Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що він зареєстрований у [ADDRESS] і постійно проживає за цією адресою. З червня 2019 року з ним постійно проживає його малолітній син [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження дитини відсутній запис про позивача, як його батька, оскільки запис про батька [PERSON] в Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем і громадянством його матері, а ім`я та по батькові [PERSON] було записано за вказівкою його матері, відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Факт проживання [PERSON] разом з позивачем підтверджується актом обстеження умов проживання, складеного начальником та спеціалістом Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області за №472 від 15.10.2019 р., відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини. Зазначав, що з 2003 року він та відповідач (на той час її прізвище було - [PERSON] ) періодично проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, в житловому будинку [ADDRESS] , власником ј частки якого є позивач. [INFO] в м. Бровари Київської області у них народився син [PERSON] , актовий запис про повне ім`я якого в Книзі реєстрації народжень провадився відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 07 квітня 2009 року за №346, - за прізвищем його матері - [PERSON] , а його ім`я та по батькові - за її вказівкою, відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Такий запис було зроблено з ініціативи відповідача, у зв`язку з напруженими на той час їхніми сімейними стосунками. Проте, 12 січня 2012 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Кочерівській сільській раді Радомишльського району Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №1. На даний час позивач та відповідач фактично припинили свій шлюб, приблизно півтора року їхній син [PERSON] періодично жив то з відповідачем, то з позивачем, а з червня 2019 року він постійно проживає разом з позивачем, який виховує та утримує дитину. Відповідач проживає окремо від позивача та сина [PERSON] в [ADDRESS] , свого обов`язку з утримання сина не виконує. Посилаючись на\~викладене,\~позивач просив\~суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Бровари Київської області, актовий запис про народження якого в Книзі реєстрації народжень було зроблено відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 07 квітня 2009 року за №346, стягнути з [PERSON] на його користь аліменти щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER] , виданого 07 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №346 від 07 квітня 2009 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 12 січня 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Кочерівській сільській раді Радомишльського району Житомирської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 січня 2012 року Кочерівською сільською радою Радомишльського району Житомирської області (а.с.11). Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного начальником та спеціалістом Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області за №472 від 15.10.2019 р., відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для проживання дитини частково створені належні умови (відсутня ванна кімната) (а.с.10). Згідно з ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт.212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно п. 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 р. № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є відповідне рішення суду, в якому зазначено, які саме зміни необхідно внести до того чи іншого актового запису цивільного стану. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання позивача батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, з розрахунку на одну дитину та урахуванням того, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком, матір участі в матеріальному забезпеченні дитини не приймає, домовленості між батьками про сплату аліментів не досягнуто, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі ј частини від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто з 23 жовтня 2019 року по [INFO] . За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved