Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та просить визнати за ним право власності на гараж № 29 літ «Д» по вул. Ситова, 11б в м. Запоріжжі за набувальною давністю. В обґрунтування зазначив, що 12.06.1978 року на підставі обмінного ордеру № 001504 в порядку обміну із [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS]. Під час обміну 12.06.1978 року [PERSON] отримав також посвідчення 84/69, за яким управління головного архітектора м. Запоріжжя надало дозвіл на побудові гаражу із силікатної цегли розміром 3х5 м. для автомобіля. З 1978 року і по теперішній час [PERSON] мешкає у вказаній квартирі разом зі своєю дружиною [PERSON] та синами. Також, позивач користується побудованим гаражем № 29 літ. «Д» по вул. Ситова, 11Б в м. Запоріжжі. Здійснюючи заходи щодо належного оформлення вказаного гаражу [PERSON] отримав технічний паспорт у ТОВ ЗМБТІ та лист від 29.1.2016 року щодо можливості присвоєння поштової адреси гаражу. 06.01.2017 року [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, підстава посвідчення на право постановки гаража № 84/69, видане управління архітектури м. Запоріжжя від 10.12.1969 року не є підставою для реєстрації права власності на майно. Отже позивач вважає, що він добросовісно заволодів чужим майном і продовжує їм відкрито та безперервно володіти протягом тривалого строку, а тому просить суд задовольнити його позовні вимоги і визнати за ним право власності на гараж № 29 літ. «Д» по вул. Ситова, 11Б в м. Запоріжжі в порядку набувальної давності. Позивач та його представник [PERSON] надали пояснення аналогічні викладеним, позов підтримували, просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, вважає що відсутні підстави для задоволення позову, так як володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю та не давати найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. [PERSON] з самого початку знав, що власником спірного гаражу є [PERSON], то він вважається недобросовісним набувачем. Дозволи на будівництво гаражів в місцях найбільш приближених до місць проживання надавалися виключно інвалідам з порушенням опорно-рухового апарату, які володіли автомобілями з ручним управлінням, переважно інвалідам Великої Вітчизняної Війни, згідно ст. 30 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що [PERSON] є інвалідом з порушенням опорно-рухового апарату та який володіє автомобілем з ручним управлінням. відсутні документи, які ю підтверджували право користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний гараж. Просить у позові відмовити. Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Допитані в судовому засіданні свідки, кожен окремо, [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що мешкають у будинку по вул. Ситова 11Б, знайомі з [PERSON] тривалий час, який постійно користується гаражем, підтримує його у технічно справному стані, ніхто інший не претендує на даний гараж. Суд, заслухавши, позивача та його представника, представника відповідача, третю особу, допитавши свідків, розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира № 39 в будинку № 11 А по вул. Ситова у м. Запоріжжі, що підтверджується обмінним оредором № 001504 від 12.06.1978 року, свідоцтвом про право власності на житло № 1358 від 06.07.1993 року, технічним паспортом на квариру (5, 8-10). Згідно посвідчення 84/69 на право постановки гаражу на території м. Запоріжжя Управління головного архітектора міста Запоріжжя дозволяє [PERSON] (згідно обмінного ордеру [PERSON]І.) побудувати гараж гаражу із силікатної цегли розміром 3х5 м. для автомобіля (а.с. 6). Позивач [PERSON] з 1978 року і по даний час проживає в зазначеній квартирі, користується гаражем, що підтвердили свідки у судовому засіданні. З відповіді ТОВ ЗМБТІ № 14833 від 29.12.2016 року встановлено, що [PERSON] було надано дозвіл на розміщення гаражу між житловим будинками № 11А та № 11 по вул. Ситова у м. Запоріжжі. Запропоновано присвоїти поштову адресу: м. Запоріжжя, вул. Ситова, 11Б, гараж № 29, літ «Д». Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. \~Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 20 роки продовжує відкрито, безперервно володіти гаражем № 29 літ «Д» по вул. Ситова 11Б у м. Запоріжжі, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved