Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] акта про нещасний випадок за формою Н-1, від 18.06.1998 року, виданого на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що народився [INFO] в с. Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області. 12 червня 1998 року [PERSON] під час виконання трудових обов`язків отримав травму. 18 червня 1998 року було складено акт про нещасний випадок за встановленою формою Н-1. В зв`язку з травмою [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності. Причина інвалідності - трудове каліцтво. Ступінь втрати працездатності - 25%. В подальшому при проходженні чергового огляду МСЕК, а саме 15.03.2001 року - заявнику було встановлено третю групу інвалідності. На сьогоднішній день [PERSON] встановлено третю групу інвалідності довічно, ступінь втрати працездатності 30%. В зв`язку з вищезазначеним нещасним випадком заявнику було призначено щомісячну страхову виплату. В кінці травня 2020 року на адресу [PERSON] надійшов лист від заінтересованої особи, в якому повідомлялося про виявлення невідповідності написання прізвища заявника в акті про нещасний випадок за формою Н-1 від 18.06.1998 року та в паспорті і довідці про присвоєння ідентифікаційного номера заявника. Зокрема, згідно паспортних даних прізвище заявника « [PERSON] », а в акті про нещасний випадок зазначено прізвище « [PERSON] ». Одночасно представник заінтересованої особи зазначив, що усунути розбіжність можна лише шляхом звернення до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, оскільки внесення виправлень в акт про нещасний випадок не передбачено законодавством. Крім того, ні Положенням про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року №623, яке було чинне на момент складання та затвердження акту про нещасний випадок, ні нині діючим Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337, не передбачено можливості внесення виправлень в акт за формою Н-1. За вказаних обставин заявник змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Факт належності йому акта про нещасний випадок від 18.06.1998 року підтверджується: 1) зазначенням в акті дати його народження « [INFO] »; 2) тотожності діагнозу, який зазначений в акті, з діагнозом, зазначеним в документах про лікування [PERSON] ; 3) тотожності дати травми, зазначеній в акті, даті травми, яка зазначена в довідці про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, виданої [PERSON] ; 4) гарантійним листом-направленням на лікування [PERSON] , що надавався заінтересованою особою, довідками МСЕК, заключенням ЛКК. Встановлення факту належності акта про нещасний випадок від 18.06.1998 року необхідно заявнику для пред`явлення заінтересованій особі для продовження отримання страхової виплати. Просить заяву задовольнити. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 30.06.2020 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 18.08.2020 року замінено первісну заінтересовану особу Сарненське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області належною заінтересованою особою - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник [PERSON] та представник заявника - адвокат Ціпан О.П. не з`явилися. До канцелярії суду від представника заявника [PERSON] надійшла заява в якій просить розгляд справи провести за його відсутності та долучити до матеріалів справи копію трудової книжки [PERSON] .. Вказаний доказ підтверджують обставини, викладені в заяві. Просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, в судове засідання не з`явився. Однак від нього надійшло пояснення по суті заяви в якому вказує, що заінтересованою особою по даній справі визначено Сарненське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області. Разом з тим Сарненське відділення є відокремленим підрозділом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування: України у Рівненській області, без права юридичної особи. В розумінні ст.ст. 46, 47 ЦПК України Сарненське відділення не наділене цивільною процесуальною правоздатністю, дієздатністю та не має здатності щодо особистого здійснення своїх цивільних процесуальних прав та обов`язків. Враховуючи приведене, заінтересованою особою у даній справі має виступати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області - юридична особа. Відповідно до ст. 55 ЦПК України просять здійснити процесуальне правонаступництво замінивши Сарненське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області та продовжити розгляд справи. Крім того, зазначають, що [PERSON] 19.07.2001 року взято на облік як потерпілого у Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Сарненському районі Рівненської області у зв`язку з виробничою травмою, що сталася з ним 12.06.1998 року під час роботи в ДЛГО «Рівнеліс». Розгляд справ про страхові виплати до Фонду подається акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності, а також документи про необхідність подання додаткових видів допомог. Так, під час проведення аналізу особових справ потерпілих було встановлено, що в особовій справі заявника міститься акт про нещасний випадок форми Н-1, складений 18.06.1998 року де в графі «прізвище, ім`я, по батькові потерпілого» зазначено « [PERSON] , що не відповідає паспорту потерпілого, де прізвище зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям, яке для громадян України складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Для приведення у відповідність до чинного законодавства особової справи потерпілого [PERSON] йому було направлено лист від 15.05.2020 № 19-01- 15/348 та рекомендовано відповідно до п. б ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановити факт належності йому правовстановлюючого документа - Акта Н-1, на підставі того, що прізвище у паспорті не збігається із прізвищем, зазначеним у Акті Н-1. Для реалізації наданих чинним законодавством прав на соціальний захист [PERSON] як потерпілим від нещасного випадку на виробництві, необхідно встановити факт належності йому правовстановлюючого документа - Акта про нещасний випадок Н-1 відповідно до вимог ЦПК України з урахуванням необхідних процесуальних вимог. Враховуючи, що справа розглядається за правилами окремого провадження і між сторонами немає спору про право, а також надані Управлінням пояснення по суті заяви, просить справу провести без участі представника заінтересованої особи за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Оскільки сторони, які були повідомлені належним чином про місце, дату та час розгляду справи в підготовче засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). У ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. За змістом пункту 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судами в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що прізвищем, ім`ям та по батькові заявника, згідно з копією паспорта громадянина України є « [PERSON] » (а.с.5-7). Довідка про присвоєння ідентифікаційного номер, видана на ім`я « [PERSON] » (а.с.7). Судом встановлено, що згідно з копії акта про нещасний випадок від 18.06.1998 року працівник Рокитнівського держспецлісгоспу ДЛГО «Рівнеліс» 12.06.1998 року лісник « [PERSON] » отримав трудове каліцтво, а саме: відкритий переломо-вивих правого гомілкового суглобу (а.с.9-12). Відповідно епікризу Рівненської обласної клінічної лікарні від 02.10.1998 року [PERSON] , 1956 року народження, житель знаходився у відділенні травматології Рівненської обласної лікарні з 26.08.1998 року по 24.09.1998 року, з діагнозом відкритий незрощений перелом внутрішньої кісточки в правовому суглобі. Застаріле пошкодження м/гомілкового синдесмозу. Тривала незаживаюча рана внутрішньої поверхні г/ст суглобу. Обширні рубцеві зміни. Підлягає оформленню на МСЕК за місце проживання (а.с.13). Згідно копії довідки МСЕК №048666 від 11.09.1999 року [PERSON] , 1956 року народження, 11.02.1999 року при первинному огляді отримав другу групу інвалідності, по причині трудове каліцтво, інвалідність встановлена на строк до 1.03.2000 року (а.с.14). Відповідно копії довідки МСЕК №054243 від 15.03.2001 року [PERSON] , 1956 року народження, [INFO] при повторному огляді отримав третю групу інвалідності, по причині трудове каліцтво, інвалідність встановлена на строк до 01.04.2003 року (а.с.15). Згідно копії довідки МСЕК №135730 від 25.02.2009 року [PERSON] , [INFO] , 25.02.2009 року при первинному огляді отримав другу групу інвалідності, по причині трудове каліцтво, інвалідність довічно (а.с.16). Відповідно до копії довідки серії РВК №048666 від 11.02.1999 року [PERSON] втратив працездатність в розмірі 25 % (а.с.17). Згідно копії довідки серії 2-18 АД №024179 від 27.04.1999 року [PERSON] втратив працездатність в розмірі 60 % (а.с.18). Відповідно до копії довідки серії РВН №135730 від 25.09.2009 року [PERSON] втратив працездатність в розмірі 30 % (а.с.19). Згідно гарантійного листа - направлення №04-07 від 06.01.2009 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Сарненському районі відповідно до договору між управлінням ВД ФССНВ у Рівненській області та обласною клінічною лікарнею гарантує оплату лікування потерпілого внаслідок трудового каліцтва [PERSON] , 1956 року народження, на період лікування в Рівненській обласній лікарні, (діагноз - травматичний вивих правого гомілкового суглобу) згідно представленого по закінченню лікування акту виконаних робіт, відповідно до безпосередніх наслідків травми та епікризу з історії хвороби (а.с.20). Відповідно заключення ЛКК №5384 від 03.10.2001 року хворому [PERSON] встановлено діагноз застаріле пошкодження дистального м/г синдесмозу та та незрозший перелом внутрішнього к-ки пр. г/с с-бу (а.с. 21). Абзацом 2 п.12 постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено правозастосування цієї норми, зокрема, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу за умови відмови відповідного органу у внесенні виправлення і метою встановлення такого факту є реалізація права на отримання заявником соціальної допомоги, суд дійшов до висновку, що заява є підставною і слід таку задовольнити.

Outcome: approved