Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та просив встановити факт, що він є рідним сином [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , уродженця м. Челябінськ Челябінської області РСФСР, мотивуючи свої вимоги тим, що у зв`язку з різним написанням його та батька прізвищ (« [PERSON] », « [PERSON] ») у різних документах, він не може довести, що є його рідним сином та відвідувати батька за межами України у зв`язку із епідеміологічними обмеженнями. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, а також повідомила, що на час її шлюбу та народження сина, їх сім`я мала прізвище « [PERSON] », що відповідало прізвищу чоловіка - « [PERSON] » згідно з «радянським» паспортом, однак, на теперішній час, після заміни паспорта, його прізвище має написання « [PERSON] »; стверджувала, що « [PERSON] » та « [PERSON] » є однією і тією ж особою та рідним батьком їх сина - [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, а також повідомив, що на момент укладення шлюбу з [PERSON] у 1977 році, народження сина [PERSON] у 1977 році та розірвання шлюбу у 1981 році у нього був «радянський» паспорт, у якому його прізвище було вказано як « [PERSON] », а тому усі документи того періоду життя мають саме таке написання його прізвища. Представник заінтересованої особи - Державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч.ч.1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здісненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом. Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у м. Тульчин Тульчинського району Вінницької області, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 лютого 1978 року. Як вбачається із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 лютого 1978 року, батьками заявника [PERSON] вказані « [PERSON] » (російською мовою) та « [PERSON] » (російською мовою). У Свідоцтві про розірвання шлюбу батьків заявника [PERSON] , серії [NUMBER] виданому повторно 26 лютого 1982 року прізвище батька зазначено як « [PERSON] ». 05.07.1995 року заявника [PERSON] було документовано паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області, у якому як українською мовою, так і російською мовою його прізвище було зазначено як « [PERSON] ». 30.05.2006 року заявнику [PERSON] було видано Картку фізичної особи - платника податків, у якій його прізвище зазначено як « [PERSON] », та присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] . 21.08.2018 року заявника [PERSON] документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , виданим підрозділом 0510, у якому українською мовою його прізвище зазначено як « [PERSON] », а англійською мовою - « [PERSON] ». Однак, у подальшому батька заявника було документовано паспортом громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданим УВС Центрального району м. Челябінська (код підрозділу 742-048) 20.12.2002 року, у якому його прізвище зазначено як « [PERSON] » (російською мовою). Як повідомив у своїй заяві заінтересована особа [PERSON] (батько заявника), на момент укладення шлюбу з [PERSON] у 1977 році, народження сина - [PERSON] у 1977 році та розірвання шлюбу у 1981 році у нього був «радянський» паспорт, у якому його прізвище було вказано як « [PERSON] », а тому усі документи того періоду його життя, мають саме таке написання прізвища; у подальшому ж йому був виданий паспорт з написанням прізвища як « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про народження. Як повідомила у своїй заяві заінтересована особа [PERSON] (мати заявника), на час її шлюбу та народження сина, їх сім`я мала прізвище « [PERSON] », що відповідало прізвищу чоловіка - « [PERSON] » згідно з «радянським» паспортом, однак, на теперішній час, після заміни паспорта, його прізвище має написання « [PERSON] »; стверджувала, що « [PERSON] » та « [PERSON] » є однією і тією ж особою та рідним батьком їх сина - [PERSON] . Те, що впродовж життя написання прізвища заінтересованої особи [PERSON] змінювалося, підтверджується також копією його військового квитка серії [NUMBER] від 11 липня 1994 року, з якого вбачається наявність виправлення літер «о» та «е». Відповідно до Розпоряджень Уряду Російської Федерації від 16 березня 2020 року № 635-р та від 27 березня 2020 року № 763-р щодо здійснення заходів з попередження проникнення на територію Російської Федерації нової коронавірусної інфекції, в`їзд до Російської Федерації можливий для іноземних громадян таких категорій, зокрема: осіб, які є членами сім`ї (подружжям, батьками, дітьми, усиновителями, усиновленими), опікунами та піклувальниками громадян Російської Федерації, за умови надання чинних документів, що посвідчують їх особу та визнаються Російською Федерацією у такій якості, та візи або у безвізовому порядку у випадках, передбачених міжнародними договорами Російської Федерації, за умови надання копії документа, що підтверджує родинні відносини з громадянином Російської Федерації. Таким чином, у зв`язку із відмінностями у написанні прізвищ заявника [PERSON] та його батька - заінтересованої особи [PERSON] (у одну літеру) вони невзмозі перетнути державні кордони та навідати один одного під час пандемії COVID-19, а також підтвердити свої родинні відносини і за інших обставин. У інший спосіб (у позасудовому порядку) довести факт родинних відносин на даний час неможливо, оскільки «радянський» паспорт заінтересованої особи [PERSON] вилучено, заявник та його батько проживають у різних державах, перетин кордону між якими на даний час для них є неможливим саме у зв`язку з відмінностями у написанні їх прізвищ, що виключає їх спільне звернення до органу РАЦС з метою врегулювання даного питання. З огляду на вищезазначене, суд доходить до висновку, що дослідженою у судовому засіданні сукупністю доказів доводиться факт родинних відносин заявника [PERSON] та [PERSON] як сина та батька, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved