Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації, Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, та визнання права на земельні частки (паї). Заявлені\~ позовні вимоги\~ [PERSON] мотивує тим, що 01.07.2002 року помер [PERSON]. Будь-якої інформації про заведення спадкової справи після його смерті у спадковому реєстрі не має. На день смерті [PERSON] із ним проживала його дружина [PERSON], тому вона прийняла спадщину у порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР. 14.08.2003 року померла [PERSON], яка залишила заповіт на ім»я позивача. В свою чергу позивач прийняв спадщину належним чином, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки йому було відмовлено у звязку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки, серії ЯБ №621847, серії ЯБ №621846 від 18.07.2006 року,\~ на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 20.03.2006 р. за № 99 на ім» я спадкодавців видані після їх смерті. Даний факт унеможливлює оформлення спадщини позивачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Ларинівської сільської ради у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Представник Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області [PERSON] у судовому\~ засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі і не заперечував проти їх задоволення. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та\~ вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у звязку з цим, суд враховує наступне. 01.07.2002 року, помер [PERSON] (свідоцтво про смерть від 02.07.2002 р. серії І-ЕЛ № 143543). (а.с.8) На імя [PERSON] на підставі розпорядження Новгород-Сіверської райдержадміністрації № 99 від 20.03.2006 року\~ виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 621847 від 18.07.2006\~ року (а.с.25)\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно повідомлення Держгеокадастру на імя [PERSON] видавався сертифікат про право на земельну частку(пай) серії ЧН № 0137750 відповідно до запису № 249 на земельну частку (пай) розміром 8.20 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.(а.с.13) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ЯР № 436345 від 01.11.1948 р. [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною (а.с.8) Згідно довідки Ларинівської сільської ради № 06-01/12 від 18.01.2018 року [PERSON], який помер 01.07.2002 року, на день смерті постійно проживав в [INFO] з дружиною [PERSON] (а.с.21) З інформаційної довідки № 50563850 від 16.01.2018 року зі Спадкового реєстру вбачається, що інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 01.07.2002 року - відсутня (а.с.14). Положеннями\~ ст. 549 ЦК УРСР\~ визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Так [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління, володіння спадковим майном, та була єдиною спадкоємицею після смерті свого чоловіка [PERSON] Згідно заповіту від 23 травня 2003 року [PERSON] заповіла все своє майно своєму племіннику [PERSON] (а.с.24). На імя [PERSON] на підставі розпорядження Новгород-Сіверської райдержадміністрації № 99 від 20.03.2006 року\~ виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №\~ 621846 від 18.07.2006\~ року (а.с.26). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно повідомлення Держгеокадастру на імя [PERSON] видавався сертифікат про право на земельну частку(пай) серії ЧН № 0137751 відповідно до запису № 321 від 06.09.1996 року на земельну частку (пай) розміром 8.20 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.(а.с.13). 14.08.2003 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 14.08.2003 р. серії І-ЕЛ № 171533) (а.с.9). Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу від 07.11.2017 року № 2413 за заявою [PERSON], [INFO], до майна [PERSON], яка померла 14.08.2003 року заведена спадкова справа №419/2017, інших спадкоємців немає. [PERSON] про право на спадщину не видавалось . [PERSON] про право на спадщину на земельні ділянки після померлої 14.08.2003 року [PERSON], та після померлого 01.07.2002 року [PERSON] неможливо оскільки пред»явлені Державні акти на право власності на земельні ділянки, серії ЯБ № 621847, серії ЯБ №621846 від 18.07.2006 року на ім»я спадкодавців видані після їх смерті (а.с.10,11). \~Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на імя [PERSON], [PERSON] після їх смерті, державні акти про право приватної власності на землю та їх державна реєстрація були здійснені в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. \~ \~ \~ \~Як вбачається, вказані вище державні акти були видані на імя як осіб, що мали право на земельні частки (паї), яке посвідчувалося сертифікатами на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у звязку з видачею на імя [PERSON] та [PERSON] після їх смерті державних актів на право приватної власності на землю, сертифікати на право на земельну частку (пай), що посвідчували їх право вимоги на відведення у приватну власність земельних ділянок, яке входило до складу спадщини [PERSON], [PERSON], стали недійсними. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у власність у порядку спадкування права на земельні частки (паї). За таких обставин, суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсними державні акти на право приватної власності на землю, видані на імя [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивач набув у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка в свою чергу набула в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], право на земельні частки (паї), та однак у звязку з недійсністю документів, які посвідчують дане право позивач [PERSON] не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку\~ про необхідність визнання за позивачем відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved