Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Подільського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про зняття арешту та заборони на відчуження садового будинку та земельної ділянки, що належать позивачу на праві власності. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що в межах виконавчого провадження № 6432326, стягувачем за яким є Києво-Святошинське відділення ВАТ КБ «Хрещатик», 12.08.2008р. Подільським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт майна позивача, а саме: садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позивач зазначає, що у 2008р. погасив борг перед стягувачем - Києво-Святошинським відділенням ВАТ КБ «Хрещатик» в повному обсязі. 18.11.2016 позивач отримав на відповідну заяву до відповідача про скасування арешту на майно лист, відповідно до якого, зняття арешту є неможливим, адже згідно ЄДР виконавче провадження № 6432326 «завершене та рахується як помилкове»; термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, а після того підлягає знищенню. За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить суд скасувати арешт та заборону на відчуження належного йому на праві приватної власності майна, що буле обтяжене в межах виконавчого провадження № 6432326. До початку судового засідання позивач звернувся до суду із заявою, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судові засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 12.02.18 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 24.05.2004 серія [NUMBER], [PERSON] на праві приватної власності належить [ADDRESS] Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0608 га, що розташована [ADDRESS] На вищевказане майно було накладено арешт в межах виконавчого провадження № 6432326, що підтверджено Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, де підставою обтяження є: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 733/8, винесеної ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 12.08.2008 (реєстраційний номери обтяження 7837880 - садового будинку та 7838072 - земельної ділянки). (а.с. 11-12) 21.11.2016 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив винести постанову про зняття арешту з належного йому майна і заборони на його відчуження, оскільки заборгованість перед стягувачем погашена повністю, підстав надалі обтяжувати майно позивача немає. (а.с. 9) Відповідно Листа № б/н від 18.11.2016 Подільського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, [PERSON] відмовлено у скасуванні арешту майна та обґрунтовано, що станом на 05.12.2016 згідно бази даних ЄДР «ВП-Виконавець», виконавче провадження ВП № 6432326 завершене та рахується як помилкове. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання становить 3 роки, а після того підлягає знищенню. Відтак, вчиняти будь-які виконавчі дії не виявляється за можливе. (а.с. 10) Як вбачається з довідки, виданої Києво-Святошинським відділенням ВАТ КБ «Хрещатик» № 2091 від 23.12.2008, заборгованість по кредитному договору № 618 від 16.05.2006 погашена [PERSON] в повному обсязі 22.12.2008р. (а.с. 7) Відповідно до Листа Києво-Святошинського відділення ВАТ КБ «Хрещатик» від 25.07.2014 № 47/245-1324, станом на 25.07.2014 заборгованість по кредитному договору [PERSON] погашена повністю, запропоновано здійснити дії щодо скасування арешту на майно [PERSON] (а.с. 8) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі с. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Відповідно до ст. 56 вказаного Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Виходячи з положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках не передбачених вказаною статтею, арешт може бути знятий за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи те, що позивач виконав належним чином погашення заборгованості перед Банком, що виступав стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 6432326, арешт майна наразі є безпідставним та порушує цивільні права позивача щодо реалізації права власності належного йому майна, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved