Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 травня 2009 року у виконавчому комітеті Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, що шлюб виявився невдалим. Протягом тривалого часу між ними були суперечки та непорозуміння, через різні погляди на сімейне життя, та відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Від шлюбу в них народилося двоє синів: Олег - 30.06.2009 року та Артем - 23.08.2011 року, котрі на даний час неповнолітні та проживають із матірю; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин протягом тривалого часу, збереження сімї неможливе, шлюб існує формально, і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав, просив її задовольнити, наполягаючи на питанні розірвання шлюбу. Відповідач позов визнала і не заперечила проти його задоволення, оскільки по суті це спільне рішення сторін, позивач як правило постійно перебуває за межами України на тимчасових роботах і дійсно проживає у Чехії, діти шкільного віку 2 і 4 клас та проживають із нею; відповідач однаково переконувала суд розірвати шлюб, щоб їх діти не спостерігали постійних сварок. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2009 року; від шлюбу в них є двоє синів [PERSON], [INFO] та Артем, 23.08.2011р.н., котрі на даний час неповнолітні та проживають із матірю; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин протягом тривалого часу. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах Сімейного Закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а також прав їх неповнолітніх синів.

Outcome: approved