Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення, охорони здоровя та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про стягнення належним сум заробітної плати (далі УСЗНОЗП), в якому просить зобовязати відповідача здійснити кінцевий перерахунок недонарахованої суми індексації заробітної плати з липня 2012 року по серпень 2013 року (включно) та перерахунок суми нарахованої відпустки у травні 2013 року та просить стягнути з відповідача нараховані суми та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що у грудні 2013 року працівникам УСЗНОЗП було здійснено перерахунок та донарахування сум індексації заробітної плати за період з липня 2012 року. Вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з липня 2012 року по серпень 2013 року, однак при звільненні їй не було здійснено нарахування та виплату вищезазначеної індексації. З цього приводу вона неодноразово зверталась до відповідача, до секретаря Южноукраїнської міської ради та до міського голови. Однак лише після звернення 30.06.2016 року до Управління Держпраці в Миколаївській області їй було надано відповідь, що при звільненні їй була недорахована індексація заробітної плати з жовтня 2012 року по серпень 2013 року у сумі близько 2000 грн. та при нарахуванні заробітної плати за час відпустки у травні 2013 року, розрахунок середньої заробітної плати за час відпусток здійснено з порушенням п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати», так як при обчислені середньої заробітної плати не враховано індексацію заробітної плати, окрім того начальнику УСЗНОЗП та начальнику бухгалтерського обліку та господарських питань УСЗНОЗП було винесено припис щодо проведення нарахування та виплати індексації заробітної плати, проведення остаточного розрахунку при звільненні та виплати середньої заробітної плати за час затримки в проведенні розрахунку. Проте до сьогоднішнього дня УСЗНОЗП не виплатило належних їй сум. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог мотивуючи свої заперечення тим, що на день звільнення з [PERSON] було проведено остаточний розрахунок та виплачені грошові кошти в сумі 1184, 93. Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КабінетуМіністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (із змінами) не передбачає нарахування сум індексації звільненим працівникам. В зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позову Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачем доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що з 01.01.2012 року по 16.08.2013 року [PERSON] працювала в Управлінні праці та Соціального захисту населення на посаді головного спеціаліста та за вищезазначений період загальна сума її доходу склала 52814 (пятдесят дві тисячі чотирнадцять) грн.. 07 коп. (а.с. 14). Відповідно до довідки № 67/06-21 від 25.08.2016 року Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради [PERSON] І.О.16.08.2013 року була звільнена із займаної посади та в цей же день отримала трудову книжку (а.с. 33) За правилами Стаття 116 КзпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до розрахункової відомості за серпень 2013 року від 09.09.2016 року [PERSON] за 12 відпрацьованих днів серпня 2013 року була нараховано оклад 655, 43 грн, ранг 45,71 грн., надбавку 385,63 грн, вислугу 70.11 грн, та премію 327, 72 грн. (а.с. 36). Однак з зазначеної відомості не вбачається, що позивачці була нарахована індексація за 2012 рік. Однак в зазначеній відомості відсутні дані щодо нарахування та виплати [PERSON] індексації заробітної плати. Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Відповідно до ч.5 ст. 95 КзпП України і ст. 33 Закону України Про оплаті праці заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Індексація заробітної плати працівників регулюється Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 , з урахуванням внесених до них змін. Згідно статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Відповідно до ст. 6 цього Закону держава гарантує підвищення грошових доходів населення у зв'язку із зростанням цін. Відповідно до листа Мінпраці від 30.10.2003 року № 024-130 індексація заробітної плати працівника, який звільняється, провадиться на загальних підставах. Згідно з п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у разі несвоєчасної виплати сум індексації проводиться їх компенсація відповідно до законодавства. Тобто сума відпускних має бути перерахована з урахуванням сум індексації. При звільненні працівника, який не відпрацював повний робочий місяць, індексації підлягає частина грошового доходу в межах прожиткового мінімуму за фактично відпрацьований час. Оскільки індексації прирівнюється до заробітної плати то і компенсуватися вона повинна так само, як і заробітна плата. Відповідно до ст. 233 КзпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст. 233 Кодексу Законів про працю України зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу, статей 33, 34 Закону України Про оплату праці такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Також, Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. З викладеного виходить, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо зобов'язання здійснення кінцевого перерахунку недонарахованої суми індексації заробітної плати з липня 2012 року по серпень 2013 року та стягнення вищезазначеної суми підлягають частковому задоволенню, а саме щодо зобов'язання здійснення кінцевого перерахунку недонарахованої суми індексації заробітної плати з липня 2012 року по 16 серпня 2013 року, оскільки саме 16 серпня 2016 року [PERSON] була звільнена. Відповідно до п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки В зв'язку з тим, що на час нарахування заробітної плати за час відпустки у травні 2013 року [PERSON] не було нараховано індексацію на заробітну плату з липня 2012 року, то і сума заробітної плати за час відпустки була розрахована невірно. За такого суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо перерахунку суми нарахованої відпустки у травні 2013 року та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати також підлягають задоволенню.

Outcome: approved