Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гловацька А.В., про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON] Після смерті останньої відкрилась спадщина на спадкове майно. 11.12.2015 року вона звернулась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гловацької А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 27.03.2018 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гловацької А.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки було встановлено наявність іншого спадкодавця відповідно до заповіту, який посвідчено [INFO] року за № 147, керуючим справами виконавчого комітету Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області Денегою Н.В., та який прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Згідно заповіту від [INFO] року [PERSON] належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1599 га, кадастровий номер [NUMBER] заповів [PERSON] Позивач вважає, що даний заповіт є недійсним, оскільки [PERSON] тяжко хворів (діагноз: Гепатоцелюлярна недостатність, рак печінки), тривалий час лікувався і близько за годину після посвідчення даного заповіту помер. [PERSON] вважає, що на час складання заповіту її батько не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у зв'язку з тяжкою хворобою. Просить суд визнати недійсним заповіт від [INFO] року складений [PERSON] на користь [PERSON], який посвідчений керуючим справами виконавчого комітету Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області Денегою Н.В., реєстровий номер 147. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити. Відповадач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представника відповідача Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. При розгляді справа покладалась на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гловацька А.В. в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка Денеги Н.В., дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій він розміщений загальною площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER] та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1599 га, , кадастровий номер [NUMBER] належали на праві власності [PERSON] (а.с. 64). Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] і його єдиним спадкоємцем за законом. [INFO] року [PERSON] склав заповіт, який посвідчено [INFO] року за № 147, керуючим справами виконавчого комітету Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області Денегою Н.В. (а.с. 26), відповідно до якого останній належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1599 га, кадастровий номер [NUMBER] заповів [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.12.2015 року (а.с. 63). Поняття, право на заповіт та право заповідача на призначення спадкоємців передбачено нормами статей 1223, 1234, 1235 ЦК України. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що заповітом є особисте розпорядження заповідачем своїм майном на випадок своєї смерті і саме заповідач може призначити своїм спадкоємцем одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Право на спадкування, як це передбачає ст. 1223 ЦК України, мають особи, визначені у заповіті, і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом. Таким чином, право на спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] набула особа, визначені в заповіті, а саме відповідач [PERSON] Частиною 1 ст. 225 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїй дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як вбачається з виписки № 12116 з медичної карти стаціонарного хворого в поліклініку № 2, виданої КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» (а.с. 97), що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в період з 17.07.2015 року по 05.08.2015 року з діагнозом: ураження печінки без чіткої первинної локалізації процесу з вираженим холестазом та порушенням живлення. Інтоксикаційний синдром. Кахексія. ПХЕС з дисфункцією сфінктера ОДДІ. Хр. Панкреатит з порушенням зовнішньо-секреторної функції (а.с. 97). З виписки № 12605 з медичної карти, виданої Волинської обласної клічної лікарні (а.с. 39) вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в період з 11.08.2015 року по 14.08.2015 року з діагнозом: злоякісний новоутвір лівої долі печінки, Т3NхМ1 стадія IV кл.гр, механічна жовтяниця. Також, з копії довідки форми 106/о № 273 від [INFO] року вбачається, що причиною смерті [PERSON] є гепатоцелюлярна недостатність, рак печінки (а.а. 6). Частиною 2 статті 1247 ЦК України передбачено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. З висновку експертизи № 58 від 13.02.2018 року (а.с. 177-191) вбачається, що підписи від імені [PERSON] в графі «Підпис» двох примірників заповіту [PERSON] від [INFO] року - ймовірно виконані [PERSON] Підписи виконані від імені [PERSON] в графі «Підпис» двох примірників заповіту [PERSON] від [INFO] року - виконані у незвичному для виконавця стану, до якого може відноситись як захворювання, що впливають на рухові функції особи, травми, стомлення, хвилювання, хвилювання, дія фармакологічних засобів та інш. Як вбачається зі змісту ч. 1 ч. 2 ст. 1257 Цивільного кодексу України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином враховуючи, щона момент складання оспорюваного заповіту [PERSON] тяжко хворів та у зв'язку з даною хворобою приймав знеболюючі препарати та близько за годину після посвідчення заповіту помер, суд приходить до висновку, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а тому позов слід задовольнити. Крім того, судом враховується, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі ст. 16, 203, 225, 1223, 1234, 1235, 1257 ЦК України,

Outcome: approved