Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до КП «Муніципальна гвардія» яким остаточно просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за у сумі 4434,36 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 19 630 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він з 16.10.2012 року працював у відповідача на посаді охоронником та 31.10.2013 року звільнився з підприємства за власним бажанням. Однак заробітну плату у сумі 4434,36 грн. йому до теперішнього часу не виплатили. Оскільки його середньомісячна заробітна плата становила 1 510 грн., то з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за 13 місяців у сумі 19 630 грн. При цьому позивач посилається на те, що згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.29). Представник відповідача у судове засідання тричі не з'являвся, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.26). Заперечень проти позову відповідач не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено судом, з 16.10.2012 року позивач працював у відповідача на посаді охоронника та був звільнений 31.10.2013 року за власним бажанням, що підтверджується наказом про звільнення, світлокопією трудової книжки (а.с.6-8). При звільненні відповідач не провів з позивачем розрахунок. 16.07.2014 року [PERSON] звертався до КП «Муніципальна гвардія» з заявою про виплату заборгованості, яка була залишена без задоволення (а.с.9). Згідно довідки відповідача (а.с.17) розмір заборгованості позивачу станом на 26.04.2014 року становить 4 434,36 грн., а саме: - 01.08.2013 року - 41,88 грн; - 01.09.2013 року - 1558,16 грн; - 01.10.2013 року - 2834,32 грн. Вказана заборгованість до теперішнього часу не виплачена та підлягає стягненню у примусовому порядку. Відповідно до наказу КП «Муніципальна гвардія» від 16.10.2012 року за №112, посадовий оклад [PERSON] складав 1510 грн. (а.с.18). З огляду на вищевикладене, стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку за 13 місяців у розмірі 19 630 грн. (1510 грн.х13.). У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved