Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи і підтримуючи який зазначає, що він є власником 53/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться у [ADDRESS], яку ним було придбано на підставі нотаріально посвідченого договору від 25.04.2001 року у [PERSON]. Вказана частина будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва з прилюдних торгів, виданого [PERSON] приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу 05.05.2000 року за реєстром № 3527 та зареєстрованого в інвентарбюро 20.04.2001 року за реєстровим № 698. До 05.05.2000 року 53/100 частин будинку по [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білоцерківської державною нотаріальною конторою 08.07.1994 року за реєстровим № 1- 2256, зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за № 698, книга № 8. Під час оформлення документів, а саме договору дарування, виявилось що існує заборона на відчуження, яка накладена Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою на підставі листа № 179 від 10.10.1997 року приватного нотаріуса [PERSON], в якому зазначається, що нотаріус просить накласти заборону на відчуження 53/100 частини будинку, який знаходиться у [ADDRESS] і належить [PERSON] в зв'язку з оформленням договору застави. Строк дії договору застави з 10.10.1997 року по 10.03.1998 року. У зв'язку з чим, вимушений звернутись до суду за захистом свого права власності. В судове засідання позивач не з'явився, проте надав суду письмову заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності та задовольнити позов. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області в судове засідання свого представника не направила. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно доч.4 ст.169, ст.ст.224-225 ЦПК України, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, проти якого не заперечує представник позивача. В зв'язку з неявкою всіх учасників судового розгляду, фіксування судового процесу не проводилося, відповідно до ст.197 ЦПК України. Суд дослідив, проаналізував всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог зважаючи на наступне. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Судом встановлено, що позивач є власником 53/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який знаходиться у [ADDRESS], яку ним було придбано на підставі нотаріально посвідченого договору від 25.04.2001 року у [PERSON]. Вказана частина будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва з прилюдних торгів, виданого [PERSON] приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу 05.05.2000 року за реєстром № 3527 та зареєстрованого в інвентарбюро 20.04.2001 року за реєстровим № 698. До 05.05.2000 року 53/100 частин будинку по [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білоцерківської державною нотаріальною конторою 08.07.1994 року за реєстровим № 1- 2256, зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за № 698, книга № 8. Під час оформлення документів, а саме договору дарування, виявилось що існує заборона на відчуження, яка накладена Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою на підставі листа № 179 від 10.10.1997 року приватного нотаріуса [PERSON], в якому зазначається, що нотаріус просить накласти заборону на відчуження 53/100 частини будинку, який знаходиться у [ADDRESS] і належить [PERSON] в зв'язку з оформленням договору застави. Строк дії договору застави з 10.10.1997 року по 10.03.1998 року. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання належним їм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. В силу ст.3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналізуючи правовий зміст вказаних норм права і підзаконних актів та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення в порядку захисту права власності позивача на нерухоме майно. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів в солідарному порядку на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved