Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Христинівського районного суду та просив визнати недійсним і скасувати договір оренди земельної ділянки (нова редакція) від 22 липня 2011 року, що укладений між Христинівською районною державною адміністрацією та СВК «Шельпахівське» і ФГ «Голден». Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що при переукладенні оспорюваного договору оренди до складу орендарів земельної ділянки введено фермерське господарство «Голден», а усі інші істотні умови договору залишились незмінними. Такими правами ні Христинівська РДА, як орендодавець, ні СВК «Шельпахівське», як орендар, законодавством та договором від 06.03.2008 року не наділені. Позивач вважає, що [PERSON], який підписав договір як представник СВК «Шельпахівське», повноваженнями діяти від імені кооперативу не мав, оскільки на момент укладення оспорюваного правочину в кооперативі не працював, при укладенні договору сторони не досягли згоди щодо таких його істотних умов як дата виготовлення кадастрового плану, умови використання земельної ділянки двома орендарями та розміри сплаченої кожним з них орендної плати. Окрім того, [PERSON] вважає, що оспорюваний договір укладено не публічно, поза конкурентними засадами, що позбавило його права на участь у конкурсі з метою реалізації права на одержання в оренду обєкту оренди за даним правочином. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позивача підтримав, покликаючись на доводи, викладені у позовній заяві, та просив суд позов задовольнити. Представник ФГ «Голден» позовні вимоги не визнав та вважає, що права позивача оспорюваний правочин не порушує, він не являється його стороною, що свідчить про відсутність спору як підстави для звернення до суду за захистом порушеного права. Приватний нотаріус Христинівського районного нотаріального округу [PERSON] як третя особа на стороні відповідача, вважає, що позов [PERSON] є необґрунтованим та не підлягає до задоволення, оскільки договір оренди земельної ділянки від 22 липня 2011 року укладено з додержанням вимог чинного законодавства України про оренду землі, Земельного та Цивільного кодексів України. Під час нотаріального посвідчення договору правоздатність та дієздатність юридичних осіб було перевірено та встановлено, а повноваження представника СВК «Шельпахівське» на укладення договору підтверджена рішенням загальних зборів, про що нотаріусу наданий протокол. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи представників сторін та третьої особи, оглянувши реєстраційну справу №1-016-000290-25 суд встановив наступне. 06 березня 2008 року між Христинівською районною дежавною адміністрацією та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Шельпахівське» (код ЄДРПОУ №34176755) укладено договір оренди № 1495 земельної ділянки земель запасу розташованої в адміністративних межах Шельпахівської сільської ради. Даний договір оренди посвідчений приватним нотаріусом Христинівського нотаріального округу [PERSON] 22 липня 2011 року сторони дійшли згоди про переукладення договору оренди № 1495 у новій редакції, у звязку з чим приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу цього ж дня посвідчено договір у новій редакції. За умовами договору оренди землі у новій редакції до складу орендарів залучено фермерське господарство «Голден». Під час посвідчення договору оренди в новій редакції від імені СВК «Шельпахівське» діяв голова правління кооперативу [PERSON], який обраний на дану посаду загальними зборами членів кооперативу від 27 січня 2011 року. Рішення загальних зборів членів СВК «Шельпахівське» від 27 січня 2011 року про обрання [PERSON] головою правління кооперативу не оскаржувалось та скасовувалось у встановленому законом порядку. За змістом ч.1 ст. 5 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. До обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги входять,зокрема, факти, з яких вбачається, що відповідач виконав дії, спрямовані на заперечення права позивача, на захист якого подано позов, або утверджує за собою право, яке належить позивачеві, тощо, тобто ті дії, які свідчать про те, що право позивача порушене або оспорюється. Частиною ст. 116 ЗК України унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст. 116 ЗК України в редакції станом на 22.07.2011 року). Відповідно до вимог ч.1 ст. 122 ЗК України в редакції на 22.07.2011 року повноваженнями передавати земельні ділянки із земельної державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання були наділені районні державні адміністрації. У відповідності до ч.2 ст. 123 ЗК України в редакції на день укладення оспорюваного правочину, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації . У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Як встановлено судом та не заперечується сторонами, [PERSON] до Христинівської РДА з клопотанням про надання йому в користування на умовах оренди земельної ділянки, що є обєктом оренди за оспорюваним правочином, не звертався. Факту порушення особистих прав [PERSON], які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб, судом не встановлено. Стаття 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Згідно частин 1, 2, 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити діючому законодавству, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 92 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону ви\-ступає від її імені, зобов'язані діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Зі змісту статей 639, 657 Цивільного кодексу України вбачається, що правочин між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі. Згідно частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважає\-ться таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписує\-ться особами, уповноваженими на це її установчими документами, дові\-реністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скрі\-плюється печаткою. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов до\-говору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 241 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Судом встановлено, що [PERSON] діяв як представник СВК «Шельпахівське» у відповідності до рішення загальних зборів кооперативу від 27 січня 2011 року і вчинений ним правочин прийнятий кооперативом до виконання. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Підстав для визнання недійсним договору оренди від 22 липня 2011 року в силу статті 15 Закону України «Про оренду землі» не вбачається, оскільки зазначені у позові як неузгоджені умови договору законодавцем не віднесені до істотних, а також позивачем не доведено у чому полягає порушення його законного права. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.5,15,16, 241,639,657,638 ЦК України, ст. ст. 116,122,123 ЗК України та

Outcome: dismissed