Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Токмацького районного\~суду Запорізької\~областіз\~позовною заявою\~до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, 28 серпня 2010 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з відповідачем шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння, разом не проживають з січня 2019 року та вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. Спору про поділ спільно нажитого майна та місце проживання дитини між сторонами не має. В підготовче засідання сторони не з`явились. Від позивача до суду надійшла заява про проведення підготовчого засідання без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити « [PERSON] ». Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2010 року зареєстрували шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що 28 серпня 2010 року складено відповідний актовий запис №75, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Токмацьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.04.2011. Спір про поділ спільно нажитого майна та місце проживання дитини між сторонами відсутній. Шлюбні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння,, спільне господарство не ведеться, разом не проживають з січня 2019 року. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2\~ст.112 СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя\~і збереження шлюбу\~суперечило\~б інтересам одного\~з них,\~що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Тому суд вважає необхідним розірвати шлюб, зареєстрований 28 серпня 2010 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з заявою відповідача надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити теперішнє. Що стосується судових витрат по справі суд зазначає наступне. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач був звільнений від сплати судового збору. Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з положень ст.ст.141, 142 суд вражає за необхідне стягнути з відповідача на корить держави 50 відсотків судового збору, який би підлягав сплаті при поданні позовної заяви, що складає 384,20 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved