Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], в якому просить суд визнати виконавчий напис, виконаний приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 3532 від 24.05.2017 року таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідачів на свою користь витрати на судовий збір. Позовна заява мотивована тим, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм чинного закону, в звязку з відсутністю підтвердження щодо отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Зазначає, що заборгованість є спірною, так як розрахована з одночасним стягненням з нього пені та штрафу, що не відповідає ст. 61 Конституції України. 04.09.2018 року ухвалою суду залишено без руху справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та надано заявнику строк для усунення недоліків. 17.09.2018 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду. 26.10.2018 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується в судовому порядку. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.10.2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується в судовому порядку задоволено та зупинено стягнення. 11.10.2018 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкладено підготовче судове засідання та задоволено клопотання позивача про витребування необхідних доказів. 11.12.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по вищевказаній справі та призначений розгляд справи по суті. 21.02.2019 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника АТ КБ «Приватбанк», в якому останній просить розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач помилково дійшов висновку, що заборгованість позичальника є спірною, не наведено які самі положення розрахунку або руху коштів є неправильними чи не відповідають умовам кредитного договору, власний розрахунок не здійснено. Також позивач безпідставно вважає, що виконавчий напис вчинено поза межами трьох років з дня виникнення права вимоги. Приватний нотаріус [PERSON], повідомлений належним чином в судове засідання не зявився, відзив не надав, надіслав суду письмові докази відповідно до ухвали суду від 11.10.2018. В судове засідання учасники справи не зявилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.07.2016 року [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за кредитними договорами від 02.04.2013 та від 31.03.2011 та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт - фактично новий кредитний договір.\~\~ 27.03.2017 року у зв'язку з неналежним виконанням генеральної угоди банк направив на адресу [PERSON] вимогу про усунення її порушень. Відповідно до заяви від 04.04.2017 року про вчинення виконавчого напису, адресованої приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON], у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором від 01.07.2016 року за період з 01.07.2016 року по 22.02.2017 року в сумі 35\~189,64 грн. яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 15408,12 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1318,67 грн., 3081,60 грн. комісії та пені, 15381,25 грн. штраф відповідно до генеральної угоди. Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 24.05.2017 року запропоновано стягнути\~ на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» з боржника [PERSON] заборгованість 35\~189,64 грн. яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 15408,12 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1318,67 грн., 3081,60 грн. комісії та пені, 15381,25 грн. штраф відповідно до генеральної угоди, та 1450 грн. витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. Строк, за який провадиться стягнення, - 236 днів, а саме з 01.07.2016 року по 22.02.2017 року. Постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного ВДВС ДМУЮ\~\~\~\~від 10.10.2017 відкрито виконавче провадження № 54844064 із примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється\~Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~№ 1172\~(далі - Перелік),\~Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»\~затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 03 березня 2004 року № 20/5\~(далі - Інструкція), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими\~наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до Глави 16 Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Відповідні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду\~\~України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі\~\~\~\~\~\~№ 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18), постанові Верховного Суду у справі\~\~\~\~№ 201/13708/16-ц від 14.03.2019 (провадження № 61-25811св18), постанові Верховного Суду у справі\~\~\~\~№ 137/1666/16-ц від 27.03.2019 (провадження № 14-84цс19). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, постанові ВС № 278/2675/15 від 21.08.2018. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до нотаріуса із заявою від 04.04.2017 про вчинення виконавчого напису, банк подав розрахунок заборгованості за договором б/н від 01.07.2016, відповідно до якого заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 01.07.2016 року за період з 01.07.2016 року по 22.02.2017 року в сумі 35\~189,64 грн., складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 15408,12 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1318,67 грн., 3081,60 грн. комісії та пені, 15381,25 грн. штраф відповідно до генеральної угоди, замість засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Окрім того, що банком замість виписки з рахунку боржника нотаріусу надано розрахунок заборгованості, банк включив до суми заборгованості за кредитним договором від 01.07.2016 року і суму пені і суму штрафу за один період заборгованості, та відповідно з наданої копії кредитного договору від 01.07.2016 року та розрахунку не можливо встановити зазначені пеня та штраф є видом відповідальності за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, чи за різні, тобто поданими документами безспірність заборгованості не підтверджується. Згідно ст. 81,82,83 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ст. 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, позов підлягає задоволенню, виконавчий напис належить визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно статуту Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, погодженого [PERSON] України від 11 червня 2018 року, акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк є правонаступником всіх прав та зобовязань Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved