Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадок, посилаючись на те, що з 01.01.2004 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Вони мешкали разом у належному [PERSON] будинку у с. Високе Нікопольського району, по вул. Польовій (Колгоспна), 26, мали спільне господарство, вели сумісний побут та бюджет, дбали один про одного. 23.09.2010 року [PERSON] зареєструвала позивача у своєму будинку, оскільки належну йому на праві власності квартиру він продав та вніс отримані від продажу нерухомості кошти у спільний бюджет. 08.08.2012 року [PERSON], не склавши заповіту, померла. Позивач поховав її власним коштом. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Нікопольський район, с. Високе, вул. Польова (Колгоспна), 26, а також земельну ділянку площею 6,8995 га, кадастровий номер 1222984300:02:003:0311 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території КСП «Маяк» Новоіванівської сільської ради Нікопольського району. Спадкоємці першої, другої та третьої черги після смерті [PERSON] відсутні, оскільки її чоловік помер 05.11.2011 року, а матір 22.01.2009 року. Інших родичів у [PERSON] не було. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач, як спадкоємець четвертої черги, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні дії через відсутність документів, що підтверджують родинний звязок [PERSON] зі спадкодавцем. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, тому він вимушений звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів та просить суд встановити факт його проживання однією сімєю з [PERSON] з 01.01.2004 року по день її смерті 08.08.2012 року, визнати за ним право власності на спадковий будинок та надвірні будівлі, а також земельну ділянку. У встановлений судом строк представник відповідача подав до канцелярії суду відзив (а.с.35). Зазначає, що проти позовних вимог [PERSON] не заперечують. Крім того, підтверджують, що позивач фактично проживав із [PERSON] та вів із нею спільне господарство у будинку № 26 по вул. Польовій (Колгоспна) в с. Високе Нікопольського району з 2004 року. Про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] відповідачу невідомо. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Представник відповідача заперечень на позов не надав та просив прийняти рішення з урахуванням діючого законодавства. Враховуючи, що відповідач фактично не заперечив позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків. На підставі ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Нікопольський район, с. Високе, вул. Польова (Колгоспна), 26, а також земельна ділянка площею 6,8995 га, кадастровий номер 1222984300:02:003:0311 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території КСП «Маяк» Новоіванівської сільської ради Нікопольського району на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 16.06.2010 року в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] (а.с.10-11,19). 08.08.2012 року [PERSON] померла (а.с.9). Спадкоємців першої, другої та третьої черги у порядку спадкування за законом після її смерті не встановлено. Чоловік [PERSON] [PERSON] помер 05.11.2001 року, а матір [PERSON] 22.01.2009 року (а.с.22,23). Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори звернувся позивач, проте постановою державного нотаріуса [PERSON] вих. № 1137 від 16.06.2018 року йому було відмовлено у вчиненні дій через відсутність документів, які б підтверджували його родинний звязок зі спадкодавцем (а.с.8). Відповідно до [PERSON] № 660 від 23.07.2018 року, складеного комісією за участі представників виконавчого комітету Першотравневської сільської ради, [PERSON] фактично проживав з 2004 року без реєстрації з адресою: Нікопольський район, с. Високе, вул. Польова (Колгоспна), 26 разом із [PERSON] та вів із нею спільне господарство (а.с.21). З 23.09.2010 року відповідач був зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується його паспортом громадянина України із відповідною відміткою (а.с.6). На підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що позивач постійно, більше п'яти років проживав разом з [PERSON] до її смерті, а саме до 08.08.2012 року, тому відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом. Встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно [PERSON] для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що позивач більше пяти років постійно мешкав однією сімєю зі спадкодавцем до дня смерті останньої, є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, від спадкування не усувався, тобто його вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину, не суперечать правам та інтересам інших осіб, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved