overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON]\~\~звернувся\~\~до суду з позовом\~\~до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку\~\~за час вимушеного прогулу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2017 р. позов задоволено. Суд ухвалив : поновити [PERSON] на роботі на посаді водія автотранспортних засобів (м. Вінниця) управління адміністративного обслуговування Київського регіону департаменту розвитку нерухомості та управління внутрішньобанківськими послугами Акціонерного товариства «[PERSON] Аваль»; стягнути з Акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» судовий збір у дохід держави в розмірі 1102,40 грн. На рішення суду відповідачем ПАТ «[PERSON] Аваль» подана апеляційна скарга. Згідно з ухвалою судді Апеляційного суду Вінницької області Войтка Ю,Б. від 20.03.2017 р. цивільна справа повернута до суду першої інстанції для належного оформлення. В ухвалі суду зазначено, що суду першої інстанції належить визначитись з стягуваним розміром середнього заробітку за час вимушеного прогулу і з врахуванням цього слід пересвідчитись і щодо правильності стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. В судовому засіданні представник позивача просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10013,26 грн. за період з 06.10.2016 р. (дня звільнення) по 21.02.2017 р. (день ухвалення судового рішення) відповідно до його розрахунку. Належним чином повідомлений про судове засідання представник відповідача ПАТ «[PERSON] Аваль» до суду не з»явився. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України його присутність не є обов»язковою. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи,суд дійшов висновку про ухвалення в справі додаткового рішення. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або дії, які треба вчинити. В рішенні суду від 21.02.2017 р. суд ухвалив стягнути з Акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, проте точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, в рішенні суду не зазначив. При ухваленні додаткового рішення суд визначає середній заробіток за час вимушеного прогулу,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Автрамат» про стягнення заробітної плати, невиплаченої працівнику при звільненні, у розмірі 11780, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 26.03.2001 р. він працював слюсарем-електриком з ремонту електроустаткування у ПАТ «Автрамат», наказом № 367 від 04.08.2014 р. був звільнений за власним бажанням, при розрахунку йому не була виплачена заробітна плата у розмірі 11780, 00 грн. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву в якій просив слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача Василинич О.А., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки ПАТ «Автрамат» має заборгованість із заробітної плати перед колишнім працівником [PERSON] з березня 2014 року по серпень 2014 року в сумі 11780, 00 грн. Представник відповідача надав суду довідку згідно якої суму заборгованості перед позивачем частково погашено та на теперішній час складає 11567 грн. 33 коп. проти якої позивач не заперечував. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, в зв'язку з чим, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Автрамат» про стягнення заробітної плати, невиплаченої працівнику при звільненні, у розмірі 15061, 10 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 03.09.2007 р. він працював слюсарем-електриком 6 розряду у ПАТ «Автрамат», наказом № 264к від 21.07.2014 р. був звільнений за власним бажанням, при розрахунку йому не була виплачена заробітна плата у розмірі 15061, 10 грн. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву в якій просив слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача Василинич О.А., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки ПАТ «Автрамат» має заборгованість із заробітної плати перед колишнім працівником [PERSON] з березня 2014 року по липень 2014 року в сумі 15061, 10 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, в зв'язку з чим, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «БАЗИС» про повернення банківського вкладу, стягнення майнової та моральної шкоди. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що 22 вересня 2011 року між ним та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу №41 КС/14 в сумі 10836 гривень, відповідно до якого банк видав позивачеві депозитний сертифікат на пред'явника серії КС №001914. Всупереч умов договору відповідач не повернув позивачеві депозит. Просить стягнути суму вкладу, майнову шкоду в розмірі 2040 гривень, моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та надав пояснення відповідно до змісту позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у зв'язку з чим, судом було задоволено клопотання позивача про заочний розгляд справи. В судовому засіданні були досліджені надані сторонами докази. Вивчивши позовну заяву, вислухавши позивача, дослідивши заяву відповідача та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов про стягнення депозиту підлягає задоволенню, позов про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволенню не підлягає. Так, судом встановлено, що 22 вересня 2011 року між [PERSON] та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу №41 КС/14 в сумі 10836 гривень, відповідно до якого банк видав позивачеві депозитний сертифікат на пред'явника серії КС №001914. Всупереч умов договору відповідач не повернув позивачеві депозит. За зазначеним Договором відповідач зобов'язаний належним чином виконувати умови договору, нараховувати та сплачувати відсотки за користування тимчасово вільними грошовими коштами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем не доведено спричинення йому майнової шкоди та її розмір. Крім того, враховуючи, що вказаним договором не було передбачено відшкодування моральної шкоди, суд відмовляє в цих позовних вимогах. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБіБанк» про стягнення депозитного вкладу та нарахованих процентів за договором Заявою від 25.09.2014 року представник позивача просив стягнути кошти з врахуванням еквіваленту долара до гривні на день винесення рішення суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.02.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №26208080002230 банківського вкладу на вимогу «Для виплат», згідно якого відкрито на ім'я вкладника іменний вкладний рахунок в доларах США (а.с.4), договір банківського вкладу №768108/2014 від 02.04.2014 року та договір №536412/2013 від 15.02.2013 року. Згідно виписки по особовим рахункам за період з 01.01.2014 року по 22.09.2014 року (а.с.6-34) вхідний залишок коштів (вклад з відсотками) становить 10771.15 доларів США, що станом на 24.11.2014 року в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 162220.72грн.. Для захисту своїх законних прав та інтересів позивач звернувся в суду із позовом до банку про стягнення з відповідача в його користь кошти внесені ним на рахунок згідно договору та нарахованих по вкладу відсотків, попередньо 05.05.2014 року позивач звертався до відповідача про розірвання договору та повернення вкладу із заявою (а.с.35), однак як зазначив представник, відповіді від відповідача не отримав. Як слідує зі ст..1060 ЦК України за договором банківського, незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. У ст. 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У ч. 3 ст. 1058 ЦК України вказано, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.11, 15, 625, 1058, 1061, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі відділення №85 публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення коштів. Мотивуючи позовні вимоги тим, що 03.07.2013 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договорі банківського вкладу № 609447/2013 від 03.07.2013 року. Згідно розділу 1 договору предметом договору є розміщення вкладником банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Швейцарський «постійний» в доларах США на строк 13 місяців, з дня укладення договору, з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу. Сума початкового депозитного вкладу 9815 доларів США. Виплата процентів нарахованих на вклад за ставкою 7% річних, здійснюється за умовами договору та правил. Банк відкриває на ім'я вкладника рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. 03.07.2013 року позивач вніс на депозитний рахунок 9815 доларів США.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», у якому просив суд визнати дії відповідача по обслуговуванню поточного рахунку протиправними, стягнути 61491,87 грн., у тому числі пеню у звязку з порушенням строків виконання доручення на переказ коштів в сумі 24524,07 грн., відсотки за користування коштами в сумі 19745,41 грн., інфляційні втрати в сумі 15247,85 грн., а також три проценти річних в сумі 1974,54 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 23.02.15 р. позивач уклав в установі відповідача договір № 9143132, за умовами якого відкрив поточний рахунок у доларах США для зарахування коштів від органів державної виконавчої служби. Протягом травня-липня 2015 року він неодноразово звертався до відповідача із запитами про поступлення коштів на його рахунок, проте лише 08 липня 20145 року кошти в сумі 500491,23 грн. було зараховано на його поточний рахунок, у той час як з усної інформації відділу ДВС Печерського районного управління юстиції позивачу відомо, що кошти перераховані 17 травня 2015 року. З підстав, встановлених ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у звязку з порушенням строків переказу коштів, з підстав, встановлених у ч.1 ст.1061 ЦК України стягнути проценти за користування коштами, на підставі ст.625 ЦК України інфляційні втрати та три проценти річних, за період з 20.05.15 р. по 08.07.15 р. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подавав заяви про розгляд справи у його відсутності. Під час розгляду справи позивачем подавалась заява про уточнення позовних вимог, у якій він просив замість вимоги про визнання дій відповідача по обслуговуванню поточного рахунку протиправними визнати дії відповідача порушенням права приватної власності позивача та порушенням прав споживача. Ухвалою суду від 24 лютого 2016 року, занесеною до журналу судового засідання, проведено заміну відповідача з публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (надалі ПАТ «Сбербанк»), у звязку із зміною під час розгляду справи назви юридичної особи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнала в повному обсязі та пояснила, що дійсно, 23.03.15 р. позивач [PERSON] шляхом підписання заяви про відкриття рахунку та договору № 26201000143132/840/Р уклав з ПАТ «Сбербанк» договір на відкриття та обслуговування поточного мультивалютного рахунку. 29.05.15 р. до відповідача надійшли кошти в сумі 23036,09 доларів США, що підлягали зарахуванню на рахунок [PERSON] У відповідному електронному повідомленні інформація про платіж була викладена незрозуміло, що позбавляло відповідача можливості ідентифікувати платіж. Тому,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» про повернення банківського вкладу, відсотків за користування вкладом та трьох відсотків річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.08.2015 року між сторонами було укладено Договір №3516-ФДУп строкового банківського вкладу (депозиту) на суму - 600 000 грн. строком дії на шість місяців з датою повернення вкладу 12.02.2016 року. До закінчення строку договору, позивач повідомив відповідача про повернення вкладу (депозиту) та виплату відсотків за Договором. Відповідач депозитний вклад йому не повернув і повертати відмовляється. Зважаючи на це, позивач просив суд стягнути суму вкладу 600000,00 грн., 1775,00 грн. - процентів річних за фактичну кількість днів користування вкладом з для підписання договору до дня подачі позову до суду, а також 3% річних згідно ст.625 ЦК України, оскільки дії відповідача порушують положення Договору, норми чинного законодавства та його права як споживача. Предтавник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у відсутність свого представника, заперечення проти позову не подавав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Легбанк» - про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що 15 липня 2014 року, між ПАТ «Легбанк» в особі Заступника Голови правління Ткаченко Ганни Валеріївни та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу № 0712-ДС-14 «Класичний» строком до 23 жовтня 2014 року із щомісячною виплатою процентів в розмірі 7,25 процентів річних. На виконання п. 1.1 даного договору, [PERSON] внесла, а банк прийняв на депозитний рахунок кошти у сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США. 16 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого [PERSON] відступила, а позивач набув право вимоги, належне їй у відповідності із договором банківського вкладу № 0712-ДС-14 «Класичний» від 15 липня 2014 року укладеного між відповідачем та [PERSON]. Того ж дня, [PERSON], позивач та відповідач уклали договір про зміну сторони в договорі банківського вкладу з фізичною особою, яким банк надав згоду і повідомлений про зміну первісного вкладника новим вкладником. Таким чином, позивач набув право вимоги на вклад та нараховані по ньому відсотки у відповідності до договору банківського вкладу № 0712-ДС-14 «Класичний» від 15 липня 2014 року. Дата закінчення вказаного договору 23 жовтня 2014 року, а з моменту укладення договору (15 липня 2014 року) виплата відсотків по ньому жодним чином не здійснювалась, в листопаді 2014 року позивач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

\~[PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український [PERSON]», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу [PERSON], приватний виконавець виконавчого округу м. Києва [PERSON], Приватне акціонерне товариство « Шахтоуправління «Покровське» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі Відділення «Запорізьке РУ», в якому просив суд визнати припиненим, у звязку з виконанням належним чином кредитний договір № 34.15/СЖ-001.08.2 від 01.07.2008 р., укладений між [PERSON] та АТ «РОДОВІД БАНК», визнати припиненим договір іпотеки від 01.07.2008 р., зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 2190, провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою квартири № 27, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Краснова Миколи, буд. 3, яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) О.В. на праві приватної власності та виключити запис про обтяження квартири № 27, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Краснова Миколи, буд. 3 з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. З позову вбачається, що 01.07.2008 р. [PERSON] на підставі кредитного договору № 34.15/СЖ-001.08.2 отримав кредитні кошти в сумі 152 000,00 гривень на споживчі цілі терміном до 01.07.2011 р. Забезпеченням виконання зобовязань за цим договором є іпотека квартири № 27, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Краснова Миколи, буд. 3 на підставі договору іпотеки від 01.07.2008 р. 01.07.2008 р. ПН ЗМНО [PERSON] на підставі ст.. 73 ЗУ «Про іпотеку» та у звязку з посвідченням договору іпотеки було накладено заборону відчуження вищезазначеної квартири до припинення чи розірвання договору іпотеки. 04.07.2011 р. були погашені зобовязання за кредитним договором у повному обсязі (сплачений кредит та нараховані відсотки). Оскільки погашення кредиту відбувалося з порушенням строків оплати, відповідач нараховував пеню за прострочення виконання зобовязань, строки позовної давності зі стягнення якої сплили. Позивач вважає, що кредитний договір ним виконаний у повному обсязі, тому на підставі ст.. 256,257,258,261,509,526,530,593,598,599 ЦК України, ст.. 3,17 ЗУ «Про іпотеку», ч. 9 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов не визнала. Треті особи в судове засідання не зявилися, [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Пушкарівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області в якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка сталася 23.04.2006 року. Свої вимоги мотивує тим, що його мати [PERSON] померла 23.04.2006 року. У встановлений строк він не звернувся до нотаріальної контори у звязку з юридичною неосвідченістю. В судове засідання: - позивач [PERSON] не зявився, його представник [PERSON] не зявився, до суду надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, з підстав зазначених в ньому, просив позовні вимоги задовольнити; - представник відповідача - Пушкарівської сільської ради не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали в повному обсязі; Суд, перевіривши, що визнання позову Пушкарівської сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області є безумовним, воно не суперечить ст.ст. 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, знаходить, що визнання позову Пушкарівської сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області слід прийняти та відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved