Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON]І по визнання договору дарування удаваним правочином та розподіл майна подружжя. В обґрунтування вимог вказує, що з 07.02.1995 року перебував з відповідачем у шлюбі, який рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 26.12.2011 року розірваний. Під час шлюбу 28.03.2002 року ними було придбано ? частина будинку за адресою вул..Панфілова, 19 в м.Кам»янці-Подільському з відповідними надвірними и будівлями до нього та земельну ділянку площею 0,0338 га. Вказане майно було придбано у власника [PERSON], з якою розрахувався особисто, але за бажанням дружини майно було оформлено на неї за договором дарування, про що йому стало відомо тільки в липні 2014 року Вважає, що договір дарування укладений з метою приховати дійсний правочин, а фактично був укладений між сторонами договір купівлі-продажу, є удаваним правочином. Просить В суді позивач та його представник позов підтримали, просять задовольнити. В суді представники відповідача позов не визнали, пояснили, що позивачу було відомо щодо укладення договору дарування, просять відмовити в задоволенні за спливом строку позовної давності. В обґрунтування заперечень вказують, що [PERSON] підписував особисто як покупець договір купівлі-продажу від 16.04.2002 року іншої ? частини цього будинку вже після набуття [PERSON] права власності на спірну частину домоволодіння. При цьому [PERSON] особисто знайомився із всіма документами на будинок, земельну ділянку. Також [PERSON] зареєструвався 17.08.2002 року, при цьому надавалась домова книга для прописки громадян в якій вже була зазначена як власник ? частини будинку [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, подали заяви про слухання справи у їх відсутності, надані в суді покази підтримують. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що сторони з 07.02.1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно рішення Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 26 грудня 2011 року. 28 березня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] отримала в дар ? частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,0338 га, що знаходяться по вул..Панфілова, 19 в м.Кам»янці-Подільському. Інша ? частина цього ж будинку за рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року розділена між подружжям [PERSON]І та [PERSON] в рівних частках. Відповідно до ст. 243 ЦК УРСР (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Згідно з ч.2 ст.58 ЦК УРСР якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Аналогічні положення містить ст. 235 ЦК України, відповідно до якої\~\~удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Пленум Верховного Суду України у п. 25 постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що за удаваним правочином стаття (235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Укладаючи удавану угоду, обидві сторони діють умисно, усвідомлюючи, що укладають саме таку угоду.\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Для визнання правочину удаваним суду слід установити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо. \~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні [PERSON], опитана в якості свідка, показала, що вона продала частину будинку [PERSON], оскільки остання не є її родичкою, а тому підстав для дарування в неї не було. За ? частину будинку отримала кошти в сумі 3000 доларів США. Про ціну домовлялась з [PERSON]. Договір дарування запропонувала оформити [PERSON], щоб зменшити витрати на оформлення договору. Кошти отримала від [PERSON], розписку не писала. В судовому засіданні [PERSON], допитаний судом в якості свідка, показав, що був присутній в нотаріуса під час укладення договору між його дружиною та [PERSON] Нотаріус відібрав в нього згоду щодо відчуження майна, оскільки спірна частина будинку була придбана ними під час шлюбу. Точно не пам»ятає, але мабуть гроші давав [PERSON], розписку не писав. Як вбачається із домової книги та довідки Кам»янець-Подільського МВ УДМС в Хмельницькій області [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] 17.05.2002 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що в 2007 році під час святкування свята 8-го березня під час розмови [PERSON] говорив, що буле робити ремонт тільки в своїх половини будинку,яку він придбав, в іншій, яка належить [PERSON], ремонт робитиме дружина. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сестрою позивача. Спірну ? частину будинку мала придбати вона з чоловіком, однак в [PERSON] гроші появились скоріше, бо [PERSON] продав машину. Ще раніше [PERSON] продали квартиру на мікрорайоні. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що після придбання [PERSON] будинку допомагав йому робити ремонт. Ремонт проводився в усьому будинку, ніколи не чув, що спірна частина будинку була подарована [PERSON], знав від [PERSON] що це була купівля-продаж. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що ? частину будинку [PERSON] продала мати, іншу частину він купив разом з дружиною в сторонньої особи. Після придбання будинку допомагав [PERSON] проводити ремонтні роботи, за роботу платив [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що колись працювала разом з [PERSON] і пам»ятає як років 12 -13 назад була в неї в гостях і від [PERSON] почула, що ? частину будинку її тітка подарувала. Олег говорив, що в частині будинку, що належить [PERSON] він ремонт проводити не буде. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що подружжя [PERSON] мали квартиру на мікрорайоні, яку згодом продали. [PERSON] продав свою машину і купили ? частину будинку. Про це йому відомо зі слів [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що працює ДІМ Кам»янець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області. В кінці 2011 року був виклик в будинок по вул..Панфілова, 19 в м.Кам»янці-Подільському з приводу конфлікту між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не міг попасти в половину будинку, в якій жила [PERSON]. Під час з»ясування обставин конфлікту він встановив, що [PERSON] проживає в половині будинку з дозволу [PERSON]І, яка залишила на неї доручення з цими документами він [PERSON] ознайомив. Оскільки свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були присутні під час укладення спірного договору, суд оцінює їх покази критично. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позивачем доведено, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення особистої користі, а саме [PERSON] відчужити нерухоме майно, [PERSON] отримати у власність нерухоме майно, оформлення відчуження договором дарування було пов»язано з метою зменшити витрати на оформлення договору. Відповідачем не надано доказів, що між сторонами була домовленість щодо укладення іншого договору ніж договору купівлі-продажу. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 2011 року вирішують спори через суд, тому позивач пропустив строк з поважної причини. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи що ? частина житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,0338 га, що знаходяться по вул..Панфілова, 19 в м.Кам»янці-Подільському були придбані подружжям під час шлюбу, тому суд визнає зазначене нерухоме майно об»єктом спільної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). З урахуванням наведеного та виходячи із заявлених вимог, суд визнає за кожним із подружжя право власності по ? частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями до нього та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,0338 га, що знаходяться по вул..Панфілова, 19 в м.Кам»янці-Подільському. З врахуванням наведеного,

Outcome: approved