Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, про визнання права власності та зняття арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є членом житлово-будівельного кооперативу «АВІАТОР-11». Відповідно до ордеру № 051443 серія Ж від 24 липня 1985 року, як члену житлово- будівельного кооперативу «АВІТОР-11», позивачу надана кооперативна квартира [ADDRESS] . Сума пайового внеску, в розмірі 11313 (одинадцять тисяч триста тринадцять) рублів 80 копійок, що складає розмір паєнакопичення за квартиру сплачена в повному обсязі 02 лютого 1992 року. На момент набуття права власності позивача на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном на власний розсуд. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо належній позивачу квартири встановлено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Підставою такого обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження № 1146/9 серії АА №337744 від 02 серпня 2007 року, Державна виконавча служба Подільського району м. Києва. Наведена постанова винесена щодо боржника [PERSON] , який не має жодних речових прав щодо належного позивачу нерухомого майна. У зв`язку з вищевикладеним, позивач як власник майна вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача адвокат Коструба А.В. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із копії ордеру № 051443 серії Ж, виданого 24 липня 1985 року Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів, [PERSON] , з сім`єю у складі трьох осіб, отримав ордер на право зайняття квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 1/03 від 01.03.2021, виданою Житлово-Будівельним кооперативом «АВІАТОР-11», [PERSON] є членом ЖДК «АВІАТОР-11» з 1985 року. Ордер № 051443 серія Ж виданий на основі рішення Київської міської Ради народних депутатів № 497/6 від 13.06.1985. Пайовий внесок вартості квартири внесено повністю в 1992 році. Згідно з довідкою № 25/02 від 25.02.2021, виданою Житлово-Будівельним кооперативом «АВІАТОР-11», [PERSON] є власником кооперативної квартири в будинку [ADDRESS] . Сума пайового внеску за квартиру, в розмірі 11 313 рублів 80 копійок сплачена 02.02.1992 року у повному розмірі, що складає суму паєнакопичення. З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 246282240 від 01.03.2021, на об`єкт нерухомого майна - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 1146/9, АА № 337744, 02.08.2007, Державна виконавча служба Подільського району в м. Києві. Згідно з копії листа-підтвердження № 062/14-2733 від 03 березня 2021 року від КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру [ADDRESS] не реєструвалося. Згідно з відповіді Подільського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 55174 від 27.05.2021, згідно даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що станом на 27.05.2021 у Відділі не перебувають на виконанні відкриті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] чи [PERSON] . Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи надані суду докази та пояснення на їх підтвердження у позовній заяві, суд також враховує, що порядку набуття власності членами житлово-будівельного кооперативу станом на 01.01.1990 року, чинним та той час законодавством України не було вирішено, але згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», який набув чинності 24.04.1991 року та втратив чинність на підставі Закону № 997-V від 27.04.2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Аналогічна норма закріплена і в ч. 3 ст. 384 ЦК України, згідно з якою у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до пункту 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» судам слід мати на увазі, що згідно з ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Згідно вимог ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 826/12775/15 від 11 грудня 2019 року було надано висновки щодо застосування вищенаведених норм права. Законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно, - звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту (стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції, стаття 60 цього Закону в редакції, чинній на момент накладення арешту на майно). Оскільки зняття арешту з майна здійснюється постановою виконавця, прийнятою на підставі ухваленого судового рішення з цього питання, ефективним способом захисту є звернення до суду з позовом про визнання права та зняття арешту зі спірного майна. Отже, на підставі викладеного суд враховує, що [PERSON] , який повністю вніс пайовий внесок за спірну квартиру, набув право власності на зазначене нерухоме майно та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження. Підставою обтяження квартири за адресою: [ADDRESS] є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження №1146/9 від 02.08.2007, серії АА №337744, Державна виконавча служба Подільського району м. Києва. Наведена постанова винесена щодо боржника [PERSON] , який не має жодних речових прав щодо зазначеного нерухомого майна. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, а також підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved