Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 31 жовтня 2017 року та зареєстрований в реєстрі за №24796, про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 113500,27 доларів США заборгованості за договором кредиту № 935/8-244 від 22 липня 2008 року. Позов обгрунтований тим, що отримання кредиту було здійснено не позивачем, а іншою особою-[PERSON]., щодо якої наявне кримінальне провадження, даний кредит є спірним, оскільки є предметом розгляду вказаного кримінального провадження. Нарахування суми боргу вчинене без врахування додаткової угоди від 30 червня 2009 року. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду. Відповідно до заяви від 04 січня 2019 року представник позивача [PERSON] позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, протии ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з»явився, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений, прощо свідчить рекомендоване поштове відправлення від 16 листопада 2018 року, представник відповідача не з'явився в судове засідання без повідомлення причин і не подав відзиву, представник позивача згідно письмової заяви не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з»явився без повідомлення причин. Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. За таких обставин наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Згідно копії договору кредиту №935/8-244 від 22 липня 2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та фізичною особою [PERSON], предметом договору є 53000 доларів США , проценти-13,50, останній платіж-липень 2033 року. Відповідно до копії додаткової угоди №1 предметом договору є 55672,64 долари США, проценти-14, останній платіж до 16 липня 2038 року. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 31 жовтня 2017 року та зареєстрованого в реєстрі за №24796, із [PERSON] стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 113500,27 доларів США заборгованості за договором кредиту № 935/8-244 від 22 липня 2008 року за період з 10 жовтня 2015 року по 12 вересня 2017 року. Згідно вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року (справа №740/240/14, провадження №1/740/3/16), який набрав законної сили 05 липня 2018 року, встановлені обставини, зокрема, щодо незаконного заволодіння [PERSON], яка визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, чужим майном, із пропозицією укладення кредитного договору, шляхом обману-53000 доларів США, які отримані [PERSON] відповідно до договору кредиту № 935/8-244 від 22 липня 2008 року. По даному кримінальному провадженню [PERSON] є потерпілим, предметом дослідження по справі є, зокрема, матеріали кредитної справи по вказаному кредитному договору, по якому погашення відсутні. За таких обставин між сторонами існує спір по даному кредитному договору, про що заявлено позивачем і підтверджується вищезазначеним вироком суду, тобто безспірність заборгованості та відповідальності позивача по кредитному договору, як обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису,-відсутня, що є підставою для задоволення позову із врахуванням заявлених вимог, оскільки виконавчий напис вчинено з порушенням вищезазначених вимог закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 704,80 грн. судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved