Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з даним позовом, вказавши в ньому що, 25 липня 2007 року, між нею та відповідачем [PERSON] Г, у приватного нотаріуса Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області, [PERSON], був посвідчений договір довічного утримання, реєстровий за № 4950. А саме: - житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами які знаходиться по вулиці Новоселів № 14 в с. Валя Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області; - земельної ділянки яка розташована в с. Валя Кузьмин Глибоцького району Чернівецької області, загальною площею 0,2500 га., цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; - земельної ділянки яка розташована в с. Валя Кузьмин Глибоцького району Чернівецької області, загальною площею 0,0527 га., цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. Власницею вищевказаного майна була позивачка по справі - [PERSON], [INFO] Відповідач, [PERSON], [INFO], є онуком позивачки. Позивачка по справі, зареєстрована та постійно проживала та й на далі проживає у вищевказаному житловому будинку утримує його у належному стані та обробляє вищевказані земельні ділянки, здійснює плату за комунальні послуги. Згідно вказаного договору п. 6 та 7, відповідач взяв на себе зобов'язання довічно повністю утримувати позивачку, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, зберігати її у безкоштовному довічному користуванні кімнату житловою площею 13,00 кв.м. відмічену в плані 1-2 з вищевказаного житлового будинку. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі у розмірі - 600 (шістсот) грн. помісячно. Погодившись з попередніми умовами, 25.07.2007 р. позивачка по справі, підписала у приватного нотаріуса Глибоцького району нотаріального округу Чернівецької області документи, вважаючи що в ньому передбачені попередні домовленості. Натомість, передавши відповідачу у власність вищевказане майно, останній не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені договором укладеними між сторонами по справі, не звертає уваги на потреби і стан здоров'я позивачки, не забезпечує її харчування, медикаментами, дровами, продуктами харчування, необхідною допомогою, і взагалі відмовляється її доглядати. Позивачка за станом здоров'я часто хворіє, адже їй 84 років. Проживає одна. Позивачка по справі, обробляє вищевказані земельні ділянки, здійснює плату за комунальні послуги. Про наміри позивачки щодо розірвання договору довічного утримання відповідачеві відомо, так як вона неодноразово просила його допомоги по її утриманню. Відповідач визнає порушення його обіцянок стосовно своїх обов'язків, викладених в умовах договору. Але так як у нього завжди «бракує часу» здійснити розірвання договору довічного утримання в добровільному порядку, складається враження що відповідач відмовляється розірвати вказаний договір. Згідно п. 10 договору довічного утримання від 24.07.2007 р. - «цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку». Однак, при вивченні нотаріусом наданих правовстановлюючих документів, а саме, договору довічного утримання від 24.07.2017 р., та державних актів на земельні ділянки, право власності на які виникло на підставі вищевказаного договору, були виявлені наступні помилки в кадастрових номерах, а саме: - земельна ділянка, загальною площею 0,2500 га., цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зазначений - 7321080500:01:004:0055, у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 335357 від 13.12.2007 р., зазначений № 7321080500:01:001:0531, а вірний кадастровий номер зазначений у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.11.2017 р. - № 7321080500:01:001:0900, згідно повідомлення з відділу Держгеокадастру з Глибоцького району Чернівецької області від 07.11.2017 р.; - земельна ділянка, загальною площею 0,0527 га., цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, зазначений № 7321080500:01:004:0056, у державному акті на право і власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 335358 від 13.12.2007 р., - № 7321080500:01.001:0532, а вврний кадастровий номер зазначений у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.11.2017 р. зазначений - 7321080500:01:001:0899, згідно повідомлення з відділу Держгеокадастру з Глибоцького району Чернівецької області від 07.11.2017 р.. 24 липня 2007 р. приватним нотаріусом, [PERSON] Глибоцького районного нотаріального округу, на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням цього договору довічного утримання була накладена заборона відчуження вищевказаного нерухомого майна які належать відповідачеві, до припинення чи розірвання договору довічного утримання. Тому просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладенні в позовній заяві, не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане рішення підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 липня 2007 року, між позивачкою та відповідачем, [PERSON], у приватного нотаріуса Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області, [PERSON], був посвідчений договір довічного утримання, реєстровий за № 4950, а самещодо: - житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами які знаходиться по вулиці Новоселів № 14 в с. Валя Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області; - земельної ділянки яка розташована в с. Валя Кузьмин Глибоцького району Чернівецької області, загальною площею 0,2500 га., цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; - земельної ділянки яка розташована в с. Валя Кузьмин Глибоцького району Чернівецької області, загальною площею 0,0527 га., цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. Згідно вказаного договору п. 6 та 7, відповідач взяв на себе зобов'язання довічно повністю утримувати позивачку, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, зберігати її у безкоштовному довічному користуванні кімнату житловою площею 13,00 кв.м. відмічену в плані 1-2 з вищевказаного житлового будинку. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі у розмірі - 600 (шістсот) грн. помісячно. Представники відповідача визнають той факт, що відповідач не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені договором укладеними між сторонами по справі, не забезпечує її харчування, медикаментами, дровами, продуктами харчування, необхідною допомогою, і взагалі відмовляється її доглядати. Позивачка за станом здоров'я часто хворіє, їй 84 років. Позивачка по справі, зареєстрована та постійно проживала та й на далі проживає у вищевказаному житловому будинку утримає його у належному стані так як іншого житла у неї не має та обробляє вищевказані земельні ділянки, здійснює плату за комунальні послуги. Згідно п. 10 договору довічного утримання від 24.07.2007 р. - «цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку». Судом також встановлено, що встановлено, що на даний час за позивачкою ніхто не доглядає, тобто, відповідач не виконує умови договору довічного утримання. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини, або на вимогу набувача. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане. За таких обставин, суд прийшов до висновку що позовні вимоги знайшли своє обґрунтування при розгляді справи. Відповідно до ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Суд вважає, що відповідач не виконав свої зобов'язання за спірним договором належним чином, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на умови укладеного сторонами договору, який в даному випадку має визначальне значення, оскільки інше не передбачено чинним законодавством. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved