Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Фізичної особи- підприємця [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська Ольга Сергіївна, державний виконавець Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Лопашова Наталія Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає задоволенню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1483 від 09.09.2020 року, яким було стягнуто з нього на користь відповідача борг у сумі 49 312, 20 грн. Також просив стягнути з відповідача суму судового збору на його користь. В обґрунтування позову посилався на те, що 09.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №1483, яким стягнуто з нього на користь ФО-П [PERSON] борг у сумі 49312, 20 грн, з них основний борг за договором позики в період з 30.10.2019 року по 30.10.2020 року 41 790, 00 грн та 7 522, 20 грн неустойка, нарахована за прострочення платежу. Позивач вказував на те, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було порушено вимоги чинного законодавства, заборгованість зазначена у ньому є спірною, так як він не отримував грошей, вказаних у виконавчому написі. [PERSON] зазначив, що між ним та відповідачем був укладений договір від 30.10.2019 року про надання послуг з посередництва працевлаштування за кордоном, але відповідачем не були виконані зобов`язання в наданні послуг, зазначених у вищезазначеному договорі. Також позивач вказав, що відповідачем не направлялася вимога йому про виконання зобов`язання, жодних повідомлень не надходило. Щодо вчинення виконавчого напису, [PERSON] вказав, що йому стало відомо про його існування 12.02.2021 року, коли він отримав виклику державного виконавця, а 06.04.2021 року він був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження 63200348 та йому було вручено копію виконавчого напису. В пункті 1 Договору вказано, що він отримав кошти до підписання договору позики, однак гроші він не отримував. Ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам було надано час для подання відзиву на позов. Адвокатом відповідача було надано відзив на позов, в якому він просив залишити позов без задоволення, оскільки між сторонами був підписаний договір позики №2349 від 30.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С. До підписання договору [PERSON] , діючи від імені ФО-П [PERSON] , передала у власність, а [PERSON] отримав у борг 41 790, 00 грн. Своїм підписом у договорі позики [PERSON] підтвердив, що передача грошових коштів відбулася до підписання та посвідчення Договору позики. Договором позики був передбачений строк повернення позики, до якого позичальник зобов`язався повернути позикодавцю позичену суму до 30.10.2020 року, без нарахування відсотків. Позичальник повинен був повертати позику частинами, відповідно до Договору, однак позивач кошти не повертав. 03.06.2020 року, у зв`язку з тим, що позивачем не була повернута частина позики, згідно Договору, [PERSON] було направлено нагадування, яке позивач отримав особисто 12.06.2020 року, жодних заперечень чи претензій від позичальника не надходило щодо викладеного в нагадуванні. Зважаючи на те, що [PERSON] кошти, так і не повернув, відповідач була змушена звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису з метою повернення суми позики. Представник відповідача вказав, що позивач не надає жодних доказів погашення суми позики, а також зазначив, що [PERSON] посилається на укладення договору про надання послуг з посередництва працевлаштування за кордоном від 30.10.2019 року та на те, що відповідачем не були виконані зобов`язання, відповідно до Договору, однак послуги відповідачем були виконані та позивач їх прийняв, що підтверджується підписаним Актом прийому - передачі виконаних робіт від 29.11.2019 року. Адвокат наголошував на тому, що жодних порушень законодавства відповідачем чи третіми особами здійснено не було. Позивачем було надано заперечення на відзив, в яких він вказав те, що було викладено в позові та додатково зазначив, що його ніхто не повідомив про вчинення виконавчого напису, а тому він не міг надати заперечення, також вказував на те, що виконавчий напис вчинено до дати повернення позики у договорі. [PERSON] наголошував на тому, що він не погоджується з викладеним у відзиві та виконавчий напис не є безспірним. Представником відповідача було надано заперечення, в яких він вказав, що позивач порушив процесуальні норми та подав не відповідь на відзив, а заперечення на відзив, чим перейняв право відповідача надати заперечення. Адвокат відповідача - Шурміль С.С. зазначив відомості, вказані у відзиві, та наголошував на тому, що [PERSON] направлялося нагадування, таким чином він завчасно був повідомлений, що у разі не повернення боргу відповідач може звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, жодних заперечень позивач не надавав, а повідомлення про вчинення виконавчого напису не передбачено ні умовами договору, ні законодавством Відповідно до 2 ст. ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами був підписаний договір позики №2349 від 30.10.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С., про що свідчить копія договору, надана позивачем( а.с.12). До підписання договору [PERSON] , діючи від імені ФО-П [PERSON] , передала у власність, а [PERSON] отримав у борг 41 790, 00 грн., про що свідчить підпис позивача у договорі, яким він підтвердив, що передача грошових коштів відбулася до підписання та посвідчення Договору позики. Викладене спростовує твердження позивача про те, що ним не отримувалися кошти, а також те, що договір був про надання послуг з посередництва працевлаштування за кордоном. Договором позики був передбачений строк повернення позики, до якого позичальник зобов`язався повернути позикодавцю позичену суму до 30.10.2020 року, без нарахування відсотків, що підтверджується викладеним у договорі. Як вбачається з копії Акту прийому -передачі виконаних робіт від 29.11.2019 року, який підписано позивачем, зобов`язання за договором відповідач виконала належним чином та в повному обсязі. Твердження позивача щодо невиконання позикодавцем зобов`язань за договором не знайшли свого підтвердження. Позичальник повинен був повертати позику частинами, відповідно до п.2 Договору, однак позивач кошти не повертав. 03.06.2020 року, у зв`язку з тим, що позивачем не була повернута частина позики, згідно Договору, [PERSON] було направлено повідомлення (нагадування), яке позивач отримав особисто 12.06.2020 року, жодних заперечень чи претензій від позичальника не надходило щодо викладеного в нагадуванні. На підтвердження вказаного, представником відповідача надано копію повідомлення та копію рекомендованого повідомлення про вручення. Зважаючи на те, що [PERSON] кошти не повернув і після отримання повідомлення, відповідач звернулася до нотаріуса для вчинення виконавчого напису з метою повернення суми позики, що відповідає п.8 Договору. 09.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №1483, яким стягнуто з нього на користь ФО-П [PERSON] борг у сумі 49312, 20 грн, з них основний борг за договором позики в період з 30.10.2019 року по 30.10.2020 року 41 790, 00 грн та 7 522, 20 грн неустойка, нарахована за прострочення платежу(а.с.14). На підставі вище вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження 63200348 державним виконавцем Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Лопашовою Н.О. В серпні 2021 року назву виконавчої служби було змінено з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Твердження позивача щодо того, що виконавчий напис вчинено до кінцевої дати повернення всієї суми позики за договором, то відповідно до п.7 Договору, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми боргу, у разі несвоєчасного виконання умов договору. Посилання на не повідомлення про вчинення виконавчого напису ні чим не аргументовано, оскільки вказане не передбачено умовами договору та чинним законодавством. Так, згідно договору, позикодавець мав право на звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса та повідомив шляхом направлення повідомлення позичальнику про можливе подальше звернення стягнення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно дост.76, ч.1,2,3 ст. 77,79,80 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1, 5, 6 ст. 81, ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи вище вказане, зважаючи на те, що факт отримання коштів за договором підтверджено підписом позивача у договорі, факт виконання зобов`язань за договором також підтверджено підписом [PERSON] в Акті прийому -передачі, з урахуванням того, що дії відповідача не суперечать чинному законодавству та умовам Договору та позивачем не надано доказів відсутності боргу, суд вважає, що сума боргу у спірному виконавчому написі є безспірним, а тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed