Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в Дергачівський районний суд Харківської області до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дзержинського району м. Харкова Харківського міського управління юстиції в особі державного виконавця Ковтун Андрія Анатолійовича, [PERSON], приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту. В підтвердження позову [PERSON] посилається на те, що 22 листопада 2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова винесено заочне рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми в розмірі 130619,38 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. 15 липня 2014 року йому стало відомо, що державним виконавцем Ковтун A.A. на підставі виконавчого листа №20111232112 від 24.10.2013 року були відкриті виконавчі провадження Дзержинським ВДВС м. Харкова на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2013 року - ВП № 40638425 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2013 року - ВП № 40638178. Крім того, 21 листопада 2013 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харкова Ковтун А.А. накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження в рамках ВП № 40638425. 25 квітня 2014 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харкова Ковтун A.A. накладено арешт на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], та оголошено заборону на його відчуження в рамках ВП № 4063 8425. Про дану обставину йому стало відомо 15.07.2014 року, після ознайомлення його дружини [PERSON], ознайомилася з матеріалами виконавчих проваджень та дізналася про накладення арешту на все належне їй майно та заборону його відчуження. В рамках цих виконавчих проваджень державним виконавцем Дзержинського ВДВС м. Харкова Ковтун А.А. був накладений арешт на усе майно, в тому числі на будинок та земельну ділянку, площею 0,236 га за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] вважає, що накладення арешту на будинок та земельну ділянку за вищевказаною адресою порушує його права співвласника та є незаконним з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 1990 року в Палаці одруження «Центральний» м. Харків, за актовим записом № 326. Право власності на вказаний будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку належить їм на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] за № 1187 та зареєстрованого Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор» на ім'я його дружини [PERSON] за № 12 від 14.08.2002 року. Але будинок та земельну ділянку вони придбали на підставі договору купівлі-продажу за час перебування у шлюбі на сумісні кошти і це майно є їхньою загальною сумісною власністю відповідно до вимог ч.1 ст. 60 СК України. З огляду на те, що він не є стороною зазначених виконавчих проваджень, вважає незаконним накладений арешт на зазначене майно, яке знаходиться в загальні сумісній власності з [PERSON], а саме жилий будинок з надвірними будівлями та землю за адресою: [ADDRESS] , згідно ст.. 73 ч.1 СК України. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити його позов. Вважає, що за законом йому належить 1/2 частина жилого будинку з надвірними будівлями та 1/2 частина земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є законні підстави для звільнення цього будинку з надвірними будівлями, а також земельної ділянки з-під арешту, накладеного державним виконавцем Ковтун А.А Відділу державної виконавчої служби Дзержинського району м. Харкова в рамках виконавчого провадження. Крім того, просить суд визнати за [PERSON] також право власності на ? частину будинку та права власності на ? частину земельної ділянки за вищевказаною адресою. В судовому засіданні [PERSON] позов визнала в повному обсязі. В судовому засіданні Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] заперечував проти задоволення позову [PERSON], посилаючись на те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, в зв'язку з тим, що закінчився строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права. В судовому засіданні представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Дзержинського району м. Харкова Харківського міського управління юстиції Ковтун А.А. заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що арешт накладений згідно з діючим законодавством. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом було встановлено, що 22 листопада 2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова винесено заочне рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми в розмірі 130619,38 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. 15 липня 2014 року [PERSON] стало відомо, що державним виконавцем Ковтун A.A. на підставі виконавчого листа №20111232112 від 24.10.2013 року були відкриті виконавчі провадження Дзержинським ВДВС м. Харкова на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2013 року - ВП № 40638425 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2013 року - ВП № 40638178. Крім того, 21 листопада 2013 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харкова Ковтун А.А. накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження в рамках ВП № 40638425. 25 квітня 2014 року постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харкова Ковтун A.A. накладено арешт на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], та оголошено заборону на його відчуження в рамках ВП № 4063 8425. В рамках вищезазначених виконавчих проваджень державним виконавцем Дзержинського ВДВС м. Харкова Ковтун А.А. був накладений арешт на усе майно, в тому числі на будинок та земельну ділянку, площею 0,236 га за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини сторони не заперечують. [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 лютого 1990 року в Палаці одруження «Центральний» м. Харків, за актовим записом № 326, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу [PERSON] і [PERSON] відповідно договору купівлі-продажу від 25.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] за № 1187 та зареєстрованого Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор» придбали будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], який зареєстрований за [PERSON] в цілому. Вказані обставини сторони не заперечують. Згідно ст. 60 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 73 ч.1 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Враховуючи вказане, суд вважає незаконним накладення арешту судового виконавця на будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], так як [PERSON] не є стороною зазначених виконавчих проваджень. Суд відмовляє [PERSON] у визнанні за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та на ? частину земельної ділянки, площею 0,236 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] у в'язку з тим, що [PERSON] є власником вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, згідно договору купівлі продажу від 25.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу [PERSON] за № 1187 та зареєстрованого Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор». Крім того, [PERSON] з позовними вимогами про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями не зверталась і нікого не уповноважувала звертатись з такими позовними вимогами. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що позивач [PERSON] не порушив строки для звернення до суду за захистом свого права. Згідно ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано.

Outcome: partial