overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.04.2014 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому на праві приватної власності майно , а саме на земельну ділянку , площею 3,5253 га. яка розташована на території Білинської сільської ради Володимир - Волинського району , Волинської області ,згідно державного акта на право власності на земельну ділянку ЯА № 647577 та на майновий пай , що знаходиться у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ « Прогрес » , згідно свідоцтва про право вланості на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ( майновий сертифікат ) серії ВЛ № 0238439 . Позивач як дочка померлого належить до першої черги спадкоємців та у встановлені законом строки подала заяву про прийняття спадщини . Однак, оформити нотаріально прийняття спадщини позивач не може , оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно . Крім неї спадкоємцями майна після смерті [PERSON] являється її мати [PERSON] Однак спадщину вона не прийняла і приймати відмовляється . На цій підставі позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала частково , просить визнати за нею право власності на земельну ділянку , площею 3,5253 га. яка розташована на території Білинської сільської ради Володимир - Волинського району , Волинської області для ведення особистого селянського господарства після смерті [PERSON] , який помер 14 квітня 2014 року . В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася . До суду надіслала заяву про те , щоб справу слухати у її відсутність. Не заперечує щодо задоволення позову. Позовні вимоги [PERSON] визнає безумовно . Заслухавши пояснення позивача , перевіривши матеріали справи , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності. Згідно ст.1268 ч.1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Із пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що вона має намір прийняти спадщину на майно після смерті батька [PERSON] Від спадщини не відмовляється. Свідоцтвом про смерть стверджується, що [PERSON] помер 14.04.2014 року . Позивач [PERSON] належить до першої черги спадкоємців за законом і має право на спадкування майна , яке належало її батькові [PERSON], який помер 14.04.2014 року. З огляду на вищенаведене , суд приходить до висновку, що позов позивача підлягає до задоволення. Судові витрати по справі суд відносить на рахунок позивача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.08.2004 року помер її батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 27, с. Кошів, Луцький район, Волинська область. За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт від 24.03.2004 року, згідно якого все належне йому майно заповів позивачу. Позивач прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане спадкове майно, після смерті батька [PERSON], який помер 14.08.2004 року. Сторони в судове засідання не зявились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З витягу з погосподарської книги № 5 за 2017 рік вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 27, с. Кошів, Луцький район, Волинська область, належить [PERSON] (а.с. 4). 14.08.2004 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть 1-ЕГ № 149794 (а.с. 15). Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 27, с. Кошів, Луцький район, Волинська область. 24.03.2004 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, згідно якого все йому майно заповів дочці [PERSON] (а.с. 28). Ст. 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Інші спадкоємці, не претендують на спадкове майно, що підтверджується повідомленнями державних нотаріальних контор. Враховуючи те, що [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після смерті спадкодавця, інші спадкоємці не претендують на спадкове майно, суд приходить до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 27, с. Кошів, Луцький район, Волинська область, після смерті батька [PERSON], який помер 14.08.2004 року, згідно заповіту від 24.03.2004 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на спадкове майно - ? частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Просить суд визнати за нею право власності на ? частки вищевказаного спадкового майна після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Сторони в судове засідання не з'явились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності по наявних матеріалах справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.12.2005 року вбачається, що власником ? частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с. 29). [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 20.09.2014 року (а.с. 8). З свідоцтва про народження позивача вбачається, що [PERSON] являється матір'ю позивача (а.с. 9). Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Позивач [PERSON] являється дочкою [PERSON] та належить до першої черги спадкоємців за законом і в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті матері, оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Інші спадкоємці, не претендують на спадкове майно, що підтверджується повідомленнями державних нотаріальних контор. (а.с. ) Враховуючи те, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті спадкодавця, інші спадкоємці не претендують на спадкове майно, суд приходить до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на спадкове майно - ? частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири з виплатою грошової компенсації, посилаючись на те, що є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS], іншим власником 1/3 частини вказаної квартири є відповідач. Оскільки частка відповідача у праві власності на квартиру [ADDRESS] є незначною і не може бути виділена в натурі, а спільне володіння і користування майном є неможливим, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги просить суд їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність. Відповідач надала суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, справу просить розглянути в її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 01 травня 2014 року та договору дарування від 25 серпня 2015 року є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS]. [PERSON] на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 25.04.2012 року є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] розташована на пятому поверсі пятиповерхового будинку та складається з одної житлової кімнати, загальна площа квартири складає 32,9 кв.м., житлова площа 17,1 кв.м. Відповідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачем [PERSON] в рахунок вартості 1/3 частини квартири [ADDRESS] внесено на депозитний рахунок суду грошову суму 84 423,00 гривень за квитанцією № 0.0.442363556.1 від 01.10.2015 року та 66 679,00 гривень за квитанцією № 80082010 від 02 грудня 2015 року, а всього 151\~102 гривень 00 копійок. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», згідно якої у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на частину квартири з виплатою грошової компенсації. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04 листопада 1996 року є власником квартири [ADDRESS] та [PERSON] (Гайдара) в місті [PERSON]. Оскільки оригінал документу, що засвідчує право власності позивача на вказану квартиру, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04 листопада 1996 року втрачений, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити, справу розглянути в його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання на повторний виклик до суду не зявилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 04 листопада 1996 року між [PERSON], з одного боку та [PERSON], з іншого укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за яким позивач набула право власності на квартиру [ADDRESS] та [PERSON] (Гайдара) в місті [PERSON], право власності на вказану квартиру зареєстроване КП «ОМБТІ та РОН» 21 листопада 1996 року. На теперішній час оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04 листопада 1996 року позивачем втрачений. Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та [PERSON] (Гайдара) в місті [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй та відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло № 6443 від 25.12.1998 року належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Позивач просить суд визнати за нею ? частину права спільної сумісної власності вищевказаної квартири. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, в решті позовну заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд, позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі свідоцтва про право власності на житло № 6443 від 25.12.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON]та [PERSON] (а.с. 5). Згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Ч. 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, враховуючи право сторін на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власност,і суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем ? частину права спільної сумісної власності квартири [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідач будучи зареєстрованим в [INFO], в ній не проживає більше шести місяців, житловою площею не цікавиться, не оплачує комунальні послуги. Позивач надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить суд визнати відповідачів такими, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], справу просить розглянути в її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. В період часу з 14.10.2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, у звязку з чим 06.04.2007 року місце проживання відповідача зареєстроване в [INFO]. Рішенням Малиновського районного суду міста [PERSON] від 01 лютого 2017 року шлюб між сторонами розірвано. В судовому засіданні також встановлено, що подружні стосунки між стронами при нені з вересня 2010 року і саме з цого періоду часу відповідач залишив місце проживання в [INFO], ніякого інтересу до спірної житлової площі не проявляє, не проживає за місцем реєстрації без поважних причин більше шести місяців, у зв'язку з чим, у відповідності до ст. 71 ЖК України повинний бути визнаним таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 15.04.2006 померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Позивач вчасно не звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала, що квартира, в якій проживала її мати, була приватизована спадкодавцем [PERSON] та братом [PERSON], а також тому що доглядала за новонародженою донькою Юлією, [INFO], в м.Києві. В даний час позивач бажає оформити спадщину, через що просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] та її представник подали до суду заяви, в яких просили задовольнити позов, а справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] своїм правом участі в розгляді справи не скористався, позицію щодо заявленого позову не висловив. За таких обставин суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.04.2006 року в селі Ушомир Коростенського району померла [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. У відповідності до п.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд визнає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на приватний будинок за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, видане на ім'я останньої після смерті батька [PERSON] Позивач у встановлений законом термін не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку зі станом здоров'я. Вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви до Державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на приватний будинок за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, видане на ім'я останньої після смерті батька [PERSON] Також, судом з копії медичної книжки, виписок з Луцької міської клінічної лікарні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з поважних причин не подала до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], оскільки тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні в Луцькій міській клінічній лікарні та є інвалідом ІІ групи згідно довідки Луцької міської МСЕК від 24.03.2015 р. (а.с. 3 ). Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] протягом одного місяця з набрання рішенням суду законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved