Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРОКРЕДИТ» про визнання недійсним Кредитного договору № МК-777190015247-0 від 14.01.2019 року. В обґрунтовування позовних вимог зазначив, що 14.01.2019 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № МК-77719001527-0 за допомогою веб-сайту відповідача шляхом ідентифікації клієнта та використання електронного цифрового одноразового ідентифікатора. Вказує, що сума кредиту була визначена 2500 грн., строк надання кредиту 30 календарних днів: з 14.01.2019 р. по 12.02.2019. Зауважує, що із нарахованою заборгованістю не погоджується, оскільки розмір процентної ставки за користування кредитом після 12.02.2019 року та графік погашень за користуванням кредитним коштів не погоджувався. Наголошує, що встановлені умови Кредитного договору про сплату 1.9% від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення та 157% суми компенсації є несправедливими умовами у розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та є підставою для визнання такого договору недійсним. Також встановлення 1,1% пені за несвоєчасне виконання позичальником зобов`язань, що становить 401.5% на рік перевищує розумну межу відповідальності. Вважає, що при укладенні вищевказаного Договору згідно з Законами України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» порушені його права як споживача, такий договір укладений не належним чином та у спосіб, не передбачений для такого виду договорів, тому просить визнати Кредитний договір № МК-77719001527-0 від 14.01.2019 року недійсним. На адресу суду 29.07.2019 від ТОВ «ЦЕНТРОКРЕДИТ» надійшов відзив, відповідно до якого відповідач не погоджується із позовними вимогами [PERSON] , вважає їх безпідставними та необгрунтованими, з огляду на наступне. 14.01.2019 між ТОВ «Центрокредит» та позивачем дійсно було укладено в електронній формі договір про надання кредиту № МК-77719001527-0 та відповідно до умов договору перераховано на картковий рахунок останнього грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн. Зазначає, що як при укладенні договору так і при наданні пропозиції про укладення договору було дотримано вимог Законів України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист персональних даних». Вказує, що заборгованість [PERSON] за договором про надання кредиту № МК-77719001527-0 від 14.01.2019 станом на 22.07.2019 року становить 12 775,00 грн, нарахування якої здійснено відповідно до умов договору. [PERSON] не здійснював дій щодо належного виконання своїх обов`язків для повернення кредитних коштів, що дає підстави вважати, що він не мав на меті виконувати взяті на себе зобов`язання, а також дійти висновку, що поданий позов є зловживанням ним процесуальними правами. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Одночасно, подав зустрічний позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № МК-77719001527-0 від 14.01.2019 року. В обґрунтування позову вказує, що 14.01.2019 між ТОВ «Центрокредит» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про надання кредиту № МК-77719001527-0 та відповідно до умов договору перераховано на картковий рахунок останнього грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн. При укладенні договору було дотримано вимоги Законів України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за його користування належним чином не виконує, та станом на 22.07.2019 року його заборгованість становить 12 775,00 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЦЕНТРОКРЕДИТ» заборгованість за Кредитним договором № МК-77719001527-0 від 14.01.2019 року у розмірі 12 775 грн. та 1921 грн. судового збору. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2020 року зустрічний позов прийнято до розгляду з первісним. Представник позивача Бамбушкар С.П. в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву відповідно до якої просив розглянути справу без його та позивача участі та просив заявлені ним позовні вимоги задовільнити в повному обсязі, щодо зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, та просив задовільнити зустрічну позовну заяву та стягнути з [PERSON] заборгованость за кредитним договором. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.01.2019 між ТОВ «ЦЕНТРОКРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № МК-77719001527-0 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого позивачем був отриманий кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок 2 500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % від суми кредиту за кожний день користування, річна відсоткова ставка за кредитом складає 693,5 %, термін користування кредитом 30 календарних днів, сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки за кредитом, складає 3925 грн. Як встановлено із матерілаів справи, кредит був наданий позичальнику (позивачу) за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. Відповідно до п. 10.3 Договору у разі укладання договору в електронній формі, а саме: на сайті кредитодавця centro.credit, беззаперечним прийняттям умов даного договору позичальником є проставлення в особистому кабінеті на сайті кредитодавця спеціальної відмітки про згоду укласти договір на запропонованих кредитовацем умовах. Підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виконання вищезазначених дій означає прийняття позичальником всіх умов договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення договору в письмовому вигляді, у зв`язку із чим створює для позичальника та кредитодавця такі ж правові зобов`язання та наслідки. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208\~ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, суд приходить до висновку, що Кредитний договір № МК-77719001527-0 від 14.01.2019 року є укладеним відповідно до законодавства, сторони Договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію»\~шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому Договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Доказів на спростування отримання коштів за договором у розмірі 2 500 грн та користування ними позивачем не надано. Таким чином, при укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів, позивач підтвердив свою поінформованість з умовами договору та погодився з ними. Вирішуючи питання про порушення відповідачем норм встановлених п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд зазначає наступне. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про\~ встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Згідно п 4.3. Додатку №1 до Кредиткого дговору плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1.9% в день; річна відсоткова ставка за кредитом складає 693,5%. Також, відповідно до п. 8.2 Кредитного логовору у разі прострочення строку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позичальник самостійно нараховує та сплачує кредитодавцю, на його вимогу пеню в розмірі 1.1 % від несвоєчасно сплаченої суми (суми кредиту та процентів) за кожен день прострочення. Так, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] , який міститься у зустрічній позовній заяві, сума нарахованих відсотків за користування кредитним коштами згідно умов Договору становить 1250 грн., що, на думку позивача, становить більше 50 відсотків суми отриманого кредиту, та є непропорційно великою сумою по відношенню до вартості наданих послуг. Разом з тим, суд не погоджується з вищевказаною позицією позивача, оскільки розрахована сума є тотожньою п`ятдесяти відсоткам вартості кредиту (50% від 2500 грн = 1250 грн), в зв`язку з чим доводи позивача щодо несправедливості п.4.3 Додатку №1 Кредитного договору є необґрунтованими та безпідставними. Крім того, вказаним пунктом встановлена відповідальність за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що під час укладення спірного договору дотримано вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про електронну комерцію», інших доказів порушення прав позивача ним надано не було, так як і не надано належні докази на підтвердження своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення. Вирішуючи зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальність «ЦЕНТРОКРЕДИТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № МК-77719001527-0 від 14.01.2019 року, суд констатує, що його вимоги випливають із первісної позовної заяви. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами 14.01.2019 року був укладений Кредитний договір № МК-77719001527-0, який відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію»\~ЦК України. Також, доказів на спростування отримання коштів [PERSON] за договором у розмірі 2 500 грн. ним надано не було. З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на 22.07.2019 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором від 14.01.2019 року складає 12 775.00 грн. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути з відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON] на користь ТОВ «ЦЕНТРОКРЕДИТ»заборгованість за кредитним договором № МК-77719001527-0 від 14.01.2019 року в сумі 12 775.00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача за зутрічною позвоною заявою понеобхідно стягнути в користьпозивача за такою судові витрати в сумі 1921 гривень судового збору.

Outcome: approved