Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про визначення способу та усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні дитини. Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 04 вересня 2018 року, зазначав, що 04 червня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON], актовий запис № 14. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Від даного шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON], зареєстроване місце проживання якого в м. Києві, але їхня сім'я проживала постійно в с. Квітневе в будинку батьків дружини. На той час позивач працював дільничним інспектором міліції в Броварському районному управлінні міліції і часто затримувався по роботі. Свого сина він дуже любить і старався приділяти йому багато уваги, як тільки з'являвся вільний час. Також до дитини прив'язалась і мати позивача [PERSON], яка проживає в окремій трьохкімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Сімейне життя у сторін не склалося, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Після укладення другого шлюбу [PERSON] стала носити прізвище [PERSON], стала не давати позивачу і його матері малолітнього сина для спілкування. В жовтні 2015 року позивач звернувся із заявою в орган опіки та піклування Броварської районної адміністрації Київської області, в якій вказав, що по місцю проживання він характеризується з позитивної сторони, займається спортом, не вживає спиртні напої, веде здоровий спосіб життя, має окреме житло і автомобіль і, як батько, має всі навики і можливості для позитивного виховання свого сина. Відповідач навпаки веде не зовсім правильний спосіб життя в присутності сина. Розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області № 707 від 25 листопада 2015 року позивачу було надано дозвіл для спілкування з сином [PERSON] строком на три місяці, наступним чином: побачення кожної І та ІІІ суботи місяця з 9.00 год. до 12.00 год., також він мав право забирати сина з дитячого садочка в інші дні тижня лише за згодою відповідача, бачитись з сином у день його народження та під час Новорічних і Різдвяних свят. Відповідач [PERSON] за вищевказані місяці ні разу не дала можливості поспілкуватись з сином, а також самостійно забрати малолітнього сина із дитячого садочка і прогулятися з ним, натомість, всіляко перешкоджала побаченням та спілкуванню з сином. Позивач регулярно відвідував сина в дитячому садочку «Лісова казка» протягом 2016 року, поки відповідач не припинила водити сина до садочку. Також він приймав участь в оплаті послуг дитячого садочка. Із наданих довідок директора даного дитячого закладу, позивач характеризується позитивно, його син після зустрічей залишався врівноваженим, спокійним в піднесеному настрої і висловлював бажання щоб з дитячого садочка його забирав позивач, а не чоловік відповідача. В даний час дитина навчається в 1-В класі школи 1 ступеня при Броварській гімназії імені Олійника С.І., де позивач також хоче і має право бачитись і забирати сина з даної шкоди з метою доставити його по місцю проживання. 27 квітня 2016 року позивач подав заяву начальнику служби у справах дітей Солодкій\~А.С., в якій просив прийняти міри реагування до відповідача, внаслідок чого, згідно висновку і розпорядження вищевказаної районної адміністрації від 13 січня 2017 року за № 14 були встановлені години побачення з сином з 10 год. 00 хв. в суботу по 17 год. 00 хв. неділі кожного 1,3 тижня місяця, вільний доступ у день народження дитини та святкові дні, 1 місяць спільного літнього відпочинку з відвідуванням помешкання позивача. Але незважаючи на дане розпорядження, характеристики з місця роботи, акт обстеження житла придатного для запрошення сина, відповідач зовсім перервала спілкування з позивачем, продовжила перешкоджати йому в спілкуванні в регламентований час з сином, про що працівниками соціальної служби Калинівської сільської ради Броварського району Київської області 04 лютого і 18 лютого 2017 року були складені акти про відмову в наданні позивачу сина для спілкування і його виховання. Посилаючись на викладене, позивач просив суд встановити спосіб його участі у вихованні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], і спілкування з ним, який проживає з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], шляхом безперешкодного спілкування з ним два рази на місяць кожний 1-ий та 3-ий тиждень місяця з 10.00 годин суботи по 17.00 годин неділі, без нагляду і супроводу матері дитини [PERSON], баби дитини - [PERSON] і діда дитини - [PERSON] з правом відвідування місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS], і місця проживання його матері бабусі [PERSON] - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], раз на рік проведення позивачем літнього відпочинку з сином [PERSON] окремо від матері дитини протягом 1 місяця, зустрічатись в школі І ступеню при Броварській гімназії імені Олійника С.І. з сином [PERSON], де він навчається в 1-В класі в любий день на свій вибір і забирати його з даної гімназії кожний день на свій вибір, після чого супроводжувати і доставляти його по місцю його проживання, усунути перешкоди в спілкуванні і вихованні позивачем сина [PERSON] шляхом заборони [PERSON] перешкоджати йому в спілкуванні з малолітнім [PERSON], безпричинно не надавати сина для спілкування з ним відповідно до зазначеного порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позову в повному обсязі з урахуванням уточнень. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області Сліпчук І.О. позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є батьками відповідача [PERSON], позивач участі у вихованні дитини не приймає, на даний час аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачує, приїжджає поспілкуватися з дитиною після робочої зміни і лише в той час коли йому зручно. Відповідач перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною не чинить, всі рази як приїжджали на виклик працівники поліції, дитина була хвора, тому його не випускали у двір поспілкуватися з батьком. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають одного неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, тому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року шлюб між ними було розірвано. З цього часу вони проживають окремо одне від одного. Разом із відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проживає їх спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки розрахунку №1809 від 01.06.2018 р., виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2018 р. складає 17951,08 грн. (а.с.130). Вiдповiдно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-III, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов'язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки і піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області про встановлення участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з нею окремо проживаючого батька №44/01-12 від 13 січня 2017 року та Витягу із протоколу №18 засідання комісії з питань захисту прав дитини Броварської районної державної адміністрації від 27 грудня 2016 року №45/01-12 від 13 січня 2017 року, призначено порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], окремо проживаючого батька [PERSON] та встановити порядок зустрічей з дитиною кожний І та ІІІ тиждень місяця, з 10 год. 00 хв. суботи по 17 год. 00 хв. неділі, вільний доступ у день народження дитини та святкові дні, 1 місяць літнього відпочинку (а.с.77-78,79-80). Однак, з письмових матеріалів справи вбачається, що фахівцем з соціальної роботи Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Кирилюк Т.Й. було проведено бесіди з обома сторонами, запропоновано дотримуватися рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини Броварської РДА, де встановлено участь у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO], шляхом призначення зустрічей з ним, окремо проживаючого батька [PERSON]. Але жодна із зустрічей встановлених розпорядженням Броварської РДА від 13 січня 2017 року №14 не відбулася, про що складено відповідні акти (а.с.93-97). Позивач [PERSON] неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами щодо вчинення відповідачем [PERSON] перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], в результаті чого було складено відповідні висновки Броварського ВП ГУ НП в Київській області (а.с.59-76). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищезазначеного та діючи в інтересах неповнолітньої дитини, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною. Крім того,

Outcome: approved