Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON]звернувся до суду із позовною заявою до Княгиницької сільської ради Рогатинського району про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в с. Княгиничі Рогатинського району по вул. Горішня, 26, а саме: житловий будинок загальною площею 65.7 кв. м, в т. ч. житловою площею 48.4 кв. м, стайню площею 31.9 кв. м, літню кухню площею 15.9 кв. м, стодолу площею 19.2 кв. м, погріб площею 23.6 кв. м, в порядку спадкування за законом після смерті його матері, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що його батьки, [PERSON] та [PERSON], проживали в [INFO], та були співвласниками господарства, яке відносилося до суспільної групи «колгоспний двір». Батько помер 01.05.2003 року і матір прийняла спадщину, оскільки на момент його смерті вони проживали разом. Мати померла 15.03.2012 року. Заповіту не склала. Він як спадкоємець за законом першої черги відповідно до ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, оскільки звернувся із відповідною заявою до нотаріуса, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та господарські будівлі в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Крім нього спадкоємцями тієї ж черги є його брат, [PERSON], та сестра, [PERSON], однак вони спадщини не прийняли, що підтверджується їхніми заявами. Позивач в судове засідання не з`явився, його представником подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Княгиницька сільська рада подала до суду заяву про визнання позову повністю та про розгляд справи за відсутності її представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 298124 від 03 травня 2013 року [PERSON] помер 01 травня 2003 року (а. с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 274692 від 16 березня 2012 року [PERSON] померла 15 березня 2012 року (а. с. 6). Відповідно до довідки № 297, виданої 27.07.2015 року виконавчим комітетом Княгиницької сільської ради, зареєстроване місце проживання на день смерті [PERSON] і [PERSON] було по вул. Горішня, 26, в с. Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області. Господарство належало до суспільної групи «колгоспні двори». Станом на 01.07.1990 року у господарстві проживали [PERSON] і [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Княгинецької сільської ради складено 16.08.1999 року за реєстровим № 14, однак не підписано заповідачем. Заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Княгиницької сільської ради не посвідчувався. Після смерті батьків у будинку проживає син, [PERSON], без реєстрації. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно із ст. 549 ЦК УРСР, чинною на момент смерті [PERSON], визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Це означає, що на момент смерті [PERSON], йому та [PERSON] належало по 1/2 частці спірного будинку, а після його смерті [PERSON] успадкувала частку [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. На підставі копії свідоцтва про народження серії ІІ-УР №501363, виданого 19 серпня 1960 року Княгиницькою сільською радою,судом встановлено, що [PERSON] була матірю [PERSON] (а. с. 7). Згідно з копіями довідки № 373 та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 26 по вул. Горішня в с. Княгиничі Рогатинського району Івано-Франківської області, виданихОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 10 серпня 2015 року, до його складу входять: житловий будинок (літ. А) площею 65,7 кв. м, в т. ч. житловою площею 48,4 кв. м, літня кухня (літ. Б) площею 15,9 кв. м, стайня (літ. В) площею 31,9 кв. м, стодола (літ. Г) площею 19,2 кв. м, погріб (літ. Д) площею 23,6 кв. м, ворота (№ 1), криниця (№ 2) (а. с. 12, 14-17). З довідки архітектурно-планувального бюро № 31 від 02 вересня 2015 року вбачається, що житловий будинок побудовано в 1967 році, а господарські будівлі в 1970 році без порушення будівельних норм (а. с. 13). Згідно з рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 25 грудня 2015 року, [PERSON] визначено додатковий строк в чотири місяці для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] Постановою державного нотаріуса Рогатинської державної нотаріальної контори № 763/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з неподанням документів, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок (а. с. 18). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що судом не встановлено інших осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], окрім [PERSON], суд дійшов висновку, що він набув право власності на спадкове майно, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved