overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.08.1982 року, шлюб зареєстрований Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 553. Спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, не спілкуються на протязі тривалого часу, разом не проживають, що підтверджується актом про не проживання в житловому приміщенні від 22.10.2019 року, складеним депутатом Таврійської міської ради від 22.10.2019 року, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала, просила ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 31.08.1982 року. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, не спілкуються на протязі тривалого часу, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, неповнолітніх дітей не мають, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. На підставі ч.3 ст. 105, ст. 109, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі також зареєстрована його дочка [PERSON], яка 09.03.2014 року, зібравши всі свої речі виїхала у м. Курськ, РФ, до свого молодого чоловіка, де і проживає до теперішнього часу, зареєструвала з ним шлюб. На його прохання знятися з реєстрації дочка не реагує. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №57 в будинку №94 по вул. Європейській у м. Бердянську Запорізької області. До початку судового засіданні позивач та його представник [PERSON] (довіреність від 02.10.2017р.) надали заяву про розгляд справи без їх участі, підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Відповідачка, сповіщена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася. До початку судового засідання позивач надав заяву [PERSON], підпис на якій засвідчена нотаріусом Курського міського нотаріального округу Курської області [PERSON], реєстровий номер №1-4883 від 24.10.2017р., про визнання позову у повному обсязі, судове засідання просила провести за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.05.2001 року та технічного паспорту, складеного 25.04.2001 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6-7). Згідно довідки ОСББ «Кірова-94» від 05.10.2017р., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка більше одного року не проживає за адресою: [INFO], проте зареєстрована. Наявність реєстрації місця проживання осіб в житловому приміщенні, які в ній не проживають, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника цієї квартири. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою вимог позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, таке визнання може бути прийнято судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання втратити права на користування житлом, який обґрунтовував тим, що він є власником будинку № 3 по вул. Дружби в с. Смородщина Чутівського району Полтавської області, в якому також зареєстровані його син та відповідач, який за місцем реєстрації не проживає з грудня 2013 р., а проживає [INFO]. Враховуючи, що відповідач не проживає у належному позивачу житлі більше 1 року, просить визнати його таким, що втратив права на користування житлом. Позивач надав заяву, в який позов підтримав і просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, справу просив розглянути в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Зі згоди позивача суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 04.06.2015 р. [PERSON] є власником будинку № 3 по вул. Дружби в с. Смородщина Чутівського району Полтавської області. За даною адресою крім позивача та його сина там також зареєстровані [PERSON], яка з грудня 2013 р. у даному будинку не проживає, що підтверджується рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 21.01.2014 р., актом обстеження домоволодіння № 375 по вул. Дружби, 3, в с. Смородщина Чутівського району Полтавської області, виданого Зеленківською сільською радою Чутівського району 06.07.2015 р. за № 689, та довідкою про склад сім'ї, яка видана Зеленківською сільською радою Чутівського району 06.07.2015 р. за № 688. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, т.я. відповідач не проживає в будинку, який належить [PERSON] та розташований в с. Смородщина Чутівського району Полтавської області по вул. Дружби, 3, з грудня 2013 р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування земельної ділянки частково недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] отримав у власність 1/2 частину будинку по вул. Суворова, 4 в с. Чапаєвка на підставі договору дарування від 19.12.2003 року. Відповідач теж являється власником 1/2 частину будинку по вул. Суворова, 4 в с. Чапаєвка. Позивач вважав, що земельна ділянка будинковолодінні не приватизована та являється власністю виконкому Чапаєвської сільської ради, однак під час розгляду справи про визначення порядку користування земельною ділянкою позивачу стало відомо, що власником земельної ділянки по вул. Суворова, 4 в с. Чапаєвка є відповідач [PERSON] на підставі договору дарування від 18.12.2001 року. Даний договір дарування земельної ділянки позивач вважає недійсним оскільки після дарування земельної ділянки було здійснення дарування 1/2 частини будинку з надвірними спорудами, що є порушенням ст. 28 ЗК України за якою при переході права власності на будівлю переходить і право володіння і користування на земельну ділянку на якій вони розташовані. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, хоча повідомлявся про день та час розгляду справи належним чином, в тому числі і через оголошення в газеті «Черкаський край» від 16 вересня 2015 року № 73 (20006), та не повідомив про причини неявки. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 18.12.2001 року [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,167 га., що знаходиться в с. Чапаєвка. Відповідно до договору дарування частини будинку від 19.12.2003 року, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар 1/2 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою вул. Суворова, 4 в с. Чапаєвка Золотоніського району. Відповідно до ст. 120 ЗК України При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Такими чином, на час укладання договору грудень 2001 року право переходу власності на земельну ділянку повинно кореспондуватися зі ст. 120 ЗК України, тобто з правом власності на будинок за якою первинним є перехід права власності на будинок і вторинним, як наслідок переходу на земельну ділянку, а тому зміст правочину не відповідає вимогам ЦК та ЗК України, до того ж в договорі дарування земельної ділянки від 18.12.2001 року не вказано що н цій земельній ділянці розташований будинок з господарчими спорудами і первинно вона виділялася для будівництва і обслуговування житлового будинку. За вказаних обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Мотивує свій позов тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. На даний час за вищевказаною адресою є зареєстрована колишня дружина [PERSON], хоча тривалий час в квартирі не проживає, оскільки виїхала за кордон. Шлюб між нею та позивачем було розірвано. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи судовою повісткою. Представник третьої особи Перемильської сільської ради в судове засідання не з»явився, в заяві до суду представник ради просить дану справу розглядати у відсутності представника сільської ради. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.10.2014 року №27691987, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до витягу з рішення Горохівського районного суду від 23.03.2001 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.9). Довідкою Перемильської сільської ради від 24.11.2014 року №1012 стверджується, що зі слів [PERSON] [PERSON] з березня місяця 2013 року за вищевказаною адресою не проживає (а.с.3). З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] понад 1 рік, а тому втратила право на користування цим житлом. А тому суд вважає, що слід визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання її такою, яка втратила право користування жилим приміщенням будинком № 24 по вул. Біляєва в м. Первомайськ, Миколаївської області, пояснивши, що 15.04.2008 року від відповідачки за договором дарування, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], отримав житловий будинок з господарськими спорудами за адресою вул. Біляєва, 24 в м. Первомайськ, Миколаївської області. 19.04.2008 року вони розлучилися та відповідачка відразу переїхала до іншого будинку. Оскільки попередній власник відповідачка, втратила право власності на приватний будинок, а новим власником є позивач, таким чином на підставі вищевикладеного відповідач втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою. Добровільно припинити користування жилим приміщенням за вказаною адресою та знятись з реєстрації в СГІРФО Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області відмовилась, тому він змушений звернутися до суду. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка на попереднє судове засідання не зявилася, проте подала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно п. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленого ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві особистої власності належить будинок № 24 по вул. Біляєва в м. Первомайськ, Миколаївської області (договір дарування № 2979 від 15.03.2008р), в якому він проживав зі своєю дружиною (відповідачкою). Після розірвання шлюбу, 19.04.2008 року відповідачка відразу переїхала до іншого будинку. З того часу відповідачка не проживає в цьому будинку, що підтверджує довідка квартального комітету від 08.06.2010 року, залишаючись прописаною в будинку, який належить позивачу. Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON]\~про визнання\~його таким,\~що втратив\~право користування\~житлом,\~а саме:\~квартирою №\~31\~по вул.\~30\~років Перемоги,\~6\~в м.\~Камянець-Подільському,\~Хмельницької області. 30 листопада 2017 року було винесено рішення суду в якому не вирішено питання про судові витрати, що підлягають стягненню. Пунктом 3 частини 2 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд за власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, при цьому виклик сторін, які брали участь у справі є необовязковим, що вказано в ч. 4 ст. 270 цього кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вирішити питання, щодо судових витрат. Згідно Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01 листопада 2011 року, що позовна заява повинна бути оплачена судовим збором. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви не було оплачено судовий збір, так як він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2-ї категорії (копія посвідчення № 236303 від 03.05.1993 року) і звільнений від таких витрат згідно чинного законодавства. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, то судові витрати в дохід держави стягуються з другої сторони.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Мотивує свій позов тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. В житловому будинку є зареєстрованим відповідач, оскільки він перебував в зареєстрованому шлюбі з дочкою позивача [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 5 лютого 2013 року. На даний час [PERSON] не проживає в належному позивачу будинку більше одного року, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи судовою повісткою. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів цивільної справи вбачається, що власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.7,8). З ксерокопії будинкової книги видно, що [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,6). Згідно з рішенням Горохівського районного суду від 05.02.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.9). Актом обстеження, який було складено комісією Берестечківської міської ради від 23 травня 2014 року стверджується, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 28.10.2008 року. Фактично [PERSON] не проживає в будинку з січня місяця 2013 року (а.с.10). Отже, судом встановлено, що [PERSON] не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з січня місяця 2013 року, а тому втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником будинку № 76 що знаходиться по вул. Біломорська у м. Краматорську, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.10.1988 року, яке було посвідчене державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори за № 1-5428. Разом з ним в даному будинку зареєстрована його мати [PERSON], яка не проживає разом з ним з 25.12.2014 року по теперішній час по зареєстрованому адресу [INFO]. Просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування будинком № 76 по вул. Біломорська в м. Краматорську, Донецької області. В судове засідання позивач не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Згідно вимог статі 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не сповістив про причини своєї відсутності. Позивач не заперечував проти заочного рішення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 405 ч.2 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлені наступні обставини. [PERSON] є власником будинку № 76 що знаходиться по вул. Біломорська у м. Краматорську, про що мається договір купівлі-продажу від 22.10.1988 року, посвідчене державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори за № 1-5428. Разом з ним в даному будинку також зареєстрована і відповідачка [PERSON], яка не проживає у ньому з 25.12.2014 року по теперішній час по зареєстрованому адресу [INFO]. Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачка [PERSON], не проживає у спірному жилому приміщенні з 25.12.2014 року, без поважних причин. У зв'язку з чим її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком № 76 по вул. Біломорська у м. Краматорську Донецької області. В звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі статті 405 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved