Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

[PERSON] , звернулась в суд з позовом до [PERSON] про захист прав споживача та стягнення коштів. Позов мотивовано тим, що 03 червня 2019 року між нею та Фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено Договір №79/07-К Відповідно до умов Договору Позивачу, як Клієнту мали бути надані передбачені Програмою «Отримання права на практику провізора в Польщі» послуги на території Польщі. На виконання умов договору Позивачем було сплачено 1700,00 євро, про що до позову надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №001 від 03.07.2019 року, а також направлено оригінал диплому та додатку до нього за допомогою послуг служби доставки « Нова пошта ». Курс « Варшавський модуль » мав розпочатися з 01 грудня 2019 року на території Республіки Польща. В вересні-жовтні 2019 року Позивач в телефонному режимі повідомила Уповноваженого Агента, що не бажає користуватися послугами Програми, з проханням повернути Диплом про вищу освіту з додатком та внесені грошові кошти. 01 листопада 2019 року Позивачем було надіслано Відповідачу письмове повідомлення про розірвання Договору. У відповіді на письмове повідомлення, датованій 05.12.2019 року, Відповідачем вказано що договір підлягає розірванню на підставі п.4.3., але оскільки [PERSON] було отримано послуги з комплексної мовної та адаптаційної підготовки, то сума в розмірі 970 євро підлягає утриманню, так само як сума 340 Євро на покриття понесених збитків за відмову Клієнта від участі в Програмі. Також Відповідач зобов`язався повернути Позивачу грошові кошти в сумі 390 Євро протягом 30 днів з дня отримання інформації щодо відкритого банківського рахунка. Позивачем було направлено Відповідачу відповідь на лист з вимогою повернути сплачені кошти та надати усі наявні докази фактично понесених збитків за відмову в участі Програми, з яких вбачається їх дійсний розмір в грошовому виразі. В листі Позивач посилається на положення п.2.1.19 Договору, згідно якого на агента покладено обов`язок провести калькуляцію та повернути кошти. Додано інформацію про реквізити відкритого банківського рахунка. Відповідач у відповіді стверджує, що станом на 17.01.2020 року Позивачу доступ до Програми заблоковано не було, чому є докази. Щодо проведення калькуляції - в листі зазначено, що це є комерційна таємниця, тому не підлягає розголошенню. На підтвердження блокування доступу Позивача як учасника програми до електронного кабінету останньою надано Витяг з електронного сайту euromed.isprinqlearn.com . Позивач надав до позовної заяви докази переписки у мережі з приводу відмови від участі у програмі та відповіді такого змісту, що «питання розглядається». Просить стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти в розмірі 1700,00 євро, що еквівалентно 45 648,06грн. Ухвалою суду від 24.02.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. 07.04.2020 року представник позивача надала суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просила стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 1310 євро, що еквівалентно 38 491,34грн. В судове засідання представник позивача не з`явилася надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився надав суду заяву та відзив, згідно яких просив розглядати справу у його відсутність, в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 червня 2019 року між [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено Клієнтський договір №79/07-К. За умовами договору Відповідач мав сприяти реалізації Програми «Отримання права на практику провізора в Польщі» та отриманню Клієнтом послуг, передбачених цією програмою, а клієнт, - такі послуги оплатити. Відповідно до п. 2.4.4., 2.4.5. Договору, Клієнт має право відмовитись від участі в програмі за власним бажанням на будь якому її етапі, та вимагати повернення коштів, сплачених за послуги програми, за фактично не отримані послуги Програми відповідно до п. 4.3 Договору. Відповідно до п. 2.1.19 Договору, у випадку відмови Клієнта від участі в Програмі за власним бажанням, Агент зобов`язаний провести калькуляцію та повернути кошти, сплачені Клієнтом у відповідності до цього Договору за фактично не надані послуги Програми. З наданих письмових доказів вбачається, що Позивач Відмовилась від участі в програмі, тобто скористалась правом на розірвання договору в односторонньому порядку, про що письмово повідомила Відповідача. Відповідач відмову в повернення повної суми коштів мотивує тим, що Позивач розпочала перший етап програми «Комплексна мовна та адаптаційна підготовка», а тому їй не підлягає поверненню вартість такого етапу в розмірі 970 Євро. Також Відповідач посилається на своє право утримати 340 Євро на покриття понесених збитків за Відмову Клієнта від участі в Програмі на підставі п.4.3. Клієнтського Договору. Відповідно до п.1.2.Договору Програма «Отримання права на практику провізора в Польщі» поділяється на частини: «Комплексна мовна та адаптаційна підготовка», «Легалізація диплому провізора», «Реєстрація в Реєстрі фармацевтів Республіки Польща», «Комплексні інформаційні послуги з працевлаштування за фахом у Польщі». Відповідно до п.1.3. Договору, Конкретний вид та деталі кожної частини програми визначаються Додатками до цього Договору та є його невід`ємною частиною. Під час розгляду справи встановлено, що сторони не підписували Додатку до Клієнтського Договору. Тобто, відсутній письмовий документ, де було б зазначено вид та деталі кожної частини програми. Також згідно п.3.2., 3.3. Клієнтського Договору передбачено складання Агентом Акту виконаних робіт, який Клієнт має підписати протягом п`яти днів або в цей же строк направити агенту лист з чітким обґрунтуванням неточностей, у випадку незгоди з Актом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.907 Цивільного Кодексу України, договір про надання послуг може бути розірваний, в тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених ЦК, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем не складався Акт виконаних робіт з переліком наданих Позивачу Послуг та не направлявся на адресу Позивача, а тому відсутні докази надання позивачу відповідних послуг. Також сторонами не укладено Додаток до Договору з конкретними видами та деталями кожної частини Програми. Відповідач відмовив Позивачу у проведенні калькуляції витрат понесених під час реалізації Програми, зіславшись на те, що такі відомості становлять комерційну таємницю підприємства. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що Відповідачем не надано доказів участі Позивача у Програмі. В той час, суд вважає, що оскільки сторони у Договорі передбачили право Агента утримати 340,00 Євро 00 євроцентів на покриття понесених збитків за відмову Клієнта від участі у програмі, то позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. ст. 78, 79 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 ЩЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таку правову позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було акт виконаних робіт від 05.06.2020року; квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 11.02.2020року на суму 6 000грн. про оплату адвокатських послуг. З огляду на зазначене, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката у цьому випадку є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг), а також часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг), однак враховуючи те, що судові витрати згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України стягуються пропорційно задоволеним вимогам, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з чим, слід стягнути з відповідача на користь позивача 4442,75гривень у відшкодування витрат на правову допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,60 гривень. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 526, 638, 626,628, 907 ЦК України,

Outcome: partial