Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з комунального підприємства «Городенка - Житлосервіс» 9157,35 грн. заборгованості по заробітній платі з 2014 року по травень 2016 року. В позові зазначив, що 10.04.2014 року прийнято його на роботу до КП «Городенка - Житлосервіс» на посаду головного бухгалтера згідно наказу «№ 3 від 10.04.2014 року. З 2014 року по даний час заробітна плата виплачується не в повному обсязі. Фактично з 2014 року по травень 2016 року кожного місяця заробітної плата виплачувалася частинами. Станом на 01.05.2016 року через не виплату заробітної плати в повному обсязі виникла заборгованість по заробітній платі на загальну суму 9157,35 грн. У звязку із чим просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач не зявився. До суду подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився. До суду направив клопотання в якому просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що 10.04.2014 року згідно наказу № 3 комунального підприємства «Городенка - Житлосервіс» позивача прийнято на роботу на посаду головного бухгалтера в комунальне підприємство «Городенка - Житлосервіс» де він працює по сьогоднішній день. Оплата згідно штатного розпису.Зарплату із 2014 року по травень 2016 року отримує нерегулярно. Із матеріалів справи вбачається, що оплата праці виплачується частково. Те що позивач працює у КП «Городенка - Житлосервіс» доводиться копією наказу про прийняття на роботу від 10.04.2014 року та копією трудової книжки від 16.07.1998 року, [NUMBER]. Із вище зазначеного наказу № 3 від 10.04.2014 року про прийняття на роботу доводиться, що позивача прийнято на посаду головного бухгалтера, оплата праці згідно штатного розпису. Довідкою № 39 від 17.05.2016 року доводиться, що заборгованість по заробітній платі з 2014 року по травень 2016 року складає 9157,35 грн. Штатний оклад [PERSON], складає 3010.48 грн. Із матеріалів справи вбачається, що заробітну плату позивачу платили частинами і станом на 01.05.2016 року невиплачена заробітна плата становить 9157,35 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а вразі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудових колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду за який стягується виплата. В силу ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Однак з матеріалів справи вбачається, що заробітну плату позивачу виплачували частинами і не регулярно. В поданому клопотанні відповідача направленому до суду доводиться, що представник відповідача позовні вимоги визнає. У звязку із чим, виходячи із викладеного суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути із відповідача в користь позивача 9157,35 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи із викладеного на підставі ст.115, ч.2 ст. 233 КЗпП України та

Outcome: approved