Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Савинецької сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що за життя [PERSON] була власником майна колгоспного двору. 26.01.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне останній майно, зокрема земельну ділянку, розташовану на території Савинецької сільської ради та житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що в с.Китайгород по вул. Дружби, 54. [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла їй (позивачу). Після смерті [PERSON] вона спадщину прийняла, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне померлій майно та фактично вступила в управління спірним житловим будинком. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у Тростянецькій державній нотаріальній конторі позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок. У звязку з цим позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на спірний житловий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги, за обставин, викладених в позові підтримала та просила суд їх задовольнити (а.с.36). Суд вважає можливим, відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України розглянути справу у відсутності позивача, зважаючи на те, що остання скористалась своїми процесуальними правами. Савинецька сільська рада Тростянецького району Вінницької області в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином, судовою повіткою (а.с.32). Причини неявки суд не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано. Суд, вважає можливим розглянути справу в загальному порядку та ухвалити рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи №253/02-14/2014 року до майна померлої 26.01.2014 року [PERSON], інвентаризаційну справу №315 на спірне домогосподарство, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно довідки Савинецької сільської ради Тростянецького району Вінницької області №745 від 17.08.2016 року та виписок із по господарської книги №9 за 1991-1995 роки, особовий рахунок №472, №7 за 2001-2005 року, особовий рахунок №522, №8 за 2011-2015 роки, особовий рахунок №0578 житловий будинок №54 по вул. Дружби в с.Китайгород Тростянецького району Вінницької області відносився до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 року до складу його двору входили: голова двору [PERSON] (а.с.9, 18-20). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] 1-АМ №278812 від 28.01.2014 року, [PERSON] померла 26.01.2014 року (а.с.6). З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно та спірний житловий будинок. При житті, 23.01.2014 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати їй на момент смерті і на що матиме право, заповіла [PERSON] Даний заповіт \~на день смерті [PERSON] не змінений і не скасований (а.с.10). Як вбачається з матеріалів оглянутої спадкової справи до майна померлої [PERSON], спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину, подавши у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Інші спадкоємці до майна померлої відсутні. Таким чином, спадкоємець після смерті [PERSON], який успадкував спірний житловий будинок була [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок не отримала. Отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема земельну ділянку, розташовану на території Савинецької сільської ради (а.с.13). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Дружби, 54 в с.Китайгород Тростянецького району позивачу [PERSON] у Тростянецькій державній нотаріальній конторі відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок (а.с.11). Факт належності спадкодавцю [PERSON] житлового будинку «А», загальною площею 73,0 м.кв., житловою площею 46,9 м.кв., допоміжною площею 26,1 м.кв. з господарськими будівлями та спорудами по вул. Дружби, 54 в с.Китайгород Тростянецького району, що складається з веранди «а», вхідного .майданчику «а1», господарської будівлі «Б», погребу «Бп», огорожі 1-3, колодязя «4», підтверджується технічним паспортом на дане будинковолодіння (а.с.14-16), виписками із погосподарської книги №9 за 1991-1995 роки, особовий рахунок №472, №7 за 2001 2005 роки, особовий рахунок №522, №8 за 2011 2015 роки, особовий рахунок №0578, довідкою Савинецької сільської ради Тростянецького району №745 від 17.08.2016 року, згідно яких померла [PERSON] на день смерті 26.01.2014 року була зареєстрована та проживала за вище вказаною адресою. Зазначений будинок відноситься до суспільної групи колгоспників, станом на 15.04.1991 року до складу його двору входили: голова двору [PERSON] (а.с.9, 18-20). Встановленим судом фактичним обставинам відповідають спадкові правовідносини, що регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами та доповненнями) розяснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п. «а» ч. 6 даної постанови право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, за викладених обставин, враховуючи, що станом на 15.04.1991 року [PERSON] була власником майна колгоспного двору (ст.120 ЦК Української РСР в редакції 1963 року), на момент прийняття Закону України «Про власність» не втратила цього права, позивач [PERSON], являється спадкоємцем за заповітом до майна померлої, своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно після смерті [PERSON], фактично прийняла спадщину - спірний житловий будинок, інші спадкоємці до майна померлої відсутні, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON], а тому її вимоги про визнання за нею права власності на спірний житловий будинок, що залишився після смерті [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved