Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] .. Проте понад рік відповідачі за вказаною адресою не проживають, добровільно залишивши помешкання, житлом не цікавляться, не несуть витрат з утримання будинку, не здійснюють оплату за комунальні послуги, не приймають участі у спільному побуті, їхнє майно та особисті речі в будинку відсутні. Останні ведуть аморальний спосіб життя, їхнє місцезнаходження невідоме, перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням відповідачам не чинилося. Також [PERSON] зазначив, що наявність реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] у вказаному будинку заважає йому в повній мірі на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись житлом. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 травня 2019 року закрито підготовче провадження по справі, яку призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання [PERSON] не з`явився, проте присутній його представник [PERSON] , який діяв на підставі Ордеру серії ДН № 063967 від 23 травня 2019 року, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив задовольнити та пояснив, що позивач є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , який розділений на дві ізольовані квартири. Відповідачі, які є родичами померлої сестри позивача, після смерті якої він отримав спадок, взимку 2017 року покинули житло, тобто, понад двох років за вказаною адресою не мешкають, зловживають алкогольними напоями, ведуть аморальній спосіб життя, їхні особисті речі в будинку відсутні. Зазначив, що перешкод у користуванні домоволодінням [PERSON] та [PERSON] не чинилося, замки не змінювалися, ключи не відбиралися. Проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечував. В судове засідання [PERSON] та [PERSON] , які неодноразово належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності та відзиву на позов не подали. В судове засідання представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гупал Н.О., що діє на підставі довіреності від 02 січня 2019 року № 32/0/277-18, через канцелярію суду подала письмові пояснення, якими просила розглянути справу за її відсутності у відповідності до норм матеріального та процесуального права. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 185072331 від 17 жовтня 2019 року, [PERSON] є власником 1/3 частки будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 04 травня 2017 року 12 Харківською державною нотаріальною конторою, та рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року. Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідки про склад сім`ї) від 20 лютого 2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що на теперішній час в будинку [ADDRESS] ніхто не мешкає, будинок знаходиться у нежитловому стані, відповідачів за вказаною адресою не бачила протягом двох років. Свідок вказала, що [PERSON] , який є племінником [PERSON] , та [PERSON] , який був чоловіком сестри позивача, зловживали алкогольними напоями, вели аморальний спосіб життя, зрізали батареї, розпалювали багаття. Вказала, що [PERSON] лікував племінника від алкоголізму. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є двоюрідною сестрою померлої дружини [PERSON] Мешкали в одному будинку, який поділений на окремі квартири. Відповідачі є алкоголіками, після смерті сестри, яка померла три роки тому, вживали алкоголь, зрізали батареї, труби, виносили речі з будинку. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] протягом двох років не бачила, останні в будинку [ADDRESS] не мешкають, оскільки він непридатний для житла. Відповідачі залишили будинок самостійно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 78 ЦПК України, судом не береться до уваги наявний в матеріалах справи Акт про непроживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , датований 18 лютого 2019 року, як такий, що не завірений належним чином. Тобто є доказом, одержаним з порушенням порядку, встановленого законом. За приписами ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі є членами сім`ї колишнього власника 1/6 частини зазначеного житлового будинку, яку отримав в спадок позивач по справі, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.05.2017 року. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] понад двох років без поважних причин відсутні за зареєстрованим місцем проживання, існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Доказів на підтвердження перешкоджання відповідачам у користуванні спірним будинком матеріали справи не містять. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наявної в матеріалах справи квитанції, позивачем за подання до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів на його користь, тобто по 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved