Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська Охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та витрат на правову допомогу, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 12815,99 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 243,60 гривні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.07.2013 року о 14 годині 05 хвилин рухаючись по вулиці Стуса-Радужна, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], на перехресті рівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю «Daewoo» реєстраційний номер [NUMBER]» під керуванням [PERSON], внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.07.2014 року по справі №521/10295/14-п, провадження №3/521/12754/13 п, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. На виконання вимог закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винного у ДТП, була застрахована в АТ «УОСК». Позивач в своїй заяві зазначив, що він є власником автомобіля «Daewoo» реєстраційний номер [NUMBER], згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів ВНС 155731 і його автомобіль отримав ряд механічних пошкоджень. Відповідно до аварійного сертифікату № 32006/14, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП становить 20901,43 гривень. 21.11.2013 року представником відповідача було надіслано позивачу «Повідомлення про прийняте рішення по події яка мала місце 25.07.2013 року» № 7954, у якому АТ «УОСК» повідомила про прийняття рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування в сумі 7085,44 гривні, яке свідчить що відповідач визнав факт наявності зобов'язання перед Позивачем у сумі 7085,44 гривень. Про те позивач не погоджується з сумою яка визначена представником відповідача, тому що експертиза з визначення збитків, наданих йому внаслідок ДТП не проводилася, а відповідно до абз. 2 п.36.2. ст.36 Закону № 1961-1страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик та потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування. Позивач вказує, що між ним та відповідачем не було підписано жодних документів, які б свідчили про досягнення згоди щодо розміру страхового відшкодування. Визначений АТ «УОСК» розмір страхового відшкодування було доведено Позивачу «Повідомленням про прийняте рішення по події, яка мала місце 25.07.2013 року № 7954 від 21.11.2013 року, при цьому жодних розрахунків, з яких вбачається порядок визначення розміру страхового відшкодування АТ «УОСК» позивачу не надавало. Позивач заперечує проти визначеного відповідачем розміру страхового відшкодування, оскільки він є заниженим та економічно необґрунтованим, тому відповідно до абзацу 2 п.36.2.ст.36 Закону має бути проведено оцінку пошкодженого майна. 03.06.2014 року аварійним комісаром [PERSON] було складено Аварійний сертифікат № 32-06/14 яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю «Daewoo»», реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає: 20901,43 гривень, без ПДВ. Таким чином розмір зобов'язання АТ «УОСК» з виплати страхового відшкодування [PERSON] за страховим випадком, що мав місце 25.07.2013 року становить 19901,43 гривень. Отже станом на дату подання даного позову, АТ «УОСК» не виконало належним чином грошове зобов'язання та не виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 12815,99 гривень. Також позивачу довелося звернутися за наданням правової допомоги та виплатити Адвокатському бюро «[PERSON]» 6 000,00 гривень та понести витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривні. Представник позивача в судовому позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позові та просив суд задовольнити позов, стягнути судові витрати та суму сплаченого судового збору. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що АТ «УОСК» не порушував порядку визначення розміру страхового відшкодування, так як 27.07.2013 року залученим АТ «УОСК» оцінювачем, у відповідності до положень п.34.2 ст.34 Закону, за участю позивача проведено огляд аварійно-пошкодженого автомобіля «Daewoo», р.н. [NUMBER] За наслідком огляду пошкодженого майна складено звіт № 8914 від 27.07.2013 року з оцінки транспортного засобу, згідно з яким вартість матеріального збиту складає 8085,44 гривень. У подальшому до АТ «УОСК» позивач надав заяву про страхове відшкодування, в якій отримувачем визначено ремонтне підприємство -СПД «Зарічний». Представник відповідача вказує, що позивачем та його представником жодних документів, що підтверджують заявлений до суду розмір збитку, в строки та порядку визначеному п.331, ст.33 Закону, не надано. Також у запереченнях на позов звернута увага, що надана позивачем копія аварійного сертифікату не містить ознак оцінки майна і не відповідає вимогам Закону про оцінку, що свідчить про недопустимість даного доказу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.07.2013 року о 14 годині 05 хвилин рухаючись по вулиці Стуса-Радужна, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], на перехресті рівнозначних доріг не надав дорогу автомобілю «Daewoo» реєстраційний № [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/ 9920021, укладеного між Страхувальником - [PERSON] та «Українською охоронно-страховою компанією» 21.09.2012 року строк дії полісу з 00 годин 00 хвилин 22.09.2012 року до 21.09.2013 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 100000 гривень, за шкоду, заподіяну майну 50000 гривень. Розмір франшизи 1000 гривень. Як вбачається з постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16.07.2014 року по справі №521/10295/14-п, провадження №3/521/12754/13 п, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Внаслідок ДТП автомобіль позивача «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER] отримав ряд механічних пошкоджень. Згідно довідки виданої інспектором ДПС УДАЇ ГУМВС України в Одеській області, одразу після ДТП яке сталося 25.07.2013 року - автомобіль належний позивачу отримав пошкодження: двох лівих дверей, переднього лівого крила, лівого порога, середньої лівої стійки. 27.07.2013 року складено протокол огляду транспортного засобу автомобілю марки «Daewoo» реєстраційний № [NUMBER], в якому описані пошкодження, які отримав автомобіль внаслідок ДТП яке сталося 25.07.2013 року, з назвами деталей та описом пошкоджень (10 пунктів). З даного протоколу вбачається, що огляд автомобілю відбувався у присутності власника [PERSON], про що свідчить його особистий підпис у даному протоколі огляду. Як вбачається з заяви підписаної позивачем [PERSON] 29 липня 2013 року, він дозволяє АТ «УОСК» провести оцінку/експертне дослідження належного йому майна (транспортного засобу). За наслідком огляду пошкодженого майна та на підставі заяви [PERSON] про надання дозволу на проведення оцінки, складено звіт № 8914 з оцінки транспортного засобу, згідно з яким вартість матеріального збитку Як вбачається з заяви (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду складену позивачем [PERSON] на ім'я заступника генерального директора АТ «УОСК» вх.№ ЦВ-3646 від 01.08.2013 року, потерпілий від ДТП, відповідно дост.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив страхову компанію про настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування з наступними обставинами: Дата ДТП: 25.07.2013 року час ДТП 14 год. 05 хвилин, місце ДТП: перехрестя вулиць Радужна-Стуса. Потерпілий виклав обставини ДТП. З заяви, складеної позивачем [PERSON] 10.10.2013 року на ім'я заступника генерального директора АТ «УОСК» вх.№ 11853 від 17.10.2013 року, вбачається, що [PERSON] просить виплатити страхове відшкодування за заподіяну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.07.2013 року за адресою: вулиця Стуса за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21011 реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована в АТ «УОСК» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ та пошкодженого транспортного засобу «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому [PERSON], наступним чином: на СТО СПД «[PERSON].» отримувач р/р 26001054477200 МФО 328704 ЄДРПОУ 2320 11792 Приватбанку, призначення платежу: страхове відшкодування. Як вбачається з повідомлення про прийняте рішення по події, яка мала місце 25.07.2013 року, Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» повідомляє [PERSON], що його заява (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування розглянута. Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення щодо сплати йому страхового відшкодування в сумі 7085 гривень 44 копійки. Таким чином, суд проаналізувавши вищезазначені документи приходить до висновку, що позивач у встановлені законодавством терміни звернувся до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку, з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши письмовий дозвіл «АТ «УОСК» на проведення оцінки завданої шкоди у зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу, та письмово отримав повідомлення про прийняте рішення щодо виплати йому суми страхового відшкодування саме у розмірі - 7085 гривень 44 копійки. В судовому засіданні вставлено та не оспорюється всіма учасниками процесу, що сума страхового відшкодування у розмірі 7085 гривень 44 копійки перерахована страховою компанією на розрахунковий рахунок СТО СПД «[PERSON].» отримувач р/р 26001054477200 МФО 328704 ЄДРПОУ 2320 11792 Приватбанку, призначення платежу: страхове відшкодування. СТО та її реквізити вказані позивачем у відповідній заяві до страхової компанії. Відповідно до вимог п.33-1 ст.33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка має право на отамання відшкодування (потерпілий) зобов'язаний надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отамання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. В ході розгляду справи стороною позивача не надано суду доказів, подання позивачем або його довіреною особою документів, що підтверджують заявлений до суду розмір збитку в строки та порядку визначеною п33 1, ат. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Положеннями п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється в розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). З цих підстав, дослідивши документи надані до суду як стороною позивача та і відповідача, а також враховуючи, що АТ «УОСК» у повному обсязі сплатило страхове відшкодування, розраховане відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи, що до теперішнього часу жодних повідомлень про недостатність коштів для виконання ремонтних робіт, або повернення сплаченого страхового відшкодування в зв'язку з його недостатністю для проведення таких робіт від СТО -СПД «Зарічний» до «УОСК» не надходило, враховуючи відсутність доказів, що у зв'язку з недостатністю страхового відшкодування для проведення відновлювального ремонту ТЗ позивач здійснив доплату за власні кошти, суд вважає, що стороною не надано належних доказів, щодо спричиненої позивачу шкоди внаслідок пошкодження його транспортного засобу у ДТП, яка мала місце 27 липня 2013 року. Стосовно наданого суду стороною позивача в якості доказу аварійного сертифікату №32-06/14 складеного 03 червня 2014 року, аварійним комісаром [PERSON] суд дійшов наступних висновків. Згідно аварійного сертифікату №32-06/14 складеного 03 червня 2014 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Daewoo» реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає - 20901,43 гривні. Статтею 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. В контексті даної статті а також ст.25 Закону України «Про страхування» процедурними підставами для здійснення страхової виплати є заява страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) та страховий акт (аварійний сертифікат), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійними комісарами є особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та Страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи. В контексті даної правової норми страховий акт або аварійний сертифікат, який відображає визнання страховиком факту страхового випадку, не створює беззаперечного обов'язку страховика здійснити страхову виплату, а лише переносить на нього тягар доказування. В судовому засіданні досліджувався аварійний сертифікат, який наданий стороною позивача в якості доказу підтверджуючого розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобілю «Daewoo», який взагалі не відображає розслідування обставин страхового випадку. Крім того, з документів наданих стороною позивача не вбачається, що страховий комісар перед складанням аварійного сертифікату звертався до страхового компанії з заявою про надання документів по вищезазначеній події. Судом критично оцінюється наданий позивачем аварійний сертифікат, тому що він був складений фактично тільки на підставі одного акту огляду, складеного аварійним комісаром через рік після настання дорожнього-транспортної пригоди, за результатами якої позивач ставить питання про відшкодування завданої йому шкоди, без врахування виплат проведених страховою компанією та інших документів, наданих стороною відповідача на підставі ухвали суду. Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питання оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до ст.7 цього Закону проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках встановлених Законом. Оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Згідно вимог ч.1 ст.6 Закону «Про оцінку» оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема звітом (актом) про оцінку майна, які повинні відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року № 1074/8395. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звіт № 8914 з оцінки транспортного засобу, наданий суду стороною відповідача - акт оцінки майна, який є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності та відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна», що свідчить про його належність та допустимість, а підтвердження позивачем факту отримання грошових коштів в сумі визначених як розмір матеріальної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок пошкодження автомобілю після ДТП, яке сталося 25.07.2013 року є безумовною підставою для відмови в позові. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, однак частина друга зазначеної статті, встановлює, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд відмовляє і в стягненні з відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги та судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 243,60 гривні.

Outcome: dismissed