Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в обґрунтування якої зазначив, що 11 серпня 2004 року у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кузнецової О.С. ним було укладено договір купівлі-продажу гаражу, на підставі якого заявник став власником гаражу розміром 6,0 x 3,15 м , який розташований за адресою: [ADDRESS] . Проте у договорі купівлі-продажу гаражу нотаріусом була зроблена помилка у прізвищі заявника, а саме, замість правильного « [PERSON] », вказано неправильно прізвище « [PERSON] ». Це сталося тому, що при написанні прізвища заявника на російській мові відсутній «Ь», а нотаріус використовувала його паспорт, який складено на російській мові. У теперішній час заявник бажає продати гараж, однак, не може це зробити, тому що наявна помилка у прізвищі власника. З метою внесення змін у договір заявник звернувся до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кузнецової О.С. за юридичною адресою: [ADDRESS] , але там повідомили, що за цією адресою нотаріус припинила свою діяльність і її не має в Україні. Факт належності заявнику даного договору підтверджується наступними документами: копією довідки про постійне проживання, ідентифікаційним кодом заявника, копією повторного свідоцтва про народження, копією паспорта заявника, а тому, просить встановити факт належності йому договору купівлі-продажу від 11.08.2004. 29 жовтня 2020 року на підставі ухвали суду з метою виконання вимог частини 1 статті 189 Цивільного процесуального кодексу України розпочато підготовче провадження у справі, розгляд якої здійснюється у порядку окремого провадження. 03 лютого 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.08.2004 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу гаражу, згідно з умовами якого [PERSON] придбав у власність гараж розміром 6,0 x 3,15 м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.2012, [INFO] народився « [PERSON] ». Як вбачається з посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] від 12.04.2013, остання видана на ім`я: « [PERSON] , [INFO] ». Відповідно до довідки про присвоєння ІПН від 27.04.2009 прізвище, ім`я по батькові фізичної особи-платника податків зазначено як « [PERSON] , [INFO] ». Разом з цим, відповідно до паспорта громадянина РФ від 22.05.2015, останній виданий на ім`я: « [PERSON] , [INFO] » Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що зазначене у договорі купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кузнецовою О.С. 11.08.2004, прізвище покупця « [PERSON] », заявника у даному випадку, не відповідає дійсному, яке у посвідці на постійне проживання зазначено як - « [PERSON] ». Отже враховуючи, що факт, заявлений [PERSON] для встановлення у судовому порядку має юридичне значення, а саме для реалізації заявником права власності, суд вважає можливим встановити вказаний факт в порядку, визначеному нормами глави 6 розділу IV ЦПК України.

Outcome: approved