Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначав, що він є власником Ѕ житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування будинку від 10.07.2008 р., та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Інша Ѕ цього житлового будинку належить [PERSON] , який придбав її у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 20.12.2017 р. Відповідач виїхала з будинку, але протягом року своєї реєстрації місця проживання не змінює і залишається зареєстрованою в будинку [ADDRESS] . Відповідач не сплачує комунальні послуги, особистих речей відповідача у будинку немає, перешкод у користуванні житловим будинком їй ніхто не чинить. Таким чином, реєстрація відповідача у житловому будинку порушує його законне право на здійснення користування та розпорядження його нерухомим майном. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. В судовому засіданні третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування будинку від 10.07.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г., зареєстрованим в реєстрі за № 2593 (а.с.5) та в електронному Реєстрі права власності на нерухому майно 05.08.2008 р., що підтверджується витягом № 19780837 (а.с.6). Інша Ѕ частина цього житлового будинку належить [PERSON] , який придбав її у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 20.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1437 (а.с.9) та в електронному Державному реєстрі речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності 20.12.2017 р., що підтверджується витягом № 108420747 (а.с.10). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 17 вересня 2018 року, складеного депутатом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області Дорошенко Ю.Ю. на підставі звернення позивача, за адресою: [ADDRESS] на момент складення даного документу постійно зареєстровані: [PERSON] , 1968 року народження, [PERSON] , 1977 року народження, дружина, [PERSON] , 2003 року народження, син, [PERSON] , 2005 року народження, син, [PERSON] , 1973 року народження, яка фактично за вищевказаною адресою не проживає з грудня 2017 року, вказані обставини підтверджують свідки (а.с.16). Показами свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується факт не проживання відповідача [PERSON] протягом останнього року у спірному житловому будинку. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , так як відповідач понад одного року не проживає у спірному будинку. Крім того,

Outcome: approved