Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити, що його матір'ю була [PERSON], а батьком - [PERSON]. В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що 20.04.2004 року помер його батько [PERSON], заповіту не залишив. 22.03.2016 року померла його мати [PERSON], яка згідно заповіту від 29.04.2015 року заповіла йому все належне їй майно. Після їх смерті відкрилась спадщина на житловий будинок по вул.Гагаріна 4 в см.Козова, проте у звязку із наявними у документах розбіжностями оформлення спадщини є неможливим. Таким чином, заявник вимушений звернутись до суду із відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, однак подав лист, згідно якого просить розглядати справу без його участі (а.с.14). Заслухавши думку заявника та його представника, пояснення свідків, приймаючи до уваги лист представника заінтересованої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що 20.04.2004 року помер [PERSON] у віці 73 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД\~№160895 від 20.04.2004 року (а.с.3). 29.04.2015 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] все належне їй на день смерті майно (а.с.5). 22.03.2016 року померла [PERSON] у віці 77 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №200900 від 22.03.2016 року (а.с.4). Для встановлення зазначеного факту заявник представив суду для огляду ряд документів та окрім того, просив допитати у якості свідків [PERSON] та [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON]. Із врахуванням наведеного, не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень заявника, письмової заяви представника заінтересованої особи, свідків та письмових доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги знайшли своє ствердження під час судового розгляду, а тому підлягають до задоволення.\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved