Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» (далі ТОВ «Агрофірма «Маяк») про зобов'язання відповідача повернути йому безпідставно набуте майно, яке складається з трьох земельних ділянок площею 6,62 га кожна, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] який діє на підставі довіреності від 28.11.2013 року в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю і пояснив, що [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. До складу спадщини входять три земельні ділянки площею 6,62 га кожна, які надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Козлівщинської сільської ради Котелевського району Полтавської області. На вказані земельні ділянки 25 липня 2007 року між ТОВ «Агрофірма «Маяк» та [PERSON], були укладені договори оренди земля, а 18 травня та 18 червня 2010 року тими ж самими особами укладено договори про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Вказані договори, укладені між ТОВ «Агрофірма «Маяк» та [PERSON], підлягали державній реєстрації в порядку встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021. Але такої реєстрації проведено не було, тому вони вважаються не укладеними і не мають юридичної сили, а ТОВ «Агрофірма «Маяк» незаконно та безпідставно користувалось вказаними земельними ділянками, тому вони підлягають поверненню законному власнику. Представник відповідача ТОВ «Агрофірма «Маяк» Панов О.В., який діє на підставі довіреності від 02 січня 2013 року, у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав повністю і пояснив, що ТОВ «Агрофірма «Маяк» використовує спірні земельні ділянки на правових підставах, відповідно до договорів укладених з попереднім їх власником - [PERSON], який помер [INFO]. Державна реєстрація зазначених договорів не була проведене в зв'язку з відсутністю на час укладення договорів нормативно-правових актів, які регулюють порядок державної реєстрації. Вважає також, що повернення земельних ділянок в натурі не можливо, без розроблення проекту землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, оскільки спірні земельні ділянки на даний час перебувають в складі єдиного земельного масиву ТОВ «Агрофірма «Маяк». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відділ Держземагенства у Котелевському районі Полтавської області у судовому засіданні при вирішенні даного позову покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до переконання, що позов слід задоволити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належать земельні ділянки площею 6,62 га, кожна, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Козлівщанської сільської ради Котелевського району Полтавської області; кадастрові №5322281900:00:001:0343, №5322281900:00:001:0123, №5322281900:00:001:0154. Вказані земельні ділянки позивач прийняв у спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO]. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), в даному випадку у зв'язку зі смертю [PERSON] право на земельні ділянки перейшло до спадкоємця [PERSON] 25.07.2007 року між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Агрофірма «Маяк» був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 6,62 га, терміном на 10 років. 18 травня 2010 року та 18 червня 2010 року між тими самими сторонами, були укладені договори про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), а саме на дві земельні ділянки, площею 6,62 га, строком на 10 років. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, Законом № 161-XIV та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а ст. 126 цього Кодексу встановлюється порядок оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV). 16 березня 2010 року набрав чинності Закон України від 11 лютого 2010 року № 1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», яким статті 18 та 20 Закону № 161-XIV виключені, а ст. 16 доповнена ч. 5, згідно з якою право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» № 1878-VІ встановлено, що до 1 січня 2012 року, (9 грудня 2011 року дію вказаної норми продовжено до 1 січня 2013 року), державна реєстрація, зокрема договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів. Виходячи з аналізу вказаних правових норм, договори укладені між ТОВ «Агрофірма «Маяк» та [PERSON] повинні були бути зареєстрованими в порядку встановленому законодавством. Згідно інформації відділу Держземагенства в Котелевському районі від 25.11.2013 року №02-01-42/1893, відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі які знаходяться на території Козлівщанської сільської ради Котелевського району Полтавської області з кадастровими номерами №5322281900:00:001:0343, №5322281900:00:001:0123, №5322281900:00:001:0154, записи про реєстрацію договорів оренди між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Маяк», відсутні. Крім того, на вищезазначені ділянки у Поземельній книзі (розділ 5) запис про державну реєстрацію земельного сервітуту, емфітевзису, суперфіцію, обмеження (обтяження) у використанні земельної ділянки не відкривався. Статтею 210 ЦК України встановлено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. При недотриманні вимоги стосовно реєстрації правочину у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов'язковою, такий правочин вважається не укладеним, а отже не має юридичної сили. Таким чином, суд виходить із того, що право користування земельними ділянками виникає за договорами оренди та надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), зареєстрованим відповідно до закону, а оскільки зазначені договори взагалі не були зареєстровані, то суд приходить до висновку про відсутність між сторонами правовідносин, що виникають із договорів та про неправомірність користування земельними ділянками відповідачем та вважає, що їх слід повернути законному власнику. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу та витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. слід задоволити частково в сумі 4782 грн. 44 коп., оскільки витрати які випливають з розрахунку витрат, який надав у судовому засіданні представник позивача, пов'язані з підготовкою та направленням вимоги в сумі 1147 грн. не обґрунтовані, а витрати на проїзд в сумі 70 грн. не підтвердженні документально. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved