Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Наказом Міністерства освіти і науки України від 24.11.2015 р. № 587-к позивача було призначено тимчасово виконуючим обов»язки ректора Харківського національного університету радіоелектроніки. Наказом Міністерства освіти і науки України від 19.12.2016 р. № 668-к позивача було звільнено з посади з підстав визначених п. 2 ст. 36 КЗпП України, протокол виборчої комісії ХНУРЕ від 15.12.2016 р. № 3, доповідна записка директора департаменту кадрового забезпечення [PERSON] від 16.12.2016 р. У зв»язку з цим 21.12.2016 р. позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до МОНУ та ХНУРЕ про скасування наказу та поновлення на роботі. 28.12.2016 р. ухвалою про забезпечення доказів по справі Київським районним судом м. Харкова було заборонено Міністерству освіти і науки України або уповноваженому ним органу (особі) їх посадовим особам укласти контракт з особою, яка визначена переможцем виборів керівника вищого навчального закладу Харківського національного університету радіоелектроніки, що відбулись 15.12.2016 р. та результати яких оформлені протоколом № 3 виборчої комісії з виборів керівника вищого навчального закладу Харківського національного університету радіоелектроніки від 15.12.2016 р. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.03.2017 р. наказ від 19.12.2016 р. № 668-к був саксований, [PERSON] поновлено на посаді виконуючого обов»язки ректора ХНУРЕ. В порушення ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.12.2016 р. про забезпечення позову про заборону Міністерства освіти і науки україни укладати контракт з особою, яка визнана переможцем виборів керівника вищого навчального закладу ХНУРЕ, 01.03.2017 р. наказом № 86-к за підписом державного секретаря Міністерства освіти і науки України Полянського П.Б. було призначено керівником університету [PERSON] строком на 5 років як обраного за конкурсом відповідно до ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» та укладено з ним контракт. Таким чином відповідач діючи умисно, вчинив дії спрямовані на унеможливлення виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді , з якої його було незаконно звільнено. Відповідач усвідомлював, що порушує трудові права позивача не тільки незаконним звільненням, а й свідомим невиконанням рішень суду щодо поновлення мене на посаді та укладанням, всупереч судовій забороні, контракту та виданням наказу про призначення на посаду керівника ХНУРЕ іншої особи. Зважаючи на викладене, з огляду на положення ст. 124 Конституції України,положення ст. 153 ЦПК України та у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 232 КЗпП України, [PERSON] просить суд: визнати наказ № 86-к від 01.03.2017 р. про призначення керівника Харківського національного університету радіоелектроніки незаконним та виданим всупереч ухвали Київського районного суду м. Харкова про забезпечення позову та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України № 86-к від 01.03.2017 р. про призначення керівника ХНУРЕ. 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п. 9 Розділу XIII Перехідні Положення ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). В судовому засіданні 09.02.2018 р., з огляду на положення чинного ЦПК України та думки учасників процесу вирішено питання про розгляд справи у загальному позовному провадження, сторонам роз»яснено право подати заяви по суті справи, та з процесуальних питань. Під час проведення підготовчого засідання вирішені клопотання представника третьої особи ХНУРЕ про зупинення провадження у справі, долучено докази, додаткові пояснення. Під час судового розгляду по суті представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Додатково пояснив, що заходи забезпечення позову зберігають свою силу до набрання чинності рішення суду по суті справи, отже відповідач діяв в порушення вимог чинного законодавства України. Представник відповідача Зуєва К.Д. заперечувала щодо задоволення позову. Пояснила, що наказом Міністерства освіти і науки України № 86-к від 01.03.2017 р. призначено ректором ХНУРЕ [PERSON] строком на п»ять років як обраного за конкурсом відповідно до ст. 42 Закону України 2Про вищу освіту». 21.12.2016 р. [PERSON] подано до Київського районного суду м. Харкова позов до Міністерства про скасування наказу МОН від 19.12.2016 р. № 668-к Про звільнення та про поновлення на роботі тимчасово виконуючим обов»язки ректор університету. 28.12.2016 р. ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, шляхом заборони Міністерству освіти і науки України або уповноваженого ним органу (особі), їх посадовим особам укладати контракт з особою, яка визнана переможцем виборів керівника Харківського національного університету радіоелектроніки. В подальшому, а саме 12.01.2017 р. Київським районним судом м. Харкова винесено рішення, яким відмовлено [PERSON] в задоволенні позову та одночасно скасовано заходи забезпечення позову. Зважаючи на те, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно, застосовуючи аналогію, рішення про скасування заходів забезпечення позову (в порядку ч. 3 ст. 154 ЦПК України) набирають силу з моменту їх проголошення та ніяким чином не пов»язані з зі вступом рішення в законну силу. Таким чином після відмови [PERSON] у задоволенні позову та одночасним скасуванням засобів забезпечення позову Міністерство мало повне право призначити ректором університету [PERSON] Представник третьої особи ХНУРЕ Чулков Д.І. також просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову у зв»язку із наступним. [PERSON] звертається до суду з позовом у зв»язку із порушенням, на його думку, норм процесуального права з боку Міністерства, адже його трудові права жодним чином не є порушеними, а отже не є відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України належним позивачем. [PERSON] скористався наданим Конституцією України правом щодо звернення до суду шляхом подання позову до Київського районного суду м. Харкова. Зміст позовних вимог має носити матеріально - правовий характер щодо якої судом має бути ухвалено рішення, проте таких вимог позовна заява [PERSON] не містить. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причин неявки, їх поважність не повідомляв. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Вислухавши пояснення учасників процесу, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується учасниками процесу, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Міністерства освіти і науки України, Харківського Національного університету радіоелектроніки про скасування наказу та поновлення на роботі. [PERSON] заяалялись вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства освіти і науки України від 19.12.2016 р. «Про звільнення тимчасово виконуючого обов»язки ректора Харківського національного університету радіоелектроніки», яким позивача було звільнено з роботи та поновлення [PERSON] тимчасово виконуючим обов»язки ректора ХНУРЕ. В межах розгляду даної цивільної справи 28.12.2016 р. ухвалою Київського районного суду м. Харкова за клопотанням представника позивача було застосовано заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству освіти і науки України або уповноваженому ним органу (особі) їх посадовим особам укладати контракт з особою, яка визнана переможцем виборів керівника вищого навчального закладу - Харківського національного університету радіоелектроніки, що відбулись 15.12.2016 р. т за результатами яких оформлені протоколом № 3 виборчої комісії з виборів керівника вищого навчального закладу Харківського національного університету радіоелектроніки від 15.12.2016 р. Як свідчать матеріали справи, і не заперечується сторонами, третіми особами, 12.01.2017 р. Київським районним судом м. Харкова у задоволенні позову [PERSON] до Міністерства освіти і науки України, Харківського Національного університету радіоелектроніки про скасування наказу та поновлення на роботі відмовлено. Одночасно з ухваленням рішення Київським районним судом м. Харкова, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, скасовано заходи забезпечення позові застосовані ухвалою суду від 28.12.2016 р. щодо заборони Міністерству освіти і науки України або уповноваженому ним органу (особі) їх посадовим особам укладати контракт з особою, яка визнана переможцем виборів керівника вищого навчального закладу - Харківського національного університету радіоелектроніки, що відбулись 15.12.2016 р. т за результатами яких оформлені протоколом № 3 виборчої комісії з виборів керівника вищого навчального закладу Харківського національного університету радіоелектроніки від 15.12.2016 р. Встановлено, що 01.03.2017 р. Міністерством освіти і науки України винесено наказ № 86-к, яким призначено [PERSON], доктора технічних наук, професора, ректором Харківського національного університету радіоелектроніки з 02 березня 2016 року по 01 березня 2022 року строком на п»ять років як обраного за конкурсом відповідно до статті 42 Закону України «Про вищу освіту» на умовах контракту. 13.03.2017 р. колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.01.2017 р. скасовано, ухвалено нове яким позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства освіти і науки України від 19.12.2016 р. № 668-к «Про звільнення тимчасово виконуючого обов»язки ректора Харківського національного університету радіоелектроніки», яким було звільнено тимчасово виконуючого обов»язки ректора Харківського національного університету радіоелектроніки [PERSON] та його поновлено тимчасово виконуючим обов»язки ректора. Представник позивача зазначає. що в порушення ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28.12.2016 р. відповідачем було винесено наказ про призначення ректором вищого навчального закладу іншу особу, що є невиконанням судового рішення та порушенням трудових прав [PERSON] щодо поновлення на посаді виконуючого обов»язки. За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, на думку суду, необхідно виходити з наступного. Слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 152 ЦПК України (в редакції на момент винесення ухвали від 28.12.2016 р.) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи. якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В свою чергу положеннями ч. 6 ст. 154 ЦПК України (в редакції на момент ухвалення рішення Київським районним судом м. Харкова) передбачено. що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження по справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. В розумінні вимог чинного законодавства України зміст позову - це безпосередньо звернене до суду вимога винести рішення про зміну або припинення правовідносин, визнання за позивачем якогось суб'єктивного права, вимоги про зобов'язання відповідача вчинити будь-які дії або утриматися від таких. Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, тобто то, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту. Звернення [PERSON] до суду за захистом порушеного права пов»язується позивачем з винесенням 01.03.2017 р. Міністерством освіти і науки України наказу № 86-к про призначення ректором ХНУРЕ [PERSON] незважаючи на наявну заборону відповідно до ухвали суду від 28.12.2016 р. про забезпечення позову. Проте, суд має наголосити, що чинне законодавство України пов»язує захист особистого немайнового або майнового права особи, яка звернулась за захистом, з боку особи, яка таке порушення допустила в разі порушення норми матеріального права, що регламентує таке право. Так [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з відповідним позовом та визначив спосіб захисту, що встановлений законом - шляхом скасування наказу про його звільнення та поновлення на посаді у зв»язку із порушенням Міністерства освіти і науки України, Харківським національним університетом радіоелектроніки вимог КЗпП України. В свою чергу, судом було застосовано норму процесуального права щодо забезпечення позову в межах розгляду цивільної справи про захист прав позивача у спосіб обраний [PERSON] Слід зазначити, що за положеннями ст. 208 ЦПК України (в редакції на момент винесення спірного наказу) судові рішення викладаються ц у формі ухвал, рішень і постанов. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 208 ЦПК України питання пов»язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляд справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього Кодексу, - постановленням ухвал. Приписами ст. 129 Конституції України встановлено обов»язковість судового рішення, як однієї із основних засад судочинства. Апеляційним судом Харківської області 13.03.2017 р. за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.01.2017 р. скасовано та ухвалено нове, яке набрало чинності з моменту його проголошення - позов про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі задоволено і рішення підлягає обов»язковому виконанню, передбачено нормами прямої дії - положеннями ст. 129 Конституції України. Таким чином, спір по суті вирішено, права позивача визначені чинним трудовим законодавством України захищено у встановлений законом спосіб та в межах заявлених позовних вимог. Оскаржуваний наказ відповідача від 01.03.2017 р. № 86-к про призначення керівника Харківського національного університету радіоелектроніки не порушує права позивача, а отже з підстав заявлених [PERSON] не може бути визнаний незаконним та скасований, і в даному випадку суд погоджується з доводами представника ХНУРЕ, оскільки правовідносини між Міністерством та [PERSON] не відносяться до позивача, спірні правовідносини з відповідачем якого вирішено по суті та ухвалено рішення, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає за можливе відмовити [PERSON] в задоволенні позову. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed