Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість за договором позики від 01.01.2016 року у сумі 75000 грн. Та судові витрати в сумі 750 грн. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 01.01.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику, а саме грошові кошти у сумі 75000 грн. та зобовязався повернути їх до 01.01.2017 року, що підтверджується розпискою, наданою позивачем. До даного часу грошові кошти відповідачем не повернуті на усні та письмові претензії повернути грошові кошти відповідач не реагує. Позивач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої він підтримує свій позов та просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.01.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику, а саме грошові кошти у сумі 75000 грн. та зобовязався повернути їх до 01.01.2017 року, що підтверджується розпискою. Позивачем було надіслано відповідачу письмову претензію про повернення коштів від 25.04.2018 року, але до даного часу кошти не повернуті позивачу. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобовязання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Стаття 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. В підтвердження позову в матеріалах справи є письмові докази: розписка про отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 75000 грн. від [PERSON] (а.с. 4); копія паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків (а.с. 5-6); копія претензії про повернення коштів від 25.04.2018 року (а.с. 7). Згідно ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 623, 625,1046-1050 ЦК України та

Outcome: approved