Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що з 19 вересня 2014 року згідно наказу №41-к він працював в ДП «Поліське лісове господарство» на посаді лісничого Розничівського лісництва і є членом первинної профспілкової організації. Наказом 161 від 23 листопада 2015 року його звільнили з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпУ. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки про звільнення його було повідомлено лише по телефону і без погодження із первинною профспілковою організацією. Крім того, підставою для його звільнення із займаної посади є [PERSON] натурального обміру лісопродукції по ДП «Поліське ЛГ» відпущеної з кв.14 вид. 21 Розничівського лісництва, згідно якого відповідальною особою було відправлено техсировину, при контрольному обмірі якої було виявлено розбіжність в сортиментах та сортах, що призвело до фінансових збитків в сумі 3\~734, 49 грн., однак відпуск лісопродукції здійснює майстер електронного обліку, який не підпорядкований лісничому. Протягом року до нього було застосовано лише одну догану, яку накладено в період його перебування у відпустці та з порушенням процедури. А тому, беручи до уваги те, що відповідач звільнив його незаконно, просив суд скасувати наказ №148 від 26 жовтня 2015 року, поновити його на посаді лісничого Розничівського лісництва ДП «Поліське ЛГ», а також стягнути із відповідача суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 3\~097 гривень 62 копійки. В подальшому представником позивача в інтересах його довірителя було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просили суд: скасувати наказ по ДП «Поліське ЛГ» від 26 жовтня 2015 року №148 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани; скасувати наказ по ДП «Поліське лісове господарство» від 23 листопада 2015 року №161 «Про звільнення [PERSON]В.»; скасувати запис №28 від 23 листопада 2015 року у трудовій книжці серії БТ-ІІ №4454380 від 2 червня 1992 року про звільнення його з посади лісничого Розничівського лісництва ДП «Поліське ЛГ» відповідно до п.3 ст. 40, ст. 147 КЗпП України як незаконний; поновити позивача на посаді лісничого Розничівського лісництва ДП «Поліське ЛГ» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2015 року до дня постановлення рішення. Заявою від 29 травня 2017 року сторона позивача уточнила позовні вимоги, відповідно до якої просили скасувати наказ по ДП «Поліське ЛГ» від 26 жовтня 2015 року №148 «Про дисциплінарну відповідальність» в частині притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани як такий, що виданий в цій частині незаконно. Інші позовні вимоги залишено без змін. Ухвалою суду від 28 січня 2016 року у даній справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Первинну профспілкову організацію Держаного підприємства «Поліське лісове господарство». В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із наведених у ньому підстав та просили задовольнити. Представники відповідача, кожен зокрема, позов заперечили та просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача позов підтримала повністю та просила задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, кожного зокрема, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Судом установлено, що згідно наказу №41-к від 19 вересня 2014 року [PERSON] прийнятий відповідачем на посаду лісничого Розничівського лісництва ДП «Поліське лісове господарство» і наступного дня ознайомлений із посадовою інструкцією лісничого лісгоспу (а.с.109 112). Відповідно до посадової інструкції лісничого лісгоспу, затвердженою директором ДП «Поліське ЛГ» 20 вересня 2014 року, лісничий Розничівського лісництва ДП «Поліське ЛГ» мав здійснювати контроль за його виробничо господарською діяльністю, відпуском лісу та координувати роботу усіх працівників лісництва, а у випадку невиконання чи неналежного виконання своїх обов»язків має нести відповідальність в межах трудового законодавства. За неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов»язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, лісничий несе відповідальність в межах, визначених чинним законодавством. Наказом №161 від 23 листопада 2015 року [PERSON] звільнено з посади на підставі п.3 ст. 40, ст. 147 КЗпП (а.с.107). Підставою звільнення позивача, як вбачається із наказу відповідача №148 від 26 жовтня 2015 року, стало оголошення догани за неналежний відпуск лісопродукції, а саме те, що 15 жовтня 2015 року у Розничівському лісництві мав місце випадок реалізації лісопродукції не з кварталу 1 вид.4, 30, 32, 35 на Костопільський фанерний завод, а з нижнього складу (а.с.108). [PERSON] вважає незаконним даний наказ, оскільки лісничий не несе обов»язку здійснення особисто чи проведення особистого контролю за правильністю відпуску лісопродукції іншими особами. Однак твердження позивача спростовуються як посадовою інструкцією лісничого лісгоспу, дослідженою в судовому засіданні, так і показаннями свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою. Так, допитані судом [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду пояснення, що саме [PERSON], перебуваючи на посаді лісничого, був зобов»язаний здійснювати контроль за виробничо господарською діяльністю Розничівського лісництва ДП «Поліське ЛГ», відпуском лісу та координувати роботу усіх працівників лісництва, в тому числі і майстрів лісу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона, перебуваючи на посаді майстра лісу, була підпорядкована [PERSON] і лише з його відому та дозволу, як лісничого, відбувалася відправка деревини. На майстра лісу також були покладені обов»язки майстра електронного обліку деревини. Директор ДП «Поліське ЛГ» [PERSON], допитаний судом в якості свідка, пояснив, що 23 листопада 2015 року ним був ініційований наказ про звільнення [PERSON] з посади лісничого за невиконання покладених обов»язків, а саме за відпуск деревини з верхнього складу за документами з нижнього складу, та за неякісну оцінку деревини, що призвело до понесених відповідачем збитків. Підтвердив, що в підпорядкуванні лісничого [PERSON] були майстри лісу, які також виконували обов»язки майстра електронного обліку деревини, помічники та лісоруби. Позивачу про це було відомо, що також підтверджується накладенням ним дисциплінарних стягнень на підпорядкованих йому працівників під час виконання службових обов»язків. Також [PERSON] неодноразово повідомляли в телефонному режимі про необхідність ознайомлення з наказами під розписку, однак він ігнорував дані повідомлення. Крім того, відповідними актами ДП «Поліське ЛГ» було зафіксовано відмову [PERSON] від ознайомлення з наказами №148 від 26 жовтня 2015 року та №161 від 23 листопада 2015 року (а.с. 158-159), а тому суд не приймає до уваги твердження позивача, що він не був належним чином ознайомлений із даними наказами, оскільки така можливість відповідачем йому надавалася. Як вбачається із протоколу №8 засідання членів профспілкового комітету ДП «Поліський лісгосп» від 3 серпня 2016 року більшістю голосів було підтримано рішення адміністрації щодо звільнення [PERSON] (а.с.68-69). Зважаючи на рішення первинної профспілкової організації, суд не приймає до уваги визнання позову представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та оцінює її як суб»єктивну думку [PERSON], яка суперечить рішенню профспілки. Визнаючи законність та обґрунтованість звільнення [PERSON], суд виходить з доведеності факту винного порушення ним трудових обов»язків. Відповідно до положень ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Всупереч вимогам Закону, позивачем та його представником не було надано суду необхідних доказів у підтвердження позовних вимог, а відповідачем було у повному обсязі перевірено підстави та обставини для звільнення [PERSON] із займаної посади, суд приходить висновку, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. Посилання представників відповідача на неправомірність прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог від 31 січня 2016 року, оскільки вона по суті є заявою одночасної зміни предмета та підстав позову, що подана після початку розгляду справи по суті, на думку суду, є необгрунтованими, оскільки обставини, на яких ґрунтувалися первісні вимоги [PERSON] не змінювались, доповнилася лише вимога, з якою позивач звернувся до відповідача. На підставі ст. 40 КЗпП України,

Outcome: dismissed