Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градо Строй» про стягнення пені за договором. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та ТОВ «Градо Строй» діє укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 130 від 18.11.2016 року, про що надано докази: договір №130 від 18.11. 2016 р. у виді єдиного документу, підписаного сторонами, додатки до договору №1 - специфікація та № 2 графік погашення платежів. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору та додатку №1 (специфікації) до договору позивач придбав у відповідача майнові права на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в будинку який відповідач зобов`язаний був збудувати та звести в експлуатацію в кінці 2 (другого) кварталу 2017 року. Відповідно до п.3.1 договору продавець (відповідач) зобов`язаний передати покупцю (позивачеві) майнові права на об`єкт нерухомості, визначений в додатку №1 (специфікації) до договору , а саме: квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] . На виконання п. 2.5 договору позивачем здійснено на користь відповідача згідно з графіком повний розрахунок в сумі 744000 грн. за придбані майнові права за договором №130 від 18.11.2016 року, що підтверджується відповідно складеними ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» довідками: довідка від 08.11.2016 на суму 132000 грн.; довідка від 18.11.2016 на суму 582000 грн.; довідка від 20.11.2016 на суму 30 000 грн.. При цьому, за довідкою від 08.11.2016 року відповідачем отримано від позивача 132000 грн. за договором завдатку від 08.11.2016 року, який є забезпечувальним до основного договору від 18.11.2016 року. Відповідно до п. 5.2 договору продавець зобов`язаний передати покупцю майнові права на об`єкт нерухомості не пізніше ніж через 30 днів з моменту введення об`єкту будівництва в експлуатацію. У додатку №1 (специфікації) до договору граничний строк введення будинку в експлуатацію визначений - кінець 2 (другого) кварталу 2017 року. Станом на нинішній день відповідач не ввів об`єкт будівництва в експлуатації. Відповідно до п. 6.3 договору: у випадку, якщо з вини Продавця, з урахуванням п. 2.9 договору, порушено термін введення об`єкту будівництва в експлуатацію, продавець зобов`язаний сплатити на користь покупця пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості майнових прав за кожен день прострочення. Розмір пені до сплати становить 73006,37 грн. Розрахунок суми пені Розмір договірної пені - облікова ставка НБУ Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУ 1Сума пені за період прострочення 74400017.10.2018- 24.10.20198 16.5%2 690,63 74400025.10.2019- 12.12.20194915.5% 15 481,32 74400013.12.2019- 30.01.202049 13.5 % _13 446,89 74400031.01.2020- 12.03.202042 11.0%9 391,48 74400013.03.2020- 23.04.20204210.0% 8 537,70 74400024.04.2020- 11.06.2020498.0%7 968,52 74400012.06.2020 - 16.10.20201276.0 %15 489,84 Таким чином, загальна сума пені за договором станом на 16.10.2019 року складає 73006,37 грн. Відповідачем порушено не тільки умови вищенаведених пунктів 3.1, 5.2 договору та додатку №1 (специфікації) до договору, а також і положення актів цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні відносини. За таких обставин позивач просив стягнути з ТОВ «Градо Строй» на його користь пеню в сумі 131 229,37 грн. а також понесені ним судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та ТОВ «Градо Строй» діє укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 130 від 18.11.2016 року. Доказами цього є договір №130 від 18.11.2016 року у виді єдиного документу, підписаного сторонами, додатки до договору №1 - специфікація та № 2 графік погашення платежів. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору та додатку №1 (специфікації) до договору позивач придбав у відповідача майнові права на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в будинку який відповідач зобов`язаний був збудувати та звести в експлуатацію в кінці 2 (другого) кварталу 2017 року. Відповідно до п.3.1 договору продавець (відповідач) зобов`язаний передати покупцю (позивачеві) майнові права на об`єкт нерухомості, визначений в додатку №1 (специфікації) до договору , а саме: квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] . На виконання п. 2.5 договору позивачем здійснено перед відповідачем згідно з графіком повний розрахунок в сумі 744000 грн. за придбані майнові права за договором № 130 від 18 листопада 2016 року, що підтверджується відповідно складеними ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» довідками: довідка від 08.11.2016 на суму 132000 грн.; довідка від 18.11.2016 на суму 582000 грн.; довідка від 20.11.2016 на суму 30 000 грн.. При цьому, за довідкою від 08.11.2016 року відповідачем отримано від позивача 132000 грн. за договором завдатку від 08.11.2016 року, який є забезпечувальним до основного договору від 18.11.2016 року. Доказами є договір завдатку від 08.11.2016 р. та складені відповідачем довідки від 08.11.2016 р., 18.11.2016 р., від 20.11.2016. Відповідно до п. 5.2 договору продавець зобов`язаний передати покупцю майнові права на об`єкт нерухомості не пізніше ніж через 30 днів з моменту введення об`єкту будівництва в експлуатацію. У додатку №1 (специфікації) до договору граничний строк введення будинку в експлуатацію визначений - кінець 2 (другого) кварталу 2017 року. Станом на нинішній день відповідач не ввів об`єкт будівництва в експлуатації. Відповідно до п. 6.3 договору у випадку, якщо з вини продавця, з урахуванням п. 2.9 договору, порушено термін введення об`єкту будівництва в експлуатацію, продавець зобов`язаний сплатити на користь покупця пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості майнових прав за кожен день прострочення. Розмір пені до сплати становить 73006, 37 грн. Відповідачем порушено не тільки умови вищенаведених пунктів 3.1, 5.2 договору та додатку №1 (специфікації) до договору, а також і положення актів цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні відносини. Щодо можливості застосування пені до негрошового зобов`язання, суд зауважує, що за правилами частин першої, третьої статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. За змістом частин першої, третьої статті 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обов`язків сторін цього договору. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Здійснюючи аналіз співвідношень ч.3 ст.549 ЦК України в контексті меж свободи договору, визначених абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України, необхідно вказати, що законодавець, закріплюючи принцип свободи договору, встановив і його обмеження. Причому останні є одночасно й межами можливості саморегулювання. Вони передбачені в абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК, згідно з якою сторони не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства в разі існування однієї з таких підстав: а) наявності в акті цивільного законодавства прямої вказівки про неможливість сторін відступати від його конкретного імперативного положення. Проекція цієї підстави обмеження свободи саморегулювання на ч. 3 ст. 549 ЦК дає можливість стверджувати, що вона не містить прямої вказівки, яка б забороняла сторонам договору відступати від її положень; б) із змісту акта цивільного законодавства випливає обов`язковість його положень. З цього приводу слід зазначити, що в разі обмеження договірної свободи в контексті встановлення правових наслідків відступу від імперативних приписів слідувала б вказівка в акті цивільного законодавства на нікчемний характер відступу від його положень. Співставлення й цієї підстави з положеннями ч. 3 ст. 549 ЦК дозволяє констатувати відсутність встановлення таких правових наслідків у її положеннях за умови відступу від її положень; в) сторони не можуть відступати від імперативних положень актів цивільного законодавства, якщо це випливає із суті відносин між сторонами. Разом з тим, слід зазначити, що ст. 6 ЦК регулює співвідношення актів цивільного законодавства й договору, а не їх корегує відносини поміж сторонами. Адже сутність цих відносин полягає в їх договірному характері. І тому її застосовування фактично є можливим тільки за наявності будь-якої з двох попередніх підстав, тобто прямої вказівки, або ж якщо обов`язковість положень акта цивільного законодавства слідує з його змісту. Таким чином, аналіз положень ч. 3 ст. 549 ЦК стосовно меж свободи договору надає можливість зробити висновок, що сторони в договорі можуть змінити її положення та забезпечити за допомогою пені й негрошове зобов`язання. Отже, сторони договору на підставі ч. 3 ст. 6 ЦК України вправі встановити пеню за прострочення не тільки грошового, а й іншого - негрошового зобов`язання, що узгоджується також із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 655 та частини другої ст. 656 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що грунтуються на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Крім того відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сторони у договорі купівлі-продажу майнових прав №130 від 18.11.2016 року, зокрема у його додатку № 1 (специфікації) обумовили строк введення об`єкта будівництва в експлуатацію в кінці другого кварталу 2017 року. При цьому сторони дійшли згоди щодо відповідальності за порушення відповідачем свого зобов`язання у виді пені із визначенням порядку її розрахунку. У цьому випадку сторони правомірно та без порушень імперативних положень актів цивільного законодавства, самостійно врегулювали свої відносини на власний розсуд, створивши обов`язкове для обох сторін правило поведінки у спірних правовідносинах. Такого висновку суд дійшов з урахуванням висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 752/10405/15-ц, від 17.10.2018 року у справі № 757/39364/15-ц. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Як вказувалося, сторони у пунктах 2.1, 2.1, 2.3 договору купівлі-продажу майнових прав, а також додатку №1 до нього, визначили строки введення об`єкту будівництва в експлуатацію - кінець другого кварталу 2017 року. Враховуючи, що до цього часу об`єкт будівництва у експлуатацію не введений, вбачається дійсним порушення умов договору щодо своєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, що зумовлює настання для нього негативних наслідків, а саме відповідальність шляхом сплати пені. Таблиця розрахунку суми пені наведена нижче. Розрахунок суми пені Розмір договірної пені - облікова ставка НБУ Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУ 1Сума пені за період прострочення 74400017.10.2019- 24.10.20198 16.5%2 690,63 74400025.10.2020- 12.12.20194915.5% 15 481,32 74400013.12.2020- 30.01.202049 13.5 % _13 446,89 74400031.01.2021- 12.03.202042 11.0%9 391,48 74400013.03.2021- 23.04.20204210.0% 8 537,70 74400024.04.2021- 11.06.2020498.0%7 968,52 74400012.06.2020 - 16.10.20201276.0 %15 489,84 Загальна сума пені складає 73006,37 грн. З наведеним позивачем розрахунком належить погодитися, тому що такий проведений при незмінній сумі боргу, з урахуванням облікової ставки Національного банку України з правильним розрахунком кількості днів прострочення виконання зобов`язання. Відповідачем таку визначену суму також не спростувано. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд дійшов висновку щодо необхідності захисту прав позивача внаслідок їх порушення неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу майнових прав №130 від 18.11.2016 року, та часткове задоволення його позовних вимог про стягнення пені. Позов підлягає частковому задоволенню, тому що суду наданий правильний розрахунок суми пені в розмірі 73006,37 грн., а сума стягнення пені, зазначена в прохальній частині позовної заяви, - 131229,37 грн. не доведена, обгрунтованого розрахунку цієї суми позивачем не подано, та, на переконання суду, є опискою в позовній заяві. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем понесені витрати із сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., які підлягають стягненню з відповіача. На підставі викладеного,

Outcome: partial