Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 30.12.2017 року [PERSON] позичив у нього 14 300 грн. із терміном повернення у строк до 30.06.2018 року. Умовами договору також було передбачено, що у разі невиконання взятих на себе зобов`язань відповідач має сплачувати 10% від суми заборгованості щомісячно. В підтвердження даного факту [PERSON] написав розписку, яку засвідчив власним підписом. Однак станом на сьогоднішній день відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання і вказані в розписці кошти не повернув. На підставі наведеного просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 14 300 грн., а також 10% від суми заборгованості за період прострочення з 30.07.2018 року по 29.02.2020 року у розмірі 28 600 грн., що в загальному становить 42 900 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 10.03.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Удод В.Ф. в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Як вбачається із повідомлення про отримання рекомендованого поштового відправлення, яким відповідачу надсилались судові повістки (поштове відправлення № 3460002412324), [PERSON] 15.04.2020 року отримав судову повістку. Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди представника позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно розписки від 30.12.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг гроші в сумі 14 300 грн. терміном на шість місяців, зобов`язується повернути позику до 30.06.2018 року рівними частинами по дві тисячі триста вісімдесят чотири гривні. У разі невиконання ним домовленості зобов`язується сплачувати відсотки в розмірі 10% в місць. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з приписів ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання перед позивачем [PERSON] згідно договору позики, так як грошові кошти у визначений договором строк не повернув. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною позивача доведено факт виникнення зобов`язальних відносин між [PERSON] і відповідачем та факт отримання відповідачем [PERSON] позики. Стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів на спростування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Згідно положень ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлениц строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції №12 від 02.03.2020 року позивачем при зверненні до суду було оплачено судовий збір у розмірі 840м грн. 80 коп., які підлягають сятгненню з відповідача на його користь. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Із квитанції до прибуткового касового ордера від 28.02.2020 року вбачається, що позивачем оплачено правову допомогу адвоката [PERSON] у розмірі 5000 грн. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Outcome: approved