Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір, відповідно до якого відповідач зобов'язався продати, а позивач зобов'язався купити житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану під вказаним будинком, за ціною 162400,00 грн., що на момент підписання договору було еквівалентно 20000 доларам США. Під час підписання попереднього договору позивачем було передано продавцеві сума забезпечення виконання зобов'язання в розмірі 81200,00 грн. (10000 доларів США). Попередній договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського МНО [PERSON] за реєстр, номером 929. У вказаному договорі сторонами було обумовлено строк для укладення основного договору купівлі-продажу - до 1 липня 2013 року. Відстрочення підписання договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки було пов'язано з тим, що на момент укладення попереднього договору [PERSON] не оформив належним чином свої права на успадкований житловий будинок та відповідну земельну ділянку. Зі свого боку позивач вчинив всіх залежних від нього та передбачених попереднім договором від 21 травня 2013 року дії, а саме: в момент підписання договору передав [PERSON] суму в розмірі 81200,00 грн., що складає половину від продажної ціни будинку та земельної ділянки, а також з'явився 1 липня 2013 року до нотаріальної контори для посвідчення основного договору купівлі-продажу. Однак, відповідач в обумовлений нами день та час для підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу до нотаріуса не з'явився, мотивуючи це тим, що у нього не готові всі документи для оформлення договору купівлі-продажу. В усному порядку сторони декілька разів домовлялись про нові дати підписання основного договору, однак, жодного разу [PERSON] обіцянок не дотримався, до нотаріуса не з'являвся, почав уникати зустрічей з позивачем. Таким чином, станом на сьогоднішній день договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки між позивачем та [PERSON] не укладено саме з вини продавця - відповідача по справі. Уникнення від укладення основного договору порушує законні права та інтереси позивача, у зв'язку з чим, останній змушений звернутись по захист до суду. Окрім цього, позивач зазначає, що так як в попередньому договорі від 21 травня 2013 року передбачено, що якщо договори купівлі-продажу (або хоча б один з договорів) не будуть укладені протягом строку, встановленого в п.1 даного договору, з вини [PERSON], то відповідач зобов'язаний протягом трьох календарних днів з дня настання зазначеного строку повернути позивачу грошову суму в гривнях в розмірі, що є еквівалентом 20000 доларів США на момент сплати згідно офіційного курсу НБУ (п. 10 Договору). Оскільки відповідач в порушення взятого на себе договірного зобов'язання необґрунтовано ухиляється від виконання такого, передбаченої в договорі санкції за не укладення в строк до 1 липня 2013 року основного договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки добровільно не сплачує, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20000 доларів США, що на момент звернення до суду еквівалентно 159860,00 грн. У судове засідання [PERSON] не з`явився, надійшла заява, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, тому суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно до ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Частиною 4 статті 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За приписом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст.10 та ч.1ст.60 ЦПК України передбачено обовьязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, засада змагальності у цивільному процесі є засадою особистої автономії сторін у цивільному процесі. Від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін без волі на те суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 635 ч.1 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 635 ч.2 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір, відповідно до якого відповідач зобов'язався продати, а позивач зобов'язався купити житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану під вказаним будинком, за ціною 162400,00 грн., що на момент підписання договору було еквівалентно 20000 доларам США. Під час підписання попереднього договору позивачем було передано продавцеві сума забезпечення виконання зобов'язання в розмірі 81200,00 грн. (10000 доларів США). Попередній договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського МНО [PERSON] за реєстр, номером 929. Відповідно до п.1 вищевказаного договору сторонами було обумовлено строк для укладення основного договору купівлі-продажу - до 1 липня 2013 року. Згідно п. 9 попереднього договору вбачається, що зі свого боку позивач вчинив всіх залежних від нього та передбачених попереднім договором від 21 травня 2013 року дії, а саме: в момент підписання договору передав [PERSON] суму в розмірі 81200,00 грн., що складає половину від продажної ціни будинку та земельної ділянки. Однак, відповідач в обумовлений день та час для підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу до нотаріуса не з'явився, доказів на спростування зазначеного суду надано не було. Згідно п. 10 попереднього договору від 21 травня 2013 року передбачено, що якщо договори купівлі-продажу (або хоча б один з договорів) не будуть укладені протягом строку, встановленого в п.1 даного договору, з вини [PERSON], то відповідач зобов'язаний протягом трьох календарних днів з дня настання зазначеного строку повернути позивачу грошову суму в гривнях в розмірі, що є еквівалентом 20000 доларів США на момент сплати згідно офіційного курсу НБУ . Таким чином, договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки між позивачем та [PERSON] не укладено саме з вини продавця - відповідача по справі. Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове виконання відповідачем покладених на нього обов'язків або доказів того, що договір був укладений ним під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Ст. 635 ч. 3 ЦК України передбачає, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з того, що відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов»язання, доказів виконання умов попереднього договору суду не надано, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON], суми в розмірі 159860,00 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1598,60 грн.

Outcome: approved