Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділивши йому кімнату №3 площею - 11,3 кв.м. разом з балконом, кімнату №4 площею - 9,3 кв.м.; [PERSON] , залишити у користуванні кімнату №5 площею - 7,8 кв.м.; [PERSON] . виділити в користування кімнату №2 площею 16, 5 кв.м., яка буде становити після перепланування - 11,10 кв.м., в загальному користуванні залишити: кухню №6 - площею 5,1 кв.м., коридор № 1 - площею 7,7 кв.м., ванну кімнату №8 площею 2, 1 кв.м., туалет №7 площею 1,2 кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що йому та відповідачам на праві часткової власності належить квартира [ADDRESS] , а саме: йому належить 3/5 частки, [PERSON] - 1/5 частка та [PERSON] - 1/5 частка. Спірна квартира складається з чотирьох кімнат, загальною площею - 61,8 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., у тому числі: кімната №2 - площею 16. 5 кв.м., кімната №3 - площею 11,3 кв.м., кімната №4 - площею 9,3 кв.м., кімната №5 - площею 7,8 кв.м., кімнати №3,4,5 є ізольованими, кімната №2 є суміжною з кімнатами №3, 4. Також є спільні приміщення: кухня №6 - площею 5,1 кв.м., коридор №1 - площею 7,7 кв.м., ванну кімнату №7,8 площею 2,1 кв.м., 1,2 кв.м., та балкон площею 2,6 кв.м. Проте на сьогоднішній день він позбавлений можливості користуватись та володіти своєю часткою у зазначеній квартирі, так як між ними, як власниками зазначеного нерухомого майна виникають непорозуміння, сварки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Оскільки спірну квартиру реально поділити у відповідності до часток кожного не можливо, він вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом про визначення порядку користування квартирою. 19 квітня 2018 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 15 червня 2018 року на адресу суду надійшов відзив адвоката Грицак О.С., яка діє в інтересах відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого вони не погоджуються із запропонованим позивачем варіантом користування належною їм на праві часткової власності квартирою10, розташованою за адресою: [ADDRESS] , оскільки запропоноване ним перепланування передбачає встановлення перегородки, яка матиме вихлястий вигляд та зайві кути, що при переплануванні позбавить їх зручно користуватись кімнатою, розташувати меблі та як наслідок вільно пересуватись по квартирі, у зв`язку з чим просили відмовити в задоволенні позову. 15 червня 2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якої позивачі просять суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату 105 площею 13,26 кв.м.; [PERSON] житлову кімнату 106 площею 7,80 кв.м.; [PERSON] коридор 102, площею 3,43 кв.м., житлову кімнату 104 площею 9,30 кв.м. та житлову кімнату 103 плрощею 11.30 кв.м., разом з балконом, залишити в загальному користуванні: коридор 101 площею 8,34 кв.м., коридор 102 площею 3,43 кв.м., кухню 107 площею 5,10 кв.м., ванну кімнату 108 - 2,10 кв.м., туалет 109 площею 1,20 кв.м. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти витраченні на ремонт житлової кімнати площею 9,30 кв.м. в сумі 11 388, 00 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що в їх частковій власності перебуває спірна квартира, в якій [PERSON] не проживає, з його дозволу в житловій кімнаті площею 11,3 кв.м. мешкає [PERSON] , вони ж мешкають в житлових кімнатах 9,3 кв.м. та 7,8 кв.м. в загальному користуванні перебуває житлова кімната площею 16, 5 кв.м. оскільки вона є прохідною. Кухня, ванна кімната, туалет та коридор перебувають в спільному користуванні. Так, вони тривалий час користуються зазначеними житловими кімнатами, за цей час в житловій кімнаті площею 9,3 кв.м. [PERSON] здійснено ремонт, а саме: встановлено металопластикове вікно вартістю 1380,00 грн., поклеєні шпалери на загальну суму 462, 00 грн., утеплено фасад квартири зі сторони кімнати, площею 9.3 кв.м., вартістю 7200, 00 грн., всього на загальну 11388,00 грн. Також за їх рахунок без участі позивача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] виконувався ремонт, якого потребувала спірна квартира та були придбані будівельні матеріали, сантехніка, встановленні металеві двері, на кухні встановлено металопластикове вікно, всього на суму 15909,30 грн. У зв`язку з чим вони не погоджуються з запланованим [PERSON] порядком користування спірною квартирою, оскільки ним не враховано, що ними вже було обжиті житлові кімнати, в яких вони фактично мешкають та витраченні кошти на їх благоустрій, тому просять суд стягнути з [PERSON] на їх користь витраченні кошти на ремонт житлової кімнати площею 9,3 кв.м., а саме в сумі 11388,00 грн., а також встановити запропонований ними варіант користування спірною квартирою. 14 серпня 2018 року ухвалою суду зазначену зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, та об`єднано в одне провадження. 22 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] за першим варіантом висновку №08 судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2019 року, а саме: визначити співвласнику 3/5 часток в праві власності на квартиру - [PERSON] в користуванні кімнату №3 площею - 11,3 кв.м. разом з балконом з виходом в коридор «№9» пл.. 5,07 кв.м. і далі з виходом в коридор загального користування «№1»; жилу кімнату №4 площею - 9,3 кв.м., з виходом у суміжну жилу кімнату «№3», реальна частка складає 59/100; відповідачці [PERSON] , співвласниці 1/5 частки виділити в користування жилу кімнату №2 площею 11,0 кв.м., з виходом в коридор загального користування, реальна частка складає 24/100, відповідачу [PERSON] співвласнику 1/5 частки виділити в користування жилу кімнату №5 площею - 7,8 кв.м., з виходом в коридор загального користування, реальна частка складає 17/100; в загальному користуванні співвласників квартири залишити підсобні приміщення, а саме: коридор №1 - площею 7, 7 кв.м., кухню №6 площею 5,10 кв.м., ванну кімнату №7 площею 2,10 кв.м., туалет №8 площею - 1,2 кв.м.; стягнути з відповідачів на його користь витрати по проведенню судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3000,00 грн. 26 липня 2019 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач за первісним позовом свої позовні вимоги з уточненнями до них підтримав та просив задовольнити в повному обсязі; вимоги за зустрічною позовною заявою не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнали та наполягали на задоволенні зустрічної позовної заяви. Суд, заслухавши думку учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власність на житло виданого 12 січня 1999 року виконавчим комітетом Новокаховської міської ради Херсонської області, квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] 10 грудня 2014 року, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сердюк Л.І., [PERSON] подарувала [PERSON] свої 2/5 частку у квартирі [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30766133 від 10 грудня 2014 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №04.06/3335 виданої 21 березня 2018 року відділом реєстрації Новокаховської міської ради Херсонської області, в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON]. 02 вересня 2011 року [PERSON] зверталась до Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області з заявою про вжиття заходів до її доньки [PERSON] , проживаючій за адресою: [ADDRESS] , яка погрожувала їй фізичною розправою, постановою ДІМ СДІМ Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області від 04 вересня 2011 року в порушенні кримінальної справи відмовлено, про що повідомлено заявницю. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , вбачається, що зазначена квартира складається з житлових кімнат: 1-а кімната - 16,5 кв.м., 2-а кімната - 11,3 кв.м., 3-я кімната 9,3 кв.м., 4-а кімната - 7,8 кв.м., загальна житлова площа - 44,9 кв.м.; кухня окрема площею 5,1 кв.м., ванна кімната 2,1 кв.м., туалет - 1,2 кв.м., коридор 7,7 кв.м., балкон - 2,6 кв.м. Загальна площа кватири 61,8 кв.м. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №08 від 25 березня 2019 року судовим експертом запропоновано три варіанти порядку користування між співвласниками [PERSON] з частиною 3/5 в праві власності, [PERSON] 1/5 частина, [PERSON] 1/5 частина, квартирою [ADDRESS] , перший варіант з яких просить задовольнити позивач, з яким суд погоджується, оскільки відповідачі в судовому засіданні будь-яких доводів щодо доцільності іншого варіанту не навели. Відповідно до доданих до зустрічної позовної заяви договорів, а саме: договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2012 року; договору підряду від 07 жовтня 2010 року, та рахунку до заказу від 06 лютого 2012 року, [PERSON]. придбала металопластикову конструкцію (вікно), вартістю 1380,00 грн., за адресою: [ADDRESS] встановлено вікно, вартість робіт становить 1425,00 грн., металеві двері, вартість яких з монтажем становить 2500 грн.; крім того до зустрічної позовної заяви додано товарні чеки за період з 2003 року по 2014 роки на придбання строй матеріалів, сантехніки, газових устаткувань всього загальну суму 8972, 95 грн. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 360 ЦК України, встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦК України передбачено, до співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року, з якою погодився Верховний Суд при ухваленні Постанови від 03 жовтня 2018 року по справі №363/928/16-ц. Отже, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що між сторонами виникла конфліктна ситуація, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування між співвласниками спільним майном, а саме: квартирою [ADDRESS] та такі спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно, при цьому у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність допускає можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним, оскільки рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушує їх прав як власників, у відповідності до запропонованого судовим експертом при складані висновку №08 від 25 березня 2019 року першого варіанту, задовольнивши первісну позовну заяву в цій частині, у зв`язку з чим зустрічна позовна заява в частині запропонованого позивачами порядку користування квартирою задоволенню не підлягає. Що стосується зустрічної позовної заяви в частині відшкодування матеріальної шкоди понесеної позивачами на ремонт житлової кімнати площею 9,30 кв.м. в сумі 11388 грн., суд відмовляє в її задоволенні за необґрунтованістю, а саме: у зв`язку з недоведеністю позивачами факту проведення такого ремонту, згоди співвласників на здійснення таких ремонтних робіт, та їх необхідність, а також період проведення ремонтних робіт, який згідно наданих позивачами документів проводився в період з 2003 року по 2014 роки у кімнаті якою користувались саме позивачі за зустрічним позовом, а відповідач [PERSON] у зазначений період у спірному приміщенні не проживав та відповідно не користувався ним, що сторонами в судовому засіданні не опорювалось, тому такі вимоги враховуючи давність здійсненого ремонту є безпідставними та необґрунтованими. За таких підстав, первісний позов підлягає задоволення, а зустрічна позовна заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved