Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Тростянецького ССТ, [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу частково недійсним, визнання права спільної власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.07.2013 року внаслідок спадкування став власником квартири [ADDRESS]. Однак, потрапити в квартиру немає можливості, оскільки коридор загального користування позначений на плані спірного будинку «4-1», через який здійснюється вихід із квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] закритий, так як при продажі сусідньої квартири [ADDRESS] Тростянецьким ССТ [PERSON], незаконно був включений до договору купівлі - продажу. Враховуючи, що позивач позбавлений можливості користуватись зазначеним вище коридором внаслідок незаконного його відчуження Тростянецьим ССТ, звернувся до суду та просить визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 23.10.1991 року в частині відчуження коридору позначеного на схемі «4-1» загальною площею 5,8 м.кв. недійсним та визнати зазначений коридор спільною власністю власників квартир [ADDRESS], [ADDRESS] даного житлового будинку. Ухвалою суду від 13.02.2015 року допущено заміну неналежного відповідача [PERSON] на належних [PERSON] та [PERSON] (а.с. 106). Ухвалою суду від 31.03.2015 року провадження у даній цивільній справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито у зв'язку із смертю останньої. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, за обставин, викладених у позові, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. В подальші судові засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд за обставин, викладених в позові його задовольнити. Додатково суду пояснив, що коридор позначений на схемі «4-1» площею 5,8 м.кв., є спільною власністю власників квартир [ADDRESS] та [ADDRESS], який незаконно був відчужений Тростянецьким ССТ при укладенні договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Представник відповідача Гамулка А.З. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Додатково суду пояснив, що його головою правління Тростянецького ССТ було обрано з 13.07.1998 року. На момент призначення його головою правління в книгах основних засобах Тростянецького ССТ квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] не рахувалось. З 1990 по 1995 року архів не зберігся. Однак вважає, що якщо даний коридор є коридором спільного користування власників квартир [ADDRESS] та [ADDRESS], то приватизований не мав бути. При вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. В подальші судові засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.61). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином - судовими повістками, направленими за адресою його місця реєстрації, згідно адресної довідки. Відповідно до поштових повідомлень судові повістки не вручені з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст.ст. 74, 76 ЦПК України [PERSON] вважається таким, що повідомлений належним чином про дату та час слухання справи, клопотання про відкладення розгляду справи не надав, позов не оспорив (а.с.120-128). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи №2-404 на квартиру [ADDRESS], оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 40,8 м.кв., житловою площею 24,1 м.кв., яка належала спадкодавцю [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого Тростянецькою державною нотаріальною конторою Вінницької області 24.03.1993 року за зареєстрованим №474, право власності на яку зареєстровано управлінням житлово - комунального господарства Вінницької області державної адміністрації Тульчинського міжрайонного бюро технічної інвентаризації 10.05.1993 року в реєстровій книзі №11 (а.с.5- 6). Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 23.10.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Тростянецької нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1455 продавець на підставі рішення Тростянецького ССТ від 14.01.1991 року продав, а покупець [PERSON] купила займану нею окрему квартиру загальною площею 39,7 м.кв. в будинку, що належить Тростянецькому ССТ по [ADDRESS] та складається із двох кімнат, житловою площею 26 м.кв, а також коридору 4-1 площею 5,8 м.кв., кухні 4-2, площею 7,9 м.кв., верандою «а», 1/4 частини сараю «Б», 1/4 частини погребу «б», що складає 1/4 частини ідеальної долі (а.с.9-15). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №33249291 від 06.02.2015 року власниками по 1/2 частині квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право власності від 22.04.1999 року, виданих виконавчим комітетом Тростянецької селищної ради є [PERSON] та [PERSON] (а.с.98). Як вбачається із інвентаризаційної справи №2-404 на квартиру [ADDRESS], зокрема витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Тульчинське міжрайонне БТІ» №1112244 від 29.07.2003 року, квартира [ADDRESS] складається з: коридор 4-1, кухня 4-2, кімнати 4-3, 4-4 (а.с.129). Згідно відповіді голови правління Тростянецького ССТ №28 від 18.07.2014 року та відповіді голови правління, адресованої позивачу, копії договорів купівлі - продажу квартир [ADDRESS], [ADDRESS] за період 1992 - 1995 року відсутні. В книзі основних засобів зазначені квартири житлового будинку №33 не рахувались, документація за 1990 - 1995 роки не збереглась (а.с.19-20). Відповідно до акту від 28.05.2014 року комісія, створена Тростянецькою селищною радою, рекомендувала позивачу у випадку порушення його прав визначених Конституцією України та Законами України шляхом набуття приватної власності на колишній коридор третіми особами звернутись до суду (а.с.16-18). Згідно відповіді Тростянецької селищної ради Вінницької області №02.17-230 від 04.07.2014 року чотириквартирний житловий будинок [ADDRESS] до передачі його квартир в приватну власність належав Тростянецькому ССТ, вказаний будинок на балансі селищної ради не перебував, будь - яка документація стосовно його будівництва відсутня (а.с.21). Встановленим фактичним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР в ред. 1963 року. Згідно ст. 112 ЦК Української РСР в ред. 1963 року майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Відповідно до ст. 48 ЦК Української РСР в ред. 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Згідно п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року №4рп/2004 допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 вказаного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України, забезпечується державою і захищається судом (стаття 55 Конституції України). Також, відповідно до Основного Закону України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, коридор між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] являється об'єктом права спільної власності власників зазначених квартир, тобто їх спільним майном та передається у власність безоплатно і приватизації не підлягає, а при здійсненні 23.10.1991 року продажу квартири [ADDRESS] у даному житловому будинку Тростянецьким ССТ було незаконно включено коридор спільного користування у договір купівлі - продажу, тому суд приходить до висновку, що договір купівлі - продажу квартири від 23.10.1991 року, посвідчений державним нотаріусом Тростянецької нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1455 за вказаною вище адресою, слід визнати недійсним в частині відчуження коридору 4-1 площею 5,8 м.кв., а тому, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved