Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку, площею 5,07 га, що знаходиться на території Люджанської сільської ради, призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану земельну ділянку [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом. [PERSON] за життя вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Люджанською сільською радою Тростянецького району Сумської області 27 березня 2002 року. На цьому державному акті нотаріусом було зроблено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] із зазначенням документу, на підставі якого відбувся такий перехід. Проте за життя [PERSON] не здійснила державну реєстрацію своїх прав на земельну ділянку. Через це, нотаріус Воропай В. В. відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на яку мала право за життя [PERSON], про що виніс відповідно постанову. Оскільки внаслідок смерті [PERSON] провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку неможливо, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 5,07 га, яка знаходиться на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку мала право [PERSON], яка померла [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3842 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Люджанською сільською радою Тростянецького району Сумської області 27 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 601, кадастрові номери: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] в порядку спадкування за законом. Позивачка будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Суд дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 3 лютого 2014 року. (а.с.8) Факт їх родинних відносин підтверджується рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 13 липня 2016 року. (а.с.12) За життя [PERSON] склала заповіт на ім'я [PERSON], яка проте від спадщини відмовилась. Вказані обставини доводяться копією заповіту [PERSON] від 29 травня 2012 року та листом Тростянецької ДНК від 28 вересня 2016 року №782/01-09. Спадщину після [PERSON] прийняв позивач подавши відповідну заяву до Тростянецької ДНК. Інших спадкоємців судом не встановлено. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли земельні ділянки, загальним розміром 5,07 га, що знаходяться на території Люджанської сільської ради, призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Вказані земельні ділянки [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] отримавши 19.10.2009 свідоцтво про право на спадщину за законом. (а.с.9) У свою чергу, [PERSON], за життя вказані земельні ділянки належали на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Люджанською сільською радою Тростянецького району Сумської області 27 березня 2002 року, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с.10) Як вбачається з цього державного акту нотаріусом було зроблено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] із зазначенням документу, на підставі якого відбувся такий перехід. (а.с.10) Разом із тим, за життя [PERSON] не здійснила державну реєстрацію своїх прав на земельну ділянку та через це, нотаріус Воропай В. В. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на яку мала право за життя [PERSON], про що виніс відповідно постанову. (а.с.11) Розглядаючи вимогу позивача, щодо визнання за ним права власності на земельні ділянки, суд виходить із наступного. Як передбачено п. Г ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно позиції викладеної у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначається, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. б ч. 2 ст. 126 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. З огляду на встановлені судом обставини та вищезазначені положення закону та роз'яснення, а також беручи до уваги, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], а останній на підставі належного правовстановлюючого документу (свідоцтва про право на спадщину) на праві власності належать земельні ділянки загальним розміром 5,07 га, що знаходяться на території Люджанської сільської ради, призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], суд дійшов висновку, що позивач має право на спадкування цього спадкового майна і позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved