Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

\~ \~ [PERSON] \~ звернулась\~ в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2013 року було розірвано, від шлюбу народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1000, 00 грн. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. [PERSON] навчається у Технологічно промисловому коледжі Вінницького національного аграрного університету, що підтверджується договором надання платної освітньої послуги № 69 від 30.07.2020 року, згідно даного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 56\~000, 00 грн., відповідно вартість освітніх послуг за рік становить 14000, 00 грн. Щомісячні витрати на утримання дитини становлять 9\~695, 06 грн. На відповідачеві на день подачі позову зареєстровано транспортні засоби: мотоцикл Suzuki Lets II 1996 року випуску, об`єм двигуна 50, дата реєстрації 14.07.2016 року та автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 312 D 1999 року випуску, об`єм двигуна 2874, дата реєстрації 09.12.2020 року, що підтверджується відповіддю Міністерства внутрішніх справ на запит № 520632 від 25.02.2021 року. Дана обставина, а саме реєстрація транспортних засобів свідчить про покращення майнового стану. Просила суд, стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] аліменти на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 25.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував, щодо задоволення позовних вимог. 24.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву про збільшення розміру аліментів, у якому зазначено, що майновий стан відповідача не дає йому спроможності сплачувати більший розмір аліментів ніж був раніше. Збільшення розміру аліментів призведе до значного погіршення майнового стану новоствореної сім`ї відповідача. Наразі, відповідач має іншу сім`ю та на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей: [PERSON] (2004 року народження), [PERSON] (2007 року народження), [PERSON] (2010 року народження). Крім того, у відповідача відсутні будь які доходи починаючи з 1 кварталу 2010 року по 4 квартал 2020 року, він є безробітним та не має доходу, також у відповідача наявні проблеми зі здоров`ям. 25.05.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідно до свідоцтв про народження: серії [NUMBER] від 14.03.2007 року, [NUMBER] від 12.11.2010 року та [NUMBER] від 30.10.2019 року батьком дітей зазначений [PERSON] . Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2018 року по справі № 127/30796/18 було присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі Ѕ частини заробітку, тобто рішенням суду, яке набрало законної сили було присуджено стягувати кошти на утримання неповнолітніх дітей, про самостійне утримання яких заявляє відповідач. Крім того, зазначено, що відповідачем було викладено ряд голослівних, не підкріплених належними та допустимими доказами, фактів, які не мають ніякого обґрунтування та не спростовують жодної обставини, які викладені в позовній заяві. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2013 року було розірвано (а.с.9), від шлюбу народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1000, 00 грн.(а.с.11-12) [PERSON] навчається у Технологічно промисловому коледжі Вінницького національного аграрного університету, що підтверджується договором надання платної освітньої послуги № 69 від 30.07.2020 року, згідно даного договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 56 000, 00 грн., відповідно вартість освітніх послуг за рік становить 14000, 00 грн.(а.с.14). Щомісячні витрати на утримання дитини становлять 9 695, 06 грн. (а.с.15-32). На [PERSON] зареєстровано транспортні засоби: мотоцикл Suzuki Lets II 1996 року випуску, об`єм двигуна 50, дата реєстрації 14.07.2016 року та автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 312 D 1999 року випуску, об`єм двигуна 2874, дата реєстрації 09.12.2020 року, що підтверджується відповіддю Міністерства внутрішніх справ на запит № 520632 від 25.02.2021 року (а.с.32). У [PERSON] відсутні будь які доходи починаючи з 1 кварталу 2010 року по 4 квартал 2020 року (а.с.84-85). У [PERSON] наявні проблеми зі здоров`ям (а.с.86-91). Відповідно до свідоцтв про народження: серії [NUMBER] від 14.03.2007 року, [NUMBER] від 12.11.2010 року та [NUMBER] від 30.10.2019 року батьком дітей зазначений [PERSON] (а.с.81-83). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2018 року по справі № 127/30796/18 було присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі Ѕ частини заробітку, тобто рішенням суду, яке набрало законної сили було присуджено стягувати кошти на утримання неповнолітніх дітей, про самостійне утримання яких заявляє відповідач (а.с.106). Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно п. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд приймає до уваги п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд вважає, що обставини викладені позивачем в обгрунтування позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів є частково підтвердженими. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Зважаючи\~на положення\~ст.\~ст.\~141,180-182\~СК України,\~зокрема про\~солідарний обов`язок\~батьків на\~утримання неповнолітньої\~дитини,\~суд вважає\~за необхідне\~змінити розмір\~аліментів,\~встановлений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2016 року, стягнувши з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] аліменти на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дочкою повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1600, 00 грн. витрат на правову допомогу (пропорційно до задоволеного), а на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 80,84,141,179,180-183,185 СК України,

Outcome: partial