Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» про стягнення майнового паю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Світанок» він є власником майнового паю даного підприємства, вартість якого становить 17615 грн. Для забезпечення та ведення індивідуального господарства [PERSON] звертався до відповідача із заявою про виділення належного йому майнового фонду в натурі, однак дана заява всупереч Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» не розглянута. У звязку з цим, позивач просить суд зобовязати відповідача виділити йому в натурі приміщення будинку тваринника, інвентарний № 26, рік вводу в експлантацію 1981 року, оціночна (залишкова) вартість 8239 грн., який знаходиться на території господарського двору с.Бичаль Костопіслького району Рівненської області в рахунок погашення його майнового паю. В ході розгляді справи було замінено неналежного відповідача на належного - Приватне сільськогосподарське підприємство «Світанок», у звязку з реорганізацією КСП «Світанок». Позивач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити. Представник відповідача, щодо задоволення позову не заперечувала. Суд вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступне. Позивач був членом КСП «Світанок» реорганізованого в ПСП «Світанок» і набув право власності на частку майна (майновий пай) цього підприємства в розмірі 17615 грн., що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія РВ №0168485 виданого головою Деражненської сільської ради 23.06.2015 року (а.с. 4). Зазначені факти визнані сторонами, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Статтею 108 ЦК України передбачено, що перетворення юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи. Таким чином, до ПСП «Світанок» перейшов обов'язок про виділення позивачу за його заявою, як колишньому члену КСП «Світанок» його майнового паю. Як зазначено в ст.113 ГК України, приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи. Акти цивільного законодавства, що регулюють діяльність приватного підприємства, не передбачають порядок виділення майнового паю колишнього члена колективного сільськогосподарського підприємства, правонаступником якого являється приватне сільськогосподарське підприємство. Порядок виділення майнового паю врегульовано, зокрема, Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року та Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 р. N 62. Однак даний Наказ втратив чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 квітня 2013 року N 253. Окрім того, наказом Міністерства аграрної політики №315 від 20.05.2008 року затверджено Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств. Таким чином, в силу ст.8 ЦК України суд застосовує аналогію закону. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. На підставі ст. 9 зазначеного Закону право розпоряджатися своїм паєм член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Як зазначено в ст.23 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вищим органом самоврядування колективного підприємства є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами підприємства управляє правління. Повноваження загальних зборів і правління визначаються статутом підприємства. Відповідно до пункту 4 Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву. Частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі у розмірі, еквівалентному вартості частки, визначеної договором про порядок володіння та користування майном. Для виділення спільної частки в натурі співвласник може об'єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажанні отримати їх у натурі. Якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, у тому числі грошової, компенсації вартості його частки. Отже, питання щодо виділення майнового паю в натурі, способу такого виділення, визначення конкретного майна, яке передається власнику майнового паю, відноситься до виключної компетенції зборів співвласників. Спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з аналізу вищевказаних норм закону, що питання виділення майнових прав в натурі має вирішуватися співвласниками майнових паїв, а рішення про таке виділення є підставою для передачі відповідного майна підприємством правонаступником. Однак жодною із сторін не надано суду рішення загальних зборів ПСП «Світанок» про виділення майнового паю позивачу. Так крім того, позивачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував його звернення до відповідача із заявою про виділення йому майнового паю в натурі чи грішми, а також відмову відповідача щодо виділення йому майнового паю в натурі чи грішми. Окрім того, як зазначено в ст.ст. 1, 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, у позовній заяві не вбачається в чому полягає спір про право, які права позивача порушені або невизнані відповідачем. В той же час представник відповідача позов визнала, пояснивши, що будь-яких претензій до майнового паю позивача не має. Тобто спір про право між сторонами відсутній. Як вбачається з вищевикладеного, позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що у позові [PERSON] слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed