Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок [ADDRESS] . Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на [INFO] в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями довідок виконавчого комітету Мринської сільської ради № 03-04/770 та № 03-04/771 від 6 серпня 2018 року (а.с. 9-10). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] належала лише 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , а інша 1/2 частина цього будинку належала [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] не зареєстрував у встановленому порядку право власності на належну йому частину житлового будинку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 3 серпня 2004 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту та рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 7 листопада 2016 року у справі № 751/9686/16-ц (зворот а.с. 32; а.с. 33). З копії спадкової справи № 117/2016 до майна померлого [PERSON] (а.с. 31-34) вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину, 14 червня 2018 року на його ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови № 301/02-31 від 19 червня 2018 року (а.с. 13). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 11-12). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 5). Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial