Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа ВК Хустської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є власником будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у даному будинку однак не проживають у ньому понад 10 років. Реєстрація відповідача у будинку позивача порушує її право на вільне користування та розпорядження. Посилаючись на приписи ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] таким, що втратили право на користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Хустського районного суду від 29.07.2021 року закрито провадження у частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Відзив на позов відповідачами не подавався. У судове засіданні позивач не з`явилися, від представника позивача адвоката Аннишинця М.В. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6, 7ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Крім того інформація про стан розгляду справи та дату судових засідань розміщено на веб-сайті суду в мережі Інтернет. Представник третьої особи ВК Хустської міської ради у судове засідання не з`явився, пожавши заяву про розгляду справи у його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 31.08.2006 року [PERSON] та [PERSON] набули права власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7). На підставі вказаного договору право власності на вказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.19). Згідно рішення Хустської міської ради від 17.09.2015 року за №2043 перейменовано частину [ADDRESS] (а.с.11). Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов від 12.05.2021 року встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , однак в даному будинку не проживають понад 10 років (а.с.13). Відповідно до змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2ст. 321 Цивільного кодексу України). За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірному будинку, однак понад 10 років там не проживають. Відповідачі, будучи зареєстрованими у будинку позивача до тепер, порушують його права та законні інтереси, як власника, зокрема, позбавляє права на вільне розпоряджання майном. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати слід залишити за позивачем, згідно його клопотання у позовній заяві.

Outcome: approved