Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги позову обгрунтовував тим, що на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 10 травня 2005 року він сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення повноліття дочки. 31.10.2005 року він звільнений з роботи за угодою сторін, на даний час офіційно не працює, не є суб`єктом підприємницької діяльності, займається домашнім господарством та отримує нерегулярний, малий і мінливий дохід, якого не вистачає на власні потреби, що призвело до погіршення його матеріального становища. Оскільки на даний час він не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 400 грн. Позивач в судове засідання не прибув, подавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що у суду є відповідні докази. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 травня 2005 року (а.с. 8) вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття. З долученої позивачем копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 23.12.2015 року вбачається, що [PERSON] змінив прізвище та ім`я на [PERSON] (а.с. 7). З долучених матеріалів позивачем слідує, що [PERSON] офіційно не працевлаштований. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Згідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Зважаючи, що наявні в матеріалах справи докази вказують, що позивач не є офіційно працевлаштований, з огляду на що наявні підстави, передбачені статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А відтак суд вважає доцільним змінити розмір аліментів з 1/3 частини на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дочки позивача [PERSON] , [INFO] . На думку суду сплата аліментів у такому розмірі не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. З огляду на вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial