Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся ь до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Шлюб з відповідачем було укладено 14.09.2013 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції про що було зроблено актовий запис № 1228. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на життя і сімейні відносини. Шлюбні стосунки були фактично припинені з травня 2016 р. З цього часу сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства. Причини розірвання шлюбу є обсгрунтованими і подальше спільне життя не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Зважаючи на викладене позивач просить розірвати шлюбу, укладений з [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, просив задовольнити. Зазначив, що строк для примирення сторонам не потрібен. Також просив покласти на нього судові витрати. Відповідач не заперечувала щодо розірвання шлюбу, підтвердила обставини вказані в позовній заяві. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає. що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 14 вересня між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1228. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка - «[PERSON]». Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (копія долучена до матеріалів справи). Як зазначив позивач подружні стосунки припинились з травня 2016 р., з цього часу сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства. Збереження сім»ї не є можливим і не відповідає інтересам сторін. Відповідач також просила суд розірвати шлюб, збереження якого не є можливим. Підтвердила, що з позивачем вони припинили подружні відносини з травня 2016р. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. І позивач і відповідач вважають, що строк для примирення їм не потрібен, шлюб має бути розірваний. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Беручи до уваги вищенаведене, з огляду на те, що сторони вважають неможливим збереження шлюбу, який не відповідає їх інтересам та інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено в судовому засіданні відповідач під час укладення шлюбу змінила прізвище зі «[PERSON]» на «[PERSON]» та бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище отримане під час його укладання. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на нього. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved