Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька та надання дозволу на виготовлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітніх дітей без згоди батька. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2003 року по 27.01.2011 року, у якому у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказує, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу, відповідач дітям належного піклування не надає. Зазначає, що діти часто хворіють застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дітей на морі. Крім того, виїзд дітей за кордон сприятиме розширенню світогляду дітей та добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистостей. Однак, відповідач з незрозумілих причин дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон не дає. З врахуванням наведеного, та на підставі уточнених позовних вимог, позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] за межі України до Білорусії, Російської Федерації, країн Шенгенської зони, Єгипту, Туреччини, Грузії,, Болгарії, Кіпру, Чорногорії, ОАЄ, США, Португалії, Хорватії, Тайланду, Албанії, Індії, Танзанії, Великобританії, Домінікани, Мальдів, Ірландії, Вєтнаму, Індонезії, Ізраїлю, Македонії, Греції у супроводі матері [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON] до досягнення кожною дитиною повноліття та дозволити оформлення, виготовлення та отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітніх дітей. Представник позивача в судове засідання не з?явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з?явився з невідомих суду причин, хоча завчасно і належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи. Представники третіх особи в судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували щодо постановлення заочного рішення по справі та задоволення позовних вимог [PERSON] Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по наявним у справі доказам. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний 27.01.2011 року, що підтверджується відповідним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2011 року. Рішення набрало законної сили (а.с. 4-5). В шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час проживають із позивачем (а.с.9-11). Судом встановлено, що в добровільному порядку відповідач згоди на виїзд неповнолітніх дітей за кордон не дає. Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом та Конституцією України (ст. 33). Пунктом 2 ст. 10 Конвенції про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Аналогічні норми викладені у ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3); фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4). Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення певних документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За змістом ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В даному випадку, тимчасові виїзди дітей за межі України (екскурсії, відпочинок) зумовлені потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дітей. Обставин, які обмежують право неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] на виїзд за межі України суд не вбачає, виїзд за кордон не суперечить інтересам останніх, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково в цій частині. Зокрема, на думку суду, неповнолітнім дітям слід надати дозвіл на виїзд за кордон на період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року. Щодо позовних вимог про надання дозволу на оформлення, виготовлення та отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітніх дітей, то позов в цій частині слід задовольнити повністю.

Outcome: partial