overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту його постійного проживання зі своїми батьками - [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він проживав зі своїми батьками в [ADDRESS] , з 2008 року і до їх смерті, та продовжує проживати за вказаною адресою після смерті спадкодавців. \~ \~ \~ \~Встановлення факту постійного проживання має для позивача юридичне значення, оскільки дає йому можливість реалізувати право на спадкування після батьків. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. \~ \~ \~ \~Представник відповідача, в особі Любецької селищної ради, надіслав до суду заяву про визнання позову [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. \~ \~ \~ \~Заслухавши з`явившихся учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~ \~ \~ \~Зі свідоцтва про народження позивача вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . З довідки Смолигівської сільської ради Ріпкинського району № 100 від 02.03.2018 року вбачається, що [PERSON] без реєстрації постійно проживав в [ADDRESS] , по день смерті своєї матері [PERSON] , котра померла [INFO] . З довідки Смолигівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області № 101 від 02.03.2018 року вбачається, що [PERSON] без реєстрації постійно проживав в [ADDRESS] , по день смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність, не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. \~ \~ \~ \~Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту перебування у трудових відносинах, посилаючись на те що з 1.09.2011р. по 30.06.2012р. працював на посаді доцента кафедри комунальної теплоенергетики та енергозбереження за сумісництвом на погодинній основі однак після звільнення не була виплачена заробітна плата в повному обсязі та на запит не була надана довідка про перебування в трудових відносинах.В судовому засіданні позивач , позов підтримав, просив задовольнити та встановити факт перебування у трудових відносинах та зобов»язати відповідача видати відповідні накази. Представник відповідача в судове засідання не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд , заслухавши пояснення позивача , покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого. Відповідно до частин 1, 3 та 4 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Таким чином, фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , показали суду , що позивач з 1.09.2011р. по 30.06.2012р. працював на посаді доцента кафедри комунальної теплоенергетики та енергозбереження за сумісництвом . Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сукупність встановлених фактів свідчить про постійний характер роботи позивача з 1.09.2011р. по 30.06.2012р. на посаді доцента кафедри комунальної теплоенергетики та енергозбереження за сумісництвом з відома та згоди відповідача , отже він дійсно перебував з ним в трудових відносинах , хоча прийняття на роботу належним чином оформлене не було. При таких обставинах позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та слід зобов»язати відповідача видати відповідні накази

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON]. звернувся до суду з позовом, про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] з 17.04.1991 року по день її смерті 20.05.2016 року. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на то, що він з початку 1990 року познайомився з [PERSON], у них склалися гарні стосунки і вони вирішили проживати разом. З 17.04.1991 року заявник вселився у належний [PERSON] будинок, який розташований за адресою м. Горлівка Калінінського району Донецької області вул.. Рівна будинок №24, та з того часу вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. 20.05.2016 року [PERSON]. померла, та після її смерті відкрилася спадщина. Він звернувся до нотаріуса, але йому відмовили у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки йому необхідно встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю. Інших спадкоємців у [PERSON] за законом не має. Враховуючи вищевикладене, заявник просить суд встановити факт проживання однією сімєю з [PERSON] по день її смерті, цей факт має юридичне значення, оскільки йому це необхідно для прийняття спадщини. Ці обставини і зявилися підставою заяви. У судовому засіданні заявник наполягає на задоволенних вимогах. У судове засідання представник заінтересованої особи Артемівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької областівідповідач не зявився, надав до суду заяву в якої не заперечує проти заявлених вимог та просить справу розглядати у їх відсутності. Суд, вислухавши заявника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявника необхідно задовольнити, з наступних підстав: Згідно акту від 04.06.2016 року голови КОС «Румянцева» за адресою м. Горлівка Калінінського району Донецької області вул.. Рівна будинок №24[PERSON] [INFO], на день смерті [PERSON], [INFO], проживав з нею сумісно та вели спільне господарство з 17.04.1991 року по 20.05.2016 року. Судом встановлено, що [PERSON], 1946року народження, померла 20 травня 2016 року, про що міським патологоанатомічним бюро м. Горлівка (ДНР) видане лікарське свідоцтво про смерть за № 391 від 20 травня 2016 року. Згідно пояснення свідків [PERSON], [PERSON], яки пояснили суду, що заявника знають дуже давно, знають, що заявник з 1991 року проживав разом з [PERSON] за адресою м. Горлівка вул.. Рівна будинок №24, вели спільне господарство. [PERSON] тривалий час хворіла, померла 20.05.2016 року. Заявник [PERSON] займався похованням [PERSON] Інших родичів у [PERSON] не має.. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] з 17.04.1991 року по 20.05.2016 року проживали однією сімєю з [PERSON] до її смерті. Відповідно до ст.. 174 ч.4 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення заяви оскільки визнання заява не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу, мотивуючи позов тим, що він з [PERSON] познайомився на початку 2007р. , після чого з липня 2007р. почали проживати у фактичних шлюбних відносинах до [INFO]., тобто по час смерті [PERSON] Увесь цей час вони проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, планували спільній бюджет, мали спільні права та обов»язки. Ні віе , ні померла під час спільного проживання та ведення домашнього господарства протягом у зареєстрованих шлюбах з іншими особами не перебували. Після смерті займався її похованням.Оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно для оформлення спадщини, просить в судовому порядку встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] як чоловік та жінка без шлюбу з липня 2007 року по [INFO] В судовому засіданні позивач , представник позивача позов підтримали , в подальшому просили розглядати в відсутність. Представник відповідача позов визнав . Представник 3-ї особи не з»явився, надав письмові пояснення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Встановлено , що [INFO] померла [PERSON].(а.с.10) Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу. Враховуючи, що встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] необхідно для вступу у спадщину після померлої [PERSON] , а інші спадкоємці -відповідач не заперечує проти встановлення даного факту, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .з липня 2007 р. по [INFO]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по вул.Лісній, 20, в с.Грибова Рудня Ріпкинського району Чернігівської області, зазначивши, що будинок належав його матері - [PERSON], котра померла 20.05.2011 року. Позивач вказує, що він не може оформити право власності на нерухомість у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, державної реєстрації будинку та через відсутність документів, підтверджуючих родинні відносини між ним та його матірю. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги, заявлені [PERSON] Представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд встановлює факти родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Із заповіту, посвідченого 06.08.2010 року Олешнянською сільською радою Ріпкинського району, вбачається, що [PERSON], за життя, заповіла все своє майно сину [PERSON], [INFO]. Із свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯЩ № 961143, вбачається, що [PERSON] народився 13.07.1950 року в с.Грибова Рудня Ріпкинського району Чернігівської області, а відомості про місце і дату його народження, внесені до свідоцтва про народження, відповідають даті і місцю народження, зазначеному у паспорті позивача. У свідоцтві про народження позивача, матірю останнього записано [PERSON]. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що встановлення факту родинних відносин, має для позивача юридичне значення, оскільки дає можливість в повній мірі реалізувати право на спадкування. Частиною 1 ст.328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має право на спадкування за заповітом після [PERSON], смерть якої настала 20.05.2011 року. Позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав відмову у видачі відповідного свідоцтва. В судовому засіданні встановлено, що нерухоме майно перебувало у власності спадкодавця, однак правовстановлюючі документи на домоволодіння відсутні у звязку з тим, що діючим на момент спорудження житлового будинку законодавством, державна реєстрація такого майна не вимагалась. Вказана обставина є перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину. Частиною 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем більше п'яти років та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що [INFO] року помер [PERSON], якому на день смерті належало нерухоме майно: житловий будинок по [ADDRESS] Городищенського району, Черкаської області, та земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою. [PERSON] рідні не мав, але через похилий вік та хвороби потребував допомоги та догляду, а він, після одруження в 2007 році, мав потребу у житлі і з цих підстав він та [PERSON] вирішили проживати разом та вести спільне господарство. Фактично з 2007 року він здійснював догляд за [PERSON] 22.05.2009 року між ним та [PERSON] був укладений спадковий договір. 23.08.2013 року у приватного нотаріуса Городищенського РНО був внесений запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з яким він став власником будинку по [ADDRESS] Городищенського району, Черкаської області, який до дня смерті належав [PERSON] Відомості про земельні ділянки до спадкового договору внесені не були. 08.11.2012 року він звернувся до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, проте йому було відмовлено, оскільки у нього відсутнє рішення суду про факт спільного проживання з померлим більше п'яти років, а тому свідоцтво про право на спадщину не може бути видане. Враховуючи викладене, просив суд визнати, що він та [PERSON], який помер [INFO] року, починаючи з 2007 року по [INFO] року, проживали однією сім'єю та вели спільне господарство; визнати за ним право власності, в порядку спадкування за законом після [PERSON], на земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] Городищенського району, Черкаської області, площею 0,1041 га; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] Городищенського району, Черкаської області. В судовому засіданні, позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача - Цвітківської селищної ради Городищенського району в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про отримання судових повісток. Представник третьої особи - РС Городищенського РУЮ в судове засідання не заявився, але в матеріалах справи мається лист, в якому він просить справу слухати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. З огляду на вище викладене, зі згоди позивача,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів, з тих підстав, що аліменти, які стягуються на даний час за рішенням суду з відповідача на його користь на утримання дитини не забезпечують належного утримання дитини та не відповідають вимогам діючого законодавства, а тому просив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 липня 2013 року сторони уклали шлюб, від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). 08 вересня 2016 року Сумським районним судом Сумської області було ухвалено рішення по справі № 587/1564/16-ц про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини (а.с.7). Згідно заочного рішення Сумського районного суду Сумської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини від 25 листопада 2016 року, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5,6). На теперішній час позивач самостійно виховує спільну з [PERSON] дитину, яка перебуває на його утриманні, відповідач в свою чергу сином не цікавиться, участі у його вихованні не бере, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Згідно до вимог ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначених за рішенням суду згодом може бути зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшенням здоровя когось із них та в інших випадках, передбаченим цим кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене та виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність зміни розмір стягуваних з [PERSON] аліментів наступним чином: стягуваних з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Також необхідно стягнути з [PERSON] суму судового збору в дохід держави. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментів, посилаючись на такі обставини. З 20.08.1994 року по 08.02.2005 року вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого є дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 08.04.2008 року з нього були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей. З червня 2011 року діти проживають з ним, однак за рішенням суду він має оплачувати аліменти на користь колишньої дружини на їх утримання. За таких обставин вважає, що його має бути звільнено від сплати аліментів, а виконавчий лист, виданий за рішенням суду - відкликаний. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Відповідачка просила винести рішення на розсуд суду. Пояснила, що наразі донька проживає з нею, навчається у вищому навчальному закладі, син мешкає з позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 08.04.2008 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання їхніх неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття дітей (а.с.6). З червня 2011 року діти почали проживати з батьком, знаходились на його утриманні. Згодом [PERSON] вступила до вищому навчальному закладі у м. Запоріжжя, коли приїздить до м. Нікополя, залишається у матері. Враховуючи, що [PERSON] тривалий час проживає зі своїм батьком, [PERSON], знаходиться на його повному утриманні, суд вважає можливим задовольнити позов в частині звільнення позивача від стягнення аліментів на утримання [PERSON]., оскільки на даний час відповідачка отримує аліменти від позивача без правової підстави. Разом з тим, суд дійшов висновку про доцільність відмови у задоволенні позову щодо звільнення від сплати аліментів на утримання [PERSON], оскільки вона проживає з матір'ю і [INFO] досягає повноліття (а.с.12). У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, позовна заява оплачена судовим збором.

Outcome: partial