Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Перший Український [PERSON]», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01 липня 2008 між [PERSON] та ЗАТ «Перший Український [PERSON]» був укладений кредитний договір №6543183 на суму 370\~000, 00 дол. США. В цей же день між сторонами був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2853, згідно якого [PERSON] надав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS]. 03 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі вищевказаного договору іпотеки було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15109, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS]. Також позивач вказує, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року з нього та [PERSON] в солідарному порядку було стягнуто на користь ПАТ «Перший Український [PERSON]» суму заборгованості за кредитним договором №6543183 від 01 липня 2008 року у розмірі 274\~186, 19 дол. США. В подальшому, ухвалою суду від 16 липня 2014 року вищевказане рішення було скасовано за заявою [PERSON], та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 09 листопада 2015 року вищевказану справу було обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до ПАТ «Перший Український [PERSON]», [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та договору поруки. На даний час по вказаній справі призначено судову економічну та судову почеркознавчу експертизи. На думку позивача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не мав підстав на видачу виконавчого напису від 03 листопада 2015 року, оскільки на даний час існує спір щодо заборгованості по кредитному договору та дійсності самого кредитного договору та договору поруки. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Перший Український [PERSON]» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та вказала, що у звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором №6543183 від 01 липня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 03 листопада 2015 року було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка є предметом іпотеки. Тому, представник відповідача вважає, що нотаріус, дотримуючись вимог закону, вчинив вищевказаний виконавчий напис на основі документів, наданих Банком. У той же час, представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала того, що на даний час між сторонами існує спір щодо заборгованості по кредитному договору та дійсності кредитного договору та договору поруки, про що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] під час вчинення виконавчого напису попереджений не був. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був сповіщений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали цивільної справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за, виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Судом встановлено, що 01 липня 2008 між [PERSON] та ЗАТ «Перший Український [PERSON]» був укладений кредитний договір №6543183 на суму 370\~000, 00 дол. США. В цей же день, у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між сторонами був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2853, згідно якого [PERSON] надав в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS]. 03 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі вищевказаного договору іпотеки було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 15109, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 визначено, що підставами для стягнення заборгованості у безспірному порядку проводиться за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Це також визначено у п.\~283 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, а саме: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Судом також встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку було стягнуто на користь ПАТ «Перший Український [PERSON]» суму заборгованості за кредитним договором №6543183 від 01 липня 2008 року у розмірі 274\~186, 19 дол. США. В подальшому, ухвалою суду від 16 липня 2014 року вищевказане рішення було скасовано за заявою [PERSON], та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 09 листопада 2015 року вищевказану справа було обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до ПАТ «Перший Український [PERSON]», [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та договору поруки. На даний час по вказаній справі призначено судову економічну та судову почеркознавчу експертизи. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що на даний час існує спір між сторонами щодо заборгованості по кредитному договору та дійсності самого кредитного договору та договору поруки. Тому, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 03 листопада 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №15109, про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: approved