Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Піреус Банк МКБ» про визнання поруки припиненою, третя особа - [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 15.01.2008 між ним та ВАТ «Міжнародний комерційний банк» укладено кредитний договір за реєстраційним номером № К/08-01-КД. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, за умови виконання вимог п. 4.1. цього договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 110 000 доларів США, терміном з 15.01.2008 по 15.01.2038, із щомісячною сплатою відсотків відповідно до умов п.п.3.1, 3.2. цього договору. Відповідно до п.1.5. цього договору, в якості забезпечення своїх зобов`язань за цим договором гр. [PERSON] буде надано поруку по зобов`язанням позичальника [PERSON] , за цим договором, в порядку та на умовах, викладених в договорі поруки. Відповідно до п.1.6. кредитного договору, в якості забезпечення своїх зобов`язань за цим договором гр. [PERSON] . буде надано поруку по зобов`язанням позичальника [PERSON] , за цим договором, в порядку та на умовах, викладених в договорі поруки. На забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] , 15.01.2008 між ВАТ «Міжнародний комерційний банк» та гр. [PERSON] укладено договір поруки № П/08-01-КД. Відповідно до п.1.1. договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання гр. [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №К/08-01/КД від 15.01.2008, укладеного між кредитором і боржником, як солідарний боржник. Відповідно до п.1.1. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором у сумі, що дорівнює 110 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13% річних. 30.01.2009, між ВАТ «Піреус Банк МКБ», який є правонаступником та ВАТ «Міжнародний комерційний банк» та гр. [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № К/08-01/КД від 15.01.2008. Відповідно до п.1 Додаткової угоди до кредиту, сторони дійшли згоди викласти кредитний договір в іншій редакції. Залишок кредиту станом на 30.01.2009 становить 87830,96 доларів США. Для обслуговування кредиту позичальнику відкрито поточний рахунок у банку № [NUMBER] . Поручителем є [PERSON] . 30.01.2009 між ВАТ «Піреус Банк МКБ» та гр. [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору поруки № П/08-01/КД від 15.01.2008. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором у сумі, що дорівнює 110 000 доларів США, на придбання нерухомості на первинному ринку зі сплатою відсотків за користування кредитом зі сплатою відсотків за користування кредитом, передбачені кредитним договором, а також всі інші суми, підтверджені кредитним договором та додатковими угодами до нього. У зв`язку зі значним зростанням валюти кредиту по відношенню до національної валюти, фінансової кризи 2008-2009 років, падіння доходів, він не зміг виконувати взяті на себе зобов`язання по кредитному договору. Останній платіж ним здійснено 10.11.2008. Аналогічно не могла і виконати свої зобов`язання за договором поруки і [PERSON] . В судовому засіданні від 14.11.2019 замінено відповідача ПАТ «Піреус Банк МКБ» на [PERSON] . До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася, надіслала заяву на адресу суду про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 15.01.2008 між [PERSON] та ВАТ «Міжнародний комерційний банк» укладено кредитний договір за реєстраційним номером № К/08-01-КД. Відповідно до п.1.1. кредитного договору, за умови виконання вимог п. 4.1. цього договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 110 000 доларів США, терміном з 15.01.2008 по 15.01.2038, із щомісячною сплатою відсотків відповідно до умов п.п.3.1, 3.2. цього договору (а.с. 9-11). На забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] , 15.01.2008 між ВАТ «Міжнародний комерційний банк» та гр. [PERSON] укладено договір поруки № П/08-01-КД (а.с. 18). Відповідно до п.1.1. договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання гр. [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №К/08-01/КД від 15.01.2008, укладеного між кредитором і боржником, як солідарний боржник. 30.01.2009, між ВАТ «Піреус Банк МКБ», який є правонаступником та ВАТ «Міжнародний комерційний банк» та гр. [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № К/08-01/КД від 15.01.2008 (а.с.12-17). Відповідно до п.1 Додаткової угоди до кредиту, сторони дійшли згоди викласти кредитний договір в іншій редакції. Залишок кредиту станом на 30.01.2009 становить 87830,96 доларів США. Для обслуговування кредиту позичальнику відкрито поточний рахунок у банку № [NUMBER] . Поручителем є [PERSON] . 30.01.2009 між ВАТ «Піреус Банк МКБ» та гр. [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору поруки № П/08-01/КД від 15.01.2008. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором у сумі, що дорівнює 110 000 доларів США, на придбання нерухомості на первинному ринку зі сплатою відсотків за користування кредитом зі сплатою відсотків за користування кредитом, передбачені кредитним договором, а також всі інші суми, підтверджені кредитним договором та додатковими угодами до нього. Позичальник не зміг виконувати взяті на себе зобов`язання по кредитному договору. Останній платіж [PERSON] здійснено 10.11.2008. Аналогічно не могла і виконати свої зобов`язання за договором поруки і [PERSON] . Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 15 січня 2038 року. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред`явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. За таких обставин висновки суду про виникнення права в банку на пред`явлення позову до відповідачів у межах установленого законом загального трирічного строку позовної давності з часу звернення з письмовою вимогою не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону. Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію з цього питання в постановах: від 21.05.2012 у справах: № 6-48цс11, № 6-68цс11; 232.05.2012 у справах: № 6-33цс12; 18.07.2012 у справі № 6-78цс12. Аналогічна правова позиція в частині можливості визначення строку для пред`явлення вимоги кредитора до поручителя у договорі поруки викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі № 6-6цс14 та постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі № 6-18цс16. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 17.02.2016 по справі № 6-2875цс15 встановлено, що згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів, зокрема разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш 90 календарних днів своїх обов`язків, щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов`язаний протягом 1 робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи, отже сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Установлено, що [PERSON] здійснив останній платіж 10 листопада 2008 року. Оскільки строк виконання основного зобов`язання договором було змінено, тобто строк користування кредитом достроково сплив 10 лютого 2009 року, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов`язання закінчився 10 серпня 2009 року, натомість банк звернувся до третейського суду з позовом поза межами цього строку, зокрема 27 жовтня 2009 року, а тому вимога про визнання поруки припиненою є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Таким чином, враховуючи вищевикладене, порука [PERSON] встановлена по договору поруки припинена 10 серпня 2009 року. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved