Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в суд про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], якому належала на праві власності квартира [ADDRESS]. Проте, коли він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, йому спочатку листом, а в подальшому постановою нотаріуса від 15.09.2016 року було відмовлено в цьому, оскільки відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, спадкодавець належним чином не зареєстрував належне йому право власності на квартири. За таких обставинах він змушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Представник відповідача - Львівської міської ради - [PERSON] проти задоволення позову не заперечила, у вирішення позову покладається на розсуд суду. Третя особа - Друга Львівська державна нотаріальна контора, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не направила в судове засідання свого представника, при цьому суду представлено заяву за підписом завідуючої нотконтори, в якій вона просить розглядати справу за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, в тому числі копію спадкової справи №22/2016, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с.5), що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2015 року (а.с.6). Згідно даних свідоцтва про право власності на квартиру від 12.07.2007 року (а.с.7) [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті [PERSON] нема (матеріали спадкової справи № 22/2016). Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно матеріалів спадкової справи № 22/2016 від 29.04.2015, позивач звернувся в строк та у встановленому законом порядку до державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька. Ніхто, окрім нього із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Постановою державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. від 15.09.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з огляду на викладене, судом достовірно встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] належала на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 12.07.2007 року квартира [ADDRESS], проте він не зареєстрував у встановленому порядку право власності на таке майно. Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач [PERSON] як син померлого - [PERSON] та як спадкоємець першої черги за законом після його смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на належну спадкодавцю квартиру [ADDRESS], та що він позбавлений можливості захистити свої спадкові права в позасудовому порядку, беручи до уваги, що відповідач - Львівська міська рада проти задоволення позову не заперечує, а тому суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved