Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому зазначив, що 19 вересня 2008 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності Голопристанським районним судом за статтею 121 частиною 1 КУпАП та накладено стягнення у виді 20 гривень штрафу. Виконавчий лист на реалізацію постанови було надіслано до Голопристанського районного відділу Державної виконавчої служби України. На виконання виконавчого листа державним виконавцем Зелінським В.Ф. було накладено арешт на все майно, яке йому належало. Ним було сплачено штраф, проте арешт з майна знятий не був. Пізніше виконавче провадження було закрите. На теперішній час у нього виник намір продати будинок, проте він дізнався, що будинок знаходиться під забороною відчуження. Просив суд винести рішення, яким зняти арешт з його майна, який був накладений державним виконавцем Голопристанського відділу ДВС Зелінським Володимиром Федоровичем. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.09.2008 року по справі № 3-7880/08 накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за ст. 121 ч. 1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 (двадцять) гривень. На підставі вищевказаної постанови № 3-7880/08, 17.10.2008 року державним виконавцем Зелінським В.Ф. Голопристанського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області відкрито виконавче провадження № 9672261 відносно [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , про стягнення штрафу в сумі 20 грн. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 8440245 накладено арешт на невизначене майно, все майно позивача на підставі постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 19.09.2008 року по справі № 3-7880/08. Судом встановлено, що на теперішній час позивачем сплачено штраф на користь держави у сумі 20 грн., накладений постановою Голопристанського районного суду Херсонської області № 3-7880/08від 19.09.2008 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Крім того, згідно з базою даних автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП - спецрозділ), виконавче провадження № 9672261 з примусового виконання постанови Голопристанського районного суду Херсонської області № 3-7880/08 від 19.09.2008 року про стягнення з [PERSON] штрафу у сумі 20 грн., значиться зареєстрованим у Голопристанському МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області. Стан виконавчого провадження: завершено. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на час накладення арешту) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст.321 ЦК України. Згідно з ч.ч.4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як встановлено судом, арешт на майно позивача порушує його право власності, оскільки він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На час розгляду справи на примусовому виконанні у державній виконавчій службі виконавче провадження стосовно позивача, в рамках якого було накладено арешт, закрито. Отже на теперішній час не існує підстав для арешту майна боржника, при цьому накладення арешту на майно позбавляє позивача вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому суд дійшов висновку про наявність та достатність підстав для зняття арешту з майна.

Outcome: approved