Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про встановлення факту смерті та визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що 22 серпня 2013 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів своє майно [PERSON] . У спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була квартира [ADDRESS] , якою співвласники володіли у рівних частках по 1/3 кожний. [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] після смерті відкрилась спадщина на 1/3 частки зазначеної квартири. Спадщину прийняв [PERSON] , проте оформити не встиг, оскільки [INFO] він помер. 02 березня 2017 року державним нотаріусом Третьої Вінницької державної нотаріальної контори видав Кондраюк Аліні Юріївні свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . В подальшому постановою Вінницького апеляційного суду від 19 січня 2019 року по справі № 127/14915/17 було визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3частки квартири [ADDRESS] , які успадкував [PERSON] за законом після смерті [PERSON] .. Наразі залишається спірною 1/ 2 від 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , донькою якого є [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року по справі № 2-о-551/11 [PERSON] було оголошено померлим, та в подальшому видано свідоцтво про смерть [PERSON] датою смерті заначено [INFO] . Надалі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року по справі № 2-о-551/11 яким [PERSON] було оголошено померлим було скасовано постановою апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року. Наразі виникла необхідність у встановлені з якої саме дати вважати померлим [PERSON] , якщо з дати ухвалення Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року по справі № 2-о-551/11, то [PERSON] набув право на спадщину після смерті батька, з огляду на що частка [PERSON] у спадковому майні після смерті [PERSON] буде іншою. При цьому позивач посилається на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 21 травня 2015 року по справі № 127/26626/14-ц, яка на підтвердження факту смерті [PERSON] саме з [INFO] з огляду на те, що в рішенні наявні посилання на Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року по справі № 2-о-551/11. Просить встановити факт смерті [PERSON] [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1 /2 від 1/ 3 частки квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження під головуванням судді Романюк Л.Ф. 19.06.2019року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області заяву [PERSON] про відвід судді Романюк Л.Ф. задоволено, справу передано до відділу прийому суду для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2019 року суддею Федчишеним С.А. було прийняти до свого провадження дану цивільну справу. 18.11.2019р. ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Никитюк О.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити. Представник відповідача - адвокат Пунько І.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволені позову відмовити, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно свідоцтва про право власності на житло видане Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 07.05.1999 року, зареєстроване в ДКП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі за № 446, реєстр № 653/40482 власниками в квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , частки співвласників є рівними по 1/3 частки у кожного. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 лютого 2011 року по справі № 2-о-63/11 заявою [PERSON] , [PERSON] про визнання [PERSON] безвісно відсутнім задоволено, визнано [PERSON] [INFO] , уродженця с. Юрківці, Могилів-Подільського району Вінницької області безвісно відсутнім з 01.01.2008 року. Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року по справі № 2-о-63/11 рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 лютого 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 01 січня 2008 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року по справі № 2-о-551/11 заяву [PERSON] задоволено. Визнано померлим [PERSON] , [INFO] . Призначено [PERSON] опікуном над майном [PERSON] . Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03 серпня 2015 року вищевказане рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року по справі № 2-о-551/11 скасоване, заяву [PERSON] задоволено. Оголошено [PERSON] , [INFO] , померлим із дня набрання рішення законної сили. Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року по справі № 2-о-551/11 вказані рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2016 року по справі, що набрала законної сили 22 червня 2016 року, заяву [PERSON] про визнання [PERSON] померлим залишена без розгляду. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2019 року по справі № 127/6462/19 задоволено заяву [PERSON] та оголошено [PERSON] , [INFO] , уродженця села Юрківці Могилів-Подільського району Вінницької області, який проживав за адресою [ADDRESS] від дня набрання рішення законної сили. Проте, постановою Вінницького апеляційного суду від 20.08.2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2019 року скасовано, заяву [PERSON] , за участю заінтересованої особи - Виконавчого комітету Вінницької міської ради про оголошення фізичної особи померлою залишено без розгляду. Відповідно на момент розгляду даної справи Вінницьким міським судом Вінницької області чинного рішення суду про оголошення [PERSON] померлим немає. Так, суд критично ставиться, до доводів представника позивача щодо того, що для вирішення питання щодо встановлення факту смерті [PERSON] суду необхідно керуватись тими доказами, які існували на час розгляду справи Ленінським районним судом м. Вінниці та опиратись на факти встановлені рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.05.2015 року по справі № 127/26626/14-ц, як на преюдицію. Адже, хоча на момент розгляду апеляційним судом Вінницької області справи № 127/26626/14-ц рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.10.2011 року по справ № 2-о-551/11 було чинне, однак в подальшому воно було скасовано. Тобто, зазначене рішення у цивільній справі не може вважатись преюдиційним підтвердженням факту смерті [PERSON] [INFO] . Згідно п. 8, 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Суд враховує те, що [PERSON] визнаний таким, що пропав безвісти на підставі рішення суду та те, що відсутні докази факту смерті [PERSON] у певний час та за певних обставин, відповідно встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] є неможливим. З огляду на те, що немає достовірних доказів факту смерті [PERSON] , у відповідності до норм ЦПК України, ЦК України та постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно [PERSON] можна лише оголосити померлим, в такому разі саме день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим буде вважатись днем смерті [PERSON] . Так, як факт смерті [PERSON] [INFO] встановити неможливо, відповідно позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/ 2 від 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed