Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] \~звернулась в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що у 2006 році вона познайомилася з відповідачем та з 2006 року по 2010 рік сторони проживали в батьків позивача, як чоловік з дружиною без реєстрації шлюбу, однією сім`єю. Від вказаних стосунків у сторін народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . На момент народження дитини, остання була зареєстрована в органах державної реєстрації актів цивільного стану на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою мтері). Позивач вказує, що дитина зареєстрована по-батькові « [PERSON] », батьком записано [PERSON] , що підтверджує факт наявності кровної спорідненості. Після народження дитини позивач з відповідачем постійно проживали разом та відповідач піклувався про дитину як батько, спілкувався з нею та проводив час, цікавився її особистим життям, брав участь у її вихованні, надавав матеріальну допомогу. У 2010 році після сімейного конфлікту з батьками позивача, відповідач зібрав свої речі та пішов з дому. З того часу сімейні відносини між сторонами припинилися. На даний час у спільної неповнолітньої дитини є проблеми зі здоров`ям, вона потребує дороговартісного лікування та реабілітації. На прохання позивача допомогти, відповідач відмовився, посилаючись що у нього інше життя. Оскільки спільній дитині потрібна матеріальна допомога, а відповідач відмовляється її надавати, позивач вимушена звернутись до суду. Крім цього, позивач вказує, що сторони проживають окремо, а неповнолітня дочка проживає з позивачем і знаходиться на повному її утриманні. Враховуючи, що батько є молодою особою, батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, позивач вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, однак її представник попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ковельського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Ковельському районі\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника за наявними в справі доказами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач [PERSON] на момент народження дитини в зареєстрованому шлюбі не перебували, а тому реєстрація народження здійснена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що додатково підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про народження від 22.08.2019 року. Згідно вимог ч.ч. 3, 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач визнав ту обставину, що він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , що підтвердив своєю письмовою заявою про визнання позову. В суду не виникає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання відповідачем, а тому, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, дана обставина не підлягає додатковому доказуванню. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . За таких обставин вбачаються підстави для задоволення вимоги позивача про визнання [PERSON] батьком дитини та для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Крім цього, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідач має вік 43 роки, не подав доказів існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, доказів існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому\~ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у розмірі по 1500 грн. щомісячно. Відповідач визнав позов повністю, в тому числі й щодо визначення розміру аліментів. Таким чином, визначений розмір аліментів в сумі 1500 грн. щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. За таких обставин з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 05.01.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved