Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позову вказує, що йому на праві власності належить автомобіль марки ВАЗ 21150 реєстраційний номер [NUMBER] . 20 листопада 2018 року приблизно об 11:10 годині по вул . 30 років Перемоги, 14-Б, в м. Рубіжне водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 днз [NUMBER] , не надав переваги у русі його, позивачу транспортному засобу, внаслідок чого відбулось зіткнення. В результаті ДТП його, позивача автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.12.2018 [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні зазначеного правопорушення. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля ВАЗ 21150 днз [NUMBER] , вартість матеріальних збитків складає 16555 грн. За проведення цього дослідження ним сплачено 1350 грн. . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21099 днз [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Він звертався з письмовою заявою про страхове відшкодування до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», але заява повернулась разом з поштовим конвертом. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 17905 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в сумі 2000 грн. та судові витрати. 11 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 30 березня 2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Позивач надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі та участі представника. Також зазначив, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2018 року об 11:10 годині в м. Рубіжне Луганської області по вул. 30 років Перемоги, 14-б, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 днз [NUMBER] , рухаючись по прилеглій території буд. № 16 , не надавши переваги у русі транспортному засобу ВАЗ 21150 днз [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який наближався з правого боку, скоїв з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль ВАЗ 21150 реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , який був водієм цього автомобіля на момент скоєння [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 03 грудня 2018 року у справі № 425/3631/18 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 14 грудня 2018 року. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Згідно ч.ч.2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ВАЗ 21099 днз [NUMBER] , застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»; термін дії полісу №АМ 2889047 з 31.01.2018 по 30.01.2019. Тобто ДТП сталася в період дії полісу. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Закон № 1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ),

Outcome: partial