Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Перегноївської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] помер [PERSON], вітчим позивача, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,5168 га, яка складається із земельних ділянок площею 0,6056 га, 0,338 га та площею 0,6182 га. Позивач зазначає, що спадщину фактично прийняв, оскільки проживав разом з спадкодавцем на момент його смерті. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивачем у позасудовому порядку, а тому він вимушений звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Перегноївської сільської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] є пасинком померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 жовтня 1969 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.03.1982 року. З копії державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, вбачається що [PERSON], на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 12.02.2004 року № 44, є власником земельної ділянки площею 1,5618 га, яка складається із земельних ділянок площею 0,6056 га, 0,338 га та площею 0,6182 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Перегноївської сільської ради Золочівського району Львівської області. Довідкою Перегноївської сільської ради Золочівського району Львівської області підтверджується, що останнім місцем проживання [PERSON], який помер [INFO], було [ADDRESS]. Заповіт від його імені у Перегноївській сільській раді не посвідчувався. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв його пасинок [PERSON], який в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини вступив в управління і володіння майном померлого, взявши у користування його речі домашньої обстановки і вжитку. Згідно із інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 54226437 від 26.11.2018 року, інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON], померлого [INFO], відсутня, що свідчить про те, що ніхто із спадкоємців, у встановлений законом строк, не звертався із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Цивільним кодексом УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин було визначено дві черги спадкування за законом. Так, статтями 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із позовної заяви, померлий [PERSON] не перебував у родинних відносинах із позивачем, а тому відповідно до приписів ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) [PERSON] не відносився до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON], що в свою чергу повністю виключає можливість позивачу [PERSON] фактично вступити в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина у вигляді права на спадкування земельних ділянок загальною площею 1.5618 га, розташованих на території Перегноївської сільської ради, які належали померлому на праві власності, та не були прийняті ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України, який почав діяти з 01.01.2004, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за №54226437. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В силу вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на вищевикладене, позивач [PERSON] відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] та має право на спадкування майна померлого. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлого, наявної інформації, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, відсутність інформації про осіб, які мали б право на обов'язкову частку у спадковому майні та/або фактично прийняли спадщину, неможливість позивачем оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку, через їх невизнання та у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved