Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нові технології - Україна» та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 29360 грн. 54 коп., а також витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 1100.00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 02.11.2015 року він був прийнятий на роботу, згідно з наказом від 30.10.2015 №70-к на посаду електрогазозварника з/с «Дунай» ТОВ «Компанія «Нові технології - Україна». Звільнений з роботи 28.12.2016 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (наказ від 28.12.2016 року №120-к), про що зроблено відмітку у трудовій книжці. На день звільнення нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.09.2016 року по 29.12.2016 року в сумі 29360 грн. 54 коп., які він просить стягнути з відповідача. Представник позивача - адвокат Перепелиця М.І. надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позову наполягав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Заходи забезпечення позову або доказів судом не вживались. Суд, дослідивши і оцінивши докази у справі, приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] з 02.11.2015 по 28.12.2016 працював електрогазозварником з/с «Дунай» ТОВ «Компанія «Нові технології - Україна» та на підставі наказу №120-к від 28.12.2016 року був звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України - за угодою сторін /а.с. 6, 7, 8/. З довідки ТОВ «Компанія «Нові технології - Україна» №46 від 29.12.2017 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 29360 грн. 54 коп. /а.с.6/. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як встановлено статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Жодних відомостей про повну або часткову виплату [PERSON] існуючої заборгованості суду не надано, отже суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наведений в позові розрахунок та виходячи з положень ст. 137 ЦПК України, вважає розмір витрат, зазначений позивачем співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та ціною позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved