Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] .В обґрунтування позову посилається на те, що 20.10.2007 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. В цьому шлюбу в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя не склалося через відсутність взаємного розуміння. Шлюбні відносини припинені. Ведення спільного господарства припинено, шлюб існує формально. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Спору про місце проживання дитини немає. Тому, у звязку з викладеним, позивач просить суд, розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі, позов визнала. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2007 року, про що зроблено запис за №15, та видано Кіровською сільською радою Бериславського району Херсонської області свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-КГ № 025716 (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження I-КГ № 057100 виданого Кіровською сільською радою Бериславського району Херсонської області 03.01.2008 року, від шлюбу сторони по справі мають неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO] (а.с.10). Подружнє життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння. Спільне проживання припинено. Сім'я розпалась, шлюб існує формально. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, місце проживання дитини визначено, як проживання з матірю, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved