Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» визнання кредитного договору та договору займу недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.09.2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п. 1.3 Статуту був укладений кредитний договір №03-718/07-А. Згідно п. 2.1 Договору Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» надало йому у тимчасове користування на умовах платності кредитні ресурси в сумі 29 669,00 доларів США з оплатою по за процентними ставками, встановленими п.4.1 цього Договору. Зазначені кредитні ресурси він отримав для придбання автомобіля HONDA ACCORD, 2,4, 2007 року випуску. Вважає, що банком не було проведено переддоговірної роботи із позичальником не надано інформацію щодо всіх кредитних умов. Ненадання позичальнику усієї необхідної інформації, позбавило споживача зробити свідомий вибір щодо укладання договору. Банком не було надано детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, що свідчить про відсутність такої суттєвої умови договору як ціна. Позивача не було попереджено про валютні ризики. Крім того, банком передбачена сплата комісій, що є порушенням вимог Закону України Про захист прав споживачів». З огляду на такі обставини, з урахуванням положень ст.ст. 203, 215,230 ЦК України, оспорюваний кредитний договір є недійсним. Зважаючи на викладене позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір №03-718/07-А від 13.09.2007 року, договір застави автомобіля від 13.09.2007 року та внесення змін до договору застави автомобіля від 09.04.2009 року. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 20.10.2016 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду, копію позову з відповідними додатками направлено відповідачу. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2017 р. № 01-08-696 справу передано на повторний автоматичний розподіл у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , здійснено повторний автоматичний розподіл справи та визначено головуючого суддю. 10.11.2017 р. суддею Шевченківського районного суду м. Києва Юзьковою О.Л. винесено ухвалу про прийняття справи до провадження, справу призначено до розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2018 року у зв`язку із набранням чинності змін до ЦПК України вирішено питання щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 16.03.2018 року представником відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що при укладанні договору сторонами було дотримано всі вимоги законодавства. Зазначає, що позивач був ознайомлений з всією необхідною інформацією, із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору не звертався, а також не скористався правом на відкликання згоди на укладення договору. Також, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» як фінансова установа, мав право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюту (п.2 ст.5 Декрету про валютне регулювання), а позивач мав право отримати кредитний ресурс. Крім того, послався на узагальнення Верховного Суду України судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин. Зокрема, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів. Які виникають з кредитних правовідносин, можливе у тому разі, якщо предметом та підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору, цей договір не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Таку ж позицію висловив Верховний суд України і в постанові від 23.05.2012 р. у справі № 6-39цс12. Крім того, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року по справі №758/9610/15-ц з [PERSON] стягнено заборгованість за кредитним договором. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 03-718/07 за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 26 669,00 доларів США строком до 12.09.2014 року. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України. Також встановлено, що 13.09.2007 р. між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, було укладено договір застави автомобіля, за умовами якого позивач передав відповідачу в заставу належним йому на праві власності автомобіль HONDA ACCORD, д.н.з. [NUMBER] . Крім того, 09.04.2009 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про внесення змін до договору застави автомобіля № 3232 . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.01.2017 року з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 03-718/07-А від 13.09.2007 року в сумі 237878,84 грн., прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 112425,55 грн., строкову заборгованість по процентами в сумі 2919,22 грн., прострочену заборгованість за процентами в сумі 48353,64 грн., а всього стягнути 401577,25 грн. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. В свою чергу за вимогами ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, текст договору, додаток до нього, узгоджений графік погашення кредиту, здійснення платежів на погашення кредиту в іноземній валюті свідчать про те, що позивач був ознайомлений з усією необхідною інформацією щодо умов кредитування, яка дозволила укласти спірний договір. Положення ст. 533 ЦК України визначають, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У свою діяльність банки керуються Законом України «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Статтею 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що кредитними операціями є операції, серед іншого, зазначені в ст. 47 ч. 1 п. 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 47 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі операції, як розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Коштами в розумінні вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Як свідчать матеріали справи, відповідач на момент укладання кредитного договору мав банківську ліцензію № 28, видану Національним банком України 20.01.2003 р., на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п. 2-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», копію дозволу Національного банку України №28-1 та додатку №28-1 від 20.01.2003 року та 28-2 від 14.09.2004 про надання ТОВ «Банк Фінанси та Кредит» право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою ст. 47 Закону України «Про банку і банківську діяльність». Як вбачається зі змісту оспорюваного договору, в ньому не містяться жодні положення, які Закон України «Про захист прав споживачів» визначав би як несправедливі та такі, які спричиняють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд звертає увагу на те, що, підписуючи оскаржуваний кредитний договір, позивач погодився з усіма умовами щодо отримання кредиту, повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісійної винагороди банку у строки, встановлені договором. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те що обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, зокрема, щодо несправедливості умови кредитного договору, порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» відносно нього, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, а тому суд вважає позов необґрунтованим, безпідставним та недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed