Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що 03.10.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають малолітніх дітей, доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим через відсутність довіри, поваги один до одного, втратили почуття любові, від постійний суперечок і сварок погіршилось його самопочуття, перебуває в стані постійного стресу, відповідач з дітьми проживає окремо на протязі 2 років, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 28.09.2021 року справа прийнята до свого провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з?явився, надав суду заяву в якій прохає справу розглянути без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, відзиву не надала, заяв не надходило. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, дослідивши матеріали справи, суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду, та дійшов такого висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, 03.10.2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 70 (а.с. 5). Від шлюбу мають дітей, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 8-9). Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя №11 від 21 грудня 2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З часу припинення шлюбних відносин, сумісного проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved