Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що із 12 серпня 1989 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, в якому у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. У 1990 році сторони виїхали в Казахстан, де проживали протягом декількох років. Згодом позивач повернувся в Україну, а дружина залишилась в Казахстані, де на даний момент, наскільки йому відомо, проживає разом з новою сім`єю. Сторони практично не підтримують зв`язок. Дружина не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, ухиляється від виконання сімейних обов`язків. Фактично вони не проживають разом понад 27 років. Відповідачка не бере участь у веденні спільного господарства, не вносить вклад до сімейного бюджету. Їхня сім`я перестала існувати, тому просить суд розірвати шлюб. На примирення не згідний. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі із вище викладених підстав. Позивач [PERSON] під час судового розгляду позов підтримав в повному обсязі, просив розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідачка була належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Із свідоцтва про шлюб виданого повторно відомо, що сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 1989 року у Виконавчому комітеті Верхівецької сільської ради Самбірського району Львівської області (актовий запис № 6) ( а.с. 2). У шлюбі в сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час повнолітня. Згідно викладеного позивачем [PERSON] у позовній заяві та зазначеного в судовому засіданні відомо, що його намір розірвати шлюб є остаточним, миритись із відповідачкою не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи - судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода на примирення відсутня, позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved