Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами. Він (позивач) є спадкоємцем майна померлого за заповітом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, справу розглянути без його участі. Крім цього, в заяві позивач зазначив, що спадковий будинок був побудований в 1957 році. В судове засідання представник Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова до суду направив заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника. Реєстраційній службі Носівського РУЮ було роз'яснено право заявити про свою участь у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, однак до суду не надійшло їх повідомлення про згоду на участь у справі, а тому справа розглядається без представника реєстраційної служби. Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу, що підтверджується його копією (а.с. 14). Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР позивач, як особа визначена у заповіті, має право на спадкоємство після смерті [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки з моменту відкриття спадщини фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Козарівської сільської ради № 102 від 16 березня 2015 року (а.с. 15) та копією спадкової справи № 70/2015 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с. 28-36). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок з тих мотивів, що в матеріалах спадкової справи відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перевязко Л.М. № 507/02-31 від 7 квітня 2015 року (а.с. 37). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області був збудований у 1957 році. Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування. Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України). З довідки виконавчого комітету Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 104 від 16 березня 2015 року (а.с. 8) вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області згідно записів погосподарської книги належав [PERSON], який помер [INFO] За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] Носівського району Чернігівської області. З матеріалів справи видно, що на спадковий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 9-13). За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved