Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із [PERSON] на час відкриття спадщини після її смерті та факту прийняття спадщини. В обґрунтування заяви зазначив, що із [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 1978 року. Разом вони проживали за адресою: [ADDRESS] , вели спільний побут, мали спільний бюджет. Заявник є також співвласником даної квартири, однак на час смерті дружини був зареєстрований за іншою адресою. [INFO] [PERSON] померла, за життя заповіту не склала. Заявник є спадкоємцем першої черги. Однак через реєстрацію місця проживання заявника за іншою адресою він не може підтвердити факту прийняття спадщини у позасудовому порядку. Заявник у судовому засіданні заяву підтримав та просив про її задоволення. Заінтересовані особи у судовому засіданні не заперечили проти задоволення заяви. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні дали показання про те, що [PERSON] до часу смерті та в день смерті [PERSON] постійно проживав з нею у квартирі [ADDRESS] . Заслухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії № [NUMBER] від 09 вересня 1978 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 вересня 1978 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 червня 2018 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на її частку у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 26 травня 2005 року, згідно якого квартира належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. На час смерті [PERSON] вона проживала та була зареєстрованою у даній квартирі. Натомість місцем реєстрації [PERSON] була квартира [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується листом приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО № 49/01-16 від 09 листопада 2019 року. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт спільного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на момент її смерті у квартирі [ADDRESS] , підтверджується показаннями свідків. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту проживання необхідно заявнику для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що вимоги заяви в частині встановлення факту постійного спільного проживання заявника із спадкодавцем обґрунтовані, доводи заяви підтверджені письмовими доказами та показаннями свідків, а тому заява у цій частині підлягає задоволенню. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Із наведеного слідує, встановлення факту прийняття спадщини у судовому порядку не є належним способом підтвердження наявності права на спадкування, а тому у задоволенні такої вимоги слід відмовити. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial