Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.07.2013 р. у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1223, від шлюбу дітей не мають. Позовні вимоги мотивує тим, що з початку 2017 р. перестали підтримувати подружні відносини, тривалий час кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, через протилежні погляди на подружнє життя, неодноразові сварки та відсутність взаєморозуміння шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та разом не проживають, вважає шлюб невдалим, вказує, що сім`я носить формальний характер, тому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутності, наполягає на розірванні шлюбу (а.с. 19-24). Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, у якій позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу, з покликанням на перебування за межами території України та неможливість розірвати шлюб в органах РАЦС, просить справу розглянути без її участі (а.с. 12-14). У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, а тому суд з урахування поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд заяви у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. За положеннями ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З позовної заяви, долученого до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , (а.с. 5), вбачається, що сторони 06.07.2013 р. зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1223, від такого дітей не мають, не підтримують подружніх стосунків з 2017 року, не ведуть спільного господарства, кожен із них живе своїм життям та своїми особистими інтересами, позивач втратив до відповідачки почуття любові, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому згідно ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 24\~Сімейного КодексуУкраїни шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачкою позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільну згоду відповідачки на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, ч. 4\~ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, формально існуючий шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причини,\~які спонукають\~наполягати позивача\~на розірванні\~шлюбу є\~обґрунтованими і\~подальше спільне\~життя сторін\~та збереження\~шлюбу стало\~не можливим\~та суперечитиме\~їхнім інтересам, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати в подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх стосунків, тому, враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , а також заяви сторін, у яких позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка такому не заперечує, положення ст. 24 СК України, суд приходить переконання, що шлюб між сторонами є формальним і розриває такий. Згідно ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved