Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про втрату права на проживання та зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивував тим, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок в [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.02.2000р.. В даному господарстві зареєстрована відповідачка, яка не дає йому можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися його власністю, чим порушує його право власника. Відповідачка не проживає в даному будинку протягом 10 років. Позивач неодноразово звертався до неї із вимогою про звільнення його житлового будинку, однак відповідачка відмовляється це зробити добровільно. В даний час виникла потреба в оформленні субсидії, однак у нього немає такої можливості, так як відповідачка зареєстрована у його господарстві. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на проживання в належному йому на праві власності житловому будинку в [ADDRESS], та зняти її з реєстрації. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що його донька [PERSON] не проживає в житловому будинку, що належить йому на праві власності, близько 10 років. У зв'язку з тим, що відповідачка не бажає знятись з реєстрації, він не може оформити субсидію. Просить визнати її такою, що втратила право на проживання та зняти її з реєстрації. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідачки. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 18.02.2000р., [PERSON] продав позивачу [PERSON] житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] Із довідки Прутівської сільської ради від 27.09.2016р. вбачається, що до складу сім'ї [PERSON], який зареєстрований та проживає в [ADDRESS], входить його донька - відповідачка [PERSON]. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов від 22.09., 29.12.2016р., складених Прутівською сільською радою, відповідачка, яка зареєстрована в господарстві позивача, протягом 7 років не проживає там, оскільки в даний час перебуває за межами України. Із показів свідків [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні, вбачається, що донька позивача - [PERSON] тривалий час, близько 7 років не проживає в [ADDRESS]. Згідно норм ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Зі змісту ст. 405 ЦК України слідує, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, вислухавши позивача, беручи до уваги покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов обґрунтований, підставний та підлягає до задоволення, оскільки відповідачка [PERSON] не проживає в належному позивачеві на праві власності житловому будинку близько 7 років, добровільно виписатись не бажає, а тому її слід визнати такою, що втратила право на проживання у житловому будинку в [ADDRESS], Івано-Франківської області. На підставі викладеного та ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved