Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 1200 грн. 00 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що 21 березня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, згідно з яким позивач надав відповідачу безоплатно в позику грошові кошти в сумі 1200 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення до 10 квітня 2017 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення наданих коштів. Відповідач від виконання прийнятого на себе зобов`язання з повернення позики ухиляється. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася, відзиву не надала. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 26 березня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 21.03.2017р. між [PERSON] ( Позикодавець ) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір позики, про що свідчить розписка, оригінал якої доданий до матеріалів справи, відповідно до якої відповідач отримала 1200 грн. від [PERSON] з терміном повернення до 10.04.2017 року, які [PERSON] зобов`язалася повернути у цій же сумі, про що зазначено у розписці. Факт отримання коштів у сумі 1200 грн. підтверджується вказаною розпискою. Разом з тим, покази свідка [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки показаннями свідка факт надання коштів у позику доводитися не може. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, за змістом вимог ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Враховуючи, що в розписці від 21.03.2017р. зазначені сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передається, строк повернення позики, її безоплатність та особистий підпис позичальника, тобто, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, і грошові кошти, які є предметом позики передачі відповідачу, суд дійшов висновку про укладення цього договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частинами першою, четвертою статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але в порушення приведених умов договору позики, укладеного між сторонами по справі, вимог ст.ст. 525, 526, 629, 1049 ЦК України, одержана відповідачем позика по спливу встановленого договором строку її повернення Позичальником не повернута, про що свідчить той факт, що оригінал розписки досі знаходився у позикодавця. Неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань змусило позивача звернутися за захистом своїх майнових прав до суду. Згідно з ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в даній справі не скористалася своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву, доказів на підтвердження своїх заперечень, в судове засідання не з`явилася без поважних причин. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 1200 грн. 00 коп. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по договору позики в розмірі 1200 грн. 00 коп. задовольнити відповідно до ст.ст.11, 509, 525, 526, 610, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України. Судові витрати покласти на відповідача згідно зі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved