Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 15.05.2017 року між ним та [PERSON] укладено попередній договір з зобов'язанням на майбутнє в строк до 15.06.2017 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку разом з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Лисогорівка, вул. Братів Касяненко, буд. 63. Пунктом 2.3 попереднього договору визначена ціна предметів купівлі-продажу у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень, з яких відповідач отримав від позивача 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень. Відповідно до пункту 2.5 попереднього договору відповідач як продавець зобов'язався підготувати в строк до укладення основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки. Також за умовами попереднього договору продавець зобов'язався знятися з реєстрації місця проживання до дня укладення основного договору та звільнити будинок (пункт 3). Однак, відповідач не повідомляв позивача про звільнення ним будинку і можливість позивача використовувати будинок. Таким чином, підставою укладення попереднього договору до укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки є обставина неготовності документів у продавця для продажу цього майна. Про готовність документів до продажу відповідач мав повідомити позивача, але станом 15.06.2017 року повідомлень про можливість укладення основних договорів від відповідача не надходило. На телефонні дзвінки від позивача відповідач не відповідав. 18.06.2017 року на вимогу [PERSON] повернути кошти відповідач повідомив про можливість укладення договорів у найближчий час. На наступні чергові звернення позивача телефоном відповідач взагалі припинив відповідати. Наприкінці листопада на чергове звернення [PERSON] щодо виконання умов попереднього договору з повернення коштів відповідач повідомив, що будинок проданий, а кошти в розмірі 25000 грн, одержані відповідачем за попереднім договором, є забезпеченням виконання зобов'язання - завдатком, а тому на його думку залишаються відповідачу. Позивач посилається на те, що оскільки договори купівлі-продажу будинку й земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, то передана відповідачу грошова сума в розмірі 25000 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу. У звязку з вищевикладеним, [PERSON] вказує на те, що з 16.06.2017 року у [PERSON] виникло зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів, і станом на 19.06.2017 року і до моменту подання позову до суду боржник прострочив виконання зобов'язання з повернення авансу, що є підставою для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України: 100,2 х 99,9 х 102,0 х 101,2 = 103,3 - сукупний індекс інфляції за період липень - жовтень 2017року; (25000грн. х 103,3%) 25000 грн = 825 грн - втрати від інфляції станом на 31.10.2017 року; 3%/365днів =0,082% - проценти в день; 142 дні прострочення на день пред'явлення позову 08.12.2017 року; 25000 грн х 0,0082% /100 х 142 291,1 грн - 3% річних.? Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його корить 25000,00 грн, а також стягнути кошти в сумі 1116,1 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника (а.с.59). Представник відповідача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності (а.с.49), та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявились, надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення (а.с.60, 61). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір з зобов'язанням на майбутнє в строк до 15.06.2017 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку разом з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: Луганська область, Новопсковський район, с. Лисогорівка, вул. Братів Касяненко, буд. 63, що підтверджується копією попереднього договору від 15.05.2017 року (а.с.7). Пунктом 2.3 попереднього договору визначена ціна предметів купівлі-продажу у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень, з яких відповідач отримав від позивача 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень (а.с.7). Відповідно до пункту 2.5 попереднього договору відповідач як продавець зобов'язався підготувати в строк до укладення основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки (а.с.7). Також за умовами попереднього договору (пункт 3) [PERSON] зобов'язався звільнити житловий будинок від належних йому речей і знятися з реєстраційного обліку в цьому житловому будинку до 25.05.2017 року (а.с.7). Однак, відповідач не повідомляв позивача про звільнення ним будинку і можливість позивача використовувати будинок. Таким чином, підставою укладення попереднього договору до укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки є обставина неготовності документів у продавця для продажу цього майна. Про готовність документів до продажу відповідач мав повідомити позивача, але станом 15.06.2017 року повідомлень про можливість укладення основних договорів від відповідача не надходило. Наприкінці листопада на чергове звернення [PERSON] щодо виконання умов попереднього договору з повернення коштів відповідач повідомив, що будинок проданий, а кошти в розмірі 25000 грн, одержані відповідачем за попереднім договором, є забезпеченням виконання зобов'язання - завдатком, а тому на його думку залишаються відповідачу. Відповідно до ч. 1 ст.\~635\~ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 2 ст.\~635\~ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Згідно з ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~546\~ЦК України\~виконання зобов'язання\~може забезпечуватися\~неустойкою,\~порукою,\~гарантією,\~заставою,\~притриманням,\~завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. У відповідності\~до ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~570\~ЦК України\~завдатком є\~грошова сума\~або рухоме\~майно,\~що видається\~кредиторові боржником\~у рахунок\~належних з\~нього за\~договором платежів,\~на підтвердження\~зобов'язання\~і на\~забезпечення його\~виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У відповідності до правової позиції Верховного суду України, наведеної у Постанові від 13.02.2013 року №6-176цс12, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок. У разі, якщо відповідні договори купівлі - продажу, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами в справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Беручи до уваги вищенаведене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, оскільки, відповідачем не було подано відзиву та не надано жодного доказу на спростування обставин, які викладені позивачем та підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду справи, суд прийшов до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 25000,00 грн, що були передані останньому у виді авансу. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки попереднім договором вказані умови прямо не передбачено. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial