Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гарант-Система» (далі - ПАТ «Страхова компанія «Гарант-Система») про стягнення неустойки. Зазначав, що 7 лютого 2014 року між ним та ПАТ «Страхова компанія «Гарант-Система» було укладено договір страхування наземного транспорту № 05-16/000036. Відповідно до умов договору об'єктом страхування є наземний транспортний засіб марки «Тоуоtа», н.з. [NUMBER]. Вартість транспортного засобу складає 344 000 грн. Умови договору наведенні в Загальних умовах добровільного страхування наземного транспорту (далі - Додаток № 1 до договору). Відповідно до п. 3.2.7 Додатку №1 до договору страховим ризиком є викрадення транспортного засобу. Вказав, що у період часу з 22 год. 10 хв. 20 червня 2014 року по 12 год. 00 хв. 21 червня 2014 року невстановлена особа незаконно заволоділа застрахованим за договором автомобілем. На підтвердження настання страхового випадку та відповідно до Додатку №1 до договору сторонами погоджено, що довідка Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 59/6369 від 19 вересня 2014 року є достатнім та належним документом в розумінні п. 8.1.7 договору, яка була надана страхувальником, а випадок - страховим. Сторони погодили, що сума страхового відшкодування складає 318 544 грн., яку страховик зобов'язався виплатити страхувальнику готівкою через касу. П. 11.2 Додатку №1 до договору передбачає, що страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 5-ти робочих днів з дня складання страхового акту. Страховий акт був складений 01 жовтня 2014 року, то останнім днем строку оплати є 08 жовтня 2014 року. Проте, станом на 08 жовтня 2014 року страхове відшкодування виплачено не було. 20 січня 2015 року він пред'явив претензію на суму 350 398, 40 грн., з яких сума страхового відшкодування за Договором складає 318 544, 00 грн., та неустойка 31 854,40 грн. Після чого, відповідачем шляхом сплатою двома траншами було йому сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 318 544,00 грн. Проте, відповідачем не було задоволено його вимогу про сплату неустойки. У позові зазначив, що п. 11.5 додатку № 1 до договору передбачає, що за кожну добу затримки виплати страхового відшкодування страхувальнику виплачується неустойка (штраф, пеня) в розмірі 0,1% від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення, при цьому загальна сума неустойки не може перевищувати 10% від суми страхового відшкодування. Таким чином, враховуючи, що страховик несвоєчасно сплатив страхове відшкодування та допустив прострочення, то розмір неустойки складає за період прострочення з 09 жовтня 2014 року по 16 січня 2014 року (100 днів) 31 854, 40 грн. = 318 544, 00 грн. х 0,1 % х 100. У той же час, відповідач допустив прострочення більше ніж 100 днів, але відповідно до договору сума неустойки не може перевищувати 10% від суми страхового відшкодування, тобто 31 854,40 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача 31 854 грн. 40 коп. пені за прострочку сплати страхового відшкодування. У судовому засіданні позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, просив позов задовольнити частково, посилаючись на наступне. 1 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаток №1 до Договору (Абандон) (далі - Додаток, Угода). Згідно п. 1.2. Угоди Сторони погодили, що подія що сталося у період часу з 22 од. 10 хв. 20 червня 2014 року по 12 год. 00 хв. 21 червня 2014 року має всі ознаки страхового ризику «Викрадення транспортного засобу», у зв'язку з чим, визнається Сторонами страховим випадком. Відповідно до Розділу 2, а саме п. 2.1. Угоди, предметом даної Угоди є механізм розрахунку суми страхового відшкодування, порядок і форма його виплати, права і обов'язки Сторін, правові наслідки укладання цього Додатка, У розділу 3 вказаної Угоди зазначено, що сторони погодились, що розмір завданого прямого збитку складає 344 000,00 грн., що дорівнює вартості транспортного засобу, встановленій за Договором страхування. Також сторони погодились, що сума страхового відшкодування складає 326 800,00 грн., тобто сума прямого битку за вирахуванням франшизи встановленої Договором. Розділ 4 Додатку, який є невід'ємною частиною Договору, визначає порядок і форму виплати страхового відшкодування по даному страховому випадку. Згідно з п. 4.3. Угоди Сторони погодили, що після заліку 8 256,00 грн. в рахунок сплати 3-ї та 4-ї частини страхового платежу по Договору страхування Страховик виплатить Страхувальнику готівкою через касу решту страхового відшкодування в розмірі 318 544,00 грн. Розмір (у разі якщо страхове відшкодування підлягає сплаті частинами) та строки перерахування страхового відшкодування Страховик визначає самостійно, про що усно повідомляє Страхувальника. 26 січня 2015 року Страховик здійснив виплату частини страхового відшкодування Страхувальнику в розмірі 118 544,00 грн. готівкою через касу. Також, листом від 30 січня 2015 року Відповідач повідомив представника Позивача про те, що виплата решти страхового відшкодування буде здійснена Страхувальнику найближчим часом. 16 лютого 2015 року Відповідач сплатив Позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. Остання частина страхового відшкодування в розмірі 100 000, 00 грн. була виплачена Позивачу 16 березня 2015 року. Оскільки строк (термін) виконання боржником обов'язку відповідно до Угоди встановлений не був, то боржник відповідно до ч. ст. 530 ЦК України повинен був виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення кредитором вимоги. Оскільки претензія була отримана Відповідачем 20 січня 2015 року, то останнім днем виплати Відповідачем страхового відшкодування Позивачу є 27 січня 1015 року. Оскільки до 28 січня 2015 року виплата страхового відшкодування Відповідачем була здійснена не в повному обсязі, а тільки в розмірі 118 544,00 грн., то неустойка повинна нараховуватись на несплачену до 2015 року частину страхового відшкодування, розмір якої складає 200 000, 00 грн. Отже, 28 січня 2015 року - дата виникнення зобов'язання - 15 березня 2015 року (включно) - останній день нарахування пені. На підставі п. 11.5. Договору, що передбачає, що за кожну добу затримки виплати страхового відшкодування Страхувальнику виплачується неустойка (штраф, пеня) в розмірі 0,1% від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення, Відповідач визначив суму неустойки у розмірі 6 600 грн., а саме: 200 000,00 грн. - сума боргу; 0,1% - розмір неустойки відповідно до Договору; 19 - кількість днів прострочення (з 28.01.2015 р. - дата виникнення зобов'язання -15.02.2015 р. останній день нарахування пені.) 200 000,00 х 0,1% х 19 = 3 800,00 грн.; 100 000,00 грн. - сума боргу; 0,1% - розмір неустойки відповідно до Договору; 28 - кількість днів прострочення (з 16.02.2015 р. - дата виникнення зобов'язання -15.03.2015 р. останній день нарахування пені.) 100 000,00 х 0,1% х 28 = 2 800,00 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 7 лютого 2014 року між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «Гарант-Система» було укладено договір страхування наземного транспорту № 05-16/000036 (далі - договір) (а.с. 5). Відповідно до умов договору об'єктом страхування є наземний транспортний засіб марки «Тоуоtа», н.з. [NUMBER]. Вартість транспортного засобу складає 344 000 грн. Умови договору наведенні в Загальних умовах добровільного страхування наземного транспорту (далі - Додаток № 1 до договору) (а.с. 6-21). Відповідно до п. 3.2.7 Додатку №1 до договору страховим ризиком є викрадення транспортного засобу. У період часу з 22 год. 10 хв. 20 червня 2014 року по 12 год. 00 хв. 21 червня 2014 року невстановлена особа незаконно заволоділа застрахованим за договором автомобілем, що підтверджується довідкою Шевченківського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 23 червня 2014 року (а.с. 23). 1 жовтня 2014 року між сторонами по справі було укладено додаток №1 (Абандон) до договору страхування від 7 лютого 2014 року (а.с. 24-25) (далі - додаток № 1 (Абандон)). Відповідно до умов зазначеного додатку № 1 (Абандон) сторони погодили те, що зазначений випадок відноситься до страхового випадку, а також сторонами було погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 318 544 грн. Розмір страхового відшкодування до виплати склав 318 544 грн. Відповідно до п. 4.3. додатку № 1 (Абандон) сторони погодили, що після заліку 8 256,00 грн. в рахунок сплати 3-ї та 4-ї частини страхового платежу по Договору страхування Страховик виплатить Страхувальнику готівкою через касу решту страхового відшкодування в розмірі 318 544,00 грн. Розмір (у разі якщо страхове відшкодування підлягає сплаті частинами) та строки перерахування страхового відшкодування Страховик визначає самостійно, про що усно повідомляє Страхувальника. 20 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією про виплату йому страхового відшкодування у розмір 318 544 грн. та пені у розмірі 31 854 грн. 40 коп. (а.с. 40). Крім того, адвокатом позивача відповідачу 26 січня 2015 року було надіслано адвокатський запит про хід виконання вимог претензії позивача (а.с. 41). 30 січня 2015 року відповідачем було повідомлено адвоката позивача про сплату 26 січня 2015 року частини страхового відшкодування, а також повідомлено про те, що найближчим часом страхувальнику буде сплачено решта суми (а.с. 45). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідачем у порушення вимог п. 4.3. додатку № 1 (Абандон) строки перерахування страхового відшкодування страхувальнику повідомлено не було. Відповідно до ст. ст. 251 - 253 ЦК України посилання відповідача на те, що ним було повідомлено представника позивача про те, що страхувальнику буде здійснено виплату страхового відшкодування найближчим часом, не свідчить про виконання останнім вимог п. 4.3. додатку № 1 (Абандон) про повідомлення строку виплати страхового відшкодування. Крім того, ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 11.2 Додатку № 1 до договору передбачено, що страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 5-ти робочих днів з дня складання страхового акту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем було прострочено виплату страхового відшкодування. Страховий акт було складено 25 вересня 2014 року (а.с. 63) та затверджено його наказом № 335 від 29 вересня 2014 року (а.с. 64). Страхове відшкодування було виплачено позивачу частинами - 26 січня 2015 року, 16 лютого 2015 року та 16 березня 2015 року (а.с. 45-48). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК України). Пунктами 11.4, 11.5 Додатку № 1 до договору передбачено, що днем виплати страхового відшкодування вважається день списання коштів (страхового відшкодування) із поточного рахунку страховика або день видачі готівки через касу страховика. За кожну добу затримки виплати страхового відшкодування страхувальнику виплачується неустойка (штраф, пеня) в розмірі 0,1% від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення, при цьому загальна сума неустойки не може перевищувати 10% від суми страхового відшкодування. Таким чином, відповідачем було прострочено виплату страхового відшкодування та розмір пені складає за період прострочення з 09 жовтня 2014 року по 16 січня 2014 року (100 днів) 31 854, 40 грн. = 318 544, 00 грн. х 0,1 % х 100. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Гарант-Система» у повному обсязі та про стягнення з відповідача на корить позивача 31 854, 40 грн. пені за прострочку виплати страхового відшкодування. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 318 грн. 55 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved