Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом у якому вказує, що 02 листопада 2006 року, між ним та відповідачем по справі було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач продав йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , який розташований по [ADDRESS] за 3400 грн, що підтверджується розпискою відповідача, справжність якої засвідчена в сільській раді. Починаючи з 13 лютого 2007 року по теперішній час позивач проживає у вказаному житловому будинку, зареєстрований за вказаною адресою В даний час має намір належним чином оформити право власності на своє майно, однак при звернені до нотаріуса з питань посвідчення договору від 02.11.2006 року, йому було повідомлено, що даний житловий будинок не зареєстрований належним чином та не внесений до електронного реєстру права власності на нерухоме майно. Вказує, що оскільки ним виконано всі істотні умови договору, які були досягнуті сторонами під час вчинення правочину, то відповідно до ст. 220 ЦК України, такий правочин можливо визнати дійсним в судовому порядку. Просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] укладений 02 листопада 2006 року між ним та відповідачем, та визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами та будівлями ( А-житловий будинок загальною площею 75,1 м.2; житлова площа 51,5 м.2; А1-господарча прибудова; а-навіс; Б-сарай; В-підвал; Г-сарай; Д-сарай; №1-4 №І-огорожа та споруди), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні позивач свої вимоги повністю підтримав, посилаючись на обставини вказані в позивній заяві. Відповідачі - представник Шевченківської сільської ради в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні правовідносини. 02 листопада 2006 року, між позивачем та відповідачем по справі було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач продав йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , який розташований по [ADDRESS] за 3400 грн, що підтверджується розпискою відповідача, справжність якої засвідчена в сільській раді. Починаючи з 13 лютого 2007 року по теперішній час позивач проживає у вказаному житловому будинку, зареєстрований за вказаною адресою. Згідно вимог умов договору, позивач передав, а покупець прийняв у власність спірний житловий будинок одразу ж після підписання договору купівлі-продажу. Таким чином, виходячи з вимог ст.. 204 ЦК України вказаний правочин є правомірним, оскільки його недійсність не встановлена законом та сторонами не оспорюється. У відповідності до ст.. 207 вказаного вище Кодексу, правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. В той же час при зверненні до органів, на яких покладено обов'язок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з метою отримання документу про право власності на об'єкт договору, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності з підстав сумнівів законності набуття права власності на майно. Однак, згідно вимог статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і здійснювалося повне, або часткове його виконання, суд може визнати такий договір дійсним і наступне посвідчення договору не вимагається. Згідно ж статті 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Статтею 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли істотних умов договору. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, та

Outcome: approved