Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом. На обгрунутвання своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06 вересня 2015 року помер батько позивача [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в смт. Саврань, Савранського району, Одеської області по вул. Черняховського буд. 52. [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження. Відповідно до ст. 1223 та 1261 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем першої черги. 20.10.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Савранського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на підставі якої відкрито спадкову справу № 60/2015. При зверненні до нотаріуса, за консультацією, щодо порядку отримання свідоцтва про право на спадщину за нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, позивачу розяснено, що у спадкодавця не виникло право власності на нерухоме майно, оскільки померлий [PERSON] за життя не встиг зареєструвати своє право власності, на підставі рішення Савранського районного суду, Одеської області від 06 липня 2015 року Є.у.н.с. № 512/512/15-ц, яке є підставою для державної реєстрації прав, згідно ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З урахуванням зазначеного позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав спадкоємця шляхом визнання права власності на спадкове майно. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а. с. 24). Представник відповідача голова Савранської селищної ради [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а. с. 26-27). У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку про наявність достатність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено. 06 вересня 2015 року помер батько позивача [PERSON], про що 08 вересня 2015 року складено відповідний запис за № 219, місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про смерть серія І ЖД № 422566) (а. с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в смт. Саврань, Савранського району, Одеської області по вул. Черняховського буд. 52 (пятдесят два) (а. с. 9-11; 15-18). [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження (свідоцтво про народження серія ІІ - ОЛ № 434855 видане відділом ЗАГС Ульяновського райвиконкому, Кіровоградської області) (а. с. 7). Відповідно до ст. 1223 та 1261 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем першої черги. Статтею 1269 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. А згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 20.10.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Савранського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на підставі якої відкрито спадкову справу № 60/2015 ( копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41842931) (а. с. 8). Згідно ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний\~звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При зверненні до нотаріуса, за консультацією, щодо порядку отримання свідоцтва про право на спадщину за нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, [PERSON] розяснено, що у спадкодавця не виникло право власності на нерухоме майно, оскільки померлий [PERSON] за життя не встиг зареєструвати своє право власності, на підставі рішення Савранського районного суду, Одеської області від 06 липня 2015 року Є.у.н.с. № 512/512/15-ц, яке є підставою для державної реєстрації прав, згідно ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. п 4.15, 4,18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до рішення Савранського районного суду, Одеської області від 06 липня 2015 року Є.у.н.с. № 512/512/15-ц за спадкодавцем [PERSON], визнано право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в смт. Саврань, вул. Черняховського, 52, Савранського району, Одеської області (а. с. 9-11). 23.07.2015 року спадкодавець звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції, Одеської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Однак 29.07.2015 року прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки в рішенні суду невірно вказана загальна площа заявленого будинку (а. с. 12). 31.08.2015 року Ухвалою Савранського районного суду, Одеської області внесено виправлення в резолютивну частину рішення Савранського районного суду, Одеської області Є.у.н.с. № 512/512/15-ц (а. с. 13). 01.09.2015 року спадкодавець знову звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Савранського районного управління юстиції, Одеської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 04.09.2015 року прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки на Ухвалі Савранського районного суду, Одеської області від 31 серпня 2015 року відсутня відмітка про набрання законної сили (а. с.14). Зважаючи на ту обставину, що спадкодавець [PERSON] отримав документ, який є підставою для державної реєстрації прав, згідно ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однак не встиг зареєструвати своє право власності на майно, право власності на дане майно перейшло до [PERSON], як до спадкоємця за законом, який у відповідності до ст. 1269 Цивільного кодексу України прийняв спадщину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визнані у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261- 1265 ЦКУ. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України \~це право підлягає захисту в судовому порядку. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. Однак, судом встановлено, що суб'єктивне право позивача на успадкування домоволодіння померлого перебуває у невизнаному стані, оскільки право власності на це домоволодіння не було належним чином зареєстроване за померлим, що не дозволяє позивачу оформити спадкові права на нього. Оскільки суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд має задовольнити позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на спадкове домоволодіння. Таким чином суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та обовязки сторін, а тому у суду наявні підстави щодо прийняття визнання позову відповідача та ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved