Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, який був згодом уточнений, до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог значено, що 21.03.2017 року о 05 годині 40 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «DAEWOO SENST Т13010» державний номерний знак АР 6558СМ, рухаючись по вул. Святого Миколая, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Дніпровська у м. Запоріжжя, не надав переваги у русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON]. [PERSON] до Постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2017 року по справі № 331/2123/17 ( провадження 3/331/436/2017) винним в даній ДТП було визнано [PERSON] (Відповідача по справі) та притягнуто його до адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ . [PERSON] з вини якого сталася ДТП керував автомобілем [NUMBER], Цивільно-правова відповідальність водія, щодо транспортного засобу «DAEWOO SENST Т 13010» державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у ПрАТ СК «ЮНІВЕС» - третьої особи по справі, що підтверджується полісом № АК/2487815 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого розмір відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоровю - 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. Для отримання страхової виплати в рахунок відшкодування завданих йому збитків, як власнику ТЗ, пошкодженого внаслідок ДТП, він звернувся до страхової компанії ПрАТ СК «ЮНІВЕС» у якій було застраховано цивільно-правову відповідальність водія ТЗ «DAEWOO SENST Т 13010» державний номерний знак [NUMBER] , з вини якого сталася ДТП. Страхова компанія ПрАТ СК «ЮНІВЕС» відкрила справу №ГО -6384/ЗП, для відшкодування йому страхового відшкодування, представник страхової компанія ПрАТ СК «ЮНІВЕС» оглянув пошкоджений автомобіль, зафіксував отримані ТЗ пошкодження в наслідок ДТП. Суму страхового відшкодування 22662грн. 31коп ПрАТ СК «ЮНІВЕС» обґрунтувала Звітом № 191 від 11.07.2017р., (копія якого знаходиться у матеріалах справи, а оригінал у третьої особи по справі), тому сума відновленого ремонту розраховувалася з урахуванням зносу ТЗ, як передбачено Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ СК «ЮНІВЕС» (третя особа по справі) в добровільному порядку відшкодувала частину завданих збитків, сплативши 22662 грн. 31коп., яка підлягала сплаті позивачу, як відшкодування завданих збитків в наслідок ДТП, на підставі полісу № АК/2487815 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано Цивільно-правову відповідальність водія, щодо транспортного засобу «DAEWOO SENST Т13010» державний номерний знак [NUMBER] з вини якого сталася ДТП, в якій було пошкоджено його автомобіль. Таким чином він фактично отримав тільки частину завданих збитків в розмірі 22549 грн.00коп. (двадцять дві тисячі пятсот сорок девять грн.00 коп.) Для відновлюваного ремонту його пошкодженого автомобіля він звернувся до ТОВ «Макфорт» яке обслуговувало автомобіль з часу його покупки. На станції технічного обслуговування автомобіль було відновлено після пошкоджень отриманих в наслідок ДТП 21.03.2017 року. [PERSON] виконаних робіт № АС-11353 від 04.05.2017року вартість ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля [NUMBER] становить 55804грн. 74 коп. (пятдесят пять тисяч вісімсот чотири грн.74коп.). Таким чином з вини відповідача він вимушений був сплатити за відновлювальний ремонт автомобілю, який постраждав у ДТП 55804грн. 74 коп. (пятдесят пять тисяч вісімсот чотири грн. 74коп.), що підтверджується касовим чеком, копія якого додається. Виходячи з вище переліченого не відшкодована відповідачем у добровільному порядку майнова шкода завдана йому як власнику ушкодженого у ДПТ автомобілю складає - 33255, грн.74коп. (тридцять три тисячі двісті пятдесят пять грн. 74 коп.) де: 1. Вартість ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля [NUMBER] становить 55804грн. 74 коп. ( пятдесят пять тисяч вісімсот чотири грн.74коп.). 2. 113 грн.31коп. витрати на сплату комісії банку (на руки він отримав тільки 22549 грн.00 коп. з перерахованих третьою особою 22662грн. 31коп.) так як з нього було вирахувано 113 грн.31коп.комісію банку, що підтверджується довідкою ПАТ « ПриватБанк від 20.03.2018р. 55804грн. 74 коп.( вартість відновлюваного ремонту) +113 грн. 31 коп. (витрати на сплату комісії банку) - 22662грн.31коп. (добровільно сплачена сума відшкодування завданих збитків) = 33255,74 грн. Відшкодувати збитки в повному обсязі в добровільному порядку відповідач не бажає. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальні збитки в сумі 33255, грн.74коп. (тридцять три тисячі двісті пятдесят пять грн. 74 коп.) та судовий збір в сумі 704 грн.80 коп. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 10.07.2018 року на 13 год. 00 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду на 07.02.2019 року на 13 год. 30 хв. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважав суму заподіяної шкоди необґрунтованою, просив суд відмовити в позові у звязку з необґрунтованістю. Представник третьої особи страхової компанії ПрАТ СК «ЮНІВЕС» надав суду письмові пояснення. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані докази, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовим доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по адміністративній справі № 331/2123/17, з гідно з якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу 340 грн.; довідкою ПАТ «ПриватБанк від 20.03.2018р.; свідоцтвом про реєстрацію ТЗ «HONDA CIVIC» державний номерний знак [NUMBER]; полісом обовязкового страхування № АК/2487815; актом виконаних робіт №АС-11353 від 04.05.2017року; чеком про сплату за відновлений ремонт. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. [PERSON] ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. П. 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що кожна особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками, відповідно до п. 2 цієї ж статті визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст.509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV). [PERSON] зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом закону №1961-IV (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст. 1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок щодо страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК). Відповідно до ст.511 ЦК зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. [PERSON] із чч.1 та 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі ст.1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15 та від 4 лютого 2018 року №754/1114/15-ц. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) \~ \~ \~ \~письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. [PERSON] статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Враховуючи те, що позивачем доведено факт та розмір заподіяної шкоди, а відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у заподіянні шкоди, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved