Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вище вказаним позовом, в якому зазначив, що у 1995 році розпочав особисті стосунки із [PERSON] . З того часу почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, фактично проживали як чоловік та жінка, без укладення шлюбу. [INFO] у них народився син, [PERSON] . Син був записаний на прізвище матері, так як шлюб не був укладений. Фактичним утримання родини займався він, працював і працює на даний час у сфері вирощування та продажу сільгосппродукції. Особистого житла не було, тому проживали у орендованому житлі. Згодом придбали житловий будинок у його знайомого фермера [PERSON] Будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Кошти на будинок передав особисто він, що може підтвердити продавець. Вказаний будинок було придбано 06.10.2009 року відповідно до договору купівлі-продажу серії ВМІ 827280. При оформленні будинку, власником було записано його співмешканку [PERSON] , так як була повна довіра до неї. У жовтні 2017 року він припинив особисті стосунки з [PERSON] та ведення спільного господарства. Спорів про особисту власність не виникало, продовжували проживати в одному будинку. Але у 2019 році у відповідача з`явився співмешканець, почали виникати конфліктні ситуації, через що змушений був звернутися до суду з даним позовом. Факт спільного проживання з відповідачем однією сім`єю як чоловік та дружина можуть підтвердити свідки та представник Гладківської сільської ради. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці або за спільні грошові кошти. Вказана правова позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України від 18.07.2018 року у справі № 544/1274/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними. Вважає, що його особиста частка у праві власності на вище вказані об`єкти становить Ѕ частину. Просив встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без укладення шлюбу гр. [PERSON] та [PERSON] в період часу з 1995 року по жовтень 2017 року. Визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідача судові витрати. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Бушма Ю.В. підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Біла-Карп В.А. позовні вимоги визнали повністю та не заперечували щодо його задоволення. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя ст. 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно довідки Гладківської сільської ради № 2556 від 31.10.2019 р. у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] визнає факт її проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без укладення шлюбу, з [PERSON] в період часу з 1995 року по жовтень 2017 року, а спірний будинок було придбано саме в період їх спільного проживання однією сім`єю - 06.10.2009 року , суд вважає , що частки сторін у спільному сумісному майні є рівними, тому сторонам належить на праві власності по Ѕ частині у спірному будинку. З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки узгоджуються із вище зазначеними нормами діючого законодавства, визнані відповідачем і не порушуються прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved