Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що з 23.07.2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 43. Від подружнього життя мають неповнолітню сина [PERSON] [INFO] . Вказує, на те, що позивач з відповідачем протягом останніх 19 місяців разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та, на сьогоднішній день, веде окреме господарство. За останні 19 місяців не виявляли бажання зберегти шлюб, проживати разом та вести спільне господарство не бажають. Позивач вважає, що сім`я давно розпалася, шлюб існує формально. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні викладені у позові. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи; оголошення про виклик до суду опубліковано на сайті Галицького районного суду м. Львова. Відзиву на позовну заяву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Відтак, згідно ст.223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін; ухвалити у справі заочне рішення. проти чого позивач не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.07.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 43. Внаслідок різниці в характерах та поглядах на життя позивач та відповідач не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, втратили почуття любові та поваги. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім`ї неможливе, подальше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved