Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , вказавши, що 04.12.2018 року [PERSON] помилково перераховано на банківську картку [PERSON] 35000 гривень. Оскільки відповідач отримав зазначені кошти безпідставно внаслідок помилки позивача, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти в сум 35000 гривень. Ухвалою суду від 11.03.2019 року провадження по справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначені строки для надання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив. Відповідачеві двічі за адресою зареєстрованого місця проживання направлялись копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви та доданих документів. У встановлений судом строк та на дату розгляду справи відповідачем відзив на позовну заяву поданий не був. Судом вирішувались заяви позивача про забезпечення позову, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 25.02.2019 року заява [PERSON] про забезпечення позову залишена без задоволення. Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.04.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2019 року залишено без задоволення. Будь-які інші клопотання чи заяви сторонами не заявлялись, судом не вирішувались. В судовому засіданні позивач та представник позивача на позовних вимогах наполягали, вказуючи, що [PERSON] за договором з АБ [PERSON] мав перерахувати за надані послуги 35000 гривень. 04.12.2018 року [PERSON] через банківський термінал перерахував грошові кошти, але внаслідок того, що [PERSON] має вади зору, він помилився при вказівці номеру банківської картки, внаслідок чого грошові кошти були зараховані на рахунок [PERSON] оскільки добровільно [PERSON] відмовився повертати грошові кошти, просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову. [PERSON] пояснив, що він працює таксистом та надає послуги з пасажирського перевезення. На початку грудня 2018 року. коли він очікував замовлень, до нього підійшов чоловік, який назвався [PERSON] , та попросив надати йому послуги з перевезення протягом наступних днів. В один з наступних днів [PERSON] повідомив [PERSON] , що у нього закінчились грошові кошти та він не має банківської картки, та, оскільки він не є мешканцем м. Запоріжжя, запитав у [PERSON] , чи можна скористатись банківською карткою останнього для отримання грошових коштів, на що [PERSON] погодився. Далі на банківський рахунок [PERSON] надійшла сума у 35000 гривень, цю суму [PERSON] зняв у відділенні банку та повністю віддав [PERSON] , який розрахувався з [PERSON] за надані послуги, після чого відповідач цього чоловіка більше не бачив. Через деякий час [PERSON] зателефонував чоловік, який представився адвокатом та вимагав повернути грошові кошти, на що [PERSON] відмовився. Вказуючи, що він віддав грошові кошти [PERSON] , а пояснення позивача щодо можливості помилитись при перерахуванні коштів сумнівні, тож просив відмовити у задоволенні позову. При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне. Відповідно до дублікату квитанції від 04.12.2018 року [PERSON] перерахував на банківський рахунок [PERSON] 35000 гривень. Згідно з довідкою медичного центру «Віта Медікал» [PERSON] встановлений діагноз : початкова катаракта, гіперметропія середнього ступеню обох очей. Судом не оцінюється в якості договір про надання правової допомоги від 30.11.2018 року та лист Лисенка С.М., адже зазначені документи безпосередньо предмету спору не стосуються. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінивши надані сторонами докази в межах доводів та заперечень учасників справи, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] перерахував на банківську картку [PERSON] грошові кошти в сумі 35000 гривень. Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що такі грошові кошти він передав іншій особі, що іншій особі він надавав якісь послуги, тощо. Факт звернення [PERSON] до правоохоронних органів з заявою про скоєння злочину на висновок суду не впливає, адже [PERSON] , подавши заяву 08.10.2019 року, подальшою її долею не цікавився, наразі відомості про відкрите кримінальне провадження за заявою [PERSON] відсутні. Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Враховуючи, що [PERSON] не доведено наявності підстав для отримання грошових коштів він [PERSON] , надання останньому будь-яких платних послуг чи укладення інших угод, тож суд вважає, що грошові кошти були отримані ним безпідставно, а за відсутності доказів на підтвердження того, що такі кошти [PERSON] передав третій особі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved