Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій вказав, що він являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] виданого 07 липня 2000 року виконавчим комітетом Іллінецької міської ради Вінницької області на підставі рішення виконкому від 29 червня 2009 року №114. У 2010 році за згоди [PERSON] та на підставі поданих до компетентного органу документів було здійснено реєстрацію місця проживання племінника [PERSON] до вказаного житлового будинку з відповідною відміткою в домовій книзі за №159 з правом проживання у ньому. У 2010 році відповідач [PERSON] став навчатися в одному із навчальних вузів м. Одеса. При цьому він забрав із будинку усі належні йому речі. На той час вони з відповідачем дійшли згоди про те, що протягом року за позитивних обставин навчання той у безспірному порядку реєстрацію місця свого проживання замінить у зв'язку зі зміною фактичного місця проживання. Оскільки відповідач вже близько трьох років не проживає у вищевказаному будинку, а на сьогоднішній день збереження реєстрації відповідача в житловому будинку є недоречним та недоцільним, не дає змоги позивачу в отриманні субсидій, враховуючи, що він проживає у своїх родичів за іншою адресою, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте своєю заявою просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий кур'єр» від 25 вересня 2015 року №177, повідомленим про час та місце розгляду цивільної справи в судове засідання не з'явився,а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] виданого 07 липня 2000 року (а.с.15) позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. У відповідності зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як видно з акту обстеження умов проживання [PERSON] від 14.08.2015 року (а.с.18) відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з вересня 2010 року. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому винесення судом рішення про зняття з реєстрації місця проживання особи за наявності рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням не є необхідним, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved