Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання дій незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування зазначив, що заяву про звільнення з роботи за угодою сторін від 05.01.2017р. написав під тиском та внаслідок омани. 16.01.2017 р. повідомив відповідача про анулювання вказаної заяви, однак наказом від 26.01.2017 р. № 78-к його було звільнено з посади керівника групи з безпеки Північного міжрегіонального управління Департаменту безпеки ПАТ «Універсал Банк» з 31.01.2017 р. на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Внаслідок чого він зазнав моральних страждань та просив стягнути моральну шкоду у розмірі 6000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю, просив задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки не передбачено відзив заяви про звільнення за угодою сторін. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Згідно даних трудової книжки (а.с.10-13) [PERSON] з 24.07.2008р. по 31.01.2017р. працював в ПАТ [PERSON]» на посадах спеціаліста з безпеки Служби безпеки та керівника групи з безпеки Північного міжрегіонального управління Департаменту безпеки Відповідно наказу від 26.01.2017р. № 78-к (а.с.14) [PERSON] було звільнено з посади керівника групи з безпеки Північного міжрегіонального управління Департаменту безпеки ПАТ «Універсал Банк» з 31.01.2017р. на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору може бути угода сторін. Слід зазначити, що законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у звязку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку. Крім того, законодавством не передбачено обовязкового оформлення письмового документа, що ініціює припинення строкового трудового договору (заяви працівника чи повідомлення власника або уповноваженого ним органу). Однак заява [PERSON] від 05.01.2017р. та підписана угода від 11.01.2017р. свідчать про домовленість сторін про звільнення працівника за угодою сторін саме з 31.01.2017р. Так, 05.01.2017р. [PERSON] звернувся до в.о. голови правління ПАТ «Універсал Банк» із заявою про звільнення його із займаної посади за згодою сторін з 31.01.2017р. (а.с.32). На зазначену заяву позивач отримав угоду про припинення трудового договору з ним на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.25). Оскільки [PERSON] не задовольнила сума грошової компенсації у розмір 7300 грн. при звільненні, він угоду не підписав та повідомив ПАТ «Універсал Банк» про анулювання його заяви від 05.01.2017р. (а.с.30-31). Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6\~листопада 1992\~р. №\~9 розяснено, що в разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом\~1 статті\~36 КЗпП (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди. Як встановлено в судовому засіданні, взаємної згоди про анулювання домовленості сторін про звільнення [PERSON] за угодою сторін не дійшли, про що свідчить лист від 26.01.2017р. (а.с.29). Позивач пояснив суду, що написав заяву про звільнення за угодою сторін, оскільки знав, що в ПАТ «Універсал Банк» відбувається скорочення штату та його все одно буде звільнено. Крім того, безпосередній керівник Департаменту безпеки ПАТ «[PERSON] банк» [PERSON] запевнив його, що при звільненні йому бути сплачена вихідна допомога у розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що 05.01.2017р. чула телефонну розмову [PERSON] з [PERSON], який пообіцяв, що буде сплачена вихідна допомога при звільненні. Суд не розцінює таке посилання як тиск та оману позивача. Так, відповідно п. 9.1 трудового договору між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] (а.с.16-24), договір може бути припинений з підстав визначених чинним законодавством України і працівник не матиме права на будь-які додаткові компенсації на додаток до тих, що передбачені КЗпП України. В повноваження керівника Департаменту безпеки ПАТ «[PERSON] банк» [PERSON] взагалі не входило вирішення питань щодо виплат вихідної допомоги при звільнені [PERSON] Таким чином, оскільки судом встановлено про домовленість позивача та керівника ПАТ «Універсал Банк» про звільнення позивача за угодою сторін з 31.01.2017р., про що видано відповідний наказ та зроблено запис у трудовій книжці, відсутні підстави для висновку про порушення трудових прав [PERSON] з боку відповідача. Оскільки судом не встановлено порушення трудових прав позивача, суд відмовляє у визнанні дій відповідача незаконними, поновленні [PERSON] на роботі, стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнення моральної шкоди. Оскільки на підставі ЗУ «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідач не надав доказів про понесені судові витрати, суд не вирішує питання про стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed