Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 05 липня 2020 року, о 03 год. 00 хв. на а-д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 238 км + 500 м, відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом DAF XF, д.н.з. « [NUMBER] », буксирував причіп JANMIL, д.н.з. « [NUMBER] », не вибравши безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом Т-40, д.н.з. « [NUMBER] », який буксирував причіп Б/М, д.н.з. « [NUMBER] », на якому знаходилися вулики з бджолосім`ями та спецінвентарем, під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. Відповідач [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1. Правил дорожнього руху, в результаті чого 24 липня 2020 року був притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні відповідач свою вину визнав та розкаявся, що підтверджується постановою Млинівського районного суду Рівненської області справа № 566/810/20. Він, позивач, займається бджільництвом більше 10 років, що підтверджується ветеринарно- санітарним паспортом пасіки. На момент ДТП в нього в наявності було 30 бджолосімей, крім того, протягом квітня-травня 2020 року він ще придбав 18 бджолопакетів, що підтверджується відповідними товарними чеками. В результаті ДТП в нього залишилося 10 бджолосімей, що підтверджується актом ветеринарно-санітарного обстеження пасіки від 06 липня 2020 року, виданого Олешківською районною державною лікарнею ветеринарної медицини. В телефонному режимі він зв`язувався з відповідачем про добровільне відшкодування шкоди, проте останній відмовився. Розрахунок ціни позову складається з сум зазначених у товарних чеках на придбання 18 бджолопакетів та 20 загинувших бджолосімей. Відповідно до товарних чеків ціна 18 бджолопакетів (придбаних протягом квітня- травня 2020 року) становить 14400,00 грн. Середня вартість однієї бджолосім`ї по Україні становить 2000,00 грн., загинуло 20, тобто 40000,00 грн. Розрахунок: 14400,00 грн. + 40000,00 грн., отримана ціна позову 54400,00 грн. Оскільки відповідач добровільно відмовився відшкодувати завдану йому, позивачу, шкоду він був змушений звернутися до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь завдану йому шкоду у розмірі 54 400,00 гривень внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір у розмірі 840,80 гривень. 25 січня 2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Шевчука В.М. надійшов відзив на позовну заяву в якому він вказав, що відповідач не погоджується з позовом з наступних підстав. В першому реченні позовної заяви [PERSON] дослівно цитує текст другого абзацу мотивувальної частини постанови Млинівського районного суду Рівненської області від 24.07.2020 року у справі № 566/810/20, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з тим, він зазначає, що на причепі, зіткнення з яким допустив [PERSON] , знаходилися вулики з бджолосім`ями та спецінвентарем. У постанові Млинівського районного суду від 24 липня 2020 року жодним чином не згадується факт наявності на причепі будь-яких матеріальних цінностей, які зазнали пошкоджень. Сам позивач під час ДТП був відсутній, а водій [PERSON] в своїх поясненнях працівникам поліції не повідомив про наявність будь-якого вантажу в причепі. На схемі місця ДТП інші сліди та предмети, що стосуються пригоди відсутні. Разом з тим, на схемі місця ДТП, наявній в матеріалах справи про адміністративне правопорушення №566/810/20, зазначено лише пошкодження транспортних засобів; факт наявності на проїжджій частині уламків вуликів та їх складових елементів в жодному з цих документів не зафіксовано. Відсутня така інформація і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 426954 від 05.07.2020 року. Позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля під керуванням [PERSON] , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). Водночас зі змісту позовної заяви не вбачається, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виникла саме внаслідок зазначених законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. З огляду на зазначене слід зазначити, що для правильного вирішення справи необхідним є встановлення суми страхового відшкодування, яке сплачено на користь позивача ПАТ «НАСК «Оранта», проте відповідні докази в матеріалах справи відсутні. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика. У цій справі страховик відповідача (завдавача шкоди) не набув право регресу до останнього. Таке право «НАСК «Оранта» могла би набути, відшкодувавши позивачу завдану йому шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону. Просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовити в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Позивач [PERSON] , будучи неодноразово викликаним в судове засідання, до суду не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. (а.с.47) Представник відповідача - адвокат Шевчук В.М., в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовити в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] , неодноразово викликався до суду, однак в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. (а.с.54) Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з постанови Млинівського районного суду Рівненської області від 24 липня 2020 року, 05 липня 2020 року о 03 год. 00 хв. [PERSON] на А-Д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 238 км + 500 м, керував транспортним засобом DAF XF, д.н.з. [NUMBER] , буксирував причіп JANMIL, д.н.з. [NUMBER] . Не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Т-40, д.н.з. [NUMBER] , який буксирував причіп Б/М, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП [PERSON] визнано винним (у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. Постанова Млинівського районного суду Рівненської області від 24 липня 2020 року по справі № 566/810/20 набрала законної сили 04 серпня 2020 року. (а.с.5) Згідно копій товарних чеків від 01 травня 2020 року, 15 квітня 2020 року, 05 квітня 2020 року у приватного підприємця [PERSON] було придбано 18 бджолопакетів на загальну суму 14400 грн. (а.с.6) Як вбачається з акту ветеринарно-санітарного обстеження пасіки від 06 липня 2020 року в.о. начальника Олешківської районної державної лікарні ветеринарної медицини Філіповою З.В., начальником ОРУ ГУ ДПСС в Херсонській області Бабійчуком П.М., в присутності бджоляра [PERSON] , дійсно, цього дня проведено ветеринарно-санітарне обстеження пасіки. В ході ветиринарно-санітарного обстеження встановлено наступне: на день обстеження пасіка з бджолосім`ями в кількості 10 бджолородин знаходиться за адресою [ADDRESS] , присадибне господарство [PERSON]. Ветеринарно-санітарний паспорт пасіки видано Олешківською РДЛВМ 10 травня 2011 року №35. Пасіку обстежено 13 березня 2020 року, у власника було 30 бджолородин. На день обстеження 06 липня 2020 року залишилось - 10 бджолородин. (а.с.10-15) На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] уклав з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/6164870 від 11 жовтня 2019 року. Даним договором встановлено період дії страхування з 12 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2020 року включно. (а.с.43-44) Дослідивши, в судовому засіданні, матеріали справи про адміністративне правопорушення №566/810/20 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП [PERSON] судом встановлено, що на схемі місця ДТП, наявній в матеріалах справи, зазначено лише пошкодження транспортних засобів, факт наявності на проїжджій частині уламків вуликів та їх складових елементів в жодному з цих документів не зафіксовано. Відсутня така інформація і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 426954 від 05 липня 2020 року. Водій [PERSON] в своїх поясненнях працівникам поліції не повідомив про наявність будь-якого вантажу в причепі. (а.с.2,3,6 справи №566/810/20) Більше того, в постанові Млинівського районного суду від 24 липня 2020 року, яка набрала законної сили 04 серпня 2020 року, жодним чином не згадується про те, що під час дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені вулики з бджолосім`ями. У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачано, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За правилами ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 (з послідуючими змінами) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправності поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. При цьому доведення наявності і обґрунтування розміру шкоди покладається на позивача, який повинен довести, що: заподіяна шкода сталася внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача і тільки такі дії (бездіяльність) стали єдиною і достатньою причиною заподіяння шкоди; шкода є реальною; протиправна дія (бездіяльність) заподіювача шкоди є причиною, а шкода, якої завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Товарні чеки від 05 квітня 2020 року, 15 квітня 2020 року та 01 травня 2020 року, про придбання бджолопакетів та акт ветеринарно-санітарного обстеження пасіки від 06 липня 2020 року, на думку суду, не доводять того факту, що саме 05 липня 2020 року, в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, вулики з бджолосім`ями та спецінвентарем знаходились у причепі Б/М, д.н.з. « [NUMBER] », транспортного засобу Т-40, д.н.з. « [NUMBER] ». Крім того, в судові засідання ні позивач [PERSON] , ні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] жодного разу не з`явилися та не надали суду будь-яких пояснень з приводу пред`явленого позову. Таким чином, позивачем [PERSON] не доведено, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що в транспортному засобі Т-40, д.н.з. « [NUMBER] », який буксирував причіп Б/М, д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , знаходилися вулики з бджолосім`ями та спецінвентарем, а відтак відсутній безпосередній причинний зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою, що трапилась 05 липня 2020 року з вини [PERSON] та завданням матеріальної шкоди [PERSON] . Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає віднесенню за рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed