Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 6.02.2012 року, належить земельна ділянка по [ADDRESS], з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва, площею 51 кв. Межі земельної ділянки винесені на місцевість у відповідності до проектної документації, межові знаки установлені у присутності працівників управління Держкомзему. Також позивачем був узгоджений проект будівництва на цій ділянці та отримано дозвіл на виконання робіт. Від Державної інспекції сільського господарства в Сумській області позивач дізнався, що суміжна ділянка, кадастровий номер якої [NUMBER] з цільовим призначення для будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд знаходиться у приватній спільній власності громадян [PERSON] та [PERSON], як об'єкт нерухомого майна на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 05.04.2013 року Надалі, на думку позивача, [PERSON], дізнавшись про початок виконання ним підготовчих робіт гаражного будівництва, 3.10.2013 року у вечірній час, розпочала зводити в друге паркан на належній позивачу земельній ділянці, при цьому захопивши з боку [ADDRESS] відносно коротшої та ближньої до належної її будівлі магазину сторони ділянки, відстань, яка становить близько 1,18 метра по всій її довжині,самовільно захоплена площа становить 1,18 х6,8=8 м. кв. Позивач вважав, що внаслідок прийнятого рішення Роменською міською радою 6 скликання 19 сесії від 24.01.2012 року, про надання дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою, вже після отримання ним земельної ділянки, суміжна ділянка була додатково до вже отриманої та на якій зведена будівля магазину, надана у власність [PERSON] та [PERSON] При цьому межа виділеної їм ділянки з позивачем жодного разу не узгоджувалась, а на місцевості частково співпала з ділянкою позивача, про що позивач дізнався після зведення паркану [PERSON] на належній йому ділянці. Також позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] засвідчили, на його думку, невідповідними їм підписами заяву-клопотання до міської Ради всупереч вимог ч.6 ст. 186 ЗК України, не зазначивши орієнтовний розмір бажаної ділянки, тому Роменська міська рада, винісши оскаржуване рішення від 24.01.2012 року, вийшла за межі відведених повноважень, не зазначивши у ньому площу земельної ділянки. Крім того, позивач вважає, що прийняте Роменською міською Радою рішення від 24.01.2012 року щодо надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою, та рішення від 28.05.2012 року яким затверджено проект, за наслідками яких земельні ділянки передані у спільну приватну власність [PERSON] і [PERSON] є не законними, бо положення узгодженого проекту та технічної документації не відповідають вимогам законів, оскільки надана ділянка суміжним власникам, частково співпала на місцевості з земельною ділянкою позивача, чим порушується його право на володіння, користування, розпорядження. Вказане також, на його думку, є підставою для скасування свідоцтва на право власності від 05.04.2013 року на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер якої [NUMBER] Під час оформлення проектної документації, на думку позивача, йому були створені чисельні штучні перешкоди з боку відповідача [PERSON] Крім того, [PERSON] та [PERSON] самовільно захоплювали земельну ділянку, склавши на ній будівельні матеріали, зводили паркани. Судом відносно [PERSON] виносилось рішення щодо знесення частини паркану, але лише на 0,5 м, так як на час звернення до суду у користуванні була значно менша площа ділянки на умовах договору оренди. Позивач зазначає, що набувши право власності на земельну ділянку, у зв'язку з заступом та з будівництвом чергового з іншого боку будинку паркану, він також звертався до Державної інспекції сільського господарства в Сумській області. Згідно перевірки головного спеціаліста, державного інспектора сільського господарства в Сумській обл. Ярмак М.А. з приводу самовільного будівництва, були встановлені порушення ст.91 ЗК України, за що [PERSON] була притягнута до відповідальності за ст. 56 КУпАП. Факт чергового притягнення до відповідальності підтверджується постановою про накладання адміністративного стягнення від 28.11.2013 року. На думку позивача, наявні порушення щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки, невідповідність положень документації вимогам закону, порушення порядку набуття земельної ділянки, невідповідність погоджувальної документації змісту рішення сесії за цільовим призначенням, порушення соціального розподілу землі, невиконання органами влади здійснення належного контролю при затвердженні проекту, недотримання відділами архітектури та Держкомзему законодавства та нормативів, неузгодженість метричних даних з координатами та ряд інших викладених чисельних порушень які суперечать вимогам Конституції України, законам України мають бути взяті до уваги і слугують підставою для задоволення позовних вимог. Під час судового розгляду справи [PERSON] неодноразово уточняв позовні вимоги, і в останній редакції яких прохав суд: - визнати частково незаконним та недійсним рішення 19 сесії 06 скликання Роменської міської ради від 24.01.2012 року про надання дозволів на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації, зокрема п.1, п. 1.2 яким затверджено матеріали вибору міста розташування земельної ділянки і надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок із земель житлової і громадської забудови (землі запасу) [PERSON], [PERSON] по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; - визнати частково незаконним та недійсним рішення 23 сесії 06 скликання Роменської міської Ради від 28.05.2012року, про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою, зокрема: п. 7 яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON], [PERSON] по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та п.7.1,п.7.2 про надання у спільну часткову власність гр. [PERSON] та [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки від площі 0,0205 га за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також позивач прохав визнати недійсними свідоцтва на право власності від 05.04.2013 року на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер якої [NUMBER] і яка знаходиться по 1/2 від площі 0,0205 га у спільній приватній власності громадян [PERSON] за № [NUMBER] та [PERSON] за [NUMBER], та скасувати реєстрацію цих свідоцтв. Крім того, позивач прохав зобов'язати [PERSON] демонтувати: частину стрічкового паркану, яка складається з цегляного фундаменту облицьованого гранітним каменем та залізобетонних стовпів з металевими латами, до яких прикріплене суцільною стіною металеве профільоване листове залізо, що створює перешкоди з боку ділянки, сторона якої становить 7,5метри, на відстань яка встановлена судовою земельно-технічною експертизою №10 і становить 1,54 м + 3,73 м = 5,29 м,при цьому привівши територію до первинного стану; частину цегляного незавершеного паркану, а саме цегляний фундамент під паркан , на відстань яка встановлена судовою земельно-технічною експертизою №10 , і становить 1,53 м від металевого гаражу, привівши територію до первинного стану. Позивач прохав зобов'язати [PERSON] демонтувати 8,77 м огорожі яка складається з залізобетонних стовпів з металевими латами виготовлених з оцинкованого профільного заліза, як зазначено в експертизі паркан з залізобетонних стовпів з металевим каркасом збоку [ADDRESS], привівши територію до первинного стану, судові витрати в стягнути з відповідача. Що стосується демонтажу частини паркану позивач, посилаючись на висновок судової земельно-технічної експертизи, додатково пояснив, що має бути демонтована лише та частина паркану та огорожі, яка не належить а ні [PERSON], а ні [PERSON], а була самочинно збудована саме [PERSON] за межами виділеного контуру відповідно до правовстановлюючих документів (а.с. 28 Т. №3). Представник відповідача - Роменської міської Ради надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у відсутності представника міської Ради, з приводу позову покладається на розсуд суду. В наданих суду письмових запереченнях на позов, Роменська міська Рада зазначила, що підстави для визнання рішення дев'ятнадцятої сесії шостого скликання Роменської міської ради від 24.01.2012 «Про надання дозволів на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» та рішення двадцять третьої сесії шостого скликання від 28.05.2012 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» незаконними відсутні. Свої заперечення мотивує тим, що роботи по виготовленню проекту землеустрою та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку гр. [PERSON] для індивідуального гаражного будівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на території Роменської міської ради виконувалися ТОВ «Діната» в 2011 році згідно укладеного договору, а роботи по виготовленню проекту землеустрою та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку громадянам [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на території Роменської міської ради виконувалися ПП «РомземПроект» в 2012 році згідно укладеного договору від 26.01.2012 р. № 6. Згідно ст. 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою мають право авторства на створену ними документацію із землеустрою, а також здійснювати авторський нагляд за реалізацією заходів передбачених документацією із землеустрою; розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. Рішення дев'ятнадцятої сесії шостого скликання Роменської міської ради від 24.01.2012 «Про надання дозволів на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» прийнято міською радою з дотриманням норм законодавства. Рішення двадцять третьої сесії шостого скликання від 28.05.2012 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» було прийнято відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельного кодексу України та на підставі заяв громадян. Технічна документація, затверджена Роменською міською радою, була розроблена спеціалізованими ліцензійними організаціями. Згідно законодавства відповідальність за достовірність даної документації несуть саме вони. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений Земельним кодексом України, згідно вимог якого рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. При цьому підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін та погоджується у порядку встановленому ст. 186-1 ЗК України. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його Територіального органу для здійснення такої експертизи. (Т. № 1 а.с. 108-110). Представник відповідача [PERSON], за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і прохала суд відмовити в їх задоволенні. Свої заперечення мотивувала тим, що під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] та [PERSON] порушень чинного законодавства України взагалі не мало місця. Так, 01.07.2005 року між ПП «РомЗемПроект» та ПП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 57 про здійснення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційного використання (роздрібної торгівлі та комерційних послуг) за адресою [ADDRESS]. В пояснювальній записці до вищевказаного проекту вказано, площа земельної ділянки, що проектується до відведення на умовах оренди терміном на п'ять років, визначена згідно з генпланом м. Ромни. Проектом передбачається відведення земельної ділянки площею 0,0348 га згідно генплану м. Ромни, земельна ділянка знаходиться в межах червоної лінії, земельна ділянка, що проектується до відведення для комерційного використання, входить до складу земель державної власності, що знаходиться на території Роменської міської ради в [ADDRESS], на час обстеження земельна ділянка не забудована, раніше нікому не надавалась. Рішенням Роменської міської ради двадцять дев'ятої сесії четвертого скликання від 30.08.2005 року «Про розгляд земельних питань» вирішено: відповідно до заяви гр. [PERSON] було внесено зміни в рішення двадцять шостої сесії міської ради IV скликання від 25.02.2005 року, а саме: пункт 1.34 гр. [PERSON] [ADDRESS] - для комерційного використання (обслуговування магазину) читати в новій редакції гр. [PERSON], гр. [PERSON] [ADDRESS] - для комерційного використання (обслуговування магазину). П.16 рішенням Роменської міської ради Сумської області тридцять першої сесії четвертого скликання від 02.12.2005 року «Про розгляд земельних питань» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0348 га приватним підприємцям [PERSON] і [PERSON] для комерційного використання (роздрібної торгівлі та комерційних послуг) за адресою [ADDRESS]: надати в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 0.0348 га приваним підприємцям [PERSON], [PERSON] Відповідно до акту про встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та прийомки передачі межових знаків на зберігання ПП [PERSON] та [PERSON] для комерційного використання (роздрібної торгівлі та комерційних послуг) за адресою [ADDRESS], представниками претензій при встановленні меж не заявлено. Також, відповідно до пояснювальної записки до проекту технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 26.01.2012 року за адресою [ADDRESS] вказано: площа земельної, що проектується до відведення, визначена згідно з генпланом, проектом відведено земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, польові роботи виконані у відповідності до вимог чинного законодавства України, обчислення координат виконані на ПК, система координат місцева. Встановлення меж земельної ділянки проведено за участю представників Управління Держкомзему у м. Ромни Сумської області, ПП «РомЗемПроект», претензій та заперечень проти встановлення меж не заявлено. У викопіюванні з зазначенням земельної ділянки, що відводиться гр. [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] вбачається, що земельна ділянка виділена іншим кольором і перетинань з іншими землевласниками не вбачається. Вказане також підтверджується абрисом земельної ділянки, абрисом контрольних промірів земельної ділянки, ситуаційним планом м. Ромни. Рішенням Роменської міської ради від 28.05.2012 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] та [PERSON], за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд., надано у спільну часткову власність гр. [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки, від площі 0,0205 га за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд., надати у спільну часткову власність гр. [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки, від площі 0,0205 га за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Згідно з актом перевірки і приймання виконаних робіт по встановленню меж земельної ділянки координати кутів земельної ділянки вирахувано правильно, вцілому роботи по виготовленню проекту землеустрою виконані в повному обсязі і відповідають вимогам земельного законодавства України, межі суміжних землекоритсувань раніше виданою технічною документацією погоджені. Крім того, зазначає, що постановою Роменського міськрайонного суду від 07.12.2011 року по справі № 2-а-6877/2011 року було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення на [PERSON] за самовільне зайняття земельної ділянки розташованої по [ADDRESS]. Щодо встановлення оспорюваного заявником паркану, то паркан побудовано згідно затвердженої проектної документації і, на думку представника відповідача, він не заважає користуванню металевим гаражем заявника, бо відповідно до п. 21 архітектурно - планувального завдання затвердженого в.о. головного архітектора м. Ромни 19 травня 2006 року було зобов'язано прилеглу до об'єкту територію огородити. Крім того, ще 30.08.2011 року частину паркану 0,5 метрів, який - перешкоджав позивачу користуватися гаражем було демонтовано. На думку представника відповідача, земельна ділянка [PERSON] взагалі не межує із земельною ділянкою заявника. Оскільки під час набуття оспорюваної земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON], зокрема на час здійснення оспорюваних правочинів, позивач не являвся суміжним землекористувачем чи землевласником із відповідачем [PERSON], то не могли бути порушені його законні права чи інтереси. Також, на думку представника відповідача, позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки з копій доданих документів датованих 2010-2011 роками вбачається, що позивачеві ще у 2010-му році було відомо що його права на користування земельною ділянкою нібито порушено (а.с. 112 - 119 Т. №1). Представник третьої особи Управління Держземагенства в Роменському районі Сумської області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, надавши листа про розгляд справи у відсутності представника управління, з приводу позову покладається на розсуд суду Представник третьої особи [PERSON], за довіреністю [PERSON], позовні вимоги не визнав і прохав відмовити в їх задоволенні, оскільки, на його думку, жодних суттєвих порушень під час оформлення документів на земельну ділянку по [ADDRESS], належну [PERSON] та [PERSON], допущено не було. Представник Державної реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, надавши листа про розгляд справи у відсутності представника управління, з приводу позову покладається на розсуд суду. Суд вислухавши сторони, дослідивши надані ними докази на підтвердження своїх доводів та заперечень дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.02.2012 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0051 га, розташованої по [ADDRESS], з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва (а.с.13). Відповідно до п.1, 1.2 рішення 19 сесії 06 скликання Роменської міської ради від 24.01.2012 року «Про надання дозволів на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації» затверджено матеріали вибору міста розташування земельної ділянки і надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянок із земель житлової і громадської забудови (землі запасу) [PERSON], [PERSON] по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.14). Рішенням 23 сесії 06 скликання Роменської міської Ради від 28.05.2012року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» - затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON], [PERSON] по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (п.7), а також надано у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки від площі 0,0205 га за адресою [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (п.7.1, п.7.2) (а.с.15-16). 05.04.2013 року [PERSON] та [PERSON] було отримано свідоцтво на право власності на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер якої [NUMBER] і яка знаходиться по 1/2 від площі 0,0205 га у спільній приватній власності громадян [PERSON] за № [NUMBER] та [PERSON] за [NUMBER] (а.с.68-69). Позивач вважає, що вказаними рішеннями міської Ради порушені його права як суміжного землекористувача, а також діями [PERSON] порушено його право користування земельною ділянкою, тому він звернувся до суду з відповідним позовом. Наведене свідчить, що між сторонами виник спір із земельних відносин, які урегульовані нормами земельного та цивільного законодавства. Спір підлягає вирішенню на підставі ст. ст. 15, 18, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 12, 118, 122, 152, 186-1 ЗК України, ст. 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 386, 391 ЦК України. Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України гарантується право на землю. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (п. «б» статті 12 Земельного кодексу України). Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Як встановлено судом, рішення дев'ятнадцятої сесії шостого скликання Роменської міської ради від 24.01.2012 «Про надання дозволів на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» прийнято міською радою з дотриманням норм законодавства. Рішення двадцять третьої сесії шостого скликання від 28.05.2012 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» було прийнято відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельного кодексу України та на підставі заяв громадян, а технічна документація, затверджена Роменською міською радою, була розроблена спеціалізованими ліцензійними організаціями. Ті недоліки, на які посилається позивач у позовній заяві є несуттєвими і такими, що не дають беззаперечних підстав для визнання недійсними та незаконними оскаржуваних рішень міської Ради від 24.01.2012 року та від 28.05.2012 року . Згідно вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно вимог ч.1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем не доведено, що оскаржуваними рішеннями Роменської міської Ради від 24.01.2012 року та від 28.05.2012 року порушені його права і інтереси. По-перше, незважаючи на принцип змагальності сторін, позивач не довів у судовому засіданні, що проектна документація щодо відведення земельної ділянки 0,0205 га за адресою [ADDRESS] не відповідає чинному законодавству. Позивач, незважаючи на роз'яснення суду (згідно п.4 ст. 10 ЦПК України) не скористався своїм процесуальним правом клопотати перед судом про призначення судової експертизи з цього питання По-друге, матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка позивача не межує безпосередньо з земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] Відповідний акт з цього приводу був підписаний і самим позивачем (а.с. 78 Т. № 1). По-третє, як випливає з висновку судової земельно-технічної експертизи № 10 від 27.03.2015 року, і як підтвердив у судовому засіданні експерт Таранець Т.А. відповідно до даних «Технічної документації ПП «РомЗемПроект» щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON], [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, із земель державної власності [ADDRESS] на території Роменської міської Ради Сумської області» та обмінного файлу 5910700000050100314.xml лінійні розміри, конфігурація та площа земельної ділянки за адресою [ADDRESS] тотожні між собою. На дослідження було надано дані результатів топографо-геодезичного знімання фактичного використання земельних ділянок, виконаного спеціалістами ПП «Ромни-Проект» у паперовому (план) та електронному вигляді (обмінні файли). Лінійні та просторові дані результатів проведеного обстеження та топографо-геодезичного знімання фактичного використання земельних ділянок тотожні (а.с. 220Т.№ 2). Суд також бере до уваги, що за повідомленням першого заступника голови Державного агентства земельних ресурсів України, за інформацією Головного управління Держземагенства у Сумській області, згідно даних Державного земельного кадастру земельні ділянки, які знаходяться у приватній власності громадян [PERSON] та [PERSON] з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] перетинаються між собою (а.с. 152 Т. №2). Не може суд залишити поза увагою і висновок судової земельно-технічної експертизи № 10 від 27.03.2015 року в тому аспекті, що є проблеми з розташуванням в натурі меж земельної ділянки, як у [PERSON] та [PERSON], так і у самого позивача [PERSON] На думку суду, сторони мають можливість, за угодою між собою привести межі своїх земельних ділянок у відповідність з чинним законодавством в порядку запропонованому Державним агентством земельних ресурсів України (а.с. 152 Т. №2). Крім того, сам позивач у позовній заяві зазначає про те, що на електронному носієві інформації виготовленому спеціалістами відділу Держкомзему межі суміжних ділянок розташовані вірно, перетин ділянок відсутній. Про відсутність перетинів земельних ділянок у технічній документації підтвердив і допитаний судом експерт Сумського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. Засл. проф. Бокаріуса М.С. - Таранець Т.А. Крім цього, позивач заявивши свої позовні вимоги до міської Ради і [PERSON], в якості третьої особи зазначив [PERSON] і протягом розгляду справи не клопотав про її залучення до участі в справі як співвідповідача, хоча вона також є співвласником 1/2 частини земельної ділянки, легітимність отримання якої оспорюється. Таким чином, оспорювані позивачем рішення Роменської міської Ради прийняті в межах компетенції, в установленому законом порядку. Позивач в цій частині не надав доказів того, що міська Рада якимось чином діяла всупереч вимог чинного законодавства, прав та інтересів осіб не було порушено, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Що стосується визнання недійсним свідоцтва на право власності від 05.04.2013 року на нерухоме майно - земельну ділянку кадастровий номер якої [NUMBER] і яка знаходиться по 1/2 від площі 0,0205 га у спільній приватній власності громадян [PERSON] за № [NUMBER] та [PERSON] за [NUMBER], та вимоги про скасування реєстрації цих свідоцтв, в задоволенні позову в цій частин слід також відмовити, з наступних підстав. У судовому засіданні представник Державної реєстраційної служби Обідейко В.