Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] Заява мотивована тим, що він є родичем померлої [PERSON] Починаючи з 1990-х років його сім'я (його мати була племінницею померлої) постійно доглядала за [PERSON], допомагали їй по господарству, були єдиними родичами. Своїх дітей у [PERSON] не було, тому вона ставилася до нього, як до рідного чина. У 2002 році [PERSON] склала на його ім'я заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Трускавецбкої державної нотаріальної контори [PERSON], однак тоді нотаріус не звернула увагу спадкодавця на відсутність інших даних, щи ідентифікують його особу. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заповіт від імені померлої 11 липня 2018 року [PERSON] Михайліни Петрівни, [INFO], яка проживала за адресою: [INFO], посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори [PERSON] 12 лютого 2002 року, який зареєстровано в реєстрі за № 112, складеного на користь [PERSON], належить [PERSON], (який народився [INFO], РНОКПП [NUMBER], зареєстрований та проживаючий за адресою: 82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Курбаса, 5). У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, наведених у заяві. Заінтересована особа приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про розгляд заяви у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою померлої [PERSON] Вона знає заявника з дитинства, неодноразово бачила, що він допомагав її сусідці. Їй відомо, що [PERSON] мала намір заповісти своє майно племіннику [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що багато років була близькою подругою [PERSON] [PERSON] опікувався [PERSON], а вона, у свою чергу, мала намір заповісти все своє майно тільки йому. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 12 лютого 2002 року [PERSON] Михайліною Петрівною було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 112. [PERSON] Михайліна Петрівна померла 11 липня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 513442, виданим 12 липня 2018 року виконавчим комітетом Модрицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. З листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, до неї звертався [PERSON], [INFO], з заявою про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що у позивача виникли труднощі з процедурою прийняття спадщини, оскільки з заповіту нотаріусу не вдалося ідентифікувати його особо: у заповіті вказано прізвище, ім'я та по батькові спадкоємця та не зазначено жодних інших відомостей про особу (наприклад, дата народження, серія та номер паспорта, ідентифікаційний номер та ін.). У звязку з такими обставинами заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: належності заповіту від імені [PERSON] Михайліни Петрівни, посвідченого державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори [PERSON] 12.02.2002 року за реєстром № 112 на ім'я [PERSON]. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.\~ Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виправлення до заповіту на даний час внести не можливо у звязку із смертю спадкодавця. У ст. 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Зі змісту ч. 1 цієї ж статті випливає, що пріоритет в спадковому праві надається спадкуванню за заповітом, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. На підставі ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ході розгляду справи підтверджено факт, що [PERSON] мала намір заповісти саме заявнику усе належне їй майно, а також те, що він постійно опікувався над померлою, зокрема, дана обставина підтверджується показами свідків, отриманими у судовому засіданні: [PERSON] та [PERSON] Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за можливе встановити юридичний факт, що заповіт від імені померлої 11 липня 2018 року [PERSON] Михайліни Петрівни, [INFO], яка проживала за адресою: [INFO], посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори [PERSON] 12 лютого 2002 року, який зареєстровано в реєстрі за № 112, складеного на користь [PERSON], належить [PERSON], (який народився [INFO], РНОКПП [NUMBER], зареєстрований та проживаючий за адресою: 82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Курбаса, 5).

Outcome: approved