Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. \~ \~ \~ \~Позовну заяву мотивує тим, що 22.09.2020 між ним та [PERSON] укладено договір про відшкодування грошових коштів, відповідно до яких відповідач зобов`язується повернути йому кошти в розмірі 56000 грн. в рахунок погашення збитків, які були спричинені відповідачем йому майну. \~ \~ \~ \~На підтвердження укладення договору та дійсного виконання зобов`язання між ними було підписано письмовий договір-розписку, яка складена особисто відповідачем, що стала підставою виникнення грошового зобов`язання у відповідача з дати її написання. \~ \~ \~ \~За умовами договору відповідач зобов`язувався відшкодувати йому збитки в розмірі 56000 грн., які були ним спричинені його майну в строк до 22.12.2020 включно, а саме: до 10.10.2020 зобов`язувався сплатити 15000 грн.; до 10.11.2020 зобов`язувався сплатити 20500 грн.; до 22.12.2020 зобов`язався сплатити залишок в розмірі 20500 грн. \~ \~ \~ \~Дану розписку відповідач склав особисто в його присутності, розмір збитків є узгодженим та не підлягає уточненню. \~ \~ \~ \~У позовній заяві позивач зазначає про те, що розписка є фактично договором про відшкодування матеріальної шкоди, відповідно до якої відповідач свідомо взяв на себе майнові зобов`язання, які повинен був виконати в обумовлені строки та розумів наслідки у разі невиконання таких зобов`язань з правом позивача на звернення до суду. \~ \~ \~ \~У строк до 10.10.2020 відповідач не сплатив кошти в розмірі 15000 грн. за умовами договору, відповідно з 11.10.2020 є датою порушення майнового зобов`язання. У телефонному режимі запевняв, що ці кошти сплатить до 10.11.2020. На наступну дату сплати коштів в розмірі 20500 грн., відповідач знов не виконав майнове зобов`язання. На кінцеву дату виконання майнового зобов`язання відповідач ухилився повторно і не сплатив жодних коштів за умовами договору. У телефонному режимі відповідач уникає спілкування, переховується та намагається уникнути відповідальності за зобов`язаннями. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, посилаючись на положення ст.ст. 1166, 526, 625 ЦК України, просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти, як заборгованість за умовами договору від 22.09.2020 в розмірі 56349,81 грн., з яких: 56 000 грн. сума боргу, 349,81 грн. 3 % річних. Судові витрати стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~До позовної заяви позивачем доданий орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат, відповідно до якого попередньо судові витрати по справі складаються з сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., надання правової допомоги при складанні позову до суду в розмірі 1000 грн., залучення для надання правової допомоги адвоката, участь адвоката при розгляді справи в суді першої інстанції орієнтовно 2000 грн. за 1 засідання. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та суду пояснив, що відповідач у вересні 2020 року викрав за адресою: [ADDRESS] належне йому майно, а саме: верстат для переробки шкіри великої рогатої худоби, який він зберігав у вказаному домоволодінні. Він повідомив про вчинену крадіжку поліцію, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 7064 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, яка додана ним до матеріалів справи. У його присутності та присутності працівників поліції [PERSON] склав розписку, відповідно до змісту якої він зобов`язався, в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, сплатити йому кошти в розмірі 56000 грн. в строк до 22.12.2020 включно, а саме: до 10.10.2020 зобов`язувався сплатити 15000 грн.; до 10.11.2020 зобов`язувався сплатити 20500 грн.; до 22.12.2020 зобов`язався сплатити залишок в розмірі 20500 грн. Однак, відповідач кошти до цього часу не повернув. Вартість викраденого майна ним була обрахована самостійно із врахуванням риночної ціни на метал, вартості робіт на виготовлення верстата, ціни на електроди. Вказаний верстат ним був придбаний приблизно тридцять років тому шляхом бартеру із ліквідованим товариством, назву якого він не пам`ятає. Факт вчинення крадіжки підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] , які приєднані ним до матеріалів справи. Стосовно документів, які були надіслані Черкаським районним управлінням поліції ГУ НП в Черкаській області на запит суду, зазначає, що лист від 15.10.2020 за вих. № 9319/47/02-2020, яким його начебто було повідомлено про результати перевірки його заяви щодо вчинення крадіжки майна, він не отримував. Пояснення від 22.09.2020 він не писав, та повідомлені в них відомості щодо того, що він начебто вивіз метал із подвір`я разом із [PERSON] на пункт прийому металу, не відповідає дійсності. Факт написання заяви про те, що він просить не проводити перевірку за фактом його звернення та не вносити відомості до ЄРДР, оскільки розібрався у ситуації яка виникла та претензій ні до кого немає, не заперечував. Крім того, звернув увагу на те, що у довідці про проведення перевірки та листі від 15.10.2020 невірно зазначено його прізвище. На підставі вищевикладеного просив суд позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на його користь 56349,81 грн. заборгованості за умовами договору від 22.09.2020, сплачений ним судовий збір в розмірі 840, 80 грн. та 1000 грн. витрат на правову допомогу пов`язану із складанням позовної заяви до суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи судовою повісткою, у встановлені судом строки відзив на позов не подав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Позивачем в обгрунтування позовних вимог надано до суду копію розписки (відповідність її оригіналу була перевірена судом під час дослідження письмових матеріалів справи) датовану 22.09.2020, відповідно до змісту якої [PERSON] зобов`язується погасити і сплатити кошти в розмірі 56000 грн. на користь [PERSON] в рахунок погашення збитків, які спричинені майну [PERSON] в строк до 22 грудня включно, а саме: до 10 жовтня 2020 року зобов`язується сплатити 15000 грн.; до 10 листопада 2020 року зобов`язується сплатити 20500 грн.; до 22 грудня 2020 року зобов`язується сплатити залишок в розмірі 20500 грн. Розмір матеріальних збитків узгоджений сторонами та врахований в цінах станом на день складання даного документу. У розписці зазначено, що у разі неповернення суми збитку до 22.12.2020 [PERSON] розуміє наслідки невиконання взятого на себе зобов`язання та право [PERSON] на звернення до суду із відповідним позовом про стягнення грошових коштів у примусовому порядку. Вказано, що [PERSON] власноручно склав даний документ в присутності [PERSON] та взяв на себе майнові зобов`язання, які зобов`язувався виконати в обумовлений строк. Частина 1\~ст.15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2\~ст.15 ЦК України). Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Частиною першою\~статті 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою та другою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої\~статті 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до положень частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 509 ЦК України). Позивач у позовній заяві та своїх усних поясненнях під час розгляду справи посилається на те, що між ним та відповідачем виникли договірні правовідносини, підставою їх виникнення стало завдання йому неправомірними діями відповідача, а саме: здійснення останнім крадіжки його майна, майнової шкоди в розмірі 56000 грн. Вказані правовідносини, за взаємною згодою, вони трансформували у договірні, а саме: у договір про відшкодування грошових коштів, який оформили розпискою. Відповідно до положень частини другої\~статті 1053 ЦК України\~заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має право припинювальну природу. Істотними умовами такого договору є: предмет, вказівка на колишнє й нове зобов`язання, яке виникає замість попереднього, яке припиняється. Про намір вчинити новацію сторони повинні зазначити в договорі. Отже, умовами здійснення новації є: новий договір укладається між тими самими сторонами, які були учасниками первинного договору позики; новий правочин оформляється укладенням сторонами так званого новаційного договору позики, який можна визначити як договір, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла з договору позики, як сума позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань; дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики; дійсність первинного зобов`язання. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17 (провадження № 14-495цс19). Дослідивши зміст розписки, суд вважає, що розписка від 22 вересня 2020 року не містить істотних умов, притаманних новації боргу. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, від 08 червня 2016 року у справі №6-1103цс16, досліджуючи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Суд звертає увагу на те, що розписка від 22 вересня 2020 року не є самостійний борговим документом, оскільки за змістом розписки грошові кошти кредитором ( [PERSON] ) боржнику ( [PERSON] ) не передавалися. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] фактично просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти за завдання йому майнової шкоди неправомірними діями відповідача. 25.03.2021 до суду надійшла відповідь на запит суду щодо надання інформації про те, чи вносилися відомості до ЄРДР за фактом повідомлення [PERSON] про вчинення відносно нього злочину [PERSON] , а саме: крадіжки належного йому майна. На вказаний запит суду Черкаським районним управлінням поліції ГУ НП в Черкаській області було надіслано довідку про проведення перевірки, без дати, в якій зазначено, що до Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від [PERSON] (описка у прізвищі заявника) щодо неправомірних дій стосовно останнього, а саме: викрадення металу, дане повідомлення було зареєстроване 22.09.2020 в ЖЕО Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області за № 7064. У ході розгляду матеріалів було встановлено, що гр. [PERSON] відмовляється від проведення перевірки по даному факту та внесення відомостей до ЄРДР, оскільки вказаний метал він вивіз самостійно на пункт прийому металу щоб отримати грошові кошти. При розгляді даних матеріалів, фактів, які б містили ознаки кримінальних та адміністративних правопорушень на даний час не встановлено. На підставі вищевикладеного прийнято рішення вважати перевірку по вказаному факту завершеною. Також, Черкаським районним управлінням поліції ГУ НП в Черкаській області до суду було надіслано копію письмових пояснень [PERSON] датовану 22.09.2020 у яких зазначені відомості про те, що 22.09.2020 за адресою: [ADDRESS] він виявив відсутність металу на подвір`ї та зателефонував до поліції з даного приводу. Проте, поки очікував працівників поліції згадав, що виніс вказаний метал разом із [PERSON] на пункт прийому металу, щоб отримати грошові кошти. Писати заяву з даного приводу бажання немає. Претензій ні до кого немає та мати не буде. Відповідно до копії заяви [PERSON] , адресованої начальнику Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області, яка була надіслана управлінням на адресу суду, [PERSON] зазначає, що він просить не проводити перевірку по його зверненню та не вносити відомості до ЄРДР у зв`язку із тим, що в ситуації яка склалася він розібрався самостійно та претензій ні до кого немає. Факт написання даної заяви був визнаний позивачем, у судовому засіданні останній повідомив, що вказану заяву написав оскільки відповідач надав йому розписку в якій зобов`язався повернути кошти за викрадене майно. Отже, враховуючи пояснення позивача, аналізуючи зміст наданих Черкаським районним управлінням поліції ГУ НП в Черкаській області відомостей у відповіді на запит, суд приходить до висновку, що перевірка за зверненням [PERSON] до правоохоронних органів від 22.09.2020 не проводилася та відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР не вносилися. Суд не дає оцінку правдивості відомостям зазначеним у довідці про проведення перевірки (без дати) та письмовим поясненням [PERSON] від 22.09.2020 стосовно того, що позивач разом із [PERSON] вивіз метал на пункт прийому металу та звертає увагу позивача на те, що у разі не згоди із результатами проведеної правоохоронними органами перевірки він може їх оскаржити у порядку встановленому Законом. До матеріалів справи позивачем додані письмові пояснення [PERSON] (а.с. 36), відповідно до яких остання повідомляє, що вона неодноразово була свідком того, як квартирант [PERSON] , який проживав у будинковолодінні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вивозив з двору металеві знаряддя: станки, різне устаткування, нержавіючі металеві ємності та побутову техніку. У вересні 2020 року виніс наступні речі: холодильник, металевий забор, трубу, фіртки, насосні станції, нержавіючі ємності. Вона повідомила власника майна [PERSON] , який викликав працівників поліції. Дослідивши зміст вказаних письмових пояснень суд прийшов до висновку, що вони не можуть бути достатніми доказами наявності вини [PERSON] у завданні майнової шкоди позивачу, враховуючи їх суперечливість із поясненнями самого позивача в частині кількості, зі слів позивача, викраденого [PERSON] майна. Крім того, [PERSON] під час написання письмових пояснень не була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, а тому зазначені у письмових поясненнях відомості не можуть бути покладені судом в основу судового рішення. У судовому засіданні позивач не заявляв клопотання про виклик останньої в судове засідання для допиту в якості свідка. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з огляду на досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що позивач належних та допустимих доказів того, що майнова шкода буда завдана з вини відповідача та розмір такої шкоди суду на надав. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про не доведеність позивачем своїх позовних вимог, а тому відмовляє у задоволенні позову позивачу в частині стягнення із відповідача на його користь грошових коштів в розмірі 56349, 81 грн. Відповідно до\~положень ч.\~ч.1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено, на підставі положень ст. 141 ЦПК України позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат також не підлягає до задоволення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed