Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначає, щопозивач та відповідачка перебували у шлюбі, який 05.11.2008р було розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова. Від шлюбу у них народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , який вже тривалий час проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідачка жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки, проживає окремо, утриманням, забезпеченням, вихованням сина не займається. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харковавід 30.08.2019 по справі №638/17386/18 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання його батька, [PERSON] , та вирішено питання про стягнення з Відповідачки аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 2000,00 грн щомісячно. Однак, і після винесення вказаного рішення відповідачка не змінила свою поведінку відносно дитини, жодним чином не піклується про їх спільну дитину, не цікавиться станом її здоров`я, успіхами, розвитком, не забезпечує матеріально та не виконує рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання сина. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року провадження по справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач та його представник - адвокат Бережнова Ю.Є. в судове засідання не з`явились, остання надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала та просила задовільнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання згідно відомостей Південної міської ради Харківського району Харківської області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, а також шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи до суду не з`явився, суду надана заява за підписом заступника директора Департаменту - начальника Служби у справах дітей по Київському району Матвіїва В.В. про розгляд справи без участі їх представника. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у шлюбі, який 05.11.2008р було розірвано, що підтверджується копією повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харковавід 30.08.2019 по справі №638/17386/18 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] за місцем проживання його батька, [PERSON] , та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] [INFO] у розмірі 2000,00 грн щомісячно з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного заочного рішення Дзержинський районний суд м.Харкова видав виконавчий лист №638/17386/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 23.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Казанцева Д.О. від 31.10.2019 року було відкрито виконавче провадження №60466483 з виконання вищевказаного виконавчого листа №638/17386/18. Відповідно розрахунка заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №60466489, наданого державним виконавцем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботину ГТУЮ у Харківській області Нагорною К.В., станом на 01 грудня 2020 року заборгованість становить 48533,33 грн, [PERSON] жодного разу не сплачувала аліменти Отже, після рішення суду відповідачка не змінила своє ставлення щодо виконанням нею батьківських обов`язків та виховання сина [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] навчається у КЗ «Харківський навчально-виховний комплекс № 106 ХМР ХО імені В.О. Кисіля (перейменована ХЗШ І-ІІІ ступенів № 106), що підтверджується довідкою № 55 від 11.09.2020р. Згідно з характеристикою № 79/12 від 24.12.2020р. та листа № 01-40/38 від 29.03.2021р. КЗ «Харківський навчально-виховний комплекс № 106 ХМР ХО імені В.О. Кисіля мати неповнолітнього [PERSON] батьківські збори у школі не відвідує, з класним керівником не спілкується, за час навчання дитини у закладі освіти адміністрація та класний керівник матір не бачили. Також зазначено, що дитиною опікується батько, приділяє значну увагу вихованню сина, регулярно спілкується з вчителем. Згідно з листом № 01-15/144-21 від 12.03.2021р. КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» ХМР - декларація про вибір лікаря щодо [PERSON] підписана батьком; хлопчик відвідує лікаря-педіатра у супроводі батька, який цікавиться станом здоров`я дитини: мати дитини педіатра не відвідувала, станом здоров`я дитини не цікавилась Позивач працює на посаді директора в ТОВ «Спецтрансзапчастина», тобто має самостійний дохід, що підтверджується довідкою с місця роботі № ЗА00-000002 від 01.12.2020р. На обліку в нарколога, психіатра не перебуває, що підтверджується медичною довідкою про проходження психіатричного огляду серії 12ЯЯЦ №033660 та сертифікатом про проходження наркологічного огляду серії 12ЯЯЧ №427103. З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання [PERSON] від 04.04.2019 №276 вбачається, що 28.02.2019 було проведено обстеження житлово-побутових умов, в ході якого встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , для малолітнього створені належні умови для проживання та розвитку. Як вбачається з Висновку, наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради від 26.04.2021 року № 264, останній як представник органу опіки та піклування враховуючи думку дитинивважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . При розгляді цього питання було проведено співбесіду з неповнолітнім [PERSON] [INFO] , у якій він пояснив, що мати з ним не спілкується та не відвідує, останній раз бачилась з сином у 2017 році, що він вважає своєю матір`ю дружину свого батька [PERSON] , яка опікується ним та його молодшими братами. Дитина не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо нього. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач звертаючись з позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідачки відносно неповнолітнього [PERSON] посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення її від виконання обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача про те, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям сина не цікавиться, не спілкується з ним та не проявляє турботи, тобто фактично усунулась від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, відповідачкою під час судового розгляду жодним чином не спростовані. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідачки у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачкою не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. У разі спору передусім повинні бути визначені інтереси дитини й тільки потім - права батьків. Такий висновок зробив ВС в постанові №756/2109/16-ц. 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідачка систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до сина, а тому позбавлення батьківських прав відповідачки є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. При цьому суд враховує, що відповідачка в судові засідання не з`являлась, що свідчить про відсутність у неї інтересу і бажання приймати участь у житті дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved