Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фасіліті» по стягнення заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника у розмірі 5520 грн. за період з 07.06.2018 року по 02.08.2018 року та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. З 12.04.2016 року по -7.06.2018 року на підставі трудового договору [PERSON] працював на посаді техніка з експлуатації та ремонту устаткування в ТОВ «Фасіліті». Починаючи з березня 2018 року по день звільнення 07.06.2018 року відповідач припинив виплати заробітної плати позивачу, в результаті чого позивач вимушений був написати заяву про звільнення. В день звільнення позивачу не виплачено належних сум та не видано трудову книжку. Позивач звертався в Управління праці та соціального захисту з метою врегулювання ситуації, після чого йому було повернуто трудову книжку та перераховано суму заборгованості по заробітній платі 02.08.2018 року. Вказані дії відповідача негативно вплинули на психологічний стан позивача. Зумовили необхідність шукати додаткові джерела доходу для забезпечення існування. Затримка видачі трудової книжки унеможливила влаштування позивача на роботу та поставила його у скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задоволити.Повідомив суд, що внаслідок здійснення затримки розрахунку відповідачем, він не мав можливості своєчасно виконувати аліментні зобовязання, що відповідним чином впливає на розмір відшкодування моральної шкоди. Оскільки йому необхідно було позичати грошу, для того щоб гасити заборгованість по аліментних зобовязань. Тобто внаслідок неправомірних дій відповідача порушувались не лише його права, а й права його неповнолітньої дитини. Відповідач подав письмовий відзив на позов.В судове засідання не направив уповноваженого представника. Відповідачем зауважено, що розрахунок з позивачем не проведено, оскільки останній помилково не був внесений в табель обліку робочого часу. Станом на 02.08.2018 року ТОВ «»Фасіліті» здійснило повний розрахунок з позивачем.Відповідач не погодився з розміром моральної шкоди, заявленим позивачем до стягнення, вважаючи її недоведеною, необґрунтованою. Розмір моральної шкоди просили встановити суд самостійно, але в будь-якому випадку не більше 5000 грн. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного пава, у разі його порушення, невизнання або оспорювання та відповідно до\~статті 16 ЦК України\~вимагати припинення дії, яка порушує право. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом(ст..81 ЦПК). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя(ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Повага до приватного життя передбачає право особи реалізувати своє право на працю. Повага до приватного життя повинна включати до деякої міри і право встановлювати і розвивати відносини з іншими людьми. Більш того, здається, немає принципових підстав для того, щоб таке розуміння «особистого життя» не входила діяльність професійного і ділового характеру: саме в своїй роботі більшість людей мають значну, якщо не найбільшу, кількість шансів розвивати відносини з зовнішнім світом».Рішення у справі «Німіц проти Німеччини» (Niemietz v. Germany, рішення від 16 грудня 1992 року, пункт 29) Кожен має право на\~працю, що включає можливість заробляти собі на життя\~працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.(ст.43Конституції). При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення..Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплато зазначених сум.(ст..116 КЗпП). Власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу.(ст.47 КЗпП). [PERSON] працював на посаді техніка з експлуатації та ремонту устаткування в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фасіліті» з 12.04.2016 року по 07.06.2018 року. Звільнений з займаної посади за угодою сторін п.1.ст.36 КЗпП. З позивачем відповідачем не проведено відповідного розрахунку з вини відповідача. Невнесення інформації щодо позивача до табелю обліку робочого часу не є обґрунтуванням поважності причин нездійснення розрахунку ТОВ»Фасіліті». Прострочка розрахунку мала місце з 07.06.2018 року по 02.08.2018 року, що підтверджується поясненнями позивача, індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Позивача не було своєчасно ознайомлено з наказом про звільнення від 04.06.2018 року. Позивач ознайомлено з наказом про звільнення лише 05.07.2018 року, де він зафіксував не проведення з ним розрахунку. Відповідач допустив затримку у видачі трудової книжки позивачу. Трудову книжку отримав 05.07.2018 року, про що свідчить розписка позивача про отримання. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає такими, що підлягають \~ задоволенню. Так, згідно із Індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області середньомісячна заробітна плата позивача складає 3723 грн. Час затримки розрахунку складає з 07.06.2018 року по 02.08.2018 року Середньоденна заробітна плата складає 3723 грн.:40 = 93,075 грн. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку позивача складає 93,075 грн. х 42 робочий день =3909,15 грн. Позивач має на утриманні неповнолітню дитину, щодо якої має аліментні зобовязання. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У ч.3\~ст.23\~ЦК передбачається,\~що «розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом\~залежно від\~характеру правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення».Суд вважає, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди внаслідок незаконного затримки розрахунку, оскільки позивачу необхідно було докладати додаткових зусиль для організації власного життя, відшукування місця для працевлаштування, засобів для існування власне себе та неповнолітньої дитини щодо якої є встановлені аліментні зобовязання, що підтверджується розрахунком заборгованості виконавчої служби. Зважаючи на викладене, позицію сторін, суд приходить до висновку що достатнім розміром компенсації позивачу завданих відповідачем моральних страждань є сума в 6000 грн. Сам по собі факт задоволення позову щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час затримки є елементом відшкодування завданої моральної шкоди, способом сатисфакції. Враховуючи вимоги З.У. «Про судовий збір», ст.ст.141,142 ЦПК з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, у звязку із звільнення позивача від сплати судового збору по трудовому спору, в розмірі пропорційно сумі задоволених вимог. В той же час позивачем не сплачено судовий збір за подачу позову про відшкодування моральної шкоди, який за своїм характером є майновим, тому з позивача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., та відповідно з відповідача компенсується судовий збір за вимоги в частині відшкодування моральної шкоди пропорційно сумі задоволених вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved