Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» про повернення банківського вкладу (депозиту). Свій позов мотивував тим, що 20.05.2013 року між ним та ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит», в особі начальника відділення №13 Філії «Донецьке РУ» АТ «[PERSON] та кредит» [PERSON], що діяла на підставі Положення про відділення та довіреності № 4438 від 29.10.2012р. був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 6673/370-13 про строковий банківський вклад «Класік» на 370 днів в національній валюті зі сплатою процентів за користування коштами за ставкою 19,00% річних. За даним договором банківського вкладу позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 47\~725,00 грн., що підтверджується квитанцією №306/ 30455 від 20.05.2013 року та меморіальним ордером № 63475 від 02.06.2015 року. Відповідно до п.1.1. Договору клієнт вносить, а [PERSON] приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2635.1.071825.015 у сумі 47\~725,00 грн. на строк з 20.05.2013 року по 25.05.2014 року. Відповідно до п.3.1. Договору нараховання процентів за вкладом за процентною ставкою проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладу у [PERSON], до дня, який передує його поверненню клієнту або списанню з рахунка клієнта, за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці і році). Проценти за цим договором нараховуються лише на суму вкладу. Нараховані банком проценти зараховуються на рахунок № 2638.5.071825.014. 25.05.2015 року сплинув строк дії договору, позивач відповідно до п.4.1. Договору подовжив строк дії договору на 370 днів, тобто до 31.05.2015 року. 01.06.2015 р. сплив строк дії Договору, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але позивачу було відмовлено у поверненні суми внеску та процентів. [PERSON] просить стягнути на його користь : суму невиплаченого внеску та нараховані на вклад проценти в загальному розмірі 58\~040,12 грн.; 25% річних згідно з умовами договору за період з 02.06.2015 року до винесення рішення по справі; 3% річних за користування чужими грошима за період з 02.06.2015 р. до винесення рішення по справі; моральної шкоди у розмірі 3\~000,00 грн.\~\~ Ухвалою суду від 15.09.2015 року позовні вимоги про стягнення 25% річних згідно з умовами договору за період з 02.06.2015 року до винесення рішення по справі; 3% річних за користування чужими грошима за період з 02.06.2015 р. до винесення рішення по справі; моральної шкоди у розмірі 3\~000,00 грн., -залишені без розгляду. Позивач у судовому засіданні присутній не був, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в частині стягнення внеску та відсотків в сумі 58\~040,12 грн., наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи в його відсутність не подавав, надіслав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що між сторонами було укладено договір №6673/370-13 від 20.05.2013р. про банківський строковий вклад «Класік» на 370 днів по 20.05.2014р. в національній валюті України на суму 47725грн. з процентною ставкою 19% річних. 02.06.2015 року банк отримав заяву вкладника про повернення грошової суми вкладу по закінченню строку дії договору про банківський вклад. З вказаної заяви позивача вбачається, що позивачем не було вказано жодного способу, яким банк мав би повернути йому вклад. Банк вважає вказані дії позивача такими, що унеможливили на певний час виконання банком своїх зобовязань. Представник вiдповiдача вказує, що оскiльки порядок видачi коштiв має бути визначений саме позивачем, отже з вини позивача банк не мав достатнiх умов для належного повернення вкладу. Вважає, що умови Договору про банківський вклад Банком виконуються та жодних порушень положення чинного цивільного законодавства України та/або положень Договору про банківський вклад, який припинено, банком не вчинено. Тому просить відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит», в особі начальника відділення №13 Філії «Донецьке РУ» АТ «[PERSON] та кредит» [PERSON], що діяла на підставі Положення про відділення та довіреності № 4438 від 29.10.2012 був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 6673/370-13 про строковий банківський вклад «Класік» на 370 днів в національній валюті зі сплатою процентів за користування коштами за ставкою 19,00% річних (а.с. 14). Дата повернення залучених коштів 25.05.2014 року. Згідно з положеннями п. 4 Договору після закінчення строку, визначеного п.п. 1.1 цього Договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строку та на умовах, передбачених основними умовами. У п.п. 1.1 Договору зазначено, що вкладник надала вклад на строк з 20.05.2015 року по 25.05.2014 року. У відповідності з п.4 Договору 25.05.2014р. строк дії договору було продовжено на 370 днів до 31.05.2015р. за процентною ставкою 25 % річних. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] 01.06.2015 року звернувся до банку з заявою, в якій просив його вклад повернути. Проте на час розгляду справи у суді кошти за договором вкладу не повернуті, що не спростовано представником відповідача. Зазначені спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 та зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 64 Конституції України, права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно зі ст. 1058 ч. 1 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Згідно зі ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно зі ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно зі ст. 1061 ч.5, 6 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст. 1066 ч. 3 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджатися рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до положень ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Отже, оскільки за вищевказаним договором визначена дата вимоги вкладником вкладу 31.05.2015 року, позивач наділений правом звернутися до банку з проханням повернути грошові кошти за вкладом із процентами. З урахуванням того, що банк кошти не повернув та цей факт не спростував, залишок суми за договором №6673/370-13 від 20.05.2013р. станом на 14.07.2015 року складає 58040,12грн., що визнається відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, а ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. Таким чином, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення на його користь заборгованості по депозитному вкладу на загальну суму 58040,12грн., внаслідок чого задовольняє позовні вимоги. Відповідно до вимог п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 580,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved