Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання правомірним користування та право подальшого користування ним присадибною земельною ділянкою в [ADDRESS] Чернівецької області для будівництва та обслуговування житлового будинку та будівель і споруд розміром 0,25 га, на якій розташоване належне йому на праві особистої приватної власності будинковолодіння, визнання недійсним Договору дарування присадибної земельної ділянки від 22.10.2014 року, а також про анулювання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ім'я [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 вересня 1977 року він, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, набув у власність житловий будинок та господарські споруди, розташовані на земельній ділянці загальною площею 0, 06 га, яка була спочатку передана йому у користування, а згодом виділена за рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Дружба» в с.Брусниця від 07.12.1977 року. Вважає, що укладений 22.10.2014 року Договір дарування земельної ділянки базується на рішенні Апеляційного суду Чернівецької області про відмову у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на спірну земельну ділянку, а тому правочин є недійсним з самого початку, так як сам дарувальник не набув права власності на земельну ділянку. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Вважають, що [PERSON] шляхом обману заволоділа земельною ділянку, не набула права власності на таку, а тому [PERSON] ніяк не міг успадкувати таку, а потім ще й подарувати [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні просила у позові відмовити за безпідставністю, оскільки [PERSON] набув право власності на земельну ділянку законним способом, звернувшись до державного нотаріуса - отримав свідоцтво про право на спадщину, а саме земельну ділянку , площею 0,25 га в с.Зеленів, Кіцманського району. Після цього 22.10.2014 року [PERSON] подарував вказану земельну ділянку [PERSON] Представник третьої особи Брусницької сільської ради Загарія І.Т. позов [PERSON]. підтримав, просив такий задоволити. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно заповіту [PERSON],[INFO], посвідченого державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори від 12 травня 2010 року № 1-867, остання зробила розпорядження на випадок її смерті: все її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось , і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в рівних долях кожному.(а.с. 9 том 1 справа № 718/223/14-ц). [INFO] року померла [PERSON] У відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 02.06.2008 року [PERSON], на підставі рішення ХІV сесії V скликання від 17.12.2007 року №527/14Д Брусницької сільської ради, є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої в с.Зеленів, Кіцманського району, Чернівецької області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. Доводи представників позивача про те, що будинок побудований на земельній ділянці, яка належить [PERSON], а [PERSON]. земельна ділянка не відводилась в установленому законом поряду, спростовуються вказаним державним актом. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що рішенням 6 позачергової сесії 6 скликання Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 13 травня 2011 року за № 132-06/11 «Про відміну рішення ХІV сесії V скликання від 17.12.2007 року №527/14Д» скасовано рішення ХІV сесії V скликання від 17.12.2007 року. [PERSON] та [PERSON], як єдині спадкоємці померлої [PERSON] по заповіту, оскаржили в судовому порядку таке рішення 6 позачергової сесії 6 скликання Брусницької сільської ради від 13.05.2011 року в судовому порядку, їх адміністративний позов до Брусницької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради був задоволений, згідно постанови Кіцманського районного суду від 12.09.2012 року (справа 2а-620/12), після чого вказана постанова суду залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2012 року . (а.с. 50-52). Ч 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 14.08.2013 року , якою рішення Кіцманського районного суду від 03.06.2013 року залишено без змін, у позові [PERSON] до Брусницької сільської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] виданого 02.06.2008 року на ім'я [PERSON], відмовлено. (а.с.48-49) Разом з тим, згідно ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 12.06.2014 року, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.02.2014 року в частині визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку згідно Державного акту та права на земельну частку (пай) згідно сертифікату, які належали на праві власності [PERSON] скасовано. Відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на земельну ділянку згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] розташовані в с.Зеленів, Кіцманського району, що належали на праві власності [PERSON], яка померла [INFO] року та визнання права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] розміром 1,00 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває в колективній власності колгоспу «Дружба» с.Брусниця, Кіцманського району, що належала [PERSON] В решті частині рішення суду про визнання за [PERSON] права власності на будівельні матеріали, вироби та конструкції, використані при будівництві житлового будинку з господарськими спорудами, що в [ADDRESS] що належали на праві власності [PERSON], залишено без змін. (а.с.62,156-158 том 1 справа № 718/223/14-ц). Суд апеляційної інстанції дійшов до такого висновку у зв'язку із тим, що в матеріалах справи відсутні відомості про звернення [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку згідно Державного акту, яка належала на праві власності [PERSON], а тому позов [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в судовому порядку є передчасним. Згідно п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, як пояснив в судовому засіданні представник відповідачів, отримавши дане роз'яснення суду апеляційної інстанції, [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори та безперешкодно отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом 15 жовтня 2014 року . Згідно ухвали ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.11.2014 року , рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.02.2014 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12 червня 2014 року в частині позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на будівельні матеріали, вироби та конструкції, використані при самочинному будівництві житлового будинку з господарськими спорудами скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 191-193 том 1 справа № 718/223/14-ц). Із Договору дарування земельної ділянки від 22.10.2014 року , посвідченого приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюком В.А. зареєстровано в реєстрі №594, укладеного між [PERSON] (Дарувальником) та [PERSON] (Обдаровуваною), вбачається , що Дарувальник подарував, а Обдаровувана прийняла в дарунок земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в с.Зеленів, Кіцманського району, Чернівецької області. Згідно п.2 вказаного Договору, ця земельна ділянка належить Дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Кіцманською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 2014 року за № 1-1651. Об'єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за №304326073225, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. (а.с.74) Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як зазначено в п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Суд, проаналізувавши договір дарування прийшов до висновку, що правова підстава, на основі якої правочин був зареєстрований -свідоцтво про право на спадщину, виданого Кіцманською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 2014 року за № 1-1651. Таким чином, при укладанні оспорюваного правочину в дарувальника [PERSON] було наявне право на розпорядження спірною земельною ділянкою, яке виникло не в результаті рішення суду, як стверджує позивач, а на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого на підставі заповіту померлої [PERSON], а тому зазначений правочин не може бути визнаний недійсним. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для визнання договору дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON] 22.10.2014 року недійсним, з огляду на те, що при укладенні та нотаріальному посвідченні останнього, в дарувальника [PERSON] був необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки право власності на момент укладення договору дарування дарувальником не було втрачено, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 18465275. (а.с.75) Суд зазначає, що вимога позивача про визнання правомірним його користування та право подальшого користування ним земельною ділянкою в с.Зеленів, Кіцманського району є такою, що не передбачена чинним законодавством. Крім того, в розумінні ст. 16 ЦК України, спосіб захисту обраний позивачем, щодо зазначеної вимоги, є неналежним. Разом з тим, вимогу позивача про анулювання Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 18465275 на ім'я [PERSON], суд вважає похідною від вимоги про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки. Оскільки суд рахує правильним відмовити у визнанні недійсним зазначеного правочину від 22.10.2014 року, відтак немає підстав для задоволення позову в частині анулювання вказаного Витягу. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах заявлених позовних вимог відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed