Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору удаваним правочином, застосування наслідків удаваного правочину та звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.10.2013 року під виглядом договору доручення з відповідачем було укладено договір-купівлі продажу автомобіля [NUMBER]. На даний час на автомобіль накладено арешт, як на майно [PERSON]. А тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору удаваним правочином, застосування наслідків удаваного правочину та звільнення майна з-під арешту. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява до суду про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Від відповідача Богунського ДВС Житомирського МУЮ до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER], виданого Житомирським ОРЕВ УМВС України в Житомирській області 01.04.2009 р., [PERSON] належав автомобіль ГАЗ 33021, бортовий малотонажний-В, 2000 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 15.10.2013 р. між [PERSON], який діяв на підставі довіреності власника автомобіля - [PERSON] від 04.04.2009 року та ним була укладена угода купівлі-продажу вказаного автомобіля, відповідно до якої він отримав у власність зазначений вище автомобіль, сплативши відповідачу грошову суму в розмірі 16 000 гривень. Угоду купівлі-продажу вони оформили шляхом видачі [PERSON] нотаріально посвідченої довіреності на його ім'я з правами користування, експлуатації, розпорядження та відчуження автомобіля за своїм розсудом і розписки про отримання грошових коштів, після чого він отримав автомобіль з державними номерними знаками та свідоцтвом про його реєстрацію. Вказані обставини не заперечуються сторонами. Після укладення договору, він постійно користується даним автомобілем, експлуатує його, проводить поточний та капітальний ремонт. На час укладання угоди, автомобіль під забороною відчуження не перебував, інформації щодо накладення арешту на автомобіль в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, не було. В лютому 2014 року від працівників ДАІ позивачу стало відомо, що постановою державного виконавця Богунського відділу ДВС Житомирського МУЮ від 16.12.2013 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на автомобіль ГАЗ 33021, бортовий малотонажний-В, 2000 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], як такий що належить відповідачу [PERSON], та постановою державного виконавця Богунського відділу ДВС Житомирського МУЮ від 28.01.2014 року даний транспортний засіб оголошено в розшук. Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони вчинили насправді. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно п.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Суд вважає, що вимоги позивача про визнання довіреності від 15.10.2013 р. удаваною, визнання договору купівлі - продажу автомобіля дійсним та визнання за ним права власності на автомобіль ГАЗ 33021, бортовий малотонажний-В, 2000 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Підстав ставити під сумнів правомірність набуття позивачем права власності на автомобіль, суд не вбачає. Вирішуючи питання про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом звільнення автомобіля з-під арешту, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, арешт на спірний автомобіль накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 25.12.2013 р. На час укладання угоди, автомобіль під забороною відчуження не перебував, інформації щодо накладення арешту на автомобіль в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не було. Згідно п. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи те, що судом задоволено позов в частині визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем, підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом звільнення автомобіля з-під арешту.

Outcome: approved