Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Станично-Луганської селищної ради Луганської області, третя особа: Станично-Луганська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] За життя, [PERSON] було складено заповіт, яким вона все своє майно заповіла позивачу. У зазначений законом строк позивачем було подано заяву до Станично-Луганської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру але постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначену квартиру. Позивач вказує, що свідоцтво про право власності на житло було втрачене і залишилася лише його копія. У зв`язку з наведеним просив суд визнати за ним право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив суд розглядати справу без участі представника. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив суд розглядати справу без участі представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.1949, [PERSON] вказана матір`ю позивача [PERSON] , його батьком зазначено [PERSON] .. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.12.1999 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.05.2017, [PERSON] померла [INFO] . За життя, [PERSON] 25 травня 2004 року було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори, реєстровий № 865, яким все майно, де б воно не знаходилося, з чого б не складалося і все те, що буде їй належати на час смерті, вона заповідає [PERSON] . Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Луганським відділенням Донецької залізної дороги 13.02.1998, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] в рівних долях були власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Технічним паспортом на вказану квартиру. Із позову вбачається, що [PERSON] був батьком заявника та помер раніше за матір, а за життя частина квартири, яка належала [PERSON] не була документально успадкована [PERSON] .. Згідно звіту про оцінку майна ФОП [PERSON] , вартість квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на 06 липня 2018 року складає 81 080 грн. Постановою державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 15.06.2018 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки не було надано документи, які підтверджують право власності померлої на зазначену вище квартиру. З повідомлення Станично-Луганської державної нотаріальної контори №15/01-09 від 11.01.2019 вбачається, що Станично-Луганською державною нотаріальною конторою 25.05.2004 за реєстровим №865 було посвідчено заповіт від імені [PERSON] , після її смерті нотаріальною конторою 20.10.2017 була заведена спадкова справа за №357/2017 за заявою [PERSON] , про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується інформаційним довідками зі Спадкового реєстру від 10.01.2019 №54703153 та №54703161. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) померла, в зв`язку з чим втратила свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу. Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати повторно документ про право власності або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved