Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в особі Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2007 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту на суму 70850 доларів США. В цей же день між [PERSON] та відповідачем - ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір застави автомобіля «LAND ROVER» модель Discovery, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Станом на 10.03.2010 року позивачем було погашено заборгованість за кредитом в розмірі 38874,89 доларів США, однак, незважаючи на це 05.11.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №4077 про звернення стягнення на транспортний засіб «LAND ROVER» модель Discovery, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. На підставі цього 20.09.2010 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на автомобіль. Оскільки, [PERSON] вважає виконавчий напис нотаріуса спірним та не законним, а накладення арешту на транспортний засіб позбавляє позивача права на користування належним йому майном, останній був змушений звернутися до суду. 20.12.2013 року від позивача до суду надійшла заява про зміну підстав позову, в якій [PERSON] просить визнати недійсним та таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4077 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 05.11.2009 року, про звернення стягнення на ТЗ «LAND ROVER» модель Discovery, 2007 року випуску, зеленого кольору шасі (кузов, рама) № [NUMBER] універсал, державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов та пояснила, що виконавчий напис нотаріуса №4077 було вчинено 05.11.2009, проте ПАТ «Укрсоцбанк» продовжував приймати від позивача платежі по договору кредиту, а саме: 17.11.2009 року - 3537,48 доларів США, 25.12.2009 року - 598,24 доларів США, 15.02.2010 року - 500,00 доларів США, 10.03.2010 року - 500,00 доларів США, і тільки 19.05.2010 року коли позивач звернувся до Шевченківського відділення Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» для здійснення погашення частини заборгованості отримав відмову в можливості погашення боргу, а тому дана обставина ставить під сумнів наявність обґрунтованих та законних підстав для вчинення виконавчого напису нотаріуса, оскільки існує наявність спірності щодо вимог банку про погашення заборгованості. Представник відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк» проти позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що виконавчий напис нотаріуса був вчинений відповідно до законодавства. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - відділу ДВС Деснянського РУЮ м. Києва в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином. Начальник Управління нотаріату Головного управління юстиції у м. Києві до суду надіслав пояснення, в яких зазначено, що розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк», показання свідка - [PERSON] та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 15.06.2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №40.29-48/249 (а.с.7-9). 15.06.2006 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір застави №013/315-3 (а.с.10-11). Відповідно до п.1.1 договору кредиту, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 70850,00 доларів США, зі сплатою 11,85 % річних (а.с.7). Пунктом 1.2 договору кредиту, передбачено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля марки «LAND ROVER» модель Discovery, 2007 року випуску, згідно договору купівлі-продажу №76СР-024 від 06.06.2007 року, укладеного між позичальником та ТОВ «Віннер Автоматів» (а.с.7). Автомобіль «LAND ROVER» модель Discovery, 2007 року випуску, зеленого кольору шасі (кузов, рама) № [NUMBER] універсал, державний номерний знак [NUMBER], належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ від 15.06.2007 року (а.с.12). Відповідно до п. 1.1. договору застави, заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту транспортний засіб: автомобіль легковий марки «LAND ROVER» модель Discovery, 2007 року випуску, зеленого кольору шасі (кузов, рама) № [NUMBER] універсал, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований УДАІ ГУ МВС в м. Києві 15.06.2007 року, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно з п. 1.2. договору застави, загальна заставна вартість предмету застави за згодою сторін становить 440158,00 грн, що становить 87160,00 доларів США на день укладення цього договору (а.с.10). Пунктом 1.7. договору застави передбачено, що у разі невиконання заставодавцем зобов'язань за договором кредиту заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами (а.с.10). Відповідно до п. 4.3 договору застави, звернення стягнення на предмет застави може бути здійснено шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса (а.с.10-зворот). 30.10.2009 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою на вчинення виконавчого напису на договорі застави майна від 15.06.2007 року (а.с.154). До заяви відповідачем долучені наступні документи: розрахунок суми заборгованості, договір застави від 15 червня 2007 року, копія договору кредиту від 15 червня 2007 року, копії паспорту та ідентифікаційного номера [PERSON] 15.11.2009 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб «LAND ROVER» модель Discovery, 2007 року випуску, зеленого кольору шасі (кузов, рама) № [NUMBER] універсал, державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (а.с.148). 20.09.2010 року старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою накладено арешт на автомобіль LAND ROVER» модель Discovery, 2007 року випуску (а.с.15). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Статтею 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-IV від 30.01.2006 року (зі змінами та доповненнями), передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Таким чином, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Так, згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 9 липня 2014 року № 6-89цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Також, судом встановлено, що 09.06.2009 року коли позивач звернувся до Подільської філії для внесення платежів по кредитному договору, отримавши відмову від працівника каси, (оскільки в програмі банку стоїть заборона на прийом платежів), [PERSON] подав скаргу керівнику Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» (а.с.69), однак позивачу не було надано відповіді, що ним порушено умови кредитного договору, також [PERSON] не було направлено повідомлення про загальну заборгованість за договором кредиту. Отже, до вчинення виконавчого напису між позивачем та АКБ «Укрсоцбанк» виникли спірні відносини щодо заборгованості по кредитному договору, при цьому банком не було вчинено жодних дій для їх врегулювання. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 114,71 грн в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved