Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди , заподіяної в результаті ДТП у якій вказує, що 29.07.2013 року сталася ДПТ з вини водія [PERSON] В результаті ДТП керований ним автомобіль Фольксваген Гольф д.н. [NUMBER] зазнав технічних ушкоджень. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ», яке відмовило у виплаті страхового відшкодування, позивач просив суд стягнути на йог корись солідарно з [PERSON] і ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» суму страхового відшкодування 26833 грн.. В результаті ДТП було заподіяно моральної шкоди, як а виражається у моральних та душевних стражданнях, він змушений був лікувати хронічні захворювання які загострилася після даної пригоди . було порушено укладе його життя, моральну шкоду оцінює у 1500 грн., які просить стягнути з [PERSON] Крім того, просив стягнути з нього 2687,3 грн. витрачених на придбання лікарських препаратів та стягнути витрати на оплату судового збору. Уточнивши 02.06.2014року позовні вимоги [PERSON] зазначив, що ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування у сумі 25833,05 грн. у зв'язку з чим він матеріальних претензій до страхової компанії не має, разом з тим не відшкодованою залишається сума франшизи 1000 грн., яку він просить стягнути з винної в ДТП особи - [PERSON]; відмовився від стягнення 2687,33 грн. - витрачених на придбання лікарських препаратів, в іншій частині позовні вимоги залишися у попередньому обсязі. У судовому засіданні [PERSON] пояснив суду, що до ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ», він претензій не має, т.я. прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування , а в іншій частині позову - підтримав його і просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] проти позов у заперечував, вважає його необгрунтованим і не доведеним, оскільки на його думку не доведена вина [PERSON] у даній ДТП. Процесуальні рішення у кримінальному провадженні за фактом ДТП та постанова суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП прийнято з порушеннями норм діючого процесуального і матеріального права. Крім того, вважає, що заявлена сума відшкодування не відповідає ступеню заподіяної моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» суду пояснив, що до страхової компанії [PERSON] надано весь необхідний пакет документів та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 25833,05 грн. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» просив розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до такого висновку. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну юридичної чи фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Судом установлено, що 29.07.2013 року о 08 год. 10 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Субару» д.н. [NUMBER], рухаючись по вул.. Перемоги на перехресті з вул.. Тюленіна у м. Запоріжжі, проїхав на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген Гольф» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП автомобілі пошкоджено, постраждалих не має. Постановою від 28.09.2013 року кримінальне провадження за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди закрито через відсутність у діях [PERSON] ознак складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України. Згідно постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2013 року установлено, що [PERSON] припустився порушень п. 8.7.3(е), 8.10 ПДР України і його притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. Вказані постанови до часу розгляду справи ніким не оскаржені і не скасовані, а тому набрали законної сили. Відповідно до ч.3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29.07.2013 року є встановленою. З огляду на наведене неспроможними є доводи представника відповідача - адвоката [PERSON] щодо відсутності вини у діях [PERSON] і порушень норм матеріального і процесуального закону при прийнятті вищезазначених постанов органом досудового розслідування та судом. Згідно ст.. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої, настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Таким чином, 29.07.2013 року настала страхова подія, в результаті якої у [PERSON] виникло право на відшкодування заподіяної шкоди, а у особи, яка її завдала - [PERSON] виник обов'язок цю шкоду відшкодувати. Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду життю, здоров'ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобілю « Субару» д.н. АР [NUMBER] застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» згідно з Полісом № АВ/ 8344087 12.09.2012 року обов'язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , яка і має здійснити страхове відшкодування за [PERSON] Згідно Звіту про оцінку належного позивачу автомобіля №1278 від 08.08.20913 року вартість матеріальної шкоди нанесеної володільцю транспортного засобу становить 104391,19 грн. Заподіяна шкода частково, у сумі 77000 грн., відшкодовано ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», відповідно до умов Договру добровільного страхування наземного транспортного засобу №1106/12-Тз/ЗП1 від 25.12.2012 року, шляхом реалізації пошкодженого автомобіля, ремонт якого був економічно необґрунтованим. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страховго відшкодувнаня0 для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням) становить 26833,05 грн., про виплату позивачу якої ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» прийнято відповідне рішення, але зменшено на суму франшизи - 1000 грн., відповідно до п.5 Полісом № АВ/ 8344087 12.09.2012 року обов'язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи, яка не підлягає відшкодуванню становить 1000 грн., а тому ця сума підлягає стягненню з [PERSON] Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач просить суд стягнути з відповідача на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 15000 грн., і зазначає, що в результаті пошкодження майна було порушено звичний уклад його життя, він був позбавлений можливості використовувати транспортний засіб за його призначенням, мав вишукувати додаткові можливості для організації свого життя, переніс моральні страждання і нервові потрясіння, які переносить і до теперішнього часу у зв'язку з фактичним знищенням належного йому автомобіля, в результаті ДТП загострилися його хронічні захворювання, а крім того, він змушений звертатися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є законними та обґрунтованими, але вирішуючи питання про суму відшкодування, суд вважає, що заявлена позивачем сума у 15000 грн., не відповідає характеру і ступеню перенесених страждань, тому ця сума підлягає зменшенню до 5000 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимими доказами, але підлягають частковому задоволенню, і на його користь необхідно стягнути 1000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди і 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди, то на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені на оплату судового збору у сумі 243,60 грн. і 150 грн. на оплату судового збору з вимог про відшкодування моральної шкоди, сплачених при зверненні з позовом до суду, а всього 393,60 грн.

Outcome: partial