Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до\~\~[PERSON] про припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вказаної квартири. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до\~[PERSON], в якому просила припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Ухвалою суду від 18 лютого 2016 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у звязку із відмовою [PERSON] від позову. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що на теперішній час вона та [PERSON] є власниками по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. В той же час, між сторонами часто виникають непорозуміння, склалися неприязнені стосунки, у звязку з чим спільне володіння квартирою на теперішній час неможливе. Крім того вказувала, що частка [PERSON] є незначною, припинення його права власності на цю частку не завдасть шкоди його інтересам. Враховуючи викладене, [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. [PERSON] та його представник у судове засідання не зявилися. При цьому, від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги зустрічного позову визнав та просив їх задовольнити. [PERSON] та її представник у судове засідання не зявилися. При цьому, від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила про їх задоволення. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки у ній достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи зустрічного позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], а також зустрічний позов [PERSON] до [PERSON]: визнано за кожною із сторін право власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. Вказане рішення набрало законної сили (а. с. 6), а відповідні відомості було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На теперішній час [PERSON] та [PERSON] кожному на праві власності належить по 1/2 частині вищезазначеної квартири. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Цивільним кодексом України передбачено можливість припинення права власності іншого співвласника за наявності передбачених законом умов. Так, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Таким чином, для припинення права власності на частку у спільному майні у наявності має бути сукупність чотирьох вищезазначених умов. По-перше, як вбачається із висновку судової оціночно-технічної експертизи № 125-106 від 15.12.2015 року, здійснити виділ або поділ квартири [ADDRESS] не вбачається можливим, оскільки квартира складається із однієї житлової кімнати і загальна площа, що належить відповідно до ідеальних часток, не відповідає вимогам ДБН (а. с. 68). По-друге, відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Висновком експерта встановлено, що поділити квартиру без втрати її цільового призначення (проживання у ній осіб) не вбачається можливим. По-третє, факт неможливості спільного володіння і користування майном, на думку суду, також підтвердився у ході судового розгляду, оскільки шлюб між сторонами було розірвано, між сторонами часто виникають непорозуміння, склалися неприязнені стосунки, що також негативно може впливати на інтереси їх дитини. По-четверте, суд також вважає, що припинення права власності [PERSON] на 1/2 частині квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам, про що свідчить, зокрема, визнання позову з його боку. Крім того, суд також приймає до уваги той факт, що 18 лютого 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 8\~715 євро (еквівалент 266\~265 грн.) в якості компенсації 1/2 частини вартості квартири [ADDRESS], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією розписки. За такого, наявність усіх умов, передбачених ст. 365 ЦК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду, у звязку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог зустрічного позову, а за такого він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved