Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до свого батька - відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на період свого навчання, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) до закінчення ним навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що він навчається на 4 курсі денного відділення Державного вищого навчального закладу «Олександрійський політехнічний коледж», закінчить навчання 30 червня 2018 року. Відповідач працездатний, має систематичний заробіток, тому має можливість надавати матеріальну допомогу, але не хоче її надавати у добровільному порядку. Тому, посилаючись на норму ст. 199 СК України, просить стягнути аліменти. Позивач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], який досяг повноліття, є сином відповідача (а.с. 3). [PERSON] з 01 вересня 2014 року навчається в Державному вищому навчальному закладі «Олександрійський політехнічний коледж» на четвертому курсі денного відділення і має закінчити навчання 30 червня 2018 року (а.с. 4). Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] доказів наявності на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також доказів наявності інших обставин, що свідчать про його тяжке матеріальне становище чи неналежний стан здоровя, не надав. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на навчання своєму повнолітньому сину, тому, враховуючи обставини справи, матеріальне становище відповідача, його стан здоровя, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2017 року. Судовий збір, від сплати якого позивача звільнено за законом, підлягає стягненню з відповідача в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved