Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Національного природного парку «Подільські Товтри» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням суду від 14.02.2017 р. по справі № 676/4299/16-ц його було поновлено на посаді провідного юрисконсульта установи і стягнуто на його користь 6502,95 грн. оплати за час вимушеного прогулу. На виконання вказаного судового рішення судом видано два виконавчі листи від 14.02.2017 р. та від 27.04.2017 р. відповідно. Обидва виконавчі листи були направлені до міськвідділу ДВС, але виконавче провадження було відкрито тільки по другому виконавчому листу. Дирекцією відповідача наказом № 38-к від 04.05.2017 р. поновлено його на посаді провідного юрисконсульта установи з оплатою праці в половинному окладі, позивач вважає, що рішення суду повністю не виконано. Позивач вказує, що виходячи із запису в його трудовій книжці та змісту судового рішення він має бути поновлений на посаді провідного юрисконсульта із оплатою рівня повного окладу, що з 01.01.2017 р. складало згідно штатного розпису 2768,00 грн. Згідно квитанції з банківської установи він отримав заборгованість в сумі 5991,10 грн. тільки 23.06.2017 р. Позивач вказує, що його зарплата в травні-червні 2017 р. за 35 відпрацьованих днів склала 2800,00 грн., а тому середня зарплата складає 80,00 грн. в день при оплаті половини окладу і 160,00 грн. в день за оплати повного окладу. Позивач вказує, що за період з 15.02.2017 р. по 23.06.2017 р. ним було відпрацьовано 83 робочих дні, в той же час згідно листа мінсоцполітики від 05.08.2016 р. з 01.01.2017 р. по 14.02.2017 р. в установі було 29 робочих днів. Позивач просить суд на підставі ст.236 КЗпП України, постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р., правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові № 6-203цс14 від 25.01.2015 р., винести рішення яким: стягнути з відповідача на його користь 16415,92 грн. середнього заробітку за час збільшення посадового окраду провідного юрисконсульта установи(за період з 01.01.2017 р. по 23.06.2017 р.) та несвоєчасної виплати присудженої суми вимушеного прогулу за судовим рішенням; допустити негайне виконання рішення суду щодо визначення та присудження суми у 16415,92 грн. В суді позивач позов підтримав, просить його задоволити. Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду представник відповідача пояснив, що позивач після отримання рішення суду звернувся до установи із заявою в якій повідомив, що на роботу ходити не буде до розгляду справи апеляційним судом, поновлений позивач був на роботі після набуття рішенням суду законної сили згідно його заяви з 04.05.2017 р., кошти призначені для виплати позивачу наказом № 38-к від 04.05.2017 р. про поновлення на роботі по підприємству позивачу не виплачувалися. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 14.02.2017 р. по справі № 676/4299/16-ц за позовом [PERSON] до Національного парку «Подільські товтри» про поновлення на роботі та оплату вимушеного прогулу, позов було задоволено частково. Зазначеним рішенням було: скасовано наказ № 76-к від 02.08.2016р. про звільнення [PERSON] з посади провідного юрисконсульта установи з 02.08.2016 р. та поновлено [PERSON] на роботі в НПП «Подільські товтри» на посаді провідного юрисконсульта з 03.08.2016 р.; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 6502,95 грн. з урахуванням податків, обовязкових зборів та платежів; рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць у розмірі 1011,57 грн. допущено до негайного виконання; в задоволенні решти вимог відмовлено. Вищевказаним рішенням суду було встановлено, що за період з 03.08.2016 р. по 14.02.2017 р. компенсація за вимушений прогул становить 48,17 грн. х 135 робочих днів(серпень 19, вересень 22, жовтень 20, листопад 22 дні, грудень 22 дні, січень 20, лютий - 10) = 6502,95 грн.., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь [PERSON] При визначенні середньоденної заробітної плати [PERSON] суд врахував заробітну плату позивача за червень та липень 2016 р. яка складала відповідно 1025,00 грн. за 20 робочих днів та 853,65 грн. за 19 робочих днів. На виконання рішення від 14.02.2017 р. судом було видано 14.02.2017 р. виконавчий лист в частині поновлення на роботі позивача та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць у розмірі 1011,57 грн. 27.02.2017 р. відповідачем було отримана заяву позивача від 24.02.2017 р. в якій він вказав, що рішення суду по справі він оскаржив в апеляційному порядку. В звязку з цим питання про негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі та сплаті одноразової середньомісячної заробітної плати просив відкласти до часу вступу рішення в законну силу(а.с.71). Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 27.04.2017 р. рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 14.02.2017 р. по справі № 676/4299/16-ц залишено без змін. 03.05.2017 р. виконавчий лист по справі № 676/4299/16-ц в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць у розмірі 1011,57 грн. було предявлено позивачем в НПП «Подільські товтри»(а.с.83). Наказом від 04.05.2017 р. № 38-к «Про поновлення на роботі [PERSON]А.» по Національному природному парку «Подільські товтри» на підставі заяви позивача та вищевказаного рішення суду було: скасовано наказ від 02.08.2016 р. № 76-к про звільнення з посади [PERSON]; поновлено [PERSON] на попередній роботі на провідного юрисконсульта (0,5 ставки) з 03.08.2016 р. з дотриманням вимог наказів по установі № 96 від 01.06.2016 р. та № 102 від 17.06.2016 р.; зобовязано фінансово-економічний відділ виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 6502,95 грн., з яких необхідно провести утримання податку з доходу фізичних осіб й інших обовязкових платежів; зобовязано фінансово-економічний відділ виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 лютого по 27 квітня 2017 р. Як встановлено судом під час розгляду справи середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 лютого по 27 квітня 2017 р. підприємством позивачу не було виплачено, що підтверджується довідкою відповідача № 27 від 11.01.2018 р. 12.05.2017 р. судом було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 5491,38 грн. з урахуванням податків, обовязкових зборів та платежів, який позивачем було предявлено для виконання в НПП «Подільські товтри» 16.05.2017 р.(а.с.84). 23.05.2017 р. позивачем було предявлено два виконавчих листа по справі № 676/4299/16-ц для примусового виконання у Камянець-Подільський міський відділ ДВС. 24.05.2017 р. заступником начальника відділу було повернуто стягувачу без прийняття до виконання виконавчий лист по справі в частині поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць у розмірі 1011,57 грн.(а.с. 80). Постановою від 19.06.2017 р. начальником Камянець-Подільського міського відділу ДВС було відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] щодо скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання винесеного 24.05.2017 р.(а.с.81). Платіжними дорученнями № 236 від 20.06.2017 р. кошти в сумі 814,32 грн. та № 237 від 20.06.2017 р. в сумі 5138,68 грн. відповідачем було перераховано в філію АТ «Укрексімбанк» для зарахування на картковий рахунок позивача як середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно вищевказаного рішення суду(а.с.72, 74). Кошти від відповідач позивач отримав в банку 23.06.2017 р.(а.с.4). Як встановлено судом з 01.01.2017 р. посадовий оклад провідного юрисконсульта в НПП «Подільські товтри» склав 2768,00 грн., що підтверджується копією штатного заміщення по установі(а.с.85-89), копією штатного розпису на 2017 р.(а.с.93). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті\~236\~КЗпП України у\~разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України в поставі від 21.01.2015 р. у справі № 6-203цс14 за змістом пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.\~Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати\~в\~розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). Суд критично оцінює заперечення представника відповідача, що позивач добровільно подав підприємству заяву що на роботу ходити не буде до розгляду справи апеляційним судом. При цьому суд враховує, що відповідно до ст..14 ЦПК України(в редакції на час виникнення спірних відносин) судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Оскільки рішення в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню, то воно фактично повинно було бути виконаним шляхом винесення наказу по підприємству про поновлення позивача на роботі негайно. Оскільки рішення суду в частині поновлення позивача на роботу замість 14.02.2017 р. відповідачем фактично було виконано 04.05.2017 р., відповідачем не було виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 лютого по 27 квітня 2017 р. згідно наказу від 04.05.2017 р. № 38-к «Про поновлення на роботі [PERSON]А.», а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за період з 15.02.2017 р. по 03.05.2017 р., а не з 01.01.2017 р. по 23.06.2017 р. як того просить позивач. При визначенні розміру середнього заробітку який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача суд на підставі абз. 3 п.4 ПОРЯДКУ обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 враховує, що з 01.01.2017 р. на підприємстві збільшився посадовий оклад провідного юрисконсульта, який склав 2768,00 грн. щомісячно, що підтверджується копією штатного розпису по підприємству на 2017 р. (а.с.90-93), кількість робочих днів за період з 15.02.2017 р. по 03.05.2017 р.(лютий 2017 р. 10 робочих днів, березень 2017 р. 22 робочих дні, квітень 2017 р. 19 робочих дні, травень 1 робочий день) складає 52 робочих дні. В той же час суд також враховує, що посадовий оклад провідного юрисконсульта в 2017 р. на підприємстві був менше мінімальної заробітної плати встановленої ст. 8 закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» в розмірі 3200,00 грн. щомісячно. Суд при визначенні розміру середнього заробітку враховує мінімальну заробітну плату на Україні за 2017 рік. При визначенні середньоденного заробітку суд також враховує кількість робочих днів в січні 2017 р., що складає 20 робочих днів, а тому при визначенні середньоденного заробітку позивача суд також враховує, що він був поновлений на роботі на 0,5 ставки, в звязку з чим середньоденний заробіток становить 80,00 грн.: 3200 грн. : 20 днів х 0,5 ставки = 80,00 грн. Розмір середньоденного заробітку який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає 4160,00 грн., з яких підлягають до утримання податки та інші обовязкові платежі: 80,00 грн. х 52 робочих дні = 4160,00 грн. Середньомісячний заробіток позивача враховуючи мінімальну заробітну плату та 0,5 ставки складає відповідно 1600,00 грн.: 3200 грн. х 0,5 ставки = 1600,00 грн. Що ж стосується вимог позивача про стягнення середнього заробітку за період з о1.01.2017 р. по 14.02.2017 р., то вони, на думку суду, задоволенню не підлягають оскільки питання про стягнення середнього заробітку за цей період вирішено рішенням суду від 14.02.2017 р. по справі № 676/4299/16-ц. Не підлягають також, на думку суду задоволенню вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за період з 04.05.2017 р. по 23.06.2017 р. оскільки в цей період позивач вже був поновлений на роботі та йому виплачувалась в цей період вже заробітна плата на підприємстві. На підставі викладеного,

Outcome: approved