Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] та з урахуванням збільшення позовних вимог (а.с.33-34) просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на майно, що є спільною сумісною власністю сторін як подружжя, а саме на: ? частину житлового будинку [ADDRESS], залишивши за відповідачем право власності на його іншу ? частину; ? частину земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за вищевказаною адресою, залишивши за відповідачем право власності на іншу ? частину такої нерухомості. В обґрунтування позову зазначено наступне. Спірні об'єкти нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя, адже набуті сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі. Оскільки дійти згоди у питанні поділу майна сторони не можуть, звернення до суду є єдиним можливим способом захисту прав. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явились, однак направили заяви про її розгляд за їх відсутності. Позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Дослідив матеріли справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 6 лютого 1967 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.7, 9). 22 вересня 2006 року на підставі рішення Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 19 липня 2006 року на ім'я відповідача видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS], цільове призначення - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.19-20, 35-36). 8 серпня 2008 року на ім'я відповідача видано свідоцтво право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.10). 11 серпня 2008 року зареєстровано право власності останньої на даний будинок (а.с.11-13). Кошторис на будівництво фундаментів вказаного житлового будинку узгоджувався з позивачем (а.с.21-22). Як убачається з титульної сторінки робочого проекту з газопостачання до спірного житлового по будинку (а.с.23) замовником такого проекту був позивач. Станом на 10 лютого 2017 року ринкова вартість спірного житлового будинку становить 261 800,00 гривень (а.с.29), а ринкова вартість спірної земельної ділянки станом на 15 лютого 2017 року - 53 900,00 гривень (а.с.38). З наданих позивачем письмових пояснень [PERSON] (а.с.47) та [PERSON] (а.с.48) убачається, що будівництво спірного будинку було розпочато в 1988 році сім'єю [PERSON] (позивача та відповідача). Інших доказів сторонами не надавалось і відповідно судом не досліджувалось. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Сімейного Кодексу України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ст. 61 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи, що встановлені на підставі наявних у матеріалах справи доказів, норми закону, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Суд погоджується із доводами позивача стосовно того, що спірне і згадуване майно, за дослідженими доказами є об'єктом спільної сумісної власності подружжя з відповідачем відповідно до закону, адже останнє набуте за час шлюбу сторін і доказів домовленості сторін про інше суду надано не було. За таких фактичних обставин таке нерухоме майно підлягає поділу. Водночас, приймаючи рішення в цій частині, суд у відповідності до ч. 3 ст. 372 ЦК України також ухвалює припинити право спільної сумісної власності сторін на вищевказане нерухоме майно. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору у сумі 1 949,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved