Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи це тим, що після смерті 04 липня 2015 року матері позивача [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщина складається, зокрема, з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку [PERSON] має право як спадкоємець першої черги за законом, однак через втрату оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку, хоча спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, в останнє судове засідання не зявився, звернуся до суду з письмовою заявою, в якій просив закінчувати розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за відсутності представника [PERSON] сільської ради. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій письмовій заяві просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Хмельницької області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Допитавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1258, 1261 Цивільного Кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] померла 04 липня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] являється сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого додана до матеріалів справи. За таких обставин [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується листом державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори № 1614/01-16 від 20 липня 2016 року, доданим до матеріалів справи. Згідно вказаної у зазначеному листі інформації інший спадкоємець спадкоємець за заповітом [PERSON] звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори і відмовився від своєї частки в спадщині за законом на користь [PERSON] У ст. 1 ЦПК України вказано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Повноваження в галузі земельних відносин визначені у главах 2 та 3 Земельного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 1225 Цивільного Кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 131 Земельного Кодексу України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. За життя [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку розміром 2, 51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ЯЕ № 306580, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010875400374, виданого Управлінням земельних ресурсів у [PERSON] районі 06 листопада 2008 року, що підтверджується копією відповідного Державного акту, доданою до матеріалів справи. Державний акт на право приватної власності [PERSON] на землю був втрачений, що підтверджується поясненнями позивача, відповідним оголошенням в газеті «Зоря Надгориння» № 7 (11081) за 18 лютого 2016 року, копія примірника якої додана до матеріалів справи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на спірну земельну ділянку як спадкоємець першої черги за законом.

Outcome: approved