Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтував тим, що відносно нього було порушено кримінальну справу. Під час затримання та проведення особистого обшуку в нього було вилучено автомобіль «Toyota Camry», який в подальшому зник. Моральну шкоду обгрунтовує тим, що відсутність транспортного засобу призвела до витрачання додаткових зусиль та матеріальних витрат для організації власного життя, позбавило його можливості спілкуватися з рідними. Крім того, все це нагадувало йому часи, коли він перебував в слідчому ізоляторі, що викликало сильні душевні хвилювання та негативно відобразилося на стані його здоров'я. Позивач та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, з викладених в позовній заяві підстав. Представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - Дорошенко М.М. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, оскільки не має доказів вилучення автомобіля у позивача, крім того позивач дії правоохоронних органів не оскаржував. Представник Державної казначейської служби України - [PERSON] в судовому засіданні 05 грудня 2014 року просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не обгрунтував факт заподіяння шкоди та обставини на які посилався. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів, повно та всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 серпня 2007 року шляхом укладення договору купівлі - продажу № 0208073 з ТОВ «Дельта Моторс», позивач придбав легковий автомобіль «Toyota Camry». 12 грудня 2008 року Генеральною прокуратурою України було порушено кримінальну справу № 49-2632 відносно [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України за фактом пособництва в готуванні до одержання хабаря в особливо великому розмірі головою Броварської райдержадміністрації [PERSON] та начальником управління земельних ресурсів у Броварському районі [PERSON] та [PERSON], поєднаного з вимаганням хабара. Постановою заступника начальника управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України Тарасюк В..В. від 23 січня 2010 року перекваліфіковано дії [PERSON] з . 5 ст. 27, ч.1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України. 15 грудня 2008 року в кафе «Кафка» по вул. Хорива в м. Києві позивача затримали працівники УБОЗу ГУ МВС України в Київській області та доставили до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, як підозрюваного. Зі слів позивача, при його затриманні та особистому обшуці у нього було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] на автомобіль «Toyota Camry»., державний реєстраційний номер [NUMBER], два ключі до замка запалювання двигуна і Mul-T-Lock Construct цього автомобіля, страховий поліс ВВ/8676684 від 11 грудня 2008 року. Згідно протоколу огляду місця події від 16 грудня 2008 року автомобіль мав зберігатися в хоздворі УБОЗ ГУ МВС України за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 8. Разом з тим, протокол вилучення транспортного засобу відсутній. Після звільнення йому було повернуто ключі та страховий поліс. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2008 року [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Постановою заступника начальника управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України Тарасюк В..В. від 28 січня 2010 року змінено запобіжний захід у вигляді взяття під варту на підписку про невиїзд. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року кримінальну справу № 1-7/12 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 368 КК України, [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України направлено Генеральному прокуророві для проведення додаткового розслідування. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення прав особи. Згідно ч.1 ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди, в розмірах та в порядку, передбаченому цим Законом, виникає у випадку встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. Згідно ст. 3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» у наведених в ст.1 даного закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Виходячи з наведеного, оскільки позивачем не надано доказів вилучення в нього транспортного засобу, зокрема копії протоколу виїмки із зазначенням, який предмет вилучено та за яких обставин, дії посадових осіб під час попереднього та судового слідства ним не оскаржувалися, рішень про визнання їх дій неправомірними суду не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed