Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], який обґрунтувала тим, що 23.08.2011 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться по вул.Леніна (нині Миру), 37, в с.Штунь Любомльського району Волинської області, а також земельні ділянки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти: позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] Позивач [PERSON] спадщину після смерті матері прийняла на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30.09.2015 року, яким їй було встановлено додатковий строк для прийняття спадщини, та у встановленому порядку їй видано свідоцтва про право на спадщину - спадкові земельні ділянки. Інші спадкоємці відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали, про що подали відповідні заяви. З метою оформлення спадкових прав на житловий будинок, як частину спадщини після смерті [PERSON], позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане домоволодіння, однак у вчиненні даної нотаріальної дії їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке нерухоме майно. З викладених підстав позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та просила визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яке знаходиться в с.Штунь по вул.Миру, 37, Любомльського району Волинської області. В судове засідання сторони не зявились, однак позивач у позовній заяві одночасно просила справу розглядати у її відсутності та не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак будь-яких заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, безпосередньо до суду не подали. Позивачем до матеріалів позову додано копії заяв відповідачів: [PERSON] від 21.08.2015 року та [PERSON] від 20.08.2015 року, посвідчених в нотаріальному порядку, згідно яких останні просили справу за позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно розглядати без їх участі та одночасно, кожен зокрема, не заперечили проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем (а.с.7, 7 на звороті). Враховуючи, що вищенаведені заяви відповідачів складені до моменту звернення [PERSON] з даною позовною заявою до суду, тому суд, з врахуванням положень ст.224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Крім цього, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №114186, виданого Штунською сільською радою Любомльського району Волинської області 25.08.2011 року, встановлено, що [PERSON] померла 23.08.2011 року в с.Штунь Любомльського району Волинської області (а.с.3). Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України, першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, ....той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були її діти сторони по справі: позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження позивача серії VІІ-УР №0281556, виданого 19.02.1966 року Штунською сільською радою Любомльського району Волинської області, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ №302908, виданого 26.09.1987 року Московським відділом РАГСу м.Харкова, та копіями нотаріально завірених заяв відповідачів щодо розгляду даної справи (а.с.3 на звороті, 7, 7 на звороті). Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач та відповідачі на день смерті їх матері [PERSON] проживали окремо від останньої. У звязку з пропуском встановленого ст.1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, позивач спадщину прийняла на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 30.09.2015 року, яким їй визначено додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, а відповідачі, кожен зокрема, в нотаріальному порядку заявили (заява [PERSON] від 21.08.2015 року та заява [PERSON] від 20.08.2015 року), що на спадкове майно не претендують, спадщину після смерті матері не приймали та з заявою про продовження строку для прийняття спадщини до суду звертатись не будуть (а.с.5, 7, 7 на звороті). З копії довідки Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області від 11.11.2015 року за №648 слідує, що після смерті [PERSON] залишилось наступне спадкове майно: три земельні ділянки, згідно Державного Акту на право власності на земельну частку серії ЯА №658427, зареєстрованого 19.06.2008 року в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010808800148 (розмір земельних ділянок 2,32 га), а також житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в селі Штунь Любомльського району Волинської області (а.с.4). Належним чином завірена копія матеріалів спадкової справи №74/2015 до майна померлої 23.08.2011 року [PERSON] свідчить про те, що інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно, в тому числі на обовязкову частку у спадщині після її смерті, немає (а.с.31-60). З зазначених матеріалів спадкової справи також встановлено, що на імя позивача видано три свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме, на земельні ділянки, площами: 0,8863 га., 0,7261 га. та 0,7007 для ведення особистого селянського господарства (а.с.52 на звороті, 53, 53 на звороті). Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину за законом (заповітом) на майно, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після подання правовстановлюючого документа та інформації про реєстрацію в електронному реєстрі житлового будинку. Якщо не подані такі відомості (інформація) та документи, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Постановою в.о. державного нотаріуса Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 05.11.2015 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Штунь, вул.Леніна, 37, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують належність цього нерухомого майна спадкодавцю (а.с.8). Приналежність спадкодавцю [PERSON] даного нерухомого майна підтверджується копією вищевказаної довідки Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області від 11.11.2015 року за №648, а також копією витягу з погосподарської книги №1 за 2011 рік Штунської сільської ради Любомльського району, відповідно до якого, будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Штунь по вул.Леніна, 37, по особовому рахунку №0030-1 належить [PERSON] (а.с.4, 4 на звороті). На підставі рішення Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області від 17.11.2015 року №1/8, в селі Штунь вулицю Леніна перейменовано на вулицю Миру зі збереженням існуючих номерів домоволодінь та земельних ділянок (а.с.5). Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 28.12.2015 року за №51068380 та № 51068686, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Штунь, вул.Миру (бувша Леніна), 37, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, літньої кухні, сараю, погрібу, вбиральні, колодязя, які знаходяться в с.Штунь, вул.Леніна, 37, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем [PERSON] (а.с.13-17). Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать про наявність достатніх підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Миру, 37, в с.Штунь Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON]

Outcome: approved