Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2011року, позивач є власником квартири [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що 24 лютого 2007 року між дочкою позивача - громадянкою України [PERSON] та громадянином Нігерії [PERSON] було укладено шлюб, з метою продовження чинності чоловіку дочки позивача посвідки на постійне проживання в Україні, позивач надала згоду на реєстрацію та проживання останнього в своїй квартирі. Протягом останніх трьох років шлюбні стосунки дочки з громадянином Нігерії [PERSON] фактично припинилися, він забрав свої речі, виїхав до Нігерії та не проживає разом з сім`єю в даній квартирі. 27 вересня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області було винесено рішення про розірвання шлюбу між донькою позивача та відповідачем. Таким чином, наразі Відповідач не являється членом сім`ї і не є родичем позивача, близько трьох років не проживає в зазначеній квартирі, своїх речей в приміщенні не зберігає, участі в утриманні зазначеного житлового приміщення та оплаті комунальних платежів не приймає. Всі обов`язки по утриманню квартири покладені на позивача. Разом з тим, реєстрація Відповідача в квартирі, перешкоджає позивачу в можливості оформити субсидію, позивач несе непомірні для позивача доходів витрати по оплаті комунальних платежів. Просить визнати Нігерії [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . 03.04.2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судова влада. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2011року, позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач по справі являється колишнім зятем позивача. Відповідно до акту УК «Господар Люкс» від 28.03.2019року [PERSON] не проживає з 10.10.2017року по даний час за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно вимог ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі, і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 109 ЖК України виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 346 ЦК України право власності може буди припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі без поважних причин більше одного року, але будучи зареєстрованим у даній квартирі, перешкоджає позивачу належним чином використовувати своє право власника на дану квартиру. За клопотанням позивача судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного, згідно ст. ст.317, 321, 346, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved