Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членом даного колгоспного двору був [PERSON], який помер 5 жовтня 2009 року, та [PERSON], яка померла 8 березня 2016 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та його представник адвокат [PERSON] не зявилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив його задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позов [PERSON], просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Макіївської сільської ради № 2-74 від 7 травня 2018 року (а.с. 11). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. У судовому засіданні встановлено, що 21 травня 2001 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Братиця», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (зворот а.с. 10). За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. 5 жовтня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2007 року [PERSON] склав заповіт, яким належну йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 042392 земельну ділянку заповів [PERSON], що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 52). Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Таким чином, спадкування 1/2 частини житлового будинку № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області, яка належала [PERSON], здійснюється спадкоємцями [PERSON] за законом на загальних підставах. У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, та [PERSON], як спадкоємець за заповітом, що підтверджується довідкою виконкому Макіївської сільської ради № 2-73 від 3 травня 2018 року (а.с. 10) та копією спадкової справи № 20/2010 до майна померлого [PERSON] (а.с. 49-64). [PERSON] не відноситься до спадкоємців [PERSON] першої черги за законом, а тому [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 8 березня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). У судовому засіданні встановлено, що 6 травня 2015 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON], що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 39). Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 3 вересня 2018 року (а.с. 42), а тому спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], 26 грудня 2016 року на його імя було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 240/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 37-40). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належний їй житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 693/02-31 від 8 травня 2018 року (а.с. 17). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 22 по вул. Давиденка в с. Ганнівка Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 13-15). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved