Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2003р. по 06 травня 2008 р. Від спільного проживання, 10 березня 2006 року у сторін народився син [PERSON] (рішенням Чернівецької міської ради № 175/5 від 23.03.2010 р. змінено прізвище з [PERSON]) [PERSON]. Фактично шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися у вересні 2007 року. З цього часу позивачка з сином проживає в [INFO]. Вона піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. За останні 9 років жодного з покладених законом на батьків обов'язків відповідач не виконує: не бере будь-якої участі у житті сина; не піклується про його фізичний і духовний розвиток; не спілкується з ним взагалі, що негативно впливає на психоемоційний стан сина. Подарунків від тата дитина теж не отримує. 01 жовтня 2012 року між сторонами укладено нотаріально-посвідчений договір на утримання дитини, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання приймати участь в матеріальному забезпеченні сина та сплачувати щомісячно по 700 грн. аліментів. Однак, відповідач проігнорував даний договір, не виконував його умови, що змусило позивачку в 2014 році звернутися із відповідною заявою про примусове стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису. Відповідач не бажає будувати хороших стосунків з дитиною. Також неодноразово відповідач не надавав дозволу синові поїхати з матір'ю за межі України з метою оздоровлення, відпочинку, розширення світогляду, що змушувало позивачку звертатися до суду з позовними заявами. Тобто, відповідач не дбає про нормальне самоусвідомлення [PERSON], не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до кульрутних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач не цікавиться життям сина, станом його здоров'я, не відвідував і не відвідує [PERSON] ні вдома, ні в навчальному закладі. Наведене розцінюється як ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Висновком практичного психолога від 20 липня 2016 року встановлено, що [PERSON] майже не пам'ятає батька, адже той зовсім не цікавиться життям сина; під час бесіди про батька хлопчик дуже засмутився та повідомив, що ображений на нього і бажає, щоб батька позбавили батьківських прав. Натомість, - у позивачки із сином хороші, довірливі стосунки. Вона забезпечує належні умови проживання сина, його догляд, має житло, в якому проживає з сином та своїми батьками, також має хороший заробіток. Ухвалою Городенківського районного суду від 23 березня 2017 р. до участі в даній справі залучено орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві, просять позов задовольнити. Позивачка пояснила, що сину [PERSON] минуло 11 років, дитина проживає разом з нею в м. Чернівці по вул. Руська,275/75. Син навчається в 5 класі в школі № 1 в м. Чернівці. З відповідачем розлучились в 2008 р., однак спільним сімейним життям перестали проживати з 2007 року. З того часу відповідач не спілкується із сином, не цікавиться його життям. Відповідач чинить перешкоди у виїзді сина за кордон, що змушує позивачку кожного разу звертатися з відповідним позовом до суду. Позивачка в даний час перебуває в новому шлюбі, [PERSON] бере приклад з її чоловіка, який дуже добре ставиться до дитини. На утримання сина відповідно до виконавчого напису відповідач сплачує кошти, але є затримання виплат. Позивачка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина буде в інтересах дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Від органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради до суду поступила заява про розгляд справи у відсутності представника служби, підтримують висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], який ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Просять прийняти рішення, враховуючи соціальні та майнові інтереси дитини. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] повторного Свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-МИ № 119242, виданого 07 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, стверджено, що він народився 10 березня 2006 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 175/5/ від 23.03.2010 року доводиться, що малолітньому [PERSON], [INFO], змінено прізвище «Вуйців» на прізвище матері «Непюк». Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 травня 2008 року по справі № 2-571/2008р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] повторного Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-МИ № 028236, виданого 10 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції стверджується, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 430 від 10.06.2008 року. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Обовязок обох батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. [PERSON] Договору на утримання дитини від 01.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], ствержджено, що вони уклали договір про встановлення розміру, строку та порядку виплати аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю, батько зобовязується сплачувати аліменти в розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 3024. 10.01.2014 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] заборгованості, яка виникла на підставі договору на утримання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 01.10.2012 року, за реєстровим № 3024, так як минув строк сплати, визначений договором. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 37. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. [PERSON] характеристики № 34, виданою 18.03.2016 року дошкільним навчальним закладом № 46 комбінованого типу «Сонечко» м. Чернівці, стверджується, що [PERSON], 10 юерезня [INFO], з червня 2008 року по серпень 2012 рору відвідував дошкільний навчальний заклад № 46 комбінованого типу «Сонечко», що знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Чернівці. За період перебування у закладі [PERSON] відзначився достатнім фізичним розумовим розвитком та рівнем навчальних досягнень. Дитині в сімї приділялась належна увага. Чистого, акуратного [PERSON] приводили в садок та забирали мама [PERSON], дідусь [PERSON]. Режим роботи закладу та групи не порушувався, вчасно сплачували за харчування дитини в садочку. Мама цікавилась життям дитини в групі, забезпечувала всім необхідним для навчально-виховного процесу, брала активну участь у діяльності групи. Батько дитини [PERSON] за період перебування дитини в закладі жодного разу не був. Згідно копії характеристики від 17.03.2016 р. № 02-12/116 Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Управління освіти Чернівецької міської ради доводиться, що у вихованні [PERSON] бере участь тільки мати. Батько учня за весь період навчання жодного разу не відвідував батьківські збори та не приймав участь у шкільному житті сина. Батько [PERSON] не цікавиться спортивно-творчим життячм дитини. За весь період навчання сина в Чернівецькому міському клубі спортивного танцю «Молодість», з вересня 2010 р. по березень 2013 року, жодного разу не зявлявся в клубі, не відвідував батьківські збори, відкриті заняття, творчі заходи, в яких брав участь [PERSON], що стверджується копією довідки № 5, виданої 10.06.2016р. КСТ «Молодість». З висновку практичного психолога Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Чернівецької міської ради, складеного 20.07.2016р. за №02-12/300, встановлено, що [PERSON] майже не памятає батька, адже той зовсім не цікавиться життям сина. Під час бесіди про батька хлопчик дуже засмучується; він ображений на батька та бажає, щоб його позбавили батьківських прав. Відповідач [PERSON], батько [PERSON], не бере участі у вихованні сина та не цікавиться його життям. Дитина проживає з матірю та вітчимом, який є зразком для [PERSON], хлопчик обожнює його та постійно розповідає, як цікаво вони проводять разом час. Відчувається, що дитина зростає у благополучному середовищі, де його оточують увага та любов близьких і рідних. Наявні в матеріалах справи копії письмових пояснень [PERSON] (чоловіка позивачки), [PERSON] (дідуся [PERSON]), [PERSON] (рідної тітки [PERSON]) та [PERSON] (друга позивачки) підтверджують, що [PERSON] не проявляє до дитини батьківської турботи, не телефонує, не цікавиться його розвитком, його успіхами, не підтримує у хвилини тяжкого морального спаду та взагалі не цікавиться станом здоровя своєї дитини; за останні декілька років жодного разу не приходив до сина, ніколи не вітав з днем народження, новим роком та іншими святами, ніколи не дарував йому подарунків, іграшок; ніколи не приходив його відвідати, не брав сина на прогулянки, свідомо перешкоджає нормально виховувати та розвивати дитину, заперечує проти поїздок за кордон, чим порушує права та свободи вільного пересування. Позивачка з 1988 р. постійно проживає та зареєстрована [INFO], до складу її сімї входять: мати [PERSON] (власник квартири), батько [PERSON], сестра [PERSON] та син [PERSON], про що свідчить виписка № 34 з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію, видана 01.04.2016 року ЖБК-58 м. Чернівці. [PERSON] від 31.03.2016 р., складеного комісією ЖБК-58 м.Чернівці, стверджено, що при обстеженні квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] в даній квартирі не проживає та не приходить до сина [PERSON] з 2008 року; особистих речей [PERSON] в квартирі №75 не виявлено. Характеристикою, виданою ЖБК-58, стверджується, що [PERSON] проживає [INFO] з 1988 року, за час проживання скарг від сусідів на неї не надходило; зарекомендувала себе, як зразкова громадянка, що підтримує добрі стосунки як у сімї так і в спілкуванні з сусідами. Приймає участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться на території ЖБК-58. Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача, суд враховує розяснення, надані в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В ході розгляду справи встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, з 2008 року, ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини: він не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON], його навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних цінностей; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками щодо сина. Під невиконанням батьківських обовязків суд також розуміє безпідставну перешкоду відповідачем - батьком дитини, стосовно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав, у виїзді дитини за кордон, що доводиться копіями рішень Городенківського районного суду від 16.03.2015 р. по справі № 342/140/15-ц (провадження 2/342/153/2015), від 01.12.2015р. по справі № 342/1109/15-ц (провадження 2/342/666/2015) та від 12.04.2016р. по справі № 342/212/16-ц (провадження 2/342/241/2016). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 04.10.2016 р. № 01/02-24/3181 стверджено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 31.08.2016р. та 14.09.2016р. розглядалось питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], було вирішено доцільним позбавляти його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідач не вчиняє таких дій, не спілкується з сином, не проявляє щонайменшої батьківської турботи про нього без поважних причин. Тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 150, 164-166, 171, 180 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved