Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту , що має юридичне значення і просить встановити, що трудова книжка серії [NUMBER] , яка виписана на « [PERSON] , 1960 года рождения» належить йому та що він дійсно працював з 21.10.1987 року по 12.02.1990 року водієм у виробничо-транспортному об`єднанні Кавмінбудтранс. В обґрунтування заяви зазначає, що з метою оформлення пенсії він звернувся до Лисянського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з питанням призначення йому пенсії за віком, але у належній йому трудовій книжці серії [NUMBER] , виданій 30.10.1987 року, не повністю зазначено дату його народження, а лише рік народження. Крім того, у вказаній трудовій книжці зроблені записи, що він працював з 21.10.1987 року по 12.02.1990 року водієм у виробничо-автотранспортному об`єднанні Кавмінбудтранс м. Пятигорськ Російської Федерації, що підтверджується записами у військовому квитку, трудовим договором, укладеним між ним та ВАТО Кавмінбудтранс, а також Почесною грамотою, якою його було нагороджено керівництвом вказаного підприємства. Виправити цей недолік, він не може, тому вимушений звернутись до суду для вирішення цього питання. У судове засідання заявник надав заяву з проханням розглянути справу за без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у судове засідання не з`явився, направили клопотання про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до Лисянського відділу обслуговування громадян для призначення йому пенсії. При огляді документів було виявлено що дата народження в трудовій книжці вказана не повністю, а лише зазначено рік народження, що стало причиною звернення до суду. В паспорті громадянина України [NUMBER] дата народження [PERSON] зазначена « [INFO] ». В трудовій книжці колгоспника [NUMBER] , виданій 10 січня 1979 року на ім`я [PERSON] дата народження вказана « [INFO] » Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а виправити помилку в документі у позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, дослідивши усі надані докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт належності трудової книжки [NUMBER] [PERSON] . Що стосується вимог заявника в частині встановлення факту, що він працював з 21.10.1987 року по 12.02.1990 року водієм у виробничо-автотранспортному об`єднанні Кавмінбудтранс, то цей факт підтверджений записами в трудовій книжці і ніким не оспорюється, тому в задоволенні вказаних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial