Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає визнати незаконними та скасувати накази ПрАТ «Домінік» за номерами 57/5, 58/5, 59/5 від 18.12.2020 про накладення дисциплінарного стягнення щодо позивача. Одночасно позивач прохає визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Домінік» від 01.02.2021 №15/2 про звільнення позивача з посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (посадовою інструкцією) у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України, змінити формулювання причин звільнення на звільнення за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України з 11.01.2021 та стягнути на його користь 15000 грн відшкодування моральної шкоди (а.с.1-10). Заявлені вимоги обґрунтовані позивачем тим, що він майже двадцять років працював на вказаному підприємстві, але через переїзд до іншого міста звільнився з ПрАТ «Домінік». В подальшому, повернувшись до м.Полтави, наказом №59/1-В від 26.05.2020 [PERSON] було прийнято на посаду технічного директора ПрАТ «Домінік». За період роботи [PERSON] сумлінно виконував свої обов`язки та відповідально ставився до поставлених завдань. 14.12.2020 позивачем було подано заяву про звільнення за згодою сторін. У період з 19.12.2020 по 13.01.2021 [PERSON] знаходився на лікарняному та 15.01.2021 пред`явив листки непрацездатності на підприємство. 23.12.2020 позивачем на адресу ПрАТ «Домінік» було надіслано заяву про відкликання заяви про звільнення за згодою сторін та заяву про звільнення за власним бажанням, яка отримана підприємством 28.12.2020, з урахуванням двотижневого терміну останнім днем роботи мав би бути 11.01.2021. 01.02.2021 позивач вийшов з лікарняного та звернувся до ПрАТ «Домінік» для отримання розрахунку, трудової книжки, наказу про звільнення та цього ж дня дізнався про накладені дисциплінарні стягнення за наказами від 18.12.2020. 01.02.2021 ПрАТ «Домінік» було видано наказ про звільнення позивача на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Вважаючи оспорювані накази незаконними позивачем стверджено, що роботодавцем не були додержані вимоги ст.ст.147-149 КЗпП України та порядок застосування дисциплінарного стягнення. Посилаючись на відсутність систематичного порушення посадових/робочих обов`язків, позивач вважає звільнення його з посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України незаконним. Заподіяння моральної шкоди обґрунтовано позивачем тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача, він зазнав моральних страждань, які внесли негативні зміни у життя позивача та його родини. Ухвалою суду від 13.03.2021 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.53). 02.04.2021 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи - управління Держпраці у Полтавській області, згідно з якими на підставі звернення позивача було проведено інспекційне відвідування ПрАТ «Домінік» та складено відповідний акт. Підприємством було надано копію заяви [PERSON] про звільнення за власним бажанням від 23.12.2020, яка отримана підприємством 28.12.2020. Оскільки чинне законодавство не містить заборон щодо звільнення працівника за власним бажанням у період тимчасової непрацездатності, то двотижневий строк попередження про звільнення почав обчислюватись з наступного дня від отримання заяви - 29.12.2020 і останнім днем роботи [PERSON] мав би бути 11.01.2021. Також при інспекційному відвідуванні інспектор дійшов висновку про порушення стосовно [PERSON] вимог ст.38 та ст.149 КЗпП України (а.с.86). 09.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.96-110), в якому ПрАТ «Домінік» прохає відмовити [PERSON] у задоволенні позову за безпідставністю вимог. Заперечуючи проти задоволення позову відповідачем вказано, що з 26.05.2020 [PERSON] було прийнято на посаду технічного директора ПрАТ «Домінік», яка належить до професійної групи «Керівники» та позивач був зобов`язаний виконувати завдання та обов`язки, передