Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] завдані йому матеріальні збитки у сумі 688\~117 грн. 11 коп. та моральну шкоду у сумі 10\~000 грн. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 19.08.2015 о 03 год. 25 хв. на території автостоянки ФОП [PERSON], за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 2а, внаслідок навмисного підпалу, було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado», державний номерний знак [NUMBER], який позивач залишив на вищезазначеній автостоянці 18.08.2015 на зберігання. Внаслідок неналежного виконання працівниками ФОП [PERSON] обовязків з надання послуг щодо зберігання транспортних засобів, позивачу було завдано матеріальних збитків та моральну шкоду на вказану суму, тому звернувся до суду із відповідним позовом. \~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду із позовом до ФОП [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у сумі 38\~252 грн. 80 коп., моральної шкоди у сумі 5\~000 грн. та витрат на послуги експерта у сумі 1\~500 грн. \~ \~ \~ \~Позивач заявлені вимоги мотивував тим, що 01.08.2015 між ним та відповідачем було укладено договір зберігання автотранспортного засобу на автостоянці, розташованій за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 2а. 19.08.2015 на автостоянці виникла пожежа, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Citroen Jumpy», державний реєстраційний номер [NUMBER], тому звернувся до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21.03.2016 зазначені позови [PERSON] та [PERSON] до ФОП [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди обєднані в одне провадження, та залучено до участі у справі у якості співвідповідача ФОП [PERSON] \~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду із позовом до ФОП [PERSON] про відшкодування завданих йому матеріальних збитків у сумі 28\~758 грн. та стягнення моральної шкоди у сумі 5\~000 грн. \~ \~ \~ \~Вимоги мотивує тим, що 18.08.2015 залишив свій автомобіль марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак [NUMBER], на автостоянці за адресою: Полтавська область,\~м.\~Горішні Плавні,\~вул.\~Добровольського,\~2а.У наслідок пожежі, яка відбулась 19.08.2015 на зазначеній автостоянці, було пошкодженого його автомобіль, чим завдано позивачу матеріальну та моральну шкоду на вказану суму. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.03.2016 позов [PERSON] обєднано в одне провадження зі справою за позовами [PERSON] та [PERSON] до ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивача [PERSON] заявлені позови підтримали у повному обсязі та прохали про їх задоволення. \~ \~ \~ \~Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовів. Зокрема, представник ФОП [PERSON] наголошувала, що автомобілі позивачів зберігалися не на автостоянці, а на паркувальному майданчику. Належним відповідачем за позовними вимогами [PERSON] та [PERSON] є [PERSON], оскільки саме від його автомобіля, який без законних на те підстав знаходився на парковці, полумям зайнялися автомобілі та зазнали певних пошкоджень. До того ж [PERSON] та [PERSON] порушили «Правила зберігання транспортних засобів на автостоянка» передбачених пунктом 17 затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №115. Представник ФОП [PERSON] наголошувала, що позивачі, зокрема, [PERSON] та [PERSON] не надали докази, щодо понесених фактичних витрат на відновлення пошкоджених автомобілів. Також зазначала, що у договірних правовідносинах не передбачено відшкодування, якщо це не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідач ФОП [PERSON] надала суду письмові пояснення, в яких зазначила, що попре її вимог не залишати транспортний засіб на паркувальному майданчику, позивач [PERSON] продовжував використовувати стоянку для паркування свого автомобіля. Вважає, що автомобіль [PERSON] було знищено внаслідок пожежі у звязку із самозагоранням, так як перебувало у несправному технічному стані. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.11.2016 за клопотанням представника відповідача ФОП [PERSON] було призначено комплексну пожежно-технічну, хімічну експертизу та експертизу матеріалів, речовин та виробів, а провадження по справі зупинено до проведення експертизи. \~ \~ \~ \~10.01.2017 ухвалою суду провадження по справі відновлено для розгляду клопотання експерта та 06.02.2017 ухвалою призначено комплексну пожежно-технічну, хімічну експертизу та експертизу матеріалів, речовин та виробів, а провадження по справі зупинено до проведення експертизи. Відповідно до ухвали суду від 14.06.2017 провадження по справі відновлено у звязку із надходженням на адресу суду висновку експерта. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши усі докази, встановивши обставини справи та із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини прийшов до наступних висновків. Щодо позиції представника відповідача, проте що ФОП [PERSON] надавала послуги з паркування. Згідно даних з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця (т.1 а.с.97-99, 129-131) [PERSON] разом із [PERSON] є фізичними особами-підприємцями та займаються такими видами діяльності, як технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, надання послуг таксі, допоміжне обслуговування наземного транспорту. Відповідно до протоколу №8 засідання правління ВАТ «АТП-15347№» від 28.07.2006 (т.1 а.с.133) [PERSON] та [PERSON] були виділені земельні ділянки у суборенду по 16 соток кожному. Згідно договору суборенди землі від 18.05.2012 №1 (т.2 а.с.28-30) орендодавець згідно рішення Комсомольської міської ради від 15.03.2007 та п.29 договору оренди земельної ділянки надає в суборенду, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі промисловості транспорту, яка знаходиться у м. Комсомольську по вул. Добровольського, 2, для розміщення автостоянки. Пунктом 2 даного договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка ФОП [PERSON] загальною площею 0,1586 га, для ведення підприємницької, комерційної діяльності розміщення платної автостоянки. Відповідно до акту приймання передачі земельної ділянки (т.2 а.с.31) ФОП [PERSON] прийняла на умовах суборенди в короткострокове платне користування земельну ділянку площею 0,1586 га, не задіяну в технологічному процесі автопідприємства в межах м. Комсомольська за адресою: вул. Добровольського, 2. Земельна ділянка придатна для використання в промислових транспортних цілях для ведення підприємницької діяльності. У судовому засіданні представник відповідача ФОП [PERSON] стверджувала, що за адресою вул. Добровольського, 2а, у м. Горішні Плавні, знаходиться не автостоянка, а парковка. У контексті зазначеного суд вказує, що паркування це місце, де будь-який транспортний засіб можна перевести в неробочий стан і залишити на нетривалий час. Особливістю є можливість безкоштовної зупинки автомобіля. В свою чергу, стоянка це місце, де автовласник може залишити свій транспорт на тривалий час і за певну плату перекласти відповідальність за збереження автомобіля співробітнику стоянки. Також суд наголошує, що ФОП [PERSON] в оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 0,1586 га, для ведення підприємницької, комерційної діяльності саме для розміщення платної автостоянки, що у свою чергу узгоджується із даними органів державної статистики про основний вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця код КВЕД 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту (а.с.98 т.1). У відповідності до ст.15 «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №115 (надалі за текстом Правила) плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. У матеріалах справи наявні копія квитанції від 01.08.2015 №014292А, з якої убачається що [PERSON] сплатив «ПП Симоненко» кошти у сумі 200 грн. за послуги щодо зберігання транспортного засобу (а.с.т.1 а.с.60) та оригінал квитанції №075809 за серпень 2015 року, де зазначено, що [PERSON] сплатив «ПП Симоненко» кошти у сумі 200 грн. за послуги «автостоянка» щодо зберігання транспортного засобу (а.с.т.1 а.с.143). Тому суд, не приймає до уваги твердження представника відповідача ФОП [PERSON], про те що остання надавала послуги з паркування автомобілів, а не послуги автостоянки. Також із досліджених дозвільних документів на зайняття підприємницькою діяльністю з надання послуг автостоянки та пояснень учасників справи судом встановлено, що ФОП [PERSON] не є належним відповідачем за даним позовом, оскільки послуги з автостоянки надавала саме ФОП [PERSON] Щодо заявлених позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно ч.1 ст.937 ЦК України договір зберігання\~укладається у\~письмовій формі\~у випадках,\~встановлених\~статтею 208\~цього Кодексу. Договір\~зберігання,\~за яким\~зберігач зобов'язується\~прийняти річ\~на зберігання\~в майбутньому,\~має бути\~укладений у\~письмовій формі,\~незалежно від\~вартості речі,\~яка буде\~передана на\~зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Норма ч.1 ст.942 передбачає, що зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. За змістом ст.27 Правила, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів,прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Згідно повідомлення про початок досудового розслідування від 19.08.2015 (т.1 а.с.5) від чергового пожежної частини надійшло повідомлення про те, що на стоянці по вул. Добровольського, 2а, у м. Горішні Плавні (м. Комсомольськ), Полтавської області, горить автомобіль. При виїзді слідчо-оперативної групи було встановлено, що на стоянці автотранспорту за вказаною адресою, невідома особа, пошкодила автомобіль, належний [PERSON], шляхом підпалу. Відповідно до висновку експерта №09/85/15 судової авто товарознавчої експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження (т.1 а.с.8-37) вартість матеріального збитку становить 686\~917 грн. 11 коп. Суд констатує той факт, що позивачем [PERSON] не надано суду відповідної квитанції про оплату за зберігання належного йому автомобіля на автостоянці по вул. Добровольського, 2а, у м. Горішні Плавні, Полтавської області. Крім того, згідно протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 19.08.2015, складеного у рамках кримінального провадження, потерпілий зазначив, що в автомобілі, який згорів знаходились його особисті речі, а саме: технічний паспорт на автомобіль, посвідчення водія на його імя, паспорт громадянина України на його імя та дозвіл на зброю, проте щодо квитанції про сплату [PERSON] за послуги за зберігання автомобіля на автостоянці не згадувалось. Тому факт того, що між власниками автостоянки (відповідачем ФОП [PERSON]А.) та [PERSON] було укладено договір про надання послуг щодо зберігання транспортних засобів на автостоянці, не знайшло свого підтвердження. Також у\~судовому засіданні\~допитаний у\~якості свідка\~[PERSON],\~який є\~чоловіком [PERSON]\~та допомагає\~їй у\~здійсненні підприємницької\~діяльності, показав суду, що за 2 неділі до пожежі на парковці проводився обшук автомобіля [PERSON] де знайшли якісь заборонені предмети. Після цього, клієнти парковки почали хвилюватися через дану ситуацію, та почали говорити, що покинуть паркову та не будуть більше користуватися послугами. Через це [PERSON] не раз розмовляла із [PERSON] про те, щоб той забрав із парковки свій автомобіль, на що останній не реагував та повідомив, що буде залишати свій автомобіль де захоче та коли захоче. [PERSON] за послуги парковки, не сплачував, працівники автостоянки постійно йому нагадували про сплату, проте останній їх нагадування щодо оплати послуг ігнорував. З урахуванням зазначених обставин суд приходить до переконання, що [PERSON] без належних та достатніх правових підстав залишав свій автомобіль на автостоянці по вул. Добровольського, 2а, у м. Горішні Плавні, Полтавської області, де здійснювала свою підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] В матеріалах справи знаходиться висновок експерта від 11.09.2015 №111, судової пожежно-технічної експертизи, призначеної у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 19.08.2015 за ч.2 ст.194 КК України (т.1 а.с.239-246). Згідно зазначеного висновку встановлено, що пожежа виникла раптово у нічний час доби і розвивалась досить інтенсивно. Автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado», державний номерний знак [NUMBER], знаходився на відкритій автостоянці. Доступ до нього був вільний. Виявлений осередок пожежі знаходився ззовні автомобіля, в місці розташування правого переднього колеса. Під час огляду автомобіля було виявлено сліди розлиття горючої невідомої маслянистої рідини по всьому кузову автомобіля у вигляді потьоків та муарових кілець. Також, неподалік автостоянки на ґрунтованому покритті виявлено сліди від взуття та механічні пошкодження і вигин сіток-рабиць. При огляді території автостоянки вздовж бетонного паркану, в куті, виявлені двері з решіткою, по типу запасного виходу. На момент огляду, у нижньому правому куті виявлено отвір розміром близько 50 см. Шириною та 70 см. Висотою, через яку може пролізти людина. Отже, експерт вважає, що причиною виникнення пожежі стало джерело запалювання, занесене ззовні з ознаками спеціальної підготовки. Разом з тим суд вказує, що під час судового засідання не знайшли своєї відповіді такі обставини, як то - сліди від взуття, якого розміру, в якому напрямку виявлені (в напрямку автомобіля чи від нього тощо). Не встановлено до якої речовини належить горюча масляниста рідина виявлена по всьому кузову автомобіля у вигляді потьоків та муарових кілець. Крім того, суд також наголошує, що у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 19.08.2015 за ч.2 ст.194 КК України, на момент розгляду цивільної справи не встановлено підозрювану особу. Разом з тим, за результатами проведеної комплексної судової пожежно-технічної, автотехнічної експертизи та експертизи з дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів №3152/4285/4286 (т.2 а.с.151-169), проведеної у рамках даного цивільного провадження, від 31.05.2017 убачається, що встановити геометричні координати первинного вогнища (осередку) пожежі не уявляється можливим в звязку з рівномірними термічними ушкодженнями в осередковій зоні пожежі, а також у звязку із неможливістю проведення експертного огляду досліджуваного автомобіля. Первинне горіння в передній частині автомобіля поширювалося за круговою формою розвитку пожежі. При подальшому горінні займалися горючі конструктивні матеріали моторного відсіку, салону та багажного відсіку, а також лакофарбове покриття кузова автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», державний номерний знак [NUMBER]. З пояснень очевидців досліджуваної пожежі, відомо, що перед виявленням пожежі вони чули хлопок, що могло бути ознакою загоряння суміші скрапленого газу з повітрям. Для запалювання пропан-бутанової повітряної суміші досить теплової енергії будь-якого джерела запалювання. Разом з тим, скільки експертний огляд досліджуваного автомобіля не було забезпечено, то встановити це експертним шляхом не можливо. За результатами проведених досліджень, зроблено висновок, що технічна причина пожежі могла бути повязана з аварійними режимами роботи електричної мережі. З технічної точки зору використання газобалонного обладнання є вогненебезпечним, оскільки воно не передбачено в конструкції автомобіля заводом-виробником та є додатковим обладнанням. Крім того, газобалонне обладнання потребує технічного обслуговування в звязку з тим, що у вигляді палива використовується скраплений газ, який знаходиться під постійним значним тиском. Враховуючи наведене, з технічної точки зору несправності газового устаткування не виключали звязку із технічною причиною пожежі та вплив на розвиток пожежі. Свідок [PERSON] також показав суду, що після пожежі [PERSON] наголошував [PERSON] про відсутність її вини у пожежі його автомобіля. Допитані у судовому засіданні у якості свідків пожежники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали суду, що вогонь палав під капотом автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado» біля переднього колеса, який можливо було загасити тільки піною, оскільки йшов газ з труби газової установки. Також суд наголошує, що зі змісту акту про пожежу від 19.08.2015 (а.с.251 т.1) вбачається, що місце виникнення пожежі відбулося у відсіку двигуна. З урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту про пожежу від 19.08.2015 (т.1 а.с.61) пожежею пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Transporter»,\~державний номерний\~знак [NUMBER], автомобіль марки «Citroen Jumpy»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER], які належать [PERSON] та [PERSON] відповідно. Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 19.08.2015 (т.1 а.с.64-95) марки «Citroen Jumpy», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], вартість матеріального збитку у наслідок пошкодження автомобіля становить 38\~252 грн. 08 коп. Відповідно висновку №652/08 авто товарознавчого дослідження автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], та протоколу огляду транспортного засобу (т.1 а.с.144-155, 156-158), вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля становить 28\~758 грн. 22 коп. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] наголошували, що у певній мірі здійснили відновлювальні роботи своїх пошкоджених автомобілів. Проте, суд вказує, що ані [PERSON], ані [PERSON] в обґрунтування заявленої позовної вимоги про відшкодування завданої шкоди, не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо витрачених коштів на відновлювальні роботи пошкоджених автомобілів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали суду, що попередити пожежу інших автомобілів, зокрема, транспортних засобів «Citroen Jumpy» та «Volkswagen Transporter», які стояли поруч із палаючим авто, було не можливо, тому що не змогли їх вчасно відтягти подалі від палаючого автомобіля, оскільки власник одного із автомобілів залишив його на ручному гальмі та на увімкненій передачі швидкості, а один із власників на увімкненій передачі швидкості. Внаслідок чого пожежники під час гасіння вимушені були розбивати вікна в автомобілях з метою їх відтягнення від джерела горіння, на що було витрачено зайвий час, а автомобілі у свою чергу зазнали механічних пошкоджень. Суд вказує, що згідно ст.17 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках транспортні засоби, що знаходяться на автостоянках, повинні бути зачинені на замки, зняті з гальм та передач і зафіксовані від довільного руху. Автостоянки мають бути забезпечені необхідними технічними пристроями для фіксації транспортних засобів. Скло дверцят повинно бути зафіксоване в піднятому положенні, зовнішні дзеркала та щітки зі скла зняті, акумуляторна батарея відключена. У контексті зазначеного суд вказує, що відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень ст.ст.1166, 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок\~та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Аналогічні розяснення містяться в пункті 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~із змінами та доповненнями. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВС від 25.04.2018 справа №522/8363/13-ц. Натомість як встановлено судом, [PERSON] без належних та достатніх правових підстав залишав свій автомобіль на автостоянці по вул. Добровольського, 2а, у м. Горішні Плавні, Полтавської області, а загорання транспортних засобів «Citroen Jumpy» та «Volkswagen Transporter» відбулося саме від джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado», державний номерний знак [NUMBER]), який на праві власності належить [PERSON] Отже, належними та допустими доказами, позивачами [PERSON]\~та [PERSON] не доведено причинно-наслідкового зв'язку між пошкодженнями, що отримали їх транспортні засоби («Citroen Jumpy», «Volkswagen Transporter»), а в наслідок цього і майновою шкодою, яку вони зазнали та підприємницькою діяльністю ФОП [PERSON] з надання послуг автостоянки. З урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексу. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. \~ \~ \~ \~Судові витрати понесені відповідачем ФОП [PERSON] у звязку з проведенням комплексної судової пожежно-технічної, автотехнічної експертизи та експертизи з дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів вирішено судом з урахуванням положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved