Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка за життя склала заповіт за ім`я позивача. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з померлою за адресою: [ADDRESS] . 09 жовтня 2020 року він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зі змісту якої вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом послужила відсутність правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок (майно колгоспного двору). Крім того, [PERSON] станом на 01 липня 1990 був членом колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , однак з вищенаведеного слідує, що на його частку також відсутній правовстановлюючий документ за формою та змістом, яку вимагає чинне на день звернення до суду законодавство, реєстрація права власності на частку позивача в майні колгоспного двору не проведена. З урахуванням наведного [PERSON] просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] - на 2/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також як за членом колгоспного двору - на 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Ухвалою судді від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності. Протокольною ухвалою суду без видалення в нарадчу кімнату у судовому засіданні 10 листопада 2020 року суд постановив залучити до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповіді [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак 10 листопада 2020 року подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити. Представник позивача адвокат Вальчук М. М. в підготовче судове засідання не з`явилася, однак 20 листопада 2020 року та 08 грудня 2020 року подала до суду заяви, в яких просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак 10 листопада 2020 року подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд їх задоволити. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак 11 листопада 2020 року подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечила. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 30 вересня 2002 року. Довідка № 336, видана 23 червня 2020 року Байковецькою сільською радою Тернопільського р-ну Тернопільської обл. засвідчує, що на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) разом з ним були зареєстровані та проживали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У заяві від 26 березня 2008 року, зареєстрованій в реєстрі за № 153, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] [INFO] [PERSON] , [INFO] , склала заповіт зареєстрований за № 29 на все майно, з чого б воно не складалося і де б не знаходилось і все те, на що вона за законом матиме право, яким заповіла його [PERSON] [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 31 березня 2020 року. Згідно довідки № 337, виданої 23 червня 2020 року Байковецькою сільською радою Тернопільського р-ну Тернопільської обл., рішенням виконкому Чернелево-Руської сільської ради Тернопільського р-ну Тернопільської обл. № 69 від 24 листопада 2011 року в [ADDRESS] . Як слідує з довідки № 338, виданої 23 червня 2020 року Байковецькою сільською радою Тернопільського р-ну Тернопільської обл., будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] рахується за [PERSON] , станом на 01 липня 1990 року колгоспний двір, членами якого були: * [PERSON] - голова колгоспного двору, 1936 р.н.; * [PERSON] - дружина, 1935 р.н.; * [PERSON] - син, 1964 р.н.; * [PERSON] - син, 1974р.н.; * [PERSON] - дочка, 1970 р.н. Довідка № 380, видана 09 липня 2020 року Байковецькою сільською радою Тернопільського р-ну Тернопільської обл. засвідчує, що на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) разом з нею були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки № 803 від 03 липня 2020 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] в бюро не проведена. Як слідує з довідки № 801, виданої 03 липня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро на житловий будинок по [ADDRESS] становить 494 172 (чотириста дев`яносто чотири тисячі сто сімдесят дві) грн. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 28 лютого 1991 року на ім`я батька позивача [PERSON] , виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 40 від 27 лютого 1991 року, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] ) дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60514233 від 11 червня 2020 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , було заведено спадкову справу № 109/2020. 09 жовтня 2020 року приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І. Я. за результатами розгляду заяви і поданих документів, прийняла постанову № 553/02-31 про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті його матері [PERSON] , яка прийняла, але не оформила спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , через те, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст. ст. 120 - 126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 112 Цивільного кодексу УРСР було передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членами - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою № 338, виданою 23 червня 2020 року Байковецькою сільською радою Тернопільського р-ну Тернопільської обл. Отже кожен з них набув у власність по 1/5 вказаного вище житлового будинку. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Згідно із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР). Стаття 524 ЦК УРСР визначає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відтак, у даному випадку має місце спадкування за законом. Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У силу частини 1 статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частина друга даної статті передбачає, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Змістом частини 1 статті 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається із постанови нотаріуса № 553/02-31 після смерті [PERSON] [INFO] його дружина [PERSON] спадщину прийняла, але не оформила спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй 2/5 частки будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно сину [PERSON] . Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно постанови нотаріуса № 553/02-31 11 червня 2020 року син померлої [PERSON] - [PERSON] подав заяву № 282 про прийняття спадщини за заповітом, інші спадкоємці не зверталися із заявами про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено та дослідженими доказами підтверджується те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за померлою [PERSON] , якій належали 2/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Крім того, 1/5 частки вказаного вище житлового будинку належить на праві власності [PERSON] , оскільки він був членом колгоспного двору станом 01 липня 1990 року. Правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності та державну реєстрацію права власності на належні [PERSON] та [PERSON] частки вище вказаного житлового будинку відсутні. Можливості відновити їх чи виготовити дублікати, без звернення до суду і визнання права власності чинним законодавством України не передбачено. Зі змісту ст. 328 ЦК України слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, права позивача [PERSON] як члена колгоспного двору та як спадкоємця за заповітом майна померлого члена колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на це майно. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому: за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , - на 2/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ., а також як за членом колгоспного двору - на 1/5 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved