Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позивач зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., реєстровий №5494, він є єдиним власником квартири [ADDRESS] . 30 січня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №33. За час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 20 червня 2006 року відповідач [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі. З 2017 року стосунки між ними не склалися, вони припинили сімейні відносини, позивач залишився мешкати у належній йому квартирі, а відповідач з дітьми виїхала для проживання до Республіки Польща. 08 травня 2019 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. З 01 січня 2017 року відповідач з дітьми в квартирі не проживають, їхні речі в квартирі відсутні, комунальні послуги по утриманню квартири не сплачують. Таким чином, відповідач [PERSON] порушує права позивача, як власника квартири, тим що зареєстрована у належній йому квартирі, але не проживає. Нараховуються комунальні витрати на утримання квартири з урахуванням зареєстрованої відповідача [PERSON] , але відповідач не несе витрат по обслуговуванню та збереженню квартири. Крім того, позивач позбавлений права отримувати субсидію па оплату комунальних послуг. Належна йому квартира [ADDRESS] , придбана позивачем 15 липня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу до шлюбу з відповідачем [PERSON] , який був укладений 30 січня 2004 року. Тому квартира належить йому на праві особистої приватної власності. Знятися з реєстрації в квартирі у добровільному порядку відповідач [PERSON] обіцяла, але не знімається. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , такою, що втратила право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляду справи у його відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., реєстровий №5494, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.12). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2019 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано (а.с.11). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 06 липня 2020 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає власник - позивач [PERSON] , зареєстровані, але з 01 січня 2017 року не проживають: колишня дружина власника - відповідач [PERSON] та сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Виїхали для проживання до Республіки Польща. Речі, належні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у квартирі відсутні, комунальні послуги по утриманню квартири останні не сплачують (а.с.13). На ім`я відповідача [PERSON] видано «Картку Поляка» та «Побутову Картку», що видаються для іноземних мешканців Республіки Польщі (а.с.14). У ст. 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р. (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , так як відповідач понад одного року не проживає у спірній квартирі. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved