Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Зазначав, що відповідно до рішення виконавчого комітету Подільської районної ради депутатів № 783 від 28 листопада 1988 року йому надано дозвіл на тимчасове користування двома кімнатами, площею 29 кв.м., в загальній квартирі [ADDRESS]. Вказане рішення передбачає дозвіл на користування вказаною житловою площею без перепрописки, без відкриття особового рахунку з оплатою за фактичне проживання до підходу черги квартобліку. З 28 листопада 1988 року він із своєю сім'єю на підставі вищезазначених дозволів місцевої влади, відкрито, безперервно, добросовісно, не від кого не приховуючи проживає в квартирі, що складається із двох жилих кімнат, переобладнаних кухні, ванної кімнати та коридору. Він неодноразово звертався до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації з пропозицією щодо надання вказаної квартири у постійне користування, однак, отримав відповідь про те, що неможливо надати ордер, оскільки потрібно чекати підходу черги квартирного обліку. З моменту вселення дана квартира не вибувала з їх володіння і до сьогоднішнього дня вони продовжують користуватися, проживати в ній та сплачувати всі необхідні комунальні платежі, як власники даної нерухомості. З врахуванням вищевказаного, вважає, що він та його сім'я набули право власності в силу набувальної давності, оскільки безперервно володіють даним нерухомим майном уже більше 10 років. Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,24 кв.м, яка складається із житлової кімнати, площею 11,94 кв.м., житлової кімнати, площею 18,28 кв.м., кухні, площею 12,95 кв.м., ванної кімнати, площею 2,8 кв.м., коридору між ванною і кухнею, площею 3,27 кв.м. У подальшому позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,8 кв.м, яка складається із житлової кімнати, площею 11,7 кв.м., житлової кімнати, площею 18 кв.м., кухні, площею 13 кв.м., ванної кімнати, площею 2,9 кв.м., коридору між ванною і кухнею, площею 3,2 кв.м. Крім того, за заявою представника позивача відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 року було замінено первісного відповідача на Київську міську раду та залучено в якості третьої особи Подільську районну у м. Києві державну адміністрацію (а.с. 57-58). У судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що згідно з рішенням виконавчого комітету Подільської районної ради народних депутатів від 28 листопада 1988 року № 783 «Про надання житлової площі, про надання службової житлової площі, про приєднання звільнених кімнат до особового рахунку, про дозвіл користування житловою площею громадянам, що проживають в Подільському районі» [PERSON] було дозволено тимчасово користуватися двома кімнатами в загальній квартирі [ADDRESS], площею 29,0 кв.м без перепрописки, без відкриття особового рахунку з оплатою за фактичне проживання до підходу черги квартобліку. Позивачу завжди було відомо про власника спірних кімнат, отже він не може бути добросовісним набувачем. Враховуючи викладене, у позивача відсутні правові підстави для набуття права власності на спірне житлове приміщення. Заперечуючи проти позову представник Подільської районної у м. Києві державної адміністрації зазначав, що квартира [ADDRESS] є неприватизованою та передана в управління Подільській районній в м. Києві державній адміністрації (розпорядження КМДА 10 грудня 2010 року № 1112), а відповідно первинним власником даного жилого приміщення є Київська міська рада (також це встановлено рішенням Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096). Таким чином, територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради є законним власником спірного нерухомого майна, яке знаходиться в управлінні Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в той час як позивачу це майно надавалось із визначеною метою - до підходу черги квартобліку. Позивачу відомо хто є власником спірного майна, Київська міська рада та Подільська районна в місті Києві державна адміністрація не відмовлялась від спірного майна, а надали його позивачу у тимчасове користування. Оскільки спірне майно належить до комунальної власності м, Києва та є житловим приміщенням, порядок його відчуження власником визначається Житловим кодексом України та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Виходячи з вищезазначеного, просив відмовити [PERSON] в задоволенні його позову про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до рішення Подільської районної ради народних депутатів від 28 листопада 1988 року № 783 «Про надання житлової площі, про надання службової житлової площі, про приєднання звільнених кімнат до особового рахунку, про дозвіл користування житловою площею громадянам, що проживають в Подільському районі» надано дозвіл [PERSON] тимчасово користуватися двома кімнатами в загальній квартирі [ADDRESS], площею 29 кв.м. без перепрописки, без відкриття особового рахунку з оплатою за фактичне проживання до підходу черги квартобліку (а.с. 10). Будинок [ADDRESS] перебуває на балансі КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» (а.с. 48-49). [PERSON] тимчасово проживає без реєстрації у квартирі [ADDRESS] та сплачує житлово-комунальні послуги (а.с. 50). [PERSON] разом із сім'єю зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (а.с. 51). [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 68). Позивач разом зі своєю сім'єю перебувають на квартирному обліку, номер черги - 460 (а.с. 73). Обґрунтовуючи позов (а.с. 5), позивач посилався на те, що з моменту вселення квартира [ADDRESS] не вибувала з його володіння і до сьогоднішнього дня він зі своєю сім'єю продовжують користуватися, проживати в ній та сплачувати всі необхідні комунальні платежі, як власники даної нерухомості, а тому відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦУ України набули право власності в силу набувальної давності, оскільки безперервно володіють даним нерухомим майном уже більше 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 9 постанова від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Спірна квартира була надана позивачу в тимчасове користування до підходу черги квартобліку, останній зі своєю сім'єю перебуває у черзі квартобліку за номером 460, згідно ст. 344 ЦК України її норми про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Ураховуючи те, що згідно зазначених норм чинного законодавства, позов про право власності за давністю володіння не може пред'являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна, у такого володільця право на чуже майно має похідний та обмежений характер, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Не заслуговує на увагу твердження представника позивача у судовому засіданні про те, що після отримання у власність 27 червня 1997 року позивачем та його родиною квартири [ADDRESS] (а.с. 68), підійшла їх черга квартобліку, а тому закінчився строк, на який, відповідно до рішення (а.с. 10), було надано спірну квартиру позивачу у тимчасове користування, та в силу ч. 3 ст. 344 ЦК України позивач набув право власності на квартиру за набувальною давністю, оскільки зазначена підстава не була вказана в позовній заяві, до того ж, згідно наданих документів вбачається те, що позивач перебуває на квартобліку, його черга квартобліку не підійшла, таким чином, позивач користується квартирою на підставі рішення органу місцевого самоврядування, відповідно до якого квартира надана позивачу у тимчасове користування, інтересу до спірного майна власником не втрачено.

Outcome: dismissed