Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання батьківства. Позовні вимоги мотивує тим, що у 2011 році він познайомився із [PERSON] та проживав разом однією сімєю без державної реєстрації. Від цих стосунків у них народився син [PERSON], [INFO], державну реєстрацію народження якої було проведено за заявою матері. Оскільки, він із [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, а заяву про державну реєстрацію народження сина подавала мати, то відомості про батька до актового запису про народження дитини були внесені за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач звернувся до «Medikal Genomics» для проведення генетичної ідентифікаці. Згідно висновку № MGT 04504 від 28.12.2012 року вірогідність його біологічного батьківства відносно [PERSON], [INFO] складає 99,99%. Таким чином, позивач просить визнати його батьком [PERSON], [INFO] та внести зміни до актового запису про народження сина. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі із підстав наведених у позові та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не зявився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути без їх участі. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за час перебування [PERSON] з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, а саме з 2011 року у них народилася [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Оскільки позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] на той час не перебували у зареєстрованому шлюбі, то відомості про батька до актового запису про народження дитини серії МА №2047418 від 01.08.2012 року, були внесені за вказівкою матері, а саме прізвище та імя сина записано як «Забарило Олександр» (а.с. 7-9). Також судом встановлено, що згідно висновку «Medikal Genomics» № MGT 04504 від 28.12.2012 року, вірогідність того, що [PERSON] є біологічним батьком відносно [PERSON], [INFO] складає 99,99% (а.с. 19-20). Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, встановлено, про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини можу бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за яким спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, яка (матір) померла чи оголошена померлою, визнана недієздатною, безвісно відсутньою, позбавлена батьківських прав або не проживає з дитиною не менше шести місяців і не виявляє про неї материнської турботи й піклування, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування. За змістом положення частини першої статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що для повного і гармонійного розвитку дитини, його особистості, він має рости під опікою і відповідальністю батька, що забезпечить його виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Оскільки іншої можливості визнати батьківство неможливо, тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved