Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ужгородської міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Іванова Ю.О. про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , а [INFO] помер його батько [PERSON] . Позивач вказує, що власником помешкання за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] , тому після їх смерті, заявою від 30.03.2020 року ним прийнято спадщину після [PERSON] . Після звернення до нотаріуса, для належного прийняття заяви, на вимогу нотаріуса через розбіжності в написанні прізвища йому довелось звернутись до експертної установи. Експертним висновком Ужгородського бюро лінгвістичних експертиз №056/1043-а підтверджено, що розбіжності документальними записами прізвища українською мовою виникли при його множинних (українсько-російському у російсько-українському) перетвореннях і зумовлені не послідовним застосуванням етимологічного й транслітераційного підходів, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності. Згідно з чинним правописом нормативний запис прізвища українською мовою- [PERSON] . У ході спадкового провадження нотаріусом 01.07.2020 року встановлено, що [PERSON] за життя склала заповіт сина [PERSON] , який було посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись В.Н. 27.01.2012 року та зареєстровано у реєстрі за № 150, номер запису у спадковому реєстрі 52355394. [PERSON] проживав і був зареєстрований в помешканні померлої [INFO] [PERSON] на час її смерті. [PERSON] не заявив про відмову від спадщини і таким чином прийняв спадщину після померлої [PERSON] . Позивач вказує про те, що через короткий проміжок часу між смертями [PERSON] та [PERSON] , його батько не встиг оформити свої спадкові права. Однак, про вказані обставини він довідався тільки із відповіді приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Іванової Ю.О. від 30.07.2020 року №34/02-14 при зверненні із заявою про прийняття спадщини. Позивачем не було подано в межах шестимісячного строку заяву про прийняття спадщини після смерті батька позивача [PERSON] , при цьому він єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом чи законом немає. Оскільки, позивач у встановлений законом шестимісячний строк він не зміг звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що про існування вищевказаного заповіту, прийняття спадщини [PERSON] після померлої [PERSON] йому стало відомо від нотаріуса 30.07.2020 року, що є поважними причинами, просить суд ухвалити рішення, яким визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності на підставі наявних матеріалів у справі. Третя особа - Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Іванова Ю.О. в судове засідання не з`явилася. Однак, надала заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] (Повторне Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 13.05.2020 року), а [INFO] помер батько позивача [PERSON] ( Повторне Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 13.05.2020 року). Факт родинних зв`язків між позивачем та померлим [PERSON] підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 23.09.1989 року (Повторне). Також, факт родинних зв`язків між померлим [PERSON] , [INFO] та померлою [PERSON] підтверджується оглянутою судом копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 00026321511 від 12.05.2020 року. З наданої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Іванової Ю.О. на виконання ухвали суду від 05.10.2020 року про витребування доказів копії спадкової справи № 06/2020 вбачається, що за життя [PERSON] 27.01.2012 року склала заповіт, яким все своє майно в тому числі і житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] заповіла своєму синові [PERSON] , [INFO] . З наявного у спадковій справі Довідки № 365/18-06 від 29.05.2020 року виданої виконавчим комітетом Ужгородської міської ради вбачається, що на момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] її син [PERSON] був зареєстрований її син, у зв`язку з чим вважався таким, що прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] 30.03.2020 року звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Асаулюк А.В. із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його баби [PERSON] . З наявної копії експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1043-а від 15.07.2020 року наданого на запит [PERSON] встановлено, що розбіжності документальними записами прізвища українською мовою виникли при його множинних (українсько-російському у російсько-українському) перетвореннях і зумовлені не послідовним застосуванням етимологічного й транслітераційного підходів, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності. Згідно з чинним правописом нормативний запис прізвища українською мовою - [PERSON] . Однак, листом № 34/02-14 від 30.07.2020 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Івановою Ю.О. повідомлено позивача про той факт, що його батько [PERSON] прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] як спадкоємець за заповітом у порядку частини 3 статті 1268 ЦК України, але не встиг оформити свої спадкові права у зв`язку із його смертю [INFO] . У зв`язку з чим, позивачу роз`яснено про необхідність звернутися до суду для встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . [INFO] , який помер [INFO] . Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної Постанови особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд виходить з того, що через ситуацію, яка склалась у позивача, він дійсно не мав змоги своєчасно звернутися до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, так як не знав про неприйняття спадщини спадкоємцем, який був вказаний у заповіті спадкодавця. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved