Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його діда [PERSON] відкрилась спадщина - житловий будинок в смт.Рафалівка Володимирецького району. Вказану спадщину він прийняв як спадкоємець за законом, однак спадкові права оформити не зміг через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату йому відмовлено. Просить визнати за ним право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач визнав позов в повному обсязі, пояснив, що він є єдиним спадкоємцем [PERSON] першої черги, однак спадщини він не приймав. Не заперечує проти оформлення спадщини за племінником [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши пояснення сторін, інші докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] року помер дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю. Судом встановлено, що за життя [PERSON] фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими спорудами [ADDRESS], що підтверджується рішенням виконавчого комітету Рафалівської селищної ради та технічним паспортом будівлі. У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1951 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], хоча і не здійснив його державної реєстрації. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст.25, 346 ЦК України. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності за покійним дідом та у оформленні спадщини після його смерті. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, оскільки заповіт покійним не складався. Та обставина, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] 5-ої черги за законом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема свідоцтвами про народження позивача, його матері, свідоцтвом про укладення шлюбу батьками позивача, письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] після смерті діда вступив у фактичне володіння та користування спадковим майном - користується житловим будинком [ADDRESS], утримує та доглядає за ним, обробляє земельну ділянку, володіє документами на будинок та особистими документами померлого. В той же час інший спадкоємець за законом - відповідач [PERSON] , а також інші спадкоємці першої, другої, третьої або четвертої черг - спадщину після смерті [PERSON] не приймали. Отже, в судовому засіданні належними та допустимими доказами доведено, що позивач є спадкоємцем вказаного майна за законом, який належним чином прийняв спадщину, оскільки після смерті [PERSON] вступила у фактичне володіння та користування спадковим майном. Інші спадкоємці спадщини не приймали. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов [PERSON] визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Як вбачається зі ст.205 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Прийняття такого рішення можливе і у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до положень ч.3 ст.200 ЦПК України. Таким чином, позивач правомірно набув право власності на житловий будинок, оскільки у відповідності до ст.549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, вступ у спадкові права міг бути здійснений шляхом фактичного прийняття спадщини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved