Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позовні вимоги мотивувала тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] проживали в [ADDRESS]. Будинок був зареєстрований за батьком. Останній помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняла дружина, мати позивачки і відповідача - [PERSON]. 18.06.2001 р. вона вчинила заповіт, яким заповіла відповідачу належну їй земельну ділянку. Позивачка претендує на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, отримала відмову в зв'язку з тим, що відсутній документ, який би посвідчував право власності спадкодавця [PERSON] на даний будинок. Одночасно [PERSON] в позові зазначила, що вона є інвалідом дитинства по слуху (вроджена глухонімота), тому просить залучити в судове засідання перекладача жестової мови. Відповідач [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON], Чернятинської сільської ради про визнання права власності на 3 /8 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. Так як в судовому засіданні відповідач/позивач [PERSON] подав заяву про відмову від свого позову, Ухвалою суду від 16.09.2014 р. закрито провадження за зустрічним позовом. [PERSON] в судовому засіданні підтримала свій позов. Пояснила, що на момент смерті матері [PERSON] вона проживала разом з нею в [ADDRESS], хоча зареєстрована в м. Івано-Франківськ. Після смерті матері продовжує проживати в цьому будинку. За життя мати склала два заповіти, спочатку склала заповіт на брата на земельний пай, а пізніше склала заповіт, за яким все інше майно, в тому числі житловий будинок в [ADDRESS], заповідала їй. Оскільки відсутній документ про право власності матері на згаданий житловий будинок з господарськими будівлями, тому нотаріус не мав можливості видати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, яка померла [INFO]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на момент смерті матері він не проживав разом з нею. Він прийняв спадщину за заповітом матері на земельний пай, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Стосовно визнання за його сестрою [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що залишився після смерті матері, не заперечує. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 6683 від 06.12.2013р., виданої Обласним комунальним підприємтвом «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», слідує, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в реєстровій книзі № 2 під реєстровим номером 400 зареєстровано, що згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 10.05.1988 р., згідно рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988 р., власником майна, розташованого в [ADDRESS], Городенківського району, є [PERSON]. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Довідкою від 05.03.2014 р., виданою на підставі погосподарських книг Чернятинської сільської ради № 9 за 1991-1995 р., стверджено, що станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дворі в [ADDRESS], проживали голова господарства [PERSON], 1927 року народження, його дружина [PERSON],1933 року народження (особовий рахунок [NUMBER]). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] Чернятинською сільською радою Городенківського району стверджено, що [PERSON] помер [INFO]. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Витягом із погосподарської книги Чернятинської сільської ради № 8 за 2001-2005 р. (особовий рахунок [NUMBER]) стверджено, що в господарстві по [ADDRESS] проживали голова [PERSON], який помер [INFO], та дружина [PERSON]. Витяг із погосподарської книги № 8 за 2006-2010 р. (особовий рахунок [NUMBER]) свідчить про те, що за вказаною адресою проживала [PERSON]. Отже, вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, хоча не зверталась в нотаріальну контору для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 10.08.2013 р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району стверджено, що [PERSON] померла [INFO]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є дітьми спадкодавця [PERSON]. За заповітом від 25.09.2002 р., нотаріально посвідченим секретарем виконкому Чернятинської сільської ради, [PERSON] належну їй земельну ділянку згідно Державного акта [NUMBER] заповідала сину [PERSON]. За заповітом від 16.07.2002 р., нотаріально посвідченим секретарем виконкому Чернятинської сільської ради, [PERSON] усе своє майно, в тому числі житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], заповідала дочці [PERSON]. З повідомлення державного нотаріуса № 411 від 05.06.2014 р. встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. заведена спадкова справа, спадкоємцем по заповіту на земельну ділянку є син - [PERSON]. Довідкою Чернятинської сільської ради від 05.03.2014 р. стверджено, що на день смерті [PERSON] позивачка [PERSON] без реєстрації проживала разом з нею по [ADDRESS], господарство користувалось земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських споруд розміром 0,19га; на час видачі довідки позивачка продовжує проживати в цьому будинку. Отже, позивачка прийняла спадщину після смерті матері. З метою оформлення спадщини вона зверталась до державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори, їй 12.03.2014 р. була видана довідка № 214 01-16 про те, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності. З технічного паспорта на житловий будинок, складеного 12.12.2013 р. встановлено, що будинок був збудований в 1927 р., інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель та споруд становить 74143 грн. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем, права власності на будинковолодіння судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивачки про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 120,123, 524, 529, 548,549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222,1223,1233,1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved