Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Обласної дитячо-юнацької спортивної школи інвалідів про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свій позов обґрунтовує тим, що при його звільненні за п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, оскільки роботодавцем від нього не було відібрано письмові пояснення, а причини його звільнення не відповідають дійсним обставинам справи. В позові [PERSON] заперечує факт розпивання алкогольних напоїв 23.02.2017 року та вказує, що відомості, викладені в актах від 23.02.2017 року, на його думку, є сфальсифікованими. Вважає, що відповідач звільнив його без законної на те підстави. В додаткових письмових поясненнях вказує на те, що його звільнення за нібито розпивання алкогольних напоїв на робочому місці - це не дисциплінарне стягнення застосоване власником або уповноваженим ним органом до порушника трудової дисципліни, а спроба протизаконної розправи в.о. начальника Волинського регіонального центру з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» [PERSON] з ним, як з реальним кандидатом на ту посаду, яку він тимчасово обіймає. Покликаючись на викладені обставини просить суд, поновити його на посаді інструктора-методиста та на посаді тренера-викладача за сумісництвом на 0,5 ставки Обласної дитячо-юнацької спортивної школи інвалідів та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях по справі. Представник відповідача Обласної дитячо-юнацької спортивної школи інвалідів Мохнюк М.В. в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно п. 4 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Судом встановлено, що наказом Обласної дитячо-юнацької спортивної школи інвалідів № 4-О від 28.02.2017 року було вирішено звільнити [PERSON] з роботи з посади інструктора-методиста Обласної ДЮСШ інвалідів на 1,0 ставки та з посади тренера-викладача Обласної ДЮСШ інвалідів на 0,5 ставки за сумісництвом на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані. Підставою винесення наказу вказано акт від 23.02.2017 року (а.с. 8). У відповідності до п. 5.9. Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників Обласної дитячо-юнацької спортивної школи інвалідів, затвердженої зборами трудового колективу Обласної дитячо-юнацької спортивної школи інвалідів протоколом № 1 від 10.09.2012 року забороняється в робочий час з'являтися на роботі у нетверезому стані. Судом встановлено, що письмовим актом, складеним 23.02.2017 року об 12 год. 15 хв. комісія у складі: директор ОДЮСШ інвалідів [PERSON], заступник директора ОДЮСШ інвалідів [PERSON], головний бухгалтер ОДЮСШ інвалідів [PERSON], а також начальник Волинського регіонального центру з фізичної культури і спорту інвалідів [PERSON], заступник начальника цієї ж установи - [PERSON], провідний фахівець цієї ж установи - [PERSON], водій - [PERSON] встановили, що 23 лютого 2017 року о 10 год. 55 хв. під час огляду тренажерного залу обласної ДЮСШ інвалідів за участю керівників відділів Волинської обласної ради та депутатського корпусу встановлено факт розпивання алкогольних напоїв зі сторонніми особами та перебування в стані алкогольного сп'яніння інструктора-методиста та тренера-викладача за сумісництвом Обласної ДЮСШ інвалідів [PERSON] В акті також вказується, що безпосереднім керівником обласної ДЮСШ інвалідів [PERSON] було запропоновано надати письмові пояснення [PERSON], на що останній - відмовився. Комісією також було встановлено, що [PERSON] було запропоновано пройти процедуру освідування в наркодиспансері, однак він також відмовився. Акт скріплений підписами усіх перерахованих членів комісії та вказано місце його складання - м. Луцьк, вул. Привокзальна, 13а. (а.с. 6). Дослідженим судом актом фіксації відмови від підпису на акті від 23.02.2017 року тими ж членами комісії встановлено, що о 13 год. 10 хв. інструктор-методист та тренер-викладач за сумісництвом Обласної ДЮСШ інвалідів [PERSON] відмовився підписувати та ознайомлюватись з актом про факт розпивання алкогольних напоїв ним із сторонніми особами та перебування в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 7). Як роз'яснено в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Судом були заслухані показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] кожен з яких підтвердив ті обставини та факти, які були зафіксовані в актах від 23.02.2017 року, а саме перебування [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння у робочий час, що проявилося у його збудженому, схвильованому стані, почервонінні, а також яскраво вираженому запаху алкоголю від нього, який відчули вказані працівники. Свідок [PERSON] додатково пояснив суду, що в момент приходу комісії до тренажерної зали ОДЮШ інвалідів двері тренерської були того дня замкнуті, хоча зазвичай вони були відчиненими. Крім цього, свідок вказав, що в районі обідньої перерви в час спілкування з керівництвом [PERSON] визнавав факт вживання алкоголю на роботі і просив його не звільняти, а обмежитись менш суворим видом дисциплінарного стягнення. Свідок [PERSON], депутат Волинської обласної ради, повідомив суду, що 23.02.2017 року разом із іншими колегами депутатами дійсно був у складі групи перевіряючих комунальних установ, зокрема і Обласної ДЮСШ інвалідів. Зайшов до приміщення тренерської першим, відчув різкий запах спиртного та продуктів харчування, бачив на столі пляшку спиртного та наповнені рюмки у кількості трьох штук, нарізані продукти харчування. Відчував запах спиртного від позивача. Показаннями вказаних свідків, допитаних судом, об'єктивно підтверджуються обставини та факти, які зафіксовані в актах членів комісії від 23.02.2017 року. При цьому, суд критично ставиться до тверджень сторони позивача про те, що працівники Обласної ДЮСШ інвалідів та Волинського регіонального центру з фізичної культури і спорту інвалідів давали показання проти [PERSON] під тиском свого керівництва, як до припущень, які не підтверджені об'єктивними даними, оскільки зазначені особи давали показання особисто та безпосередньо в суді, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Крім цього, свідок [PERSON], яким першим увійшов у приміщення тренерської та виявив факт розпивання спиртних напоїв не є працівником зазначених установ. Суд також критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо розпивання кави, а не алкогольних напоїв із позивачем в контексті підтвердженого цими свідками тривалого знайомства між собою та з позивачем. Судом також критично оцінюються показання свідка [PERSON], оскільки останній не перебував у приміщенні тренерської разом із [PERSON], [PERSON] та [PERSON], був також притягнутий до дисциплінарної відповідальності з приводу подій 23.02.2017 року та написав пояснюючу записку, якою фактично підтвердив, що «не має ніякого відношення до того, що відбувалось в тренерській та до сторонніх осіб» (а.с. 37). Судом також не приймаються до уваги показання свідка [PERSON] про візуальне не перебування [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння о 13 год. 10 хв. 23.02.2017 року, через невідповідність його лікарсько-консультативного заключення та його показань іншим матеріалам справи, зокрема графіку та журналу обліку відвідування занять цього дня та табелю роботи спортивної секції за лютий місяць 2017 року у відповідності до яких позивач з 13 год. 30 хв. 23.02.2017 року уже перебував на заняттях в Обласній ДЮСШ інвалідів і не міг перебувати на прийомі в лікаря (а.с. 9, 33-35). Суд критично оцінює також показання свідків [PERSON] та [PERSON], які є вихованцями позивача та давно знайомі з ним. До того ж, зазначені свідки дали показання з приводу подій та стану позивача після обіду 23.02.2017 року, в той час, як розпиття спиртних напоїв було виявлене членами комісії о 10 год. 55 хв. Судом також належним чином оцінюються показання свідка [PERSON], який хоча і не був безпосереднім свідком подій, які мали місце о 10 год. 55 хв. 23.02.2017 року, проте орієнтувався в ситуації, що склалася, оскільки протягом робочого дня бачив виклики [PERSON] до керівництва, чув зміст розмов, що відбувалися та до моменту підписання актів, які він уважно перечитав, усвідомив їх зміст та правові наслідки того, що відбувається. Судом в сукупності із показаннями свідків про зовнішні, візуальні ознаки алкогольного сп'яніння позивача, які були ними підтверджені, приймається до уваги описана свідками зовнішня обстановка в приміщенні тренерської - наявність там запаху спиртного. Суд також враховує, що актом від 23.02.2017 року та показаннями свідків підтверджена пропозиція [PERSON] пройти процедуру перевірки на стан алкогольного сп'яніння, проте він таким правом не скористався, що також опосередковано підтверджує факти, встановлені комісією. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивачу була надана роботодавцем можливість надати письмові пояснення з приводу інциденту, що стався, проте він цим правом не скористався, а також підтвердження в судовому засіданні законності звільнення [PERSON] письмовими доказами та показаннями допитаних свідків, тому в задоволенні позову слід відмовити На підставі ст.ст. 36, 40, 149, 232 КЗпП України,

Outcome: dismissed