Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Укрвторчормет і просить стягнути з відповідача 7377,82 грн. заборгованості по заробітній платі, 8363,63 грн. за затримку розрахунку при звільненні, 5017,92 грн. за невикористану відпустку та 3 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.07.2013 року працював на посаді стрільця у Житомирському цеху ПАТ Укрвторчормет та 12.11.2015 року був звільнений за згодою сторін. У порушення вимог трудового законодавства відповідачем при звільненні не було виплачено заборгованість по заробітній платі в розмірі 7377,82 грн.. Також у зв'язку зі затримкою розрахунку при звільненні з відповідача підлягає стягненню на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12.11.2015 року по день фактичного розрахунку. Крім того, позивачем за час роботи не було використано відпустку, яка складає 48 робочих днів, тому просить стягнути компенсацію за невикористану відпуску у розмірі 5017,92 грн.. Оскільки порушення відповідачем права позивача на отримання заробітної плати вимагало додаткових зусиль для організації ним свого життя та призвело до несвоєчасної сплати за комунальні послуги, погіршення відносин між членами сімї, тому йому завдано моральну шкоду, у відшкодування якої просить стягнути з відповідача 3000,00 грн.. У подальшому позивач позовні вимоги уточнив (а.с.37) і просить стягнути з відповідача на його користь 8462,40 грн. компенсації середнього заробітку за невиплату належних при звільненні сум, 5462,30 грн. за невикористану відпустку, а також 3000 грн. моральної шкоди. Позивач і представник позивача у судове засідання після оголошеної перерви не зявилися, згідно поданої заяви (а.с.36) просять розглянути справу у їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявилася. Згідно письмових пояснень (а.с.12-14, 41) просить розглянути справу у відсутності представника відповідача. Вважає, що позивач невірно підрахував кількість невикористаних ним днів основної та додаткової відпусток. За даними кадрового обліку позивачем не були використані не 36, а 62 дні відпусток (у тому числі 16 днів відпустки за 2015 рік, на яку він мав право як ліквідатор аварії на ЧАЕС). Позивачу нарахована компенсація за 62 дні невикористаної відпустки у сумі 4570,02 грн., яка включена до розрахункового листа за листопад 2015 року до загальної заборгованості в сумі 8796,21 грн. та станом на 30.03.2016 року повністю була виплачена. Крім того, оскільки відповідно до довідки про середню заробітну плату №47 від 29.03.2016 року середньоденна заробітна плата з розрахунку за останні два місяці роботи позивача становить 88,15 грн., загальнодержавна кількість робочих днів за період з 12.11.2015 року по 30.03.2016 року становить 94, тому, виходячи з середньоденної зарплати відшкодування мало б становити 8 286,10 грн.. При цьому, оскільки заборгованість з виплати заробітної плати виникла у підприємства з незалежних від відповідача обставин, які викликані кризою у металургійній галузі, тому вина роботодавця у затримці розрахунку відсутня. Оскільки наказом №142-1 від 01.10.2016 року на Укрвторчормет введено неповний робочий тиждень з 1-денним режимом роботи для працівників виробничих цехів, тому кількість робочих днів, на які допущена затримка, становить 18 днів і відшкодування мало б становити 1586,70 грн.. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки (а.с.4) [PERSON] 01.07.2013 року прийнятий у ПАТ Укрвторчормет стрільцем у Житомирський цех №1 та звільнений 12.11.2015 року за угодою сторін. Станом на 30.03.2016 року ПАТ Укрвторчормет провело з позивачем остаточний розрахунок і виплатило заборгованість у розмірі 8796,21 грн., що підтверджується відомостями №151230СТ271946 від 30.12.2015 року, №160330СТ287192 від 30.03.2016 року, №160330СТ285586 від 30.03.2016 року, №160330СТ285881 від 30.03.2016 року (а.с.17-20). При цьому, як вбачається з розрахункового листа за листопад 2015 року (а.с.15) станом на 01.11.2015 року заборгованість по заробітній платі становила 4325,20 грн.. Крім того, у листопаді 2015 року позивачеві було нараховано по окладу 623,38 грн., за роботу вночі 104,99 грн., компенсація за 62 дні невикористаної відпустки - 4570,02 грн., індексація грошових доходів населення 259,79 грн.. Після відрахування обовязкових платежів і зборів загальна заборгованість становила 8796,21 грн.. Таким чином, компенсація за 62 дні невикористаної відпустки в сумі 4570,02 грн. була включена до загальної заборгованості в сумі 8796,21 грн., яка станом на 30.03.2016 року повністю виплачена, тому підстави для стягнення 5462,30 грн. за невикористану відпустку відсутні. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем порушено законне право позивача на своєчасну та регулярну оплату праці та виплату належних йому як звільненому працівникові сум у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, та не доведено належними і допустимими доказами відсутність вини у затримці розрахунку з позивачем, тобто, наявність об'єктивних, непереборних причин неможливості проведення таких виплат своєчасно та регулярно у встановлені законодавством строки, тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку підлягають задоволенню. Так, відповідно до довідки ПАТ Укрвторчормет №47 від 29.03.2016 року (а.с.16) середньоденний розмір заробітної плати [PERSON] становить 88,15 грн.. З урахуванням того, що період затримки розрахунку при звільненні (з 12.11.2015 року по 30.03.2016 року) становить 94 дні, відповідач зобовязаний виплатити позивачеві середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі: 94 дні х 88,15 грн. = 8286,10 грн.. Щодо позовної вимоги про стягнення 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Оскільки факт порушення законних прав позивача на своєчасну та регулярну оплату праці у встановлені ст.116 КЗпП України строки доведений, це призвело до моральних страждань позивача, оскільки він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та захисту своїх прав, тому є підстави для відшкодування моральної шкоди, розмір якої з урахуванням розміру заборгованості, періоду затримки розрахунку, характеру та ступеню моральних страждань позивача необхідно визначити у розмірі 200 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial