Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON], звернувшись 16.09.2013 р. до суду, просить стягнути з [PERSON], [INFO], на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 11.02.2010 р. по 31.08.2013 р. в розмірі 78335 грн. 04 коп. В судовому засіданні представник позивача вимоги своєї довірительки підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі, не заперечивши проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. На підставі поданих позивачем, як письмових доказів, копій документів судом встановлено, що 26 серпня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист №2-4231/10 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 270 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову (11 лютого 2010 року) і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5 - 7). Виданий судом виконавчий документ стягувачкою було пред'явлено 31 серпня 2010 року у відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, на підставі чого державним виконавцем Романчук Н.С. вказаного підрозділу ДВС 06 вересня 2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.8). Проте, починаючи з дати винесення постанови про відкриття виконавчого провадження і по день звернення до суду із позовною заявою про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, відповідач, як боржник у виконавчому провадженні, злісно ухиляється від сплати аліментів на дитину, що вбачається з наданого позивачкою розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного станом на 03.09.2013 р. державним виконавцем Левчуком Ю.С. відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції (а.с.9). Як видно із зазначеного розрахунку, розмір заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати аліментів становить 11507 грн. 58 коп., при чому починаючи від дати стягнення аліментів (11.02.2010 р.) і по день проведення розрахунку боржник [PERSON] жодного разу протягом періоду стягнення за відповідні місяці 2010, 2011, 2012 та 2013 років аліменти взагалі не сплачував, через що і накопичилася така сума заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як вбачається з обчисленого позивачем й не спростованого відповідачем розрахунку неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (а.с.3, 4), виконаного станом на день пред'явлення позову (16.09.2013 р.), розмір такої неустойки становить 78335 грн. 04 коп. Таким чином, вказана сума і підлягає до стягнення. Позивач також документально підтвердила понесені нею судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в сумі 783 грн. 36 коп. (а.с.1), тому вказані витрати підлягають до стягнення на її користь з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, відомостей про свій матеріальний та (або) сімейний стан не подав, а відтак суд вважає встановленою наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини їх платника. Виходячи з наведених норм сімейного законодавства, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved