Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ВТК «Технотерра» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, моральної шкоди, який в подальшому уточнив та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 4727,69 грн., середній заробіток за весь час затримки 13166 грн. за період з 03.07.2013 р. по 13.01.2014 р., та моральну шкоду у сумі 1000,00 грн. В обґрунтування позову посилався, що з 28.12.2012 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «ВТК «Технотерра». 02.07.2013 року він звільнився за угодою сторін, але на момент звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку, не виплатив заробітну плату, та вказав, що на день звільнення не була виплачена заробітна плата за травень 2013 р. у сумі 1932,06 грн., за червень 2013 р. у сумі 1529,55 грн., відпускні за червень у сумі 715,37 грн., заробітна плата за липень 2013 р. та компенсація за невикористану відпустку у сумі 550,71 грн., які просив стягнути з відповідача, а також середній заробіток за весь час затримки відповідно до ст. 117 КЗпП України, який за розрахунком позивача на час подання уточненого позову склав 13166,08 грн. Також просив стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду у розмірі 1000 грн., оскільки, внаслідок неправомірних дій відповідача, через несвоєчасну виплату заробітної плати, через безробіття, вимушений був стати на облік до центру зайнятості для отримання державної допомоги, внаслідок відсутності доходу, тому, що фактичне не мав коштів для існування, та не міг забезпечити своє життя усім необхідним. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ВТК «Технотерра» - директор Неффа О.Ю. та адвокат [PERSON], проти позову заперечували, зазначили, що підприємство заборгованості з заробітної плати перед [PERSON] на момент його звільнення не мало, провело остаточний розрахунок при його звільненні. Так, відповідно до видаткових касових ордерів за №363 від 21.05.2013 р., №397, 3398 від 04.06.2013 р., №446 від 21.06.2013 р., №470, №471 від 02.07.2013 р. була нарахована та видана заробітна плата за травень 2013 р. у сумі 1932,06 грн., за червень 2013 р. у сумі 1529,55 грн., виплачені відпускні за червень 2013 р. у сумі 715,37 грн., заробітна плата за липень 2013 р. та компенсація за невикористану відпустку в розмірі 550,71 грн., але зазначили, що [PERSON] фактично заробітну плату за вказаний період отримав, але ставити свій підпис у касових документах відмовився. Просили у задоволенні позову відмовити. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено і не заперечувалося сторонами у справі, що [PERSON] з 28.12.2012 року по 02.07.2013 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ВТК «Технотерра». Так, відповідно до наказу № 57-К від 28.12.2012 року він був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів, з окладом згідно штатного розкладу. На підставі наказу № 16-К від 02.07.2013 року [PERSON] звільнено на підставі ст.36 п.1 КЗпП України за угодою сторін. Спірним, відповідно до позову, є період з 01.05.2013 року по день звільнення, тобто до 02.07.2013 року, за який, як зазначив позивач, йому заробітна плата виплачена не була, а також не були виплачені відпускні та компенсація за невикористану відпустку. Відповідно до довідки б/н наданою за підписом директора ТОВ «ВТК «Технотерра» Неффа О.Ю. на вимогу суду, нарахована заробітна плата [PERSON] з урахуванням відпускних та компенсації при звільненні за невикористану відпустку склала: травень 2013 - 2357,89 грн., утримання 425,83 грн., сума до виплати - 1932,06 грн.; червень 2013 - 2739,71 грн., утримання 494,79 грн., сума до виплати - 2244,92 грн.; липень 2013 - 672,08 грн., утримання 121,37 грн., сума до виплати - 550,71 грн. Таким чином, сума заробітної плати за вказаний період, яка підлягала виплаті [PERSON] склала 4727,69 грн., що не оспорюється відповідачем. Саме зазначену суму позивач, відповідно до уточненого позову, просить стягнути з ТОВ «ВТК «Технотерра», оскільки відповідач при звільненні не провів з ним остаточного розрахунку. Відповідно до частини 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КзПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно положень ст. ст. 1, 21, 24, 29, 30 Закону України «Про оплату праці», вимоги яких поширюються на дані правовідносини та передбачають, що власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа за виконану працівником роботу зобов'язується виплачувати йому заробітну плату, передбачену трудовим договором між працівником і власником підприємства, у передбачені законом строки та при кожній виплаті заробітної плати повинен повідомляти працівника про дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці. Відповідач відповідно до ст. 60 ЦПК України не довів суду належними та допустимими доказами виконання зазначених вимог і виплату заробітної плати позивачу за період з 01.05.2013 по 02.07.2013 року разом з компенсацією за невикористану відпустку. Так, заперечуючи проти позову, на підтвердження виплати позивачу заробітної плати, відповідач надав суду видаткові касові ордери : - № 363 від 21.05.2013 року про нарахування заробітної плати за 1-шу половину травня 2013 року у сумі 819,,40 грн.; -№ 397 від 04.06.2013 року про нарахування відпускних за червень 2013 року у сумі 715,37 грн., -№ 398 від 04.06.2013 року про нарахування заробітної плати за 2-гу половину травня 2013 року у сумі 112,66 грн.; -№ 446 від 21.06.2013 року про нарахування заробітної плати за 1-шу половину червня 2013 року у сумі 573,58 грн.; -№ 470 від 02.07.2013 року про нарахування заробітної плати за червень 2013 року у сумі 955,97 грн.; -№471 від 02.07.2013року про нарахування заробітної плати за липень 2013 року та компенсації за невикористану відпустку у сумі 550,71 грн. У зазначених видаткових касових ордерах підпис позивача [PERSON] про отримання вказаних сум, відсутній. Відсутність підпису в зазначених видаткових ордерах представник відповідача пояснив відмовою [PERSON] проставити свій підпис про отримання вказаних сум, але при цьому не надав суду доказів про депонування неотриманих ним коштів. Суд вважає, що зазначені видаткові ордери, де відсутній підпис [PERSON] про отримання заробітної плати не є належними доказами виплати позивачу заробітної плати, оскільки факт виплати заробітної плати повинен доводитися даними бухгалтерського обліку. Отримання вказаних сум позивач у судовому засіданні заперечував. Документів на підтвердження виплати [PERSON] заробітної плати за спірний період не було надано відповідачем і в ході проведеної перевірки ТОВ «ВТК «Технотерра» Територіальною державною інспекцією з питань праці у Харківській області, що підтверджується даними, що містяться в листі від 04.12.2013 року №01-19/8543 про проведення позапланової перевірки. Надані суду представником відповідача копії видаткових касових ордерів б/н, коду ЄДРПОУ, назви підприємства, корінці з логотипом підприємства, по яких на його твердження позивач отримував заробітну плату, які велися бухгалтером підприємства, як чернетки, у зв'язку з завантаженістю, а також твердження відповідача та надані дані про проведення позапланової виїзної документальної перевірки органами ДПІ щодо своєчасності відрахувань із заробітної плати працівників підприємства до державного бюджету не є належними доказами, оскільки не містять в собі інформації щодо предмета доказування, а саме виплати [PERSON] нарахованої заробітної плати. Згідно зі ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним вину підприємства в невиконанні вимог ст.ст. ст. ст. 47, 110, 115 КЗпП України, ст. ст. 1, 15, 21, 24, 29, 30 Закону України «Про оплату праці», вимоги яких поширюються на дані правовідносини, що призвело до невиплати [PERSON] належної йому при звільненні всієї суми, що підлягає виплаті при відсутності спору про їх розмір. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13, від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки належним доказом отримання коштів позивачем може бути лише платіжна відомість, документ по якому здійснюється видача заробітної плати, а надані суду видаткові касові ордери не містять підпису [PERSON] про отримання ним коштів у розмірі 4727,69 грн., які відповідач повинен був йому виплатити при звільненні, з ТОВ «ВТК «Технотерра» підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 03.07.2013 року по 23.12.2014 року, тобто по день постановлення рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати, що складає 94,72 грн. помноженої на кількість днів затримки, що за період з 03.07.2013 р. по 23.12.2014 року з урахуванням вихідних та святкових днів складає 373 р. дні, що загалом складає 35330,56 грн. Суд також приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. з урахуванням положень ст.237-1 КУпАП України, та вважає доведеним, що внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, позивач міг зазнавати моральних страждань, через відсутність коштів для існування, та порушення звичного способу життя, що змушувало докладати додаткових зусиль. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ТОВ «ВТК «Технотерра» підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 400,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved