Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 21.01.2016 зареєстрованого в реєстрі за № 488 про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 3 460 901,96 грн. (з урахуванням уточнених вимог). В обґрунтування позову зазначив, що він не погоджується із вчиненим виконавчим написом, з огляду на те, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, лише якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктами 1.1. та 1.2. Глави 16 [PERSON] вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції від 17.04.2015, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису) (далі [PERSON] № 296/5) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 3.1.Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2. цього [PERSON] безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік № 1172). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4. [PERSON] № 296/5). Згідно із п. 3.5.Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку № 1172 для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Між позивачем та банком 26.07.2005 укладений кредитний договір № SАDN03000003576989 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту картковий рахунок та випускає клієнту платіжну карту. Тип карти - VISA INFINITE. Вид карти - особиста міжнародна, строк дії карти - два роки, валюта USD, кредитний ліміт - 50 000 доларів США. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Базова кредитна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору 1,0 % в місяць із розрахунку 360 днів на рік. Протягом перших 30 днів з моменту виникнення заборгованості по кредитному ліміту (пільговий період) проценти нараховуються по ставці 0,01 % річних. У випадку не погашення цієї заборгованості в 30-денний строк з моменту її виникнення клієнт сплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період 1,0 % від заборгованості. З 31-го дня виникнення заборгованості по кредитному ліміту нарахування процентів за користування кредитним лімітом проводиться по базовій процентній ставці. Проценти за використання кредитного ліміту належать платі щомісячно в строк до 30-го числа кожного місяця. Згідно п. 9.2. Договору, останній діє необмежений період часу. В подальшому з банком були укладені додаткові угоди 26.06.2006, 23.08.2006 та 28.02.2008. Згідно додаткової угоди від 28.02.2008, п. 1.1. договору викладено у новій редакції, а саме, строк дії картки - два роки, кредитний ліміт - 200 000 доларів США. Строк дії кредитного ліміту - до 13.02.2008. Позивач звертає увагу суду на той факт, що даний договір складається з заяви, памятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів. Однак складові частини договору, а саме памятка клієнта, умови та правила надання банківських послуг та тарифи банком нотаріусу не надавалися. Так, в умовах та правилах надання банківських послуг визначено, зокрема, порядок та строк погашення боргових зобовязань. Згідно п. 5.4. Правил користування платіжною карткою, строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місць. Строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного в платіжній картці. Тобто, нотаріус, не маючи даних про складові договору, не встановив строк погашення процентів по кредиту, строк погашення самого кредиту в повному обсязі, а також на встановив дату виникнення у банку права на примусове стягнення боргу, у звязку із чим невірно вчинив виконавчий напис. Згідно Правил користування платіжною карткою, строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного в платіжній картці. Згідно умов договору строк дії картки - два роки. Оскільки, договір укладено 26.07.2005, то картка діє до липня 2007 року, а відтак строк погашення кредиту в повному обсязі настав 31.07.2007. Станом на 31.07.2007 заборгованість погашена не була, у звязку із чим у банка виникло право вимоги до позивача повернути борг. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Зазначає, що такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 22.10.2014 по справі № №6-127цс14. Крім того, згідно п. 5.7. Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання договірних зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку не виконання держателем свої боргових чи інших зобовязань. Після дати погашення кредиту в повному обсязі (31.07.2007) позивач здійснював проплати. Останній платіж здійснено 20.10.2009 і більше жодного платежу протягом 6-ти років не здійснено, що свідчить про сплив строку позовної даності для звернення із вимогою про стягнення заборгованості по договору. Отже, у нотаріуса були підстави застосувати строки позовної даності під час розгляду наданих банком документів, встановлені статтями 257, 258 ЦК України, чого він не зробив, тому і не відмовив у вчиненні виконавчого напису. Зазначає, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не дослідив факт пропуску трирічного строку позовної давності, який починається з дня виникнення права вимоги у банку. Минуло 6 років після останнього платежу, а нотаріус вказав, що строк, за який проводиться стягнення - 10 років 4 місяці 26 днів, а саме з 26.07.2005 по 22.12.2015, чим порушив порядок вчинення виконавчого напису, у зв'язку із чим він не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, надав заперечення на позов, в яких відзначивши, що позивач дійшов помилкового висновку, що заборгованість позичальника є спірною. Відповідно п. п. 1.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Виконавчий напис вчинений з дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п 3.1., 3.2 гл. 16 розділу II Порядку № 296/5, на підставі наданого банком оригіналу кредитного договору та виписки про рух коштів. Відповідно приписів ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», [PERSON] № 296/5, Переліку № 1172 нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку. Нотаріусу було надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, що є достатнім для встановлення безспірності заборгованості. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 у справі № 6-158цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Позивач не вказав в чому полягає спірність заборгованості по кредитному договору, не навів, які саме положення розрахунку заборгованості або виписки про рух коштів є неправильними або не відповідають умовам кредитного договору, власний розрахунок не здійснив. Водночас, банком надано обґрунтований розрахунок заборгованості, в якому вказано всі проплати, які надходили на погашення заборгованості та міститься вся наявна заборгованість за кредитним договором. Позивач безпідставно вважає, що виконавчий напис вчинений поза межами трирічного строку виникнення права вимоги. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідачу надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну карту № 4176490070000016 строк дії якої до 31.07.2007, що підтверджено довідкою. В подальшому позивачу перевипущено кредитну вказану карту й видано карту № 5218572207200010 строком дії до 31.07.2009, яка також видана на обслуговування кредитного ліміту по кредитному договору від 26.07.2005. Після спливу строку дії останньої карти позивачу за його заявою перевипущено карту та видано карту № 5218572207216743, строком дії до 31.07.2016, що не заперечується позивачем та підтверджується випискою про рух коштів, так як позивач здійснював зняття коштів та поповнення карт. Пунктом 1.1. Кредитного договору передбачено, що строк дії кредитного ліміту відповідає дії карти, оскільки карти превипусклись за заявами позивача, і остання карта діяла до 31.07.2013, відповідно кредитний договір діяв до 31.07.2013, тому банк звернувся до нотаріуса в межах трирічного строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, просив відмовити у позові. Вислухавши в судовому засіданні сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 26.07.2005 укладений кредитний договір № SАDN03000003576989 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки (а.с. 39), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту картковий рахунок та випускає клієнту платіжну карту. Тип карти - VISA INFINITE. Вид карти - особиста міжнародна, строк дії карти - два роки, валюта USD, кредитний ліміт - 50 000 доларів США. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Базова кредитна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору 1,0 % в місяць із розрахунку 360 днів на рік. Протягом перших 30 днів з моменту виникнення заборгованості по кредитному ліміту (пільговий період) проценти нараховуються по ставці 0,01 % річних. У випадку не погашення цієї заборгованості в 30-денний строк з моменту її виникнення клієнт сплачує комісію за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в пільговий період 1,0 % від заборгованості. З 31-го дня виникнення заборгованості по кредитному ліміту нарахування процентів за користування кредитним лімітом проводиться по базовій процентній ставці. Проценти за використання кредитного ліміту належать платі щомісячно в строк до 30-го числа кожного місяця. Згідно п. 9.2. договору, він діє необмежений період часу. В подальшому між [PERSON] та банком укладено ще три додаткові угоді - № 1 від 26.06.2006, № 2 від 23.08.2006 та № 4 від 28.02.2008 (а.с. 40, 41). Згідно додаткової угоди від 28.02.2008 (а.с. 41), п. 1.1. договору викладено у новій редакції. Строк дії картки - два роки, кредитний ліміт - 200 000 доларів США. Строк дії кредитного ліміту - до 13.02.2008. Пунктом 3.2. договору встановлено, що підписанням договору клієнт підтверджує. Що він ознайомлений із Тарифами банку, Правилами, які зобовязується виконувати. Як встановлено судом на підставі наданих нотаріусом документів з виконання спірного виконавчого напису (а.с. 30 49), умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку не були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Згідно Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 62 65), договір складається із заяви, памятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг та тарифів. Згідно п. 5.4. умов та правил надання банківських послуг, строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного в платіжній картці. Отже, строком дії договору є строк дії картки - два роки. Оскільки, договір укладено 26.07.2005, то строк дії картки - до липня 2007 року, відтак строк погашення кредиту в повному обсязі настав ще 31.07.2007. Станом на 31.07.2007 заборгованість позивачем погашена не була, тому у банка виникло право вимоги до позивача щодо повернення боргу процентів та кредиту в цілому. Як висловився Верховний Суд України у постанові від 22.10.2014 по справі № №6-127цс14, автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Згідно п. 5.7. Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання договірних зобовязань в цілому або в визначній банком частині у випадку не виконання держателем свої боргових чи інших зобовязань. Після прострочення погашення кредиту в повному обсязі (31.07.2007) позивач здійснював проплати. Як видно із виписки з рахунка за договором станом на 22.12.2015 наданої нотаріусу (а.с. 43 45), останній платіж позивач сплатив 20.10.2009 в сумі 800 дол.США на погашення процентів. Після цього позивач за договором жодних платежів протягом 6-ти років не здійснював. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як встановлено судом, договором про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого позивач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту. Таким чином, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в цілому - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України), а не після закінчення строку дії договору. Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. ст. 257, 261 ЦК України висловлена Верховним судом України у справах № 6-95цс14 та № 6-127цс14. Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 488 про стягнення грошових коштів у сумі 147\~086,47 дол.США, що в еквіваленті на курс гривні становить 3\~459\~201,96 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором від 26.07.2005 № SАDN03000003576989 (а.с. 31). Строк, за який проводиться стягнення 10 років, 4 місяці, 26 днів, а саме з 26.07.2005 по 22.12.2015. Даний виконавчий напис був вчинений на підставі наданого ПАТ КБ «Приватбанк» договору від 26.07.2005 № SАDN03000003576989 (а. с. 39), додаткових угод до нього від 26.06.2006, 23.08.2006, та від 28.02.2008 (а.с.40, 41), розрахунку заборгованості за договором станом на 22.12.2015 (а. с. 43 - 45), письмової вимоги банку від 30.12.2015 про усунення порушень за кредитним договором, направлену цінним листом на адресу позичальника [PERSON] (а.с. 36 - 38). Представник відповідача наполягає, що при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріального напису кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» були надані всі необхідні документи, що підтверджують заборгованість [PERSON] за відповідним кредитним договором, та дотримані всі вимоги, визначені діючим законодавством України для цих правовідносин. Зазначає, що надання документів визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат та Переліком № 1172 є достатнім для вчинення виконавчого напису, а посилання представника позивача на пропуск банком строку позовної давності, оскільки укладеним між сторонами договором строк виконання зобов'язання не встановлений, а на кредитній картці зазначений строк її дії, але не строк до якого повинно бути виконано зобов'язання з повернення кредиту, вважає безпідставними. Проте, суд не погоджується із такою позицією представника банку, виходячи з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п.п. 2.1., 2.2. Глави 16 [PERSON] № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Пунктами 3.1. 3.5. [PERSON] № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 № 1172 для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Щодо посилань банку про те, що надання документів визначених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліком № 1172 є достатнім для вчинення виконавчого напису, суд зазначає, що з аналізу положень [PERSON] № 296/5, випливає, що нотаріус зобовязаний пересвідчитись у безспірності вимог і на предмет пропуску строку їх предявлення. Само по собі дотримання нотаріусом норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку № 1172 не є достатнім для вчинення напису і не звільняє нотаріуса від дотримання вказаного обовязку. Вчиняючи 21.01.2016 виконавчий напис, нотаріус не звернула уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років, оскільки строк погашення кредиту в повному обсязі настав 31.07.2007, отже в цей день у банка виникло право вимоги і розпочався перебіг його строку, який банк на день вчинення виконавчого напису попустив. Отже, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] не врахувала те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням строків позовної давності, які встановлені у ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», тому суд вважає, що виконавчий напис від 1421.01.2016, зареєстрований в реєстрі за № 488, вчинений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 147\~086,47 дол.США, що в еквіваленті до курсу гривні становить 3\~460\~901,96 грн. слід визнати таким, що не підлягає виконанню. У звязку із задоволенням позову у відповідності до приписів ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 551,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved