Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] 68 176,00 грн. заборгованості за договором позики від 03.02.2016 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 03.02.2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов договору [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 111 360,00 грн., що згідно курсу НБУ на момент укладення договору становить 4 304,60 грн. США, які зобовязався повернути на умовах визначених в договорі. Строк повернення коштів не пізніше 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.03.2016 року по 25.02.2018 року в сумі по 4 640,00 грн. За користування коштами позичальник не сплачує відсотків, разом з тим, згідно п. 8 договору, якщо позичальник своєчасно не повернув щомісячну суму позикодавцю, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та штраф у розмірі 35% річних від суми договору. Всупереч вказаним умовам відповідачем було порушено строк повернення грошових коштів за договором позики. Останній платіж був здійснений відповідачем 24.09.2017 року на суму 4 640,00 грн., у звязку з чим 27.12.2017 року йому було направлено вимогу про усунення порушень зобовязань за договором, однак дану вимогу відповідач не виконав. Заборгованість за договором позики, враховуючи штрафні санкції становить 68 176,00 грн. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 05.04.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи (а.с.13). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, пояснененя надала аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково в частині основної залишкової суми заборгованості - 29 200 грн., заперечила щодо штрафних санкцій на суму 38 976 грн., вважає такі надто обтяжливими. При цьому, зазначила, що заборгованість за договором позики утворилась через скрутне матеріальне становище в сімї те невиплату заробітної плати за місцем її праці, просила прийняти законне рішення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~ст.1049\~ЦК України\~позичальник зобов'язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 03.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до п. 1 договору Позикодавець передав у власність Позичальнику, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти у сумі 111 360,00 грн., що згідно курсу НБУ (курс 25,87 грн. за один долар США) на момент укладення договору становить 4 304,60 доларів США, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором. Крім того, відповідно до п.5 договору позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику згідно умов не пізніше 25.02.2018 року. Зазначену вище суму коштів позичальник зобовязується перерахувати позикодавцеві в порядку визначеному в договорі, щомісячна сума становить 4 640,00 грн. Згідно п.3 договору за весь час фактичного користування грошовими коштами позичальник не сплачує відсотків за користування. Разом з тим, п. 8 договору встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув щомісячну суму позикодавцю, він зобовязаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 35% річних від суми договору. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6), що [PERSON] 24.09.2017 року здійснив останній платіж згідно договору позики, станом на 25.02.2018 року в нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 68 176,00 грн., з яких 29 200,00 грн. заборгованість та 38 976,00 грн. - штраф за прострочення. Враховуючи викладене і беручи до уваги, що [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання за договором позики від 03.02.2016 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов договору, позикодавець вправі вимагати повернення заборгованості та виплати належних за цим договором платежів, зокрема штрафу в розмірі 35% річних від суми договору. Зі змісту ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість перед позивачем у розмірі 68\~176 грн. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 704,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову (а.с. 1).

Outcome: approved