Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, вказавши, що він із відповідачем перебував у трудових відносинах та виконував обов'язки заступника директора у період часу з 01.11.2013 р. по 31.11.2014 р. На день звільнення у відповідача перед ним була заборгованість по заробітній платі у розмірі 117 260, 00 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 9 972, 25 грн. Крім того, позивачу за час перебування у відрядженні з 01 квітня 2014 р. по 20 квітня 2014 р., з 10.06.2014 р. по 30.06.2014 р. нараховано 20000 грн добових, які він також при звільненні не отримав. Крім того, за невикористану відпустку йому до виплати належить 10 660, 00 гривень. Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача у його користь 157 895,25гр. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву з проханням справу розглянути без його участі, позов підтримав. Представник відповідача Майка М.Б. позов заперечив, пояснивши що підприємство не заперечує щодо вказаних позивачем сум, не визнаючи при цьому визначеної позивачем суми згідно ст.117 КЗпП України. Причиною невиплати належної позивачу заборгованості пояснив тим, що [PERSON] не виконував своїх обов'язків та відсутністю у підприємства коштів, оскільки воно несло збитки у господарській діяльності Заслухавши сторону, ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив такі факти: Наказом директора ПП «Природній дар» №1а/к/2013 від 31.10.2013 р. [PERSON] був прийнятий на посаду заступника директора з 01.11.2013 р. у приватне підприємство «Природній дар» із встановленням посадового окладу в розмірі 13000 гривень на місяць, а наказом № 18 а/к/2014 [PERSON] звільнений з посади з 30.11.2014 р. за згодою сторін. Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У довідці ПП «Природній дар» вказано, що [PERSON] до сплати належить 117 260, 00 грн заборгованої заробітної плати. Рішенням комісії по розгляду трудових спорів ПП «Природній дар» від 20.12.2014 р. встановлено, що наявна заборгованість підприємства позивачу по виплаті 117 260, 00 грн та 20 000, 00 грн по витратах на відрядження . Виходячи із вимог ст.116 КЗпП України з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 117 260, 00 грн. Крім того, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника бо уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, оскільки відповідачем не була вчасно виплачена заборгованість по заробітній платі, то на підставі ст.117 КЗпП України з нього у користь позивача слід стягнути 9 975, 25 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно ч.2 ст.121 КЗпП України працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються добові за час перебування у відрядженні. Як випливає із наказів №4а/к/2014 та №10а/к/2014 директором ПП «Природній дар» Хмелівським О.В. [PERSON] направлявся у відрядження у періоди з 01.04.2014 р. по 20.04.2014 р. та з 10.06.2014 р. по 30.06.2014 р. У цих же наказах вказано про виплату [PERSON] по 10 000 грн за кожне відрядження, тобто 20 000 грн за два відрядження. Таким чином, виходячи із вимог ст.121 КЗпП України, з відповідача у користь позивача слід стягнути 20000 грн за відрядження, оскільки саме така сума нарахована згідно наказів та її не оспорила сторона. Доводи представника відповідача про неналежне виконання позивачем обов'язків під час відрядження стороною не доведені. Згідно ст.83 КЗпП України та ст.24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Трудовим договором №1а від 01.11.2013 р. обумовлено, що [PERSON] має право на щорічну оплачувану відпустку тривалістю один календарний місяць. Оскільки позивачем не використано його право на відпустку, то суд вважає його вимоги щодо оплати невикористаної відпустки у розмірі 10 660 грн слід задовольнити, т.я. такий розмір стороною не оспорений. Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 р. «Про застосування судами законодавства про оплату праці», стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні належить на підставі ст.117 КЗпП України, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як пояснив у суді представник відповідача, у сторони немає доказів, підтверджуючих відсутність фінансів на рахунку підприємства, а тому його заперечення щодо позову по причині відсутності коштів судом не приймається. Виходячи із наведеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача вказаних позивачем сум, оскільки такі суми відповідачем не оспорені, а доводи про відсутність коштів у підприємства не доведені і судом відхилені. Оскільки позивач від сплати судового збору при подачі позову був звільнений, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1580 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved