Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом, в якій просив визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 1,799 га, яка розташована на території Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, державний кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] у порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Береза Брестська область Білорусь. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його рідна тітка [PERSON] у віці 85 років. Його тітка мала посвідку на проживання в республіці Білорусь. Ще за життя вона склала заповіт 01 червня 2016 року на його ім`я, у відповідності до якого заповідала все майно йому, а саме: земельну ділянку на території Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, яка належала їй на праві приватної власності. Після смерті тітки він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що втрачено оригінал правовстановлюючого документа, а також йому повідомили, що свідоцтво про смерть, яке видану у республіці Білорусь законної сили на території України не має. Рекомендовано було звернутися до суду. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№3560 від 13.05.2019, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву за вхід.№3104 від 22.04.2019 з клопотанням справу розглянути у відсутність представника сільської ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи без його участі, заява представника відповідача про розгляд справи без його участі та визнання позову. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Вивчивши надані матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - ксерокопії паспорта громадянина України (а.с.5-7) судом встановлено, що позивач народився [INFO] у [ADDRESS], зареєстрований у [ADDRESS] . Із копії заповіту складеного 01 червня 2016 року у місті Береза Брестської області Республіки Білорусь (а.с.8) судом встановлено, що [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 1,799 га державний кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] своєму племіннику [PERSON] , тобто позивачеві. Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17.12.2016 року (а.с.9) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у місті Березна Брестської області Республіка Білорусь. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №54946111 від 12.03.2016 року (а.с.10), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12) та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.16) судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER] , яка розташована на території Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Із повідомлення приватного нотаріуса (а.с.11) судом встановлено, що у зв`язку із тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , тому відсутня можливість видати свідоцтво про право на спадщину. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст.1269 ЦК України після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв [PERSON] , так як подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст.1222, 1223, 1235 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна померлої [PERSON] Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, окрім [PERSON] , ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом, оскільки таке право спадкоємця підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved