Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Альфа-Страхування», в якому просив захистити його права як споживача, визнавши незаконною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування за договорами страхування №226.10631640528025279 та №226.10631640529025279 від 01 червня 2013 року; стягнути з відповідача страхове відшкодування втраченого майна у розмірі страхової суми згідно договорів страхування від 01 червня 2013 року у розмірі 6738,40 грн.; суму пені за кожен день прострочення у розмірі 12517,80 грн.; суму завданої моральної шкоди у розмірі 30000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем 01 червня 2013 року у магазині ТОВ «Комфі Трейд» були придбані два мобільні телефони: смартфони LG Р715 Optimus 11 Dual White вартістю 2599 грн. кожен. Вказані мобільні телефони були застраховані, шляхом укладення договорів добровільного страхування з ПАТ СК «Альфа-Страхування», від імені якої діяв продавець магазину ТОВ «Комфі Трейд». На виконання умов договорів позивачем було сплачено страхові внески у розмірі 420 грн. по кожному договору. 24 червня 2013 року невстановленою особою було здійснено крадіжку вищевказаних мобільних телефонів, внаслідок чого було розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. 28 червня 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку, та відшкодування завданих збитків. Проте, відповідач своїм листом від 15 липня 2013 року за №0405.211.13.01 відмовив у виплаті страхового відшкодування, пославшись на те, що крадіжка не є страховим випадком. Вважає, що такі дії відповідача порушують норми діючого законодавства України, внаслідок чого просив захистити його права як споживача послуг. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити, зазначивши, що під час укладання договору страхування йому роз'яснили, що навіть у випадку того, якщо він загубить телефони або він їх упустить в воду, йому буде сплачено страхове відшкодування. Так дійсно на договорі стоїть його підпис, але з додатками 1 та 2 умов та правил договору страхування його ніхто не ознайомлював, примірників він не отримував, його підпису на цих додатках не має, внаслідок чого вважає, що договір страхування на рекламному проспекті, який передбачав повернення коштів для придбання нового пристрою у випадках крадіжки, грабежу та протиправних дій третіх осіб поширюється і на його випадок. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Свою правову позицію виклав у письмових запереченнях, зі змісту яких вбачається, що позовні вимоги не визнає, пославшись на те, що під час укладання договорів страхування позивач був ознайомлений з їх умовами та положеннями, а також з умовами «Правил добровільного страхування майна (іншого ніж передбачено п.п.5-9 ст. 6 Закону України «Про страхування») №211.1 від 04 грудня 2007 р.(зі змінами), тобто був ознайомлений з порядком та підставами здійснення страхового відшкодування, правами та обов'язками сторін, про що свідчить особистий підпис позивача. Також зазначив, що факт зникнення застрахованого майна без підтвердження факту зламу та без застосування насильства не є страховим випадком, внаслідок чого позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Вважає, що рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування прийнято відповідно до вимог діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2013 року [PERSON] у магазині ТОВ «Комфі Трейд» було придбано два мобільні телефони: смартфони LG Р715 Optimus L7 II Dual Black Blue та LG Р715 Optimus L7 II Dual White вартістю 2599,00 грн. кожен, та замовлено їх налаштування на суму 290,83 грн. за кожен. Крім того, між позивачем та ПрАТ «СК «Альфа Страхування», від імені якого діяв представник ТОВ «Комфі Трейд» було укладено договори добровільного страхування №226.10631640528025279 та №226.10631640529025279 вищевказаних мобільних телефонів. Страхувальник своїм підписом підтвердив факт ознайомлення з Правилами страхування розміщених на сайті http://service.comfy.ua, надання згоди з усіма умовами Правил та договору, та отримання копії примірнику Договору. Вказана обставина підтверджується наданими в судове засідання оригіналами договорів добровільного страхування майна від 01.06.2013р. Крім того, на виконання умов договору позивачем було сплачено страховий платіж у сумі 420 грн. по кожному договору, що підтверджується видатковою накладною №ЧКІВ4-0025 від 01 червня 2013 року (а.с.3,9,128) 25 червня 2013 року позивач звернувся до Генічеського районного відділу міліції УМВС України у Херсонській області із заявою про вчинення злочину, в якій зазначив, що 24 червня 2013 року о 19-00 год. на стоянці біля в'їзду на базу відпочинку «Арабатська стрілка» в с. Генічеська гірка Генічеського району Херсонської області невстановлена особа здійснила крадіжку з автомобіля ВАЗ 2109 належний йому мобільний телефон LG Р715 Optimus L7 II Dual White (а.с. 7) За даним фактом 26 червня 2013 Генічеським РВ УМВС України у Херсонській області було розпочато кримінальне провадження за №12013230140000976 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та згідно відповіді Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області крадіжка здійснена шляхом вільного доступу до автомобіля, без факту зламу та застосування насильства (а.с.8) 28 червня 2013 року [PERSON] звернувся із заявою до директора Департаменту по врегулюванню збитків ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» з проханням відшкодувати йому вартість придбаного мобільного телефону - LG Р715 Optimus L7 II Dual White, імей [NUMBER], та імей [NUMBER], у зв'язку з його крадіжкою(а.с.4) За наслідками розгляду заяви [PERSON], ПрАТ «СК «Альфа Страхування» листом від 15 липня 2013 року за №0405.211.13.01 відмовило у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку тим, що вказана подія не є страховим ризиком, оскільки крадіжка вчинена шляхом вільного доступу, без підтвердження факту зламу, чи застосування насильства (а.с.5) Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналіз укладених договорів про добровільне страхування від 01 червня 2013 року укладених між позивачем та ПрАТ «СК» «Альфа Страхування» дає підстави вважати, що між сторонами були визначені конкретні умови договору, а позивач був ознайомлений з усіма умовами договору, що підтверджується його підписом на даному договорі. За таких обставин суд приходить до висновку, що укладені між сторонами договори страхування є чинними, оскільки вимоги про визнання їх недійсними в частині або ж про їх тлумачення заявлені не були. Статтею 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 17 вищевказаного закону визначено, що правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Право на страхові виплати за договором страхування виникає у страхувальника за умови дотримання ним положень таких правил та умов договору. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Пунктом 3.2. ч.2 Договору страхування передбачено, що до страхових випадків відносяться протиправні дії третіх осіб, за умови вчинення ними крадіжки зі зломом - таємного викрадення застрахованого майна, поєднаного з проникненням у приміщення або транспортний засіб, де зберігається/знаходиться застраховане майно. Як встановлено в ході розгляду справи, та не спростовано позивачем, подія, в результаті якої були викрадено застраховане майно, була кваліфікована за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто невстановлена особа незаконно, шляхом вільного доступу заволоділа застрахованим майном. За таких обставин, суд вважає, що оскільки факт зламу чи застосування насильства в ході скоєння вказаного злочину органами досудового слідства встановлено не було, тому відсутній страховий ризик. Статтею 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» визначені підстави для відмови в здійсненні страхової виплати та зазначено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Відповідно до п.4.1.10 ч.2 Договору страхування страховими випадками не визнаються та виплата страхового відшкодування не здійснюється за збитки страхувальника, пов'язані з подією, яка не визначена як страховий ризик (страховий випадок) в Договорі, та/або мала місце до початку його дії чи після його закінчення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у здійсненні виплати страхового відшкодування позивачу повністю відповідає умовам договору, не суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» суд не бере до уваги, оскільки відносини, які виникають під час виплат страхових сум на підставі договорів страхування, відносяться до договірних відносин. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування пені у розмірі 12517,80 грн., то вони є похідними від виплати страхового відшкодування, а тому також не підлягають задоволенню. Позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди у сумі 30 000 грн., заподіяної невиплатою страхової суми безпідставні, оскільки таке відшкодування за характером спірних правовідносин, що склалися між сторонами, не передбачено ні законом, ні договором страхування, у зв'язку з чим також не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: dismissed