В. пояснила,що свідоцтва про право власності на земельну ділянку [PERSON] і [PERSON] були видані у відповідності з вимогами закону, їх служба проводила перед цим перевірку по кадастровому номеру, за адресою розташування і за громадянином власником. Суд відзначає, що відносини, які пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Статтею 15 даного Закону встановлений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно п. 8-1 ст. 18 даного закону свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Зважаючи на наведені норми, суд вважає, що законодавцем чітко визначено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно є кінцевим похідним документом низки послідовних дій та рішень органу державної реєстрації прав. Свідоцтво про право власності є документом, який оформлюється на підставі рішення державного реєстратора та внесення ним відповідного запису до державного реєстру прав. Крім того, ч. 2 ст. 26 закону передбачена можливість скасування лише відповідних записів, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Скасування таких записів здійснюється державним реєстратором на підставі відповідного судового рішення. Само по собі скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, в контексті ст. 16 ЦК України, не може бути способом захисту порушеного цивільного права. Свідоцтво про право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення про державну реєстрацію та запису у Державному реєстрі, тобто ця вимога є похідною і залежить від доведеності незаконності рішення про державну реєстрацію та внесеного до Державного реєстру запису. Доказів на підтвердження вимог про визнання недійсними (незаконними) підстав (відповідних рішень державного реєстратора), за яких запис внесено до державного реєстру, позивачем не надано. Що стосується усунення перешкод у користуванні ділянкою позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. З висновку судової земельно-технічної експертизи № 10 від 27.03.2015 року вбачається, що фактичне місцезнаходження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]., кадастровий номер якої [NUMBER] та знаходиться у спільній частковій власності громадян [PERSON] та [PERSON], не відповідає даним, зазначеним у технічній документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку та даним каталогів координат вказаної земельної ділянки, внесених до Державного реєстру земель та Державного земельного кадастру (а.с. 218 - 222 Т. № 2). У розділі «Дослідження» вищевказаного висновку експертизи у п.4 зокрема зазначено: - відхилення межі вищевказаної земельної ділянки, відповідно до правовстановлюючих документів та фактичної межі земельної ділянки, огородженої парканами з металопрофільного листа в залізобетонних стовпах на стрічковому цегляному фундаменті та з залізобетонних стовпів з металевим каркасом, становить 1,53-1,54 м.; - за межу земельної ділянки, відповідно до правовстановлюючих документів, виступає 1,54 м та 3,75 м паркану з металопрофільного листа в залізобетонних стовпах на стрічковому цегляному фундаменті, 1,53 м стрічкового цегляного фундаменту та 8,77 м паркану з залізобетонних стовпів з металевим каркасом. Графічно схема співставлення меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], відповідно до правовстановлюючих документів наведена у додатку № 4 до висновку експертизи (а.с. 228). Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Позивачем надано докази того, що паркан було збудовано саме відповідачем [PERSON] (а.с.133-137 Т. № 2), а тому останню слід зобов'язати демонтувати частину незаконно зведеного паркану. При цьому суд зазначає, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 51 кв.м., розташованої по [ADDRESS] в м. Ромни, з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва, що очевидно передбачає користування автомобілем, а частина незаконно зведеного паркану, створює перешкоди, зокрема позбавляє позивача права належним чином користуватися земельною ділянкою. Тому порушені права позивача в цій частині підлягають задоволенню. Строк позовної давності позивачем не порушено, оскільки позивач власником земельної ділянки згідно державного акту став 06.02.2012 року. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч.1 ст. 88 ЦПК України згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено 243,60 грн. судового збору (а.с.1), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача 81 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial