Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права на 1/2 частину домоволодіння, як спільного майна подружжя. Позов мотивує тим, що 25.03.1983 року він зареєстрував з [PERSON] шлюб і до теперішнього часу шлюб між ними не розірвано. Рішенням Войнихівської сільської Ради народних депутатів від 11.08.1992 року йому - [PERSON] було надано земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва індивідуального житлового будинку. На вказаній земельній ділянці під час перебування в шлюбі та спільного проживання з відповідачкою вони разом за спільні кошти та спільними зусиллями побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Незважаючи на дані обставини, відповідачка [PERSON] оформила відповідні документи про право власності на своє ім`я. Він вважає, що вищевказане домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя, тобто фактично він має право на 1/2 його частину. Позивач [PERSON] прохає суд визнати, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку літ.А-1 (загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м.) з надвірними будівлями та спорудами: погріб літ.В., прибудова до літ.Б літ.б, сарай-гараж літ.Б, вбиральня літ.Г, огорожа №1, колодязь №2, вигрібна яма №3, що розташовані по [ADDRESS] . Також прохає стягнути з [PERSON] на його користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, прохають задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали, щодо задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.03.1983 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Міським палацом одружень м.Полтави (а.с.47). Під час перебування сторін у шлюбі, за рішенням Войнихівської сільської Ради народних депутатів від 11.08.1992 року (а.с.52), позивачеві [PERSON] надано земельну ділянку в с.Войниха за рахунок вільного земельного фонду для будівництва індивідуальних житлових будинків, на якій було збудовано за спільні кошти та спільними зусиллями подружжя Христосових домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина визнається та не оспорюється відповідачкою [PERSON] . Крім цього, відповідачкою визнається і оспорюється та обставина, що спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved