Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, просить виділити йому в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], а саме: частину веранди №1-1; кухню №1-2, площею 8,50 кв. м., житлову кімнату №1-3, площею 15,70 кв. м., житлову кімнату №1-4, площею 8,10 кв. м. та гараж літ. Б. Посилається на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбу, який був розірваний 27 листопада 2012 року. Під час шлюбу придбали житловий будинок по [ADDRESS]. Рішенням суду вказаний будинок був визнаний спільною сумісною власністю подружжя. Він бажає виділити в натурі належну йому 1/2 частку будинковолодіння, але добровільно це зробити відповідач відмовляється. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання вкотре не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області в судове засідання не з'явилась, направив заяву про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують проти задоволення позову. Судом встановлено наступне. 16 червня 2015 року рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області у справі №373/1317/15-ц будинок [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Визнано за ними право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за кожним (а.с10). Рішення суду набрало законної сили 14 серпня 2017 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 23 червня 2005 року рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області №224-6 [PERSON] надано дозвіл на добудову веранди розміром 4,0х2,5м по [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 27 грудня 2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Провідне бюро технічної інвентаризації» на [ADDRESS], приміщення житлового будинку мають такі призначення та площі: веранда - пл.10,00 кв. м, кухня - пл.8,50 кв. м, житлова - пл.15,70 кв. м., житлова - 8,10 кв. м., житлова - 18,60 кв. м., житлова - 4,60 кв. м., котельня - 5,80 кв. м., коридор - пл.3,70 кв. м,. Загальна площа будинку становить 75,00 кв. м, житлова площа - 47,00 кв. м, допоміжна - 28,00 кв. м. Складовими частинами житлового будинку [ADDRESS], є: прибудова «а», ґанок - «а1», гараж - «Б», сарай - «В», погріб з шийкою -«Г», убиральня «Д», ворота з хвірткою «№1», огорожа «№2», огорожа «№3», доріжки-1 ( а.с. 9-12). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 35-17 від 21.03.2018, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] складає 472614 грн.00 коп. На розгляд суду експертом запропоновано два варіанти поділу житлового будинку та господарських будівель із зазначенням фактичних часток та розмір відступів від ідеальних часток сторін. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами цивільного законодавства щодо права спільної часткової власності, виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок. Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.ч.1,3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу будинку з господарськими будівлями за домовленістю, звернення позивача до суду є обґрунтованим. Судом за клопотанням позивача було призначено будівельно-технічну експертизу, за результатами якої було запропоновано два варіанти поділу житлового будинку між співвласниками. Позивач та його представник просили суд провести виділ належної позивачу частки в домоволодінні по першому варіанту відповідно до висновку експерта як найбільш наближеному до ідеальних часток. При цьому позивач зобов'язався виконати за власний рахунок всі зазначені експертом в даному варіанті необхідні ремонтно-будівельні роботи. Проаналізувавши надані експертом можливі варіанти розподілу будинку, врахувавши думку позивача, зважаючи на те, що відповідач в спірному будинку не проживає на противагу позивача, який там постійно мешкає, прийнявши до уваги, що відповідно до варіанту № 1 поділу будинковолодіння відступ від ідеальних часток становить лише 0,5% (в грошовому еквіваленті 1317 грн.), що є значно меншим ніж у варіанті № 2, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає до задоволення саме відповідно до варіанту № 1 поділу. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1056 грн. 03 коп. підлягає стягненню із відповідача. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3466 грн. 40 коп. як відшкодування витрат по оплаті за проведення експертиз На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 356, 358, 364 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved