Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 184 283,37 грн., яка виникла на підставі Договору позики від 27.12.2018. Свої вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики, відповідно до умов якої позивач передав відповідачу кошти в сумі 250 000, 00 грн. строком до 27.12.2019. Користуючись своїм правом на дострокове повернення коштів, відповідач повернув позивачеві наступні кошти: 18.02.2019 в розмірі 20 000,00 грн.; 10.03.2019 в розмірі 30 000,00 грн.; 17.07.2019 в розмірі 50 000,00 грн. Загальна сума заборгованості за Договором позики від 27.12.2018 становить 150 000,00 грн. В зв`язку з не повним поверненням відповідачем коштів, позивач вважає, що підлягають стягненню: 3% річних за прострочене виконання зобов`язань в сумі 4 438,00 грн.; пеня у розмірі подвійної ставки НБУ в сумі 23 761,63 грн.; інфляційні втрати в розмірі 6 083,74 грн. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 12.03.2021 до канцелярії суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він фактично не заперечує факту отримання ним у позивача коштів в розмірі 250 000,00 грн., з яких 100 000,00 грн. він повернув. Також, повідомив, що він має намір повернути позивачеві борг, однак станом на сьогодні не може повідомити про час та спосіб повернення позики. Просив здійснити розгляд справи за наявними матеріалами, без його участі. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Джерелюк Ю.В. підтримав вимоги позовної заяви, просив її задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем його проживання. Та який у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу в його відсутність за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 27 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до якого, відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення у строк до 27.12.2019 (а.с.7-8). Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. У п. 3.3 Договору позики зазначено, що Позичальник має право у будь - який час повністю або частково достроково повернути позику, попередньо повідомивши про це Позикодавця за 3 (три) дні до фактичної передачі зручним для нього способом. При цьому факт повернення позики (повністю або її частини) підтверджується розпискою Позикодавця (п.3.4. Договору). Так, користуючись наданим йому правом на дострокове повернення грошових коштів, [PERSON] повернув [PERSON] частину суми позики, а саме: -18.02.2019 - 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується написаною власноручно розпискою; -10.03.2019 - 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується написаною власноручно розпискою; -17.07.2019 - 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, що підтверджується написаною власноручно розпискою. Таким чином, враховуючи, що 27.12.2018 відповідач [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн., а у період з 18.02.2019 по 17.07.2019 повернув їх частину, то загальна сума заборгованості за Договором позики від 27.12.2018 становить 150 000,00 грн. Таким чином, в силу п. 3.5. Договору позики, а також виходячи із вище зазначених норм вбачається, що наявність у позивача оригіналу Договору позики від 27.12.2018, відсутності розписки про повне виконання зобов`язань (п. 3.4. Договору) у своїй сукупності свідчить про невиконання Відповідачем обов`язку повернення боргу у повному обсязі. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013 р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Отже, виходячи із вище вказаної формули, в даному випадку сума, яка підлягає сплаті відповідачем позивачу, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, (3 % річних за 360 днів прострочення) становить 4 438,00 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 00 копійок. Окрім того, згідно із ст.ст. 549 - 552 ЦК України, у зв`язку із простроченням виконання зобов`язань, я, як Кредитор, маю право на стягнення пені, яка в даному випадку повинна розраховуватись згідно подвійної облікової ставки НБУ. За таких обставин, розмір пені за прострочення виконання зобов`язання складає 23 761,63 грн.(розрахунок наведено в позовній заяві). Водночас, у зв`язку із тривалим простроченням Відповідачем виконання зобов`язань за Договором що до загальної суми заборгованості слід включити розмір інфляційних витрат у розмірі 6 083,74 (шість тисяч вісімдесят три) гривні 74 копійок. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі: 150 000,00 грн. - основної суми заборгованості; 4 438,00 грн. - трьох відсотків річних за прострочене виконання зобов`язань; 23 761,63 грн. - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 6 083,74 грн. - інфляційних витрат., всього на суму 184 283,37 (сто вісімдесят чотири тисячі двісті вісімдесят три) гривні 37 копійок задовольняється у повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1842,84 грн., то від підлягає стягненню на користь позивача.

Outcome: approved