Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Суворовський відділ ДВС ОМУЮ, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам у сумі 38520 грн.. В обгрунтування позову [PERSON] вказував на те, що в липні 2012 року він подавав до суду позов про розірвання шлюбу, а 25 вересня 2012 року ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси позовна заява залишена без розгляду. Під час розгляду вказаної заяви відповідач [PERSON] звернулася з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], її вимога була задоволена частково стягнуто аліменти у розмірі 1070 грн.. Після того як він звернувся з клопотанням про залишення позову про розірвання шлюбу без розгляду, вони знову стали проживати однією сімєю. Позивач працював та утримував сімю, ні в чому нікому не відмовляв, купував продукти харчування, одяг, ремонтував машину, оплачував комунальні послуги, купував для сина та дружини речі, побутові прилади, планшет, смартфон та навушники, збирав сина до школи, купуючи усі необхідні речі для школи . Влітку родина їздила на відпочинок на оздоровлення. На теперішній час у відносинах є непорозуміння, були неодноразові сварки, що призвело до неможливості спільного проживання, тому він знову звернувся до суду про розірвання шлюбу, справу не розглянуто. Позивач вважає, що відповідач умисно не подавала виконавчий лист до виконання, з корисливих міркувань. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримали позов та просили його задовольнити. Позивач зазначив, що після того як вони помирилися з дружиною продовжили проживати як сімя, він працював не офіційно, забезпечував матеріально дитину, сплачував комунальні платежі, дарував подарунки дружині, оплачував відпочинок за кордоном та ремонт автомобіля. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти позову. Відповідач підтвердила, що з позивачем жили в одній квартирі, однак жили як чужі люди, помирилися заради дитини, бюджет їх не був спільним, позивач не працював та доходу не мав, матеріально не забезпечував, підприємницькою діяльністю займається його матір. Весь час обіцяв їй, що буде сплачувати аліменти пізніше. Деякий час їй вистачало заробітної плати, яку вона отримувала, а про те, що потрібно було звертатися до виконавчої служби не знала, вважала, що рішення є достатньою підставою для стягнення аліментів. Представник третьої особи Суворовський ВДВС ОМУЮ до суду не зявився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є законним та обгрунтованим, тому підлягає задоволенню виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2003 року (а.с.51). В них є спільний син [PERSON], [INFO] (а.с.5). 13 вересня 2012 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси було стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання сина у розмірі 1070 грн.. Як було встановлено 25 вересня 2012 року ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси задоволено заяву [PERSON] та залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони примирилися та продовжили проживати спільно. Згідно з наданими письмовими доказами позивач оплачував роботи та необхідні запчастини для автомобіля «Volkswagen Polo» державний номер ВН 7330СІ, яким користувалася і відповідач, в грудні 2013 року, травні та червні 2014 року (а.с.20,22) він купував промислові та продуктові товари (а.с.26-29), оплачував послуги [PERSON] «Одесаобленерго» та комунальні послуги (а.с.34-36, 38-49). Відповідач в період з 05.09.2011 року працювала в ТОВ «Мед-сервіс Юг, ТОВ «Аптека №1 Трансфарм», НВБФ «Терра» у формі ТОВ, що підтверджується копіями довідок (а.с. 163-167). Позивач працював в період з 26.03.2015 року по 31.08.2015 року в СП « Оптіма-Фарм, ЛТД» (а.с.168) З письмових поясненнях [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказують на те, що [PERSON] проживав в [INFO] разом з дружиною та сином з 01.01.2012 року по 01.01.2016 року, підписи вказаних осіб були завірені керуючим «ЖСК «Суворовський-6» (а.с.30-33). Дані поясненнями враховуються судом як письмові докази. 12 січня 2016 року відповідачці [PERSON] Суворовським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист на виконання рішення від 13 вересня 2012 року (а.с.8). 23 січня 2016 року державним виконавцем Суворовського ВДВС ОМУЮ за вказаним листом відкрито виконавче провадження. Станом на 22 січня 2016 року нараховано заборгованість у розмірі 38520 грн. (а.с10). Відповідно до ч.3 ст.197 ЦПК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Отже, оцінивши усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, відповідач не предявляла до виконання виконавчий лист без поважної причини. Більше того, судом встановлено, що сторони проживали разом, позивач приймав участь в матеріальному забезпеченні сімї та дитини. Посилання відповідачки на те, що вона не знала про необхідність звернення до виконавчої служби не є поважною причиною, не може також бути поважною причиною і посилання відповідача на достатній розмір її доходу для забезпечення для забезпечення дитини. Приймаючи до уваги вказану норму та встановлені судом факти, суд приходить до висновку, що позивача необхідно звільнити від нарахованої заборгованості по аліментам у розмірі 38520 грн. яка була розрахована за період з 17.07.2012 року по 21.01.2016 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 275,60 грн..

Outcome: approved