Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.08.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 2500 доларів США про що свідчить розписка. Строк повернення позики 01.11.2020 року. Оскільки станом на день звернення до суду з позовом борг не повернуто, просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу, що становить 2500 доларів США та витрати по сплаті судового збору. 19.07.2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження по цивільній справі. З метою виконання вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.20201 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 10.11.2021 року. 10.11.2021 року позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надсилання за адресою місця реєстрації судових повісток у зв`язку з чим, на підставі ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи з постановленням заочного рішення Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснювалося згідно з ч.2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказана правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено,\~що 26.08.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 2500 доларів США (а.с. 11) про що також складено розписку (а.с.9). Згідно п. 2.1 Договору позики від 28.08.2020 року, строк повернення позики 01.11.2020 року. Станом на день звернення з позовом та на час розгляду справи відповідачем не спростовано вимоги позивача, не надано доказів повернення суми боргу, а відтак позов підлягає задоволенню у поновному обсязі. Відповідно до ст.141\~ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 908 грн.

Outcome: approved