Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , Вінницької міської ради, [PERSON] про визнання приватизації квартири частково недійсним та визнання договору купівлі - продажу квартири повністю недійсним. Позов мотивовано тим, що з відповідачем [PERSON] позивач раніше була в шлюбі. Від сумісного життя в шлюбі мають доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] . Згідно ордера N9 2369 від 26.06.1990 року виданого на підставі рішення Вінницького міськвиконкому від 14.06.1990 року за № 77 їм була надана квартира [ADDRESS] . В дану квартиру вони всі троє, тобто позивач, відповідач та їх на той час неповнолітня донька вселились і зареєструвались що підтверджено штампом про реєстрацію в паспорті. 11 лютого 1999 року шлюб було розірвано. Заочним рішенням Вінницького міського суду від 11.07.2017 року по справі № 127\\27419\\16ц позивача за позовом колишнього чоловіка відповідача по даній справі визнано такою, що втратила право на користування жилою площею в кв. [ADDRESS] . Отримавши таке рішення суду відповідач терміново приватизував квартиру що підтверджено витягом з рішення міськвиконкому за № 2055 від 14.09.2017 року та свідоцтвом про право власності на житло від 14.09.2017 року. Після приватизації відповідач продав квартиру відповідачу по даній справі [PERSON] . Постановою Вінницького Апеляційного суду від 8.10.2019 року по справі №127\\27419\\16ц рішення Вінницького міського суду яким визнано позивача втратившою право на користування житловою площею в квартирі було скасоване і постановлене нове рішення, яким відмовлено відповідачу в його позовних вимогах. Вважає, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2055 від 14.09.2017 року в частині передачі в приватну власність квартири [ADDRESS] порушує усі її права на житло, передбачені нормами матеріального права. Оскільки рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради було передано у приватну власність квартиру [ADDRESS] лише [PERSON] , чим були порушенні права позивача на приватизацію, таке рішення підлягає визнанню незаконним, тому свідоцтво про право власності на житло від 14.09,2017 року, яке було видано на підставі вищезазначеного рішення Виконавчого комітету підлягає скасуванню. Крім того, у суду є усі підстави для визнання договору купівлі-продажу квартири від 20.09.2017 року недійсним, оскільки [PERSON] , який був продавцем за договором не мав права відчужувати вищезазначену квартиру, оскільки він набув право власності в супереч вимогам закону. Вищевказаний договір не відповідає вимогам ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним. Просить визнати приватизацію квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право власті на дану квартиру від 14.09.2017 року та договір купівлі-продажу даної квартири недійсними та стягнути з [PERSON] понесені витрати. Ухвалою суду від 16.12.2019року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 26.02.2020 року позивач надав суду позовну заяву із зміненим предметом позову, згідно якої просив визнати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2055 від 14.09.2017року в частині передачі в приватну власність квартири [ADDRESS] [PERSON] незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 14.09.2017року. Визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 20.09.2017року недійсним. Стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 27.02.2020року прийнято до провадження позовну заяву про зміну предмету позову. 27.02.2020 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача Вінницьку міську раду на належного - виконавчий комітет Вінницької міської ради. Ухвалою суду від 21.07.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Лісков А.І. в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Представник відповідача ВК ВМР в судовому засідання позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Пунько І. В. в судове засідання не з`явилась надала суду письмові пояснення, згідно яких позов не визнала та просила розглядати справу у її відсутність.. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 12.02.1999року розірвано. Згідно копії ордеру № 2369 від 26.06.1990 року, виданого Виконавчим комітетом Ради народних депутатів м. Вінниця, гр. [PERSON] , сім`я якого складається з 3 чоловік, надано право зайняти кімн. [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконкому міста Вінниці від 14 червня 1990 року № 77. Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2017року визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2055 від 14.09.2017ркоу [PERSON] передано в приватну власність квартиру [ADDRESS] . На підставі даного рішення 14.09.2017року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS] . 20.09.2017 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В. Постановою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 08.10.2019року вище вказана заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2017року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. 07.09.2020року постановою Верховного Суду постанову Вінницького апеляційного суду від 08.10.2019року залишено без змін. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, житлові приміщення у гуртожитках (житлові одноквартирні кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів і далі -квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до абз. 3 ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Абзацом першим статті 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 23 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ч.5 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою, всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку) в-тому числі, тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. За змістом п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків) житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється у приватну власність (спільну сумісну, спільну часткову) за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах, кімнатах у комунальній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх за якими зберігається житло. Пунктом 18 цього Положення передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. За неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Якщо дитина віком від 14 до 18 років (настає неповна цивільна дієздатність особи), додатково до заяви додається письмова нотаріально засвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Крім того, п.19 передбачено, що довідка про склад сім`ї та займані приміщення (далі - довідка) береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці також вказуються новонароджені, і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно. Відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюють згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла. При відсутності інвентаризаційних матеріалів або невідповідності їх інформації фактичному стану, що викликано проведенням ремонту чи реконструкцією будинку (гуртожитку), при необхідності уточнення даних для приватизації (у тому числі нумерації кімнат у гуртожитку) підприємство (організація) по обслуговуванню житла відновлює інвентаризаційні матеріали через бюро технічної інвентаризації. При розгляді справи судом враховується висновок ВСУ щодо співвідношення факту реєстрації і проживання у житлі, що викладений у постанові від 30.01.2013 у справі №6-125цс12, який полягає у тому, що відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Згідно із ч.3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» в поєднанні з нормами стст.1, 6, 9, 61 ЖК, ст. 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК права користування цим приміщенням, і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї. Враховуючи викладене, та те, що заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2017року, яким визнано [PERSON] такою, що втратила право користування спірним майном скасовано постановою Вінницького апеляційного суду від 08.10.2019року, суд приходить до висновку, що остання мала право брати участь у приватизації квартири [ADDRESS] , а тому рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2055 від 14.09.2017року винесено незаконно. Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з частиною першою статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується В зв`язку з визнанням рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2055 від 14.09.2017року незаконним, суд приходить до висновку про скасування свідоцтва про право власності на житло від 14.09.2017року, яке було видано на підставі вказаного рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК. України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи викладене, в зв`язку з визнанням рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 14.09.2017року, на підставі якого [PERSON] набув право власності на спірну квартиру, незаконним, суд приходить до висновку про визнання договору купівлі - продажу квартири від 20.09.2017року недійсним, оскільки [PERSON] , який був продавцем за договором купівлі - продажу не мав права відчужувати вищезазначену квартиру, оскільки від набув право власності в супереч вимогам закону. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 1536,80грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору в рівних частинах. На підставі викладеного згідно ст. ст. 3, 15, 16, 203, 205 ЦК України, ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»,

Outcome: approved