Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла дружина його батька [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Після смерті останньої спадщину прийняв її чоловік (батько позивача) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем за законом, але юридично не оформив і помер 14.12.2002 року. Він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим і отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Однак оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі він не може, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого був виданий вже після смерті спадкодавця. Просив визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай) розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представники відповідача [PERSON] сільської ради та третьої особи Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листами. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність , тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] померла дружина батька позивача [PERSON], яка мешкала в с. Успенка, Буринського району, Сумської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Успенське» розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку прийняв батько позивача [PERSON], чоловік померлої, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.529, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, але юридично не оформив і помер [INFO], дані обставини підтверджуються свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON], Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, довідкою Успенського старостинського округу (а.с.11-13,15). Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.64-65). Після смерті [PERSON] також відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло в тому числі, право на вище згадану земельну частку (пай), яке належало [PERSON], яку прийняв [PERSON] - позивач по справі, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог ст.529, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом і на частину спадкового майна отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується паспортом позивача, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про смерть [PERSON], довідкою Успенського старостинського округу, свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копією спадкової справи (а.с.8-11, 16, 20-22. 66-71). Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище згадану земельну частку (пай), оскільки зазначений сертифікат виданий 02.04.1996 року, тобто після смерті [PERSON], що також вбачається з роз'яснення приватного нотаріуса за №457/01-16 від 12.06.2018 року (а.с.17). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП, пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] який був виданий колгоспу ім. Леніна с. Успенка 11.07.1995 року і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий вже після смерті, що підтверджується списком громадян по ТОВ агрофірма «Успенка», які мають право на земельний пай та інформаційною довідкою відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с.18, 23). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його прав шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (пай), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії [NUMBER].

Outcome: approved