Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], де просить стягнути з відповідача 1419,01 грн. матеріальної шкоди та 25\~000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Золочівського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, 128 КК України. В процесі скоєння відповідних злочинів [PERSON] завдав [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості, внаслідок чого останній пройшов курс лікування в процесі якого поніс матеріальні витрати. Крім цього, внаслідок таких ушкоджень позивач позбавлений можливості нормально функціонувати та здійснювати трудову діяльність, пережив стрес, біль, страждання, страх від дій злочинця, переживання за своє життя та здоровя, що є підставою для відшкодування йому також моральної шкоди. У судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач позову не визнав, пояснив , що жодної шкоди зазначеної в позові він не завдавав. Просив відмовити . Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні із позовом погодився частково, пояснив, що сума моральної шкоди , яку вимагає позивач, є завишена у кілька разів. Щодо матеріальної шкоди то можна погодитися тільки з тими чеками що є за період перебування позивача в місті Львові в лікарні, а саме на суми 7, 59 грн.; 71, 01 грн; 266, 62 грн.; 460,36грн.; 272, 34 грн.,; 247, 88 грн. Решта чеків немають відношення до позивача і виписані через деякий час після закінчення лікуваня в місті Львові. З медичної картки позивача не вбачається , що такі йому кимось призначалися. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення позивача, прийшов до наступних висновків. 10 грудня 2015 року вироком Золочівського районного суду Львівської області, винесеним по справі №445/2064/15-к [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, та ст.128 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі. Відповідним вироком суду встановлено, що 3 жовтня 2015 року біля 3 год. 00 хв. в м.Золочеві по вул.Шевченка на прилеглій території до кафе «Монако», перебуваючи в стані алкогольного спяніння, спровокував конфлікт, під час якого розмахував власним ножем, усвідомлюючи небезпеку такого, що могло призвести до спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], який в цей час схопив лезо ножа, продовжував розмахувати, в результаті чого потерпілому було спричинено різані рани лівої кисті з пошкодженням згиначів 2,3 пальців, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу. Відповідно дост.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням вищезазначеного вироку суду, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у заподіянні тілесних ушкоджень позивачу [PERSON] є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Пунктом 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», визначено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно дост.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення матеріальної шкоди, позивач посилається на те, що він змушений був отримати медичну допомогу та придбавати лікарські засоби у звязку з заподіянням йому тілесних ушкоджень вищенаведеним кримінальним правопорушенням, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №452 від 24.12.2015 року, Епікризом-випискою із карти стаціонарного хворого №10251 від 07 10.2015 року та фіскальними чеками. Сума таких витрат становить 1\~419.01 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач довів заподіяння йому матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення та вважає, що позов в частині її стягнення підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.п.3, 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, в ході якого позивачу завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, останньому завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з завданими йому тілесними ушкодженнями, а також із самою протиправною поведінкою відповідача стосовно позивача. Крім цього, протягом 4-х днів позивач перебував на стаціонарному лікуванні, внаслідок чого був позбавлений можливості брати участь у вихованні своїх чотирьох дітей. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, а також, з урахуванням глибини душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. моральної шкоди.

Outcome: partial