Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує що їй, на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім позивача, були зареєстровані та проживали її діти та внуки разом з відповідачем [PERSON] Позивач вказує, що у грудні 2015 відповідач добровільно виїхала з будинку та всі обов'язки по зберіганню та використанню будинку покладені тільки на позивача. З посиланням на норми ст. 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом - будинком [ADDRESS]. Позивач в судове засіданні не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності за участю представника Представник позивача [PERSON] в судове засіданні не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення в справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоч завчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті «Волинь Нова» про виклик відповідача в судове засідання. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З копії свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, виданого на підставі рішення виконкому Ковельської міської ради від 16 грудня 2004 р. № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Довідкою про склад сім'ї від 03.10. 2017 за № 1781, яка видана Ковельським РЖКП №1, стверджується, що в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] зареєстровані власник будинку [PERSON] та [PERSON], яка там не проживає. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частинами 1, 4 ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо під час їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно дост. 405 ЦК України,члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Позивачем заявлені вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом у зв'язку з відсутністю члена сім'ї власника житла понад один рік. За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з зазначених положень закону, колишній член сім'ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає колишній член сім'ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки будинок перебуває у приватній власності, то у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України визнати члена сім'ї таким, що втратив право на житло. За вказаних обставин суд приходить до висновку про те, що є всі передбачені ст. 405 ЦК України підстави для задоволення позову, оскільки відповідач не проживає в спірному житловому будинку без поважних причин понад один рік, тому вважається таким, що втратив право користування зазначеним житлом. На підставі викладеного та

Outcome: approved