Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовомТериторіальної громади в особі Виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради. 22 січня 2021 року надав до суду уточнену позовну заяву в якій просить суд визначити йому додатком строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , а саме що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 17,0 кв.метрів, загальною площею 34,3 кв.метра. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , 1934 року народження, запис про смерть № 69. Дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON]. Чоловік його матері [PERSON] помер [INFO] . Після смерті матері залишилася спадщина, а саме на праві приватної власності [PERSON] належить однокімнатна житлова квартира в [ADDRESS] . Право власності його матір [PERSON] отримала на підставі договору міни, який був укладений з ним 08 липня 2008 року. Договір міни житлової квартири був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу за реєстром № 2829, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 08 липня 2008 року за номером: 3007312, номер витягу: 6200447 та в КП ДОР «»Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 22.09.2011 року, запис: 253, в книзі: 214п-253. Квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 17,0 кв.метрів, загальною площею 34,3 кв. метра. Ринкова вартість квартири визначена ТОВ «Вірний вибір» в сумі 13 300 грн за методом порівняльних продаж відповідно до технічного стану квартири, копія звіту підтверджує дану обставину. Він, є рідним сином спадкодавця та її єдиним спадкоємцем за законом першої черги. В свідоцтві про його народження [NUMBER] , матір`ю зазначена [PERSON] , запис № 957. Заповіт [PERSON] не складала. Інших дітей його матір не мала. 26 вересня 2018 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про зняття спадщини після смерті [PERSON] , але нотаріус, постановою від 26 вересня 2018 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом або за заповітом не має. В березні 2015 року він поїхав на роботу за кордон, а саме на роботу до м. Алдан, республіка Саха (Якутія), де працював в артілі ТОВ «Прогрес». Повернувся до м. Кривий Ріг в грудні 2015 року, про смерть матері його дружина не повідомила, оскільки не було жодного зв`язку з ним. Вважає, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважної причини, оскільки знаходився в Російській Федерації. Матір він не хоронив, про що відомо свідкам. Похованням його матері займалася його дружина, її батьки та сусіди. Підставою для поїздки на заробітки стало скрутне матеріальне становище. Його мати довгий час хворіла, та потребувала догляду і лікування. Він цей догляд забезпечував у вільний від роботи час, перебував поруч з нею у квартирі та виконував усі дії, що були потрібні для догляду. Коли він перебував на праці за нею доглядала помічниця по господарству, яку він запрошував. Усе це тягнуло за собою значні витрати, лікування також дороге, усі засоби догляду та ліки. Тому він заборгував значну суму своїм знайомим та родичам. Саме тому він був змушений поїхати на заробітки. Після повернення з роботи, він повернув накопичені борги за лікування, догляд, поховання. У нього не залишилося грошів для звернення до нотаріуса. Саме тому він звернувся до нотаріуса вже у 2018 році. Після отримання роз`яснення у нотаріуса йому потребувалася правова допомога, у зв`язку з чим він знову чекав та накопичував гроші. Окрім пропуску строку для прийняття спадщини є додаткова причина, чому не може бути оформлена спадщина на його ім`я. У документах померлої матері, а саме свідоцтві про шлюб, у трудової книжки її прізвище зафіксоване як [PERSON] , але у свідоцтві про смерть та інших правовстановлюючих документах її прізвище зазначено [PERSON] . Тобто написання її прізвища у різних документах відрізняється від правовстановлюючих документів на квартиру. Той факт, що померла є його матір`ю підтверджується усіма обставинами справи та можуть підтвердити свідки друзі нашої родини. Ухвалою суду від 24 липня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, витребувана спадкова справа після померлої [PERSON] .. Ухвалою суду від 22 січня 2021 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свою уточнену позовну заяву та просив задовольнити з підстав зазначених у ній. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала уточнену позовну заяву. Допитана свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її чоловіком, одружилися вони у 2006 році. В 2008 році вони з батьками чоловіка обмінялися квартирами. В 2014 році матір її чоловіка почала хворіти, забувалася, потребувала постійного догляду, тому вони забрали її до себе. Чоловік поїхав на заробітки в Росію. В квітні 2015 року мати чоловіка померла. Чоловіка не було , повернувся лише восени. До нотаріуса звернулися в 2018 році, оскільки сплачували борги та не мали грошей на оформлення спадщини. Увесь час вони доглядали за квартирою матері, оплачували комунальні платежі Заслухавши позивача. свідка, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що встановлено з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). 05 жовтня 1979 року народження [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] , померла [INFO] , про що зроблено актовий запис № 679 (а.с. 6). [PERSON] на підставі Договору міни квартири від 08 липня 2008 року обміняв належну йому квартиру [ADDRESS] , житловою площею 17,0 кв. метрів, загальною площею 34,3 кв. метра на належну [PERSON] та [PERSON] двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 9, 10-17). З свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2011 року вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] у вигляді Ѕ частини квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] (а.с. 27). З постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Волошко О.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 вересня 2018 року встановлено, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с. 23). Згідно зі ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Оскільки за життя [PERSON] заповітів не складала, тому спадкування належного їй за життя майна здійснюється в порядку спадкування за законом згідно черговості, визначеної ст.ст. 1258-1266 ЦК України. Інших спадкоємців, які б належали до першої черги спадкування за законом, в ході судового розгляду не встановлено. Як визначено ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із системного аналізу вказаних положень законодавства слідує, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у 6-місячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , почав відлік відповідно з дати її смерті та закінчився 21 жовтня 2015 року. Як слідує зі спадкової справи №72/2018, заведеної приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М., після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся її син [PERSON] , [INFO] (а.с. 51). Постановою нотаріуса від 26 вересня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено у зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 71). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постановах у справах № 6-85цс12 від 26.09.2012 року та № 6-1486цс15 від 04.11.2015 року правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обов`язкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. . Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини ( частина 5 ст. 1268 ЦКУ) з моменту смерті спадкодавця ст. 1220 ЦКУ. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно( прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що встановлено положенням ч.3 ст. 1296 ЦК України, а лише обмежує право на розпорядження спадщиною, а свідоцтво про право на спадщину є документом, що підтверджує право власності спадкоємця на спадкове майно. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що відповідно до норм ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах п. 23 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» , свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності у порядку спадкування не розглядається. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В силу ст. 12 ЦПК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі спадкових. Суд вважає поважними наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері, пов`язані з тим, що він з об`єктивних причин не зміг своєчасно подати заяву до нотаріальної контори, оскільки перебував за кордоном на заробітках, а після мав скрутне матеріальне становище після смерті матері. Крім того, з урахуванням того, що позивач не заявляв відмову від спадщини, а навпаки виявив бажання її прийняти подавши відповідну заяву до нотаріуса, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. З огляду на характер спору, відсутність вимог про компенсацію понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне покласти їх на рахунок позивача.

Outcome: approved