Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась 17.05.2016 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначила, що [PERSON] є її донькою. [INFO] р. [PERSON] народила сина - [PERSON]. Батько дитини не відомий, відомості про батька в свідоцтво про народження дитини внесені в порядку ст.135 СК України зі слів матері. Після народження сина [PERSON] почала зловживати спиртними напоями, покидати дім на декілька днів, дитиною не займається, залишає без нагляду, збирається виїхати з міста, залишивши сина. На цей час позивач взяла на себе відповідальність по вихованню та утриманню онука. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.19, 164-166, 180, 184, 243 СК України, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина - [PERSON], [INFO], встановити опіку над [PERSON] та призначити її опікуном малолітнього, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання онука в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в процесі розгляду справи в судовому засіданні підтримувала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, в процесі розгляду справи надавала пояснення по суті позовних вимог та визнавала пред»явлений позов. Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району до суду не з»явився, до суду подана заява про розгляд справи без їх участі. Прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 1 Ящук А.М. в процесі розгляду справи в судовому засіданні підтримувала позов. Дослідивши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення позивача, відповідача та прокурора прокуратури, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір»ю відповідача [PERSON] [INFO] р. [PERSON] народила дитину - [PERSON] (а.с.5). Відомості про батька [PERSON] внесені до свідоцтва про народження дитини на підставі ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] не виконує батьківських обов»язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, що підтверджується поясненнями позивача та визнається відповідачем. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], складеного районною адміністрацією Запорізької міської Ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування встановив, що мати [PERSON] не цікавиться життям, долею, здоров»ям, розвитком сина, не відвідує його за місцем проживання, не приймає участі у його вихованні, утриманні, ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків (а.с.31-32). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. З досліджених судом вищевказаних доказів, з урахування зазначених роз'яснень, встановлено, що мати ухилилась від виконання своїх обов'язків, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування сина, не спілкуються з ним, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для його нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення від виховання дитини [PERSON], що є винною поведінкою матері в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про встановлення опіки над [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном, суд виходив з наступного. Ст.243 СК України визначено, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти. З висновку районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району судом встановлено, що позивач може виконувати обов»язки опікуна над малолітнім онуком [PERSON] (а.с.32). Виходячи з того, що суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], вимоги про встановлення опіки та призначення дитині опікуна [PERSON] ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Суд, враховуючи досліджені письмові докази, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, зі стягненням їх на користь [PERSON], як опікуна дитини.

Outcome: approved