Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в березні 2011 року між ним та [PERSON] був укладений усний договір позики, відповідно до якого він передав, а [PERSON] прийняла 38 000 гривень і згідно розписки зобов'язувалася повернути йому таку ж суму грошових коштів до 08 лютого 2012 року. З метою забезпечення вказаного договору позики тоді ж в березні 2011 року між ним та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким останній поручився за виконання зобов'язання [PERSON] у межах 300 гривень. Свого зобов'язання [PERSON] не виконала, тому просить стягнути з неї суму боргу за договором позики від 01 березня 2011 року у розмірі 48766,37 грн., що включає в себе 38000 грн.борг; 6391,20 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами; 1786 грн.- інфляційні, а також три проценти річних від простроченої суми - 2589,11 грн.. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіслався на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задоволити.. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що дійсно позичала кошти в позивача, однак частину боргу погасила. Крім цього, вони не оговорювали кінцевий строк виплати боргу. Дослідивши докази, заслухавши пояснення, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір позики, згідно якого позивач передав останній 38 000 (тридцять вісім тисяч) гривень, що підтверджується розпискою , відповідно до якої [PERSON] зобов'язувалася повернути вказані грошові кошти до 08 лютого 2011 року. На забезпечення виконання договору позики тоді ж 01 березня 2011 року року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором; поручитель відповідає за зобов'язаннями позичальника у межах 300 (триста) гривень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] умови укладеного договору позики не виконує. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність захисту майнового права позивача [PERSON] шляхом стягнення з відповідачки спірної суми коштів.

Outcome: partial