Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, стверджуючи, що йому на праві приватної власності належить 59/100 частин житлового будинку, розташованого у [ADDRESS]. У вказаному будинку у [ADDRESS], зареєстрована його дочка - [PERSON] [INFO], яка з 2002 року не проживає у вказаному будинку, оскільки за ствердження позивача перебуває у неприязних відносинам з ним. У добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою відповідач не бажає, також позивач вказує, що у нього відсутній будь-який зв'язок з дочкою. З огляду на наведене позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. У судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення в матеріалах справи. На виконання вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу надсилалися судові повістки за адресою її місця мешкання. Відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає неявку відповідача у судове засідання неповажною, оскільки суд належним чином сповістив відповідача про явку до суду. Третя особа - Котовський РВ ГУДМС України в Одеській області в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання виклику до суду. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача по справі, враховуючи відсутність відповідних заперечень, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено, що згідно договору дарування частини житлового будинку від 09.10.1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу - [PERSON], 59/100 частин житлового будинку, розташованого у [ADDRESS], належить [PERSON]. Відповідач [PERSON] [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS], але за місцем реєстрації з 2002 року не проживає, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 06.05.2014 року. Перепон в користуванні жилим приміщенням за ствердженням позивача, відповідачу [PERSON] ніхто не чинив, кореспонденція на її ім'я не надходила, особисті речі відповідача в будинку відсутні. Згідно відповіді начальника Котовського РВ ГУДМС України в Одеській області від 17.06.2014 року, [PERSON] відмовлено у знятті з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи більш встановлених строків проводиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України вважається, що член сім'ї власника житлового приміщення втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. З урахуванням того, що відповідач являється членом сім'ї власника частини житлового будинку, суд вважає можливим до виниклих правовідносин, застосувати вимоги ст. 405 ЦК України. Вищенаведене надає суду можливість зробити висновок про те, що відповідач самостійно позбавилась права користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], добровільно здійснила дії, направлені на припинення права користування вказаною житловою площею. Правових підстав, які б надавали суду можливість вважати, що за відповідачем, як членом сім'ї наймача, зберігається право на користування жилим приміщенням та поважності причин його відсутності понад встановлені законом строки, судом при розгляді справи не встановлено. З огляду на вищенаведене та з урахуванням вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад один рік без поважних причин. На підставі вищевикладеного та ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved