Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду з вищевказаним позовом, вимоги якого уточнювались та збільшувались у процесі розгляду справи і посилаючись на неналежне виконання відповідачами договірних зобов'язань за договором позики, просив достроково стягнути з відповідачів солідарно: 1265633 грн. 40 коп., що станом на 07.04.2016 року, є еквівалентом за офіційним курсом НБУ: 48772 доларам США. [PERSON] і [PERSON] пред'явили зустрічний позов, у якому просили зобов'язати [PERSON], особисто приймати щомісячні платежі за договором позики, посилаючись на ухилення [PERSON] від прийняття щомісячних платежів у погашення заборгованості за договором позики. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, первісний позов підтримав і просив про його задоволення, а зустрічний позов не визнав і посилаючись на його безпідставність, просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник обох відповідачів за первісним позовом, первісний позов не визнав і просив у його задоволенні відмовити, а зустрічний позов підтримав і просив про його задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявного в матеріалах справи, оригіналу розписки від 23.06.2014 року, [PERSON] і [PERSON] отримали від [PERSON] на термін 120 місяців, а саме до 23.06 2024 року, грошову суму в розмірі: 579410 грн., що є еквівалентним: 48772 доларам США за офіційним курсом НБУ, станом на день укладення розписки. Повернення отриманої в борг грошової суми полягає у здійсненні щомісячних платежів до 15 числа поточного місяця боржниками спільно чи одним із них грошової суми, яка становить: 579410 грн. : 120 місяців = 4828 грн., що є еквівалентом: 406 доларів США. Розмір щомісячного платежу розраховується з прив'язкою до курсу долара США. Розрахунок проводиться в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ на день вчинення проплати. Боржники вправі збільшити розмір щомісячного платежу. Порушення вищенаведених умов вважається умисним порушенням умов наданої розписки (боргових зобов'язань) та створює підстави для негайного погашення боргу (в термін до 24 год. з моменту виникнення однієї з наведених вище підстав). Як вказує позивач за первісним позовом, відповідачі за первісним позовом не виконують своїх зобов'язань щодо повернення суми позики щомісячними платежами. Позивачі за зустрічним позовом, свої вимоги обґрунтували тим, що саме [PERSON] ухиляється від отримання щомісячних платежів у погашення заборгованості за договором позики. Перевіряючи обґрунтованість доводів сторін спору та їхніх представників, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до положень ст. ст. 611 ч. 1 п. 1, 625, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1, 1050, 1051 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як вбачається зі змісту розписки від 23.06.2014 року, в ній не вказано конкретне місце виконання зобов'язання, щодо повернення позичених грошових коштів та не вказано конкретного способу виконання. Зокрема, в самій розписці зазначається, що повернення грошових коштів полягає у здійсненні готівкових щомісячних платежів до 15 числа поточного місяця боржниками спільно чи одним із них і як дослівно вказано в розписці: «особисто позичальнику». Між тим, позичальниками за змістом розписки, є: [PERSON] і [PERSON], а [PERSON] за змістом розписки, є позикодавцем, а не позичальником. У той же час [PERSON] і [PERSON] та їх представниками, суду не надано конкретних, беззаперечних правових доказів, які б свідчили про вжиття усіх передбачених чинним законодавством України заходів для належного виконання своїх зобов'язань, щодо повернення позичених грошових коштів щомісячними платежами в строки, визначені розпискою. Не свідчать про це і надані [PERSON], і [PERSON] та їх представниками, письмові докази, щодо відправлення [PERSON] поштової кореспонденції з проханням повідомити банківські реквізити для перерахування грошових коштів та звернення до приватного нотаріуса для перерахування грошових коштів на депозитний рахунок, а також доводи про ведення з [PERSON] електронної переписки. У той же час [PERSON] і [PERSON] та їх представниками, не спростовані конкретними правовими доказами доводи [PERSON] і його представників про те, що [PERSON] і [PERSON] достовірно були відомі місця перебування, проживання і роботи [PERSON], як на території Польщі, так і на території України, що не позбавляло їх можливості виконати належним чином свої договірні зобов'язання щодо повернення грошових коштів. Будь-яких конкретних правових доказів, які б конкретно та беззаперечно свідчили про відмову [PERSON] від отримання позичених у нього грошових коштів і які б у свою чергу давали правові підстави для висновку про ухилення [PERSON] від отримання грошових коштів на виконання договірних зобов'язань щодо повернення позики, [PERSON] і [PERSON] та їхні представники, суду не надали і судом таких доказів, не здобуто. Судом перевірялись і періоди перебування [PERSON] за межами України, і цією перевіркою не встановлено конкретних та беззаперечних доказів, які б свідчили про позбавлення [PERSON] і [PERSON], саме з вини [PERSON], виконати свої зобов'язання щодо повернення позичених грошових коштів періодичними платежами. З урахуванням викладеного, правові підстави для повного чи часткового задоволення зустрічного позову, відсутні. У процесі розгляду справи, суду не надано конкретних правових доказів про належне виконання [PERSON] і [PERSON] своїх договірних зобов'язань, щодо повернення позики щомісячними платежами в строки, визначені розпискою від 23.06.2014 року. Тому, доводи за первісним позовом про наявність правових підстав вимагати дострокового повернення, неповернутої позики, суд вважає обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Що ж стосується розміру первісних позовних вимог, які підлягають задоволенню, то суд при вирішенні даного питання виходить із наступного. Так, остаточно визначившись у процесі розгляду даної справи судом із межами своїх позовних вимог, позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідачів солідарно: 1265633 грн. 40 коп., що станом на 07.04.2016 року, є еквівалентом за офіційним курсом НБУ: 48772 доларам США. Між тим, як вбачається зі змісту розписки в ній дослівно зазначено, що [PERSON] і [PERSON] отримали від [PERSON] грошову суму в розмірі: 579410 грн., що є еквівалентним 48772 доларам США за офіційним курсом НБУ станом на день укладення розписки. Тобто, грошові кошти позичались у гривнях України, а не в доларах США. Тому, вимоги і доводи за первісним позовом про те, що розмір позики, яка має бути повернута, повинна визначатись у залежності і виходячи із курсу долара США по відношенню до гривні України на день повернення позики, є безпідставними і такими, що протирічать вищевказаним нормам права. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги за первісним позов обґрунтованими лише в частині стягнення: 579410 грн. - неповернутої позики, що було еквівалентним 48772 доларам США за офіційним курсом НБУ, станом на день укладення розписки. Застереження в розписці від 23.06.2014 року про те, що розмір щомісячного платежу в повернення позики, розраховується з прив'язкою до курсу долара США, суд вважає в даному конкретному випадку таким, що не ґрунтується на Законі, оскільки позика була в гривнях України, а не в доларах США і зміна курсу долара США, може призвести до безпідставної зміни самого розміру позики, визначеного самими сторонами договору позики, яка підлягає поверненню на виконання договірних зобов'язань за договором позики. За таких обставин, первісний позов підлягає задоволенню частково, а в задоволенні зустрічного позову відмовляється за недоведеністю позовних вимог за зустрічним позовом. Оскільки первісний позов частково задовольняється, а в задоволенні зустрічного позову відмовляється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені останнім, судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за первісним позовом, а понесені [PERSON] і [PERSON] судові витрати їм не відшкодовуються та покладаються на них.

Outcome: partial