Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову він вказав, що 12.01.2015 між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Договір-заява №300131/155275/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті. Відповідно до п. 1 Договору-заяви він вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.4.287638.004 у сумі 2487,22 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 46106 від 12 січня 2015 року. Відповідно до п. 2 Договору-заяви процентна ставка за користування вкладом протягом строку внеску складала 10% річних. Відповідно до п. 1 Договору-заяви строк внеску з 12 січня 2015 р. по 12 лютого 2015 р. Відповідно до п. 3 Договору-заяви виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п. 1 Договору-заяви, одночасно з поверненням суми вкладу. Таким чином, відповідач мав би повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів мені 12 лютого 2015 р. Згідно із довідкою територіального відокремленого безбалансового відділення філії - Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» офіційний курс НБУ на 12.02.2015 становив за 1 долар США дорівнює 25,099142 грн. Таким чином, залишок суми Вкладу станом на 12.02.2015 складав 56 152,30 грн. Ним були направлені листи представникам відповідача від 23.02.2015 року замовленою кореспонденцією про повернення належних коштів. Але, відповідач не вчинив жодних дій щодо виконання своїх грошових зобов'язань. 20.11.2015 року йому було виплачено 48 827,85 грн., як частина суми вкладу. Залишок суми вкладу з 20.11.2015 року становить 7 324,45 грн. Враховуючи викладене, 3% річних за період з 12 лютого 2015 року по 20 листопада 2015 року складає 1301,50 грн., інфляційні витрати за цей період складають 22101,16 грн. Також, відмова відповідача від повернення депозиту спричинили йому душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх заощаджень. Порушився попередній уклад сімейного життя. Він важко переживав обставини, що склалися і був вимушений витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Позивач позов підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені вище. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання цивільної справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. У раніше наданих запереченнях посилався на те, що відповідно до п. 6 Договору про банківський вклад після закінчення строку, визначеного в п. 1 Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 «Основних умов». Відповідно до п. 5.2 Основних умов, у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобовязаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного договором-заявою, а отже позивачем не було вказано жодного способу, яким банк мав би повернути йому вклад. Також представник відповідача вважає, що оскільки вклад було перераховано на рахунок платника на вимогу, прострочення виконання зобовязань банку відсутнє. Крім того, представником відповідача у додаткових запереченнях було наголошено на тому, що 17 вересня 2015 року Правлінням Національного Банку України прийнято постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних». На підставі вищезазначеної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленого цим законом. Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. Отже, вимоги позивача підпадають під дію вищевказаних норм закону, тому діючим законодавством України заборонено задоволення вимог вкладників у зазначений у позовній заяві спосіб. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 12.01.2015 між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Договір-заява №300131/155275/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті. Відповідно до п. 1 Договору-заяви позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.4.287638.004 у сумі 2487,22 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 46106 від 12 січня 2015 року. Відповідно до п. 2 Договору-заяви процентна ставка за користування вкладом протягом строку внеску складала 10% річних. Відповідно до п. 1 Договору-заяви строк внеску з 12 січня 2015 р. по 12 лютого 2015 р. Відповідно до п. 3 Договору-заяви виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п. 1 Договору-заяви, одночасно з поверненням суми вкладу. Таким чином, відповідач мав би повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів 12 лютого 2015 р. Згідно із довідкою територіального відокремленого безбалансового відділення філії - Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» офіційний курс НБУ на 12.02.2015 становив за 1 долар США дорівнює 25,099142 грн. Таким чином, залишок суми Вкладу станом на 12.02.2015 складав 56 152,30 грн. [PERSON] були направлені листи представникам відповідача від 23.02.2015 року замовленою кореспонденцією про повернення належних коштів. Але, відповідач не вчинив жодних дій щодо виконання своїх грошових зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, сума внеску разом з сумою нарахованих за фактичний термін користування процентів може бути стягнута з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. 20.11.2015 року йому було виплачено 48 827,85 грн., як частина суми вкладу. Залишок суми вкладу з 20.11.2015 року становить 7 324,45 грн. Враховуючи викладене, 3% річних за період з 12 лютого 2015 року по 20 листопада 2015 року складає 1301,50 грн., інфляційні витрати за цей період складають 22101,16 грн. Статтею 1 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між: клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з положенням ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами депозитних договорів передбачено зобов'язання банку повернути вклад зі спливом встановленого договором строку та право вкладника вимагати повернення такого вкладу, що відповідає положенням ст. 1060 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ч. 3 ст. 1061 ЦК України, встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Безпідставною відмовою відповідача у поверненні суми банківського вкладу з відсотками [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яка полягала в душевних стражданнях, виражених в постійному занепокоєнні, нервозності, хвилюванні через порушення його законних прав та інтересів. Враховуючи, що порушення права продовжує тривати, суд приходить до висновку, що відповідач має відшкодувати моральну шкоду у сумі 2000 грн. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем виконано обов'язок з доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що позов обґрунтований і його необхідно задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: partial