Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про звільнення майна з-під арешту, просить зняти арешт з належної йому земельної ділянки та садового будинку за адресою: [ADDRESS], посилаючись на наступні обставини. 02.04.2014 р. [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з заявою про державну реєстрацію права власності на садовий будинок, проте, отримав відмову відповідно до рішень державного реєстратора від 14.04.2014 та від 15.04.2014 року. Згідно із вище зазначеними рішеннями державного реєстратора позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на садовий будинок у зв'язку з наявністю записів про арешт в Єдиному реєстрі заборон, вчинених 13.12.2004 р. за № 1541208 10-ою Київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Народного суду Дніпровського району б/н від 17.02.2003 р. Звернувшись до 10-ої Київської державної нотаріальної контори позивач виявив ще один запис про арешт за № 1423226 від 29.10.2014 р., вчинений державним нотаріусом 10-ої Київської державної нотаріальної контори на підставі ухвали Нарсуду Дніпровського району БН від 17.02.2003 р., проте, вже на земельну ділянку за тією ж адресою. При цьому, в обох обтяженнях власником об'єктів нерухомості зазначений [PERSON]. В Єдиному реєстрі заборон наявний ще один запис про арешт № 2026371 від 30.05.2005 р. вчинений 10-ою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 31.07.2003 р. ВДВС Дніпровського району м. Києва. Даним записом обтяжується все майно, власником якого є [PERSON] за адресою [ADDRESS], [ADDRESS]. Відповідно до архівної книги 10-ої Київської державної нотаріальної контори, в ній містяться записи за № 32 та № 32-А від 27.03.2003 року про накладення арешту на земельну ділянку та садовий будинок, власником яких є [PERSON] і також зазначено їх адреси: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що позивач є власником земельної ділянки і садового будинку, жодного відношення до [PERSON], на майно якого накладався арешт ухвалами суду та постановою державного виконавця не має, ніколи не був стороною у цивільних справах та боржником у виконавчому провадженні, позивач просить визнати дії Головного правління юстиції у м. Києві в особі 10-ої Київської державної нотаріальної контори, пов'язані з реєстрацією обтяжень № 1541208 та № 142322, незаконними та такими, що порушують його захищенні законом права та інтереси, як власника майна та звільнити належне йому нерухоме майно з-під арешту. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, пояснивши, що завідуючий 10-ої Київської державної нотаріальної контори пояснив, що така помилка могла статися при перенесенні записів із паперових форм до комп'ютерної системи державного реєстру обтяжень, тому без рішення суду звільнити майно позивача з-під арешту є неможливим. Представники відповідача і третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких пояснень чи заперечень на адресу суду не направили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником садового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування садового будинку від 24.06.1998 р., посвідченого державним нотаріусом 18-ої Київської державної нотаріальної контори і зареєстрованого в реєстрі за №5-3556, а також, є власником земельної ділянки площею 0.0649 га на території м. Києва у Дніпровському районі на [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №127688, виданим 25.07.2001р. та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №66-2-03918 (а.с. 9, 10). Як убачається з матеріалів справи, 02.04.2014 року позивач подав в Державну реєстраційну службу ГУЮ у м. Києві заяви про державну реєстрацію свого права власності на нерухоме майно, проте, отримав рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 14.04.2014 та 15.04.2014 р. Згідно вказаних рішень, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності у зв'язку з наявністю запису про арешт в Єдиному реєстрі заборон, що зареєстрований 13.12.2004 р. за № 1541208 Десятою київською державною нотаріальною конторою, на підставі ухвали Народного судді, Дніпровського району б/н від 17.02.2003 р. (а.с. 5-8). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень №1423226, 1541208 та 2026371, - за обтяженнями № 1423226 та 1541208 було накладено арешт на земельну ділянку та садовий будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS], на підставі ухвали б/н від 17.02.2003 року народного судді Дніпровського районного суду м. Києва при цьому, власником даного нерухомого майна згідно з даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначений [PERSON] (а.с. 48, 49). Відповідно до обтяження № 2026371, також накладено арешт на все майно, в тому числі й на садовий будинок [ADDRESS], [ADDRESS], як і в попередніх обтяженнях, проте, при цьому власником нерухомого майна значиться [PERSON] на підставі постанови б/н від 31.07.2003 р. Виконавчої служби. На підставі постанови б/н від 10.11.2006 року ВДВС у Дніпровському районі м. Києва, 17.11.2006 року дане обтяження було вилучено (а.с. 47). Як вбачається з ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва Чех Н.А. від 17.02.2003 року, в порядку забезпечення позову було накладено арешт на земельну ділянку [NUMBER] і дачний будинок садового товариства «Аерофлот», розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37). Згідно даних відділу архівної роботи суду від 21.08.2014р., жодна справа з участю позивача Дніпровським районним судом м. Києва не розглядалася (а.с.30). Відповідно до постанови державного виконавця Солом'янського району м. Києва від 31.07.2003 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, на садовий будинок [ADDRESS], що на праві власності належить боржнику - [PERSON] накладено арешт згідно із виконавчим листом № 2-16, виданого 19.06.2001 року Залізничним районним судом м. Києва (а.с. 37). Всі наведені докази свідчать про відсутність правових підстав для арешту нерухомого майна, а саме - садового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0.0649 га на території м. Києва у Дніпровському районі на [ADDRESS], належних позивачу на праві власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки відомості про арешт майна позивача та внесення записів д Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує його законні права, як власника земельної ділянки і садового будинку, щодо вільного володіння, користування та розпорядження, позов про звільнення майна з-під арешту підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved