлення договору оренди була виплачена наперед орендна плата в річній сумі нарахування. Зазначені обставини свідчать про реальність укладення договору (а.с. 27-29). У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача Гаденко О.П. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2017, зареєстрованого у реєстрі за №215, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 11,4018 га у межах згідно з планом, що розташована: [ADDRESS] , цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 232068000:01:001:0046 (а.с. 9). Право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано 23.03.2017, номер запису про право власності 19602465, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10). 25.11.2019 між [PERSON] та ФГ «Азов-агро-світ» укладено договір оренди землі, предметом за яким є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться Запорізька область, Бердянський район, Осипенківська сільська рада «За межами населеного пункту» на землях колишнього КСП «Бердянський», ДП №41, п.301, кадастровий номер 232068000:01:001:0046 (а.с. 11-14). 27.11.2019 право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди від 25.11.2019 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 34386152. Строк дії: 24 роки (а.с. 15). Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.02.2021 по даній цивільній справі призначено почеркознавчу експертизу. 02.08.2021 судовим експертом Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надано висновок № СЕ-19/108-21/8666-ПЧ, у якому експертом зазначено, що підпис на документі «Договір оренди землі», укладений 25.11.2019 року між [PERSON] та фермерським господарством «Азов-агро-світ» в графі «Підписи сторін» під написом « [PERSON] », виконаний, ймовірно [PERSON] . Відповісти на запитання в категоричній формі не виявилось можливим через відносну простоту будови досліджуваного підпису (а.с. 126-132). Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (стаття 792 ЦК України). Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У частині першій статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Оцінюючи висновок експерта від 02.08.2021 суд вважає, що він не є належним і допустимим доказом на підтвердження заявлених у справі вимог, оскільки містить припущення, зокрема у ньому зазначено, що підпис у спірному договорі виконаний ймовірно позивачем, інших належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що договір оренди від 25.11.2019 орендодавцем не підписувався позивачем не надано, з огляду на це суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed