Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30 вересня 2015 року померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із: -земельної ділянки площею 0,27 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057407; -земельної ділянки площею 0,27 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057408; -земельної ділянки площею 0,34 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057532; -земельної ділянки площею 0,34 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057533; -земельної ділянки площею 5,53 га яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057082; -земельної ділянки площею 5,26 га яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON]. на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 21 серпня 2013 року; -права на земельну частку (пай) в колективному господарському підприємстві «Світанок» с. Тепле Станично-Луганського району Луганської області розміром 2,14 умовних кадастрових гектарів, що належала померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 серпня 2013 року, № 2-337; -права на земельну частку (пай) розміром 8,27 умовних кадастрових гектарів (сертифікат серія ЛГ №011920). Зазначав, що його померла мати - [PERSON] залишила заповіт, від 18 жовтня 2013 року, складений секретарем Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, зареєстрований у реєстрі 18 жовтня 2013 року за №08, згідно якого він є єдиним спадкоємцем її майна. Бажаючи оформити спадщину, він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак Постановою приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу від 20 грудня 2016 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на порушенням ним шестимічного строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Вважає, що в такому разі він має право на звернення до суду для захисту своїх прав. На підставі наведеного просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,27 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057407; земельну ділянку площею 0,27 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057408; земельну ділянку площею 0,34 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057532; земельну ділянку площею 0,34 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057533; земельну ділянку площею 5,53 га яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №057082; земельну ділянку площею 5,26 га яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 21 серпня 2013 року; право на земельну частку (пай) в колективному господарському підприємстві «Світанок» с. Тепле Станично-Луганського району Луганської області розміром 2,14 умовних кадастрових гектарів, що належала померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 серпня 2013 року, № 2-337; право на земельну частку (пай) розміром 8,27 умовних кадастрових гектарів (сертифікат серія ЛГ №011920). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, у заяві просив суд розглянути справу без його участі, задовольнити позов. Від представника відповідача - Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її представника із частковим заперечення позовних вимог [PERSON] в частині: -визнання права власності за останнім на земельну ділянку площею 0,27 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт ЛГ №057407 та земельну ділянку площею 0,27 га, яка розташована на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт ЛГ №057407, що належали померлому [PERSON], а не [PERSON]; -визнання права власності за [PERSON] на земельну частку (пай) в колективному господарському підприємстві «Світанок» с. Тепле Станично-Луганського району Луганської області розміром 2,14 умовних кадастрових гектарів, що належала померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 серпня 2013 року, № 2-337, оскільки померлий [PERSON] частково використав це право і отримав в приватну власність земельні ділянки площею 0,27 га та 0,34 га, які розташовані на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державних актів на право власності ЛГ №057407; №057408 (на земельному сертифікаті залишилося 1,5 умовних кадастрових гектарів); -визнання права власності за [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 8,27 умовних кадастрових гектарів (сертифікат серія ЛГ №011920), оскільки покійна [PERSON] використала це право і отримала в приватну власність земельні ділянки площею 0,27 та 0,34 га, 5,53 га які розташовані на території Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державних актів на право власності ЛГ №057407; №057408, №057082 га (на земельному сертифікаті залишилося 1,5 умовних кадастрових гектарів природних пасовищ). Суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. [PERSON] ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть від 01 жовтня 2015 року, виданого Теплівської сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис №24, [PERSON] померла 30 вересня 2015 року (а.с. 7). [PERSON] 18 жовтня 2013 року складено заповіт, за яким вона усе своє майно заповіла своєму синові [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається із Постанови приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу від 20 грудня 2016 року №126/20.12/16 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки останній не подав у шестимісчний строк заяву про прийняття спадщина та відповідно до довідки Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 12 жовтня 2016 року №828 [PERSON] проживала за адресою: [INFO] по 30 вересня 2015 рік (по день смерть), на день її смерті та на протязі шести місяців після її смерті за цією адресою ніхто не мешкав та не був зареєстрований (а.с. 26-27). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] з положеннями ст. 1233, ч. 2 ст. 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто. Частиною 1 ст. 1221 ЦК України визначено, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 зазначеного кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а згідно ч. 3 вказаної статті за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і не надав суду доказів у порядку ст. 60 ЦПК України, які б підтверджували, що він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому він вважається таким, що не прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Крім цього, [PERSON] пропустив визначений законодавцем строк для прийняття спадщини, однак питання про поновлення такого строку позивачем постановлено не було. [PERSON] з п. 23 Постанови Пленуму верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як вбачається із Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), за заповітом [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с. 66). [PERSON] Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивач не прийняв спадщину у встановленому законом порядку та існує спір із відповідачем щодо належності земельних ділянок до спадкового майна, суд приходить до висновку, що вказаний позов є передчасним і відсутні правові підстави для його задоволення. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed