Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У спірній квартирі крім неї зареєстрований відповідач - [PERSON] . Відповідач ніколи не проживав в квартирі, комунальні послуги не сплачує. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин та не приймає участі в її утриманні. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 78). У матеріалах справи міститься клопотання [PERSON] , з якого вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 11). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 79). Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 80). У матеріалах справи містяться письмові пояснення представника третьої особи, з яких вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність. Зазначено, що після прийняття судом відповідного рішення та набрання ним законної сили, позивач має право звернутись з відповідним пакетом документів до органу реєстрації (а.с. 38-39). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась в суд та, зазначаючи, що вона є власником квартири [ADDRESS] , просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 червня 2008 року співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та відповідач [PERSON] в рівних частках (а.с. 14). Відповідач зареєстрований у спірній квартирі, що підтверджується відповіддю на запит суду Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 20 березня 2018 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 28972482 від 04 квітня 2018 року (а.с. 27, 28). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідно до частин 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Факт того, що відповідач ніколи не проживав у квартирі за місцем своєї реєстрації не позбавляє його як співвласника квартири права на користування нею. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed