Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про стягнення невиплаченого одноразового заохочення за сумлінну працю та з нагоди 50-річчя від Дня народження в розмірі одного середньомісячного заробітку. До початку розгляду справи по суті позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив також про стягнення невиплаченого одноразового заохочення за сумлінну працю та з нагоди 20-річчя безперервної сумлінної праці в розмірі одного середньомісячного заробітку. У справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, взяла участь обласна організація профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, залучена судом за усною заявою її представника у даному судовому засіданні. Представник цієї організації з'явився у судове засідання та просив про участь у справі на захист інтересів позивача. Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову не визнала. Позивач позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Суду пояснив, що відповідно до колективного договору та чинного трудового законодавства має право на отримання таких виплат. Просив суд позов задовольнити. Представник обласної організації профспілки у судовому засіданні суду пояснив, що працівник згідно з колективним договором має право на отримання виплат одноразового заохочення. Вважає, що кошти у підприємства на виплату таких заохочень були наявні на час необхідності цих виплат і є в даний час. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у письмовому запереченні, та суду пояснила, що відсутність у підприємства достатньої кількості коштів приводить його керівництво до необхідності виконання важливіших, пріоритетніших пунктів колективного договору, ніж пункт 4. Це ремонт приміщень, оздоровлення працівників, фінансування їх життєво необхідних соціальних сфер. Реальні фінансові можливості підприємства не дають змоги виплачувати кошти по усім пунктам договору, а тому керівництво обирає найпотрібніші витрати, оскільки має на це право. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, представника профспілки, дослідивши докази, надані суду сторонами на підтвердження їхніх вимог та заперечень, об'єктивно та всебічно з'ясувавши таким чином обставини справи, суд дійшов висновку, що із встановлених обставин справи випливають трудові правовідносини, а також про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з записів у трудовій книжці позивача та визнається сторонами, [PERSON], [INFO], працює в державному міському підприємстві «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з 01.06.1993 року (а.с.а.с. 4). З наведених обставин слідує, що 01 червня 2013 року виповнилося 20 років його роботи на вказаному підприємстві, а [INFO] року йому виповнилося 50 років. Доказів, які б підтверджували накладення на [PERSON] дисциплінарних стягнень за час роботи на підприємстві, тобто несумлінність його праці, суду не представлено. Відповідно до частини 1 статті 23 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди», умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. До структури заробітної плати, за змістом норм ч. 3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці», входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Пунктом 4 Розділу 4 «Соціальні пільги та гарантії, соціальне страхування тилово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників» Колективного договору державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у 2012-2014 роках, сторони домовились спільно формувати, розподіляти кошти на соціальні, культурно-масові заходи і житлове будівництво та використання їх виходячи з пріоритетів і реальних фінансових можливостей підприємства на, зокрема, 30, 40, 50-річчя від Дня народження у розмірі середньомісячного заробітку за попередній місяць, ветеранам підприємства за безперервну сумлінну працю: 20,25,30,35,40 років в розмірі одного середньомісячного заробітку (а.с. 6). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Суд вважає, що представником відповідача не надано суду належних доказів, які б підтвердили скрутне матеріальне становище державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», як виключну підставу для відмови працівникам у виконанні умов колективного договору щодо заохочувальних виплат. Посилання представника відповідача на сплив тримісячного строку, впродовж якого позивача має право на звернення до суду з даним позовом суд вважає безпідставним, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З огляду на зазначені положення та вимогу позивача про стягнення структурних елементів заробітної плати, суд вважає, що право [PERSON] на звернення до суду з даним позовом не обмежене жодними строками. Враховуючи досліджені вищенаведені обставини щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та відсутність спростувань цих обставин,

Outcome: approved