Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1494. В шлюбі народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що з моменту укладення шлюбу з відповідачем не проживала до народження сина [PERSON]. З квітня 2007 року почала знову проживати разом, однак через різні характери та погляди на життя подружні відносини між ними припинені. На даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 29.09.2006 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1494, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.09.2006 року (а.с.3). В шлюбі народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved