Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та просить визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку загальною площею 138,50 кв.м. та житловою площею 86,60 кв.м., разом з надвірними спорудами: гаражем, котельнею, цистерною та огорожею, розташованими за адресою: с. Маяки, Біляївського району, Одеської області, пров. Мельничний, 9. Свої вимоги мотивує тим, що 01 травня 1974 року позивач уклав шлюб з відповідачкою, який вони зареєстрували в Йосипівській сільській раді Овідіопольського району Одеської області. У звязку з тим, що подружні стосунки між ними не склалися, вони вирішили розірвати шлюб. 31 березня 2016 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між ними було розірвано. Перебуваючи у шлюбі з відповідачкою, вони збудували житловий будинок розташований за адресою: с. Маяки, Біляївського району, Одеської області, пров. Мельничний, 9. 27 лютого 2009 року виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на імя відповідачки було видано свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок. 23 березня 2009 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на будинок в органах БТІ, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22237588. Крім того, 21 жовтня 2008 року відповідачка зробила технічний паспорт на спірне домоволодіння, який додано до матеріалів справи та з якого визначено ціну позову. У період з 2008 по 2016 роки реконструкція та добудови до будинку не проводились. До недавнього часу подружні стосунки між ними були нормальними, але протягом останніх декілька років стосунки різко погіршилися, у звязку з чим дружина намагається його виселити з будинку, обґрунтовуючи це тим, що будинок зареєстровано на неї, всі документи видавалися на її імя і вона є власником житлового будинку. На сьогоднішній день відповідачка створила йому умови, неможливі для сумісного проживання, у звязку з чим позивач змушений зараз проживати за іншою адресою. Але позивач вважає, що оскільки будинок вони придбали за час перебування у шлюбі, то цей будинок є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і він має право на визнання частки в цьому спільно набутому майні. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволені з обґрунтувань викладених у позовних вимогах. Відповідач у судовому засідання заперечувала проти позову та просила відмовити в повному обсязі. Але пояснила суду, що дійсно разом будувала з позивачем вказаний будинок та більшу частину будівельних матеріалів придбала саме вона. Отже вважає, що позивач має право на частину буднику, але ? частину а ні як не ? частину. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 травня 1974 року, який вони зареєстрували в Йосипівській сільській раді Овідіопільського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 280472. (а.с. 7). У звязку з тим, що подружні стосунки між ними не склалися, вони вирішили розірвати шлюб. 31 березня 2016 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між сторонами було розірвано. Перебуваючи у шлюбі сторони збудували житловий будинок розташований за адресою: с. Маяки, Біляївського району, Одеської області, пров. Мельничний, 9. 27 лютого 2009 року виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області на імя відповідачки було видано свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок, серія САС № 475307. (а.с. 5). 23 березня 2009 року [PERSON] зареєструвала своє право власності на будинок в органах БТІ, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22237588. (а.с. 6). 21 жовтня 2008 року відповідачка зробила технічний паспорт на спірне домоволодіння. У період з 2008 по 2016 роки реконструкція та добудови до будинку не проводились. Вищевказаний будинок складається з: А-житлового будинку, Б-гаражу, В-котельні, І-цистерни, 1-4 огорожі. (а.с. 10-12). За змістом\~\~ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суд не приймає до уваги надані відповідачем світлокопії квитанцій та накладних (а.с.45-49), так як вказані документи виписані на різні прізвища та жодним чином не дають змоги встановити, що вказані матеріали були придбані для будування спірного житлового будинку. Відповідно до ч.1 ст.60\~ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2\~ст.59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved