Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Смідинської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого усе майно в тому числі житловий будинок, заповів [PERSON] та позивачу. [PERSON] у володіння спадщиною не вступав, заяви про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подавав. Вказуючи, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, але нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, просить визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності і без участі позивача, позовні вимоги підтримує. Представник Смідинської сільської ради у підготовче засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає повністю. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року). За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу). Ч.2 ст.554 ЦК УРСР передбачено, що якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок, збудований у 1968 р., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , у якому він постійно проживав і був зареєстрований. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 12-13). За життя спадкодавець 28.03.1997 р. склав заповіт, відповідно до якого все майно в тому числі будинок заповів [PERSON] і [PERSON] (а.с. 8), заповіт, не змінено і невідмінено. Зі змісту довідки Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області № 434 від 22.05.2020 р. видно, що в управління та володіння спадковим майном [PERSON] з лютого місяця 2002 р. вступив його онук [PERSON] - позивач у справі (а.с. 12). Інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] , жодних дій для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не вчинив і в контексті ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважається таким, що відмовився від спадщини. Крім того в заяві [PERSON] підтвердив, що не претендує на спадщину після смерті батька [PERSON] (а.с. 15). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Таким чином частка у спадщині [PERSON] , яка могла б належати спадкоємцеві за заповітом [PERSON] , відповідно до вимог ч.2 ст.554 ЦК УРСР перейшла до іншого спадкоємця за заповітом - позивача [PERSON] . Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують належність спадкодавцю (а.с. 16). Інших спадкоємців які претендують на спадщину немає, що підтверджуються також дослідженою судом копією спадкової справи №312-2003 до майна померлого [PERSON] , з якої також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), майновий пай видано позивачу. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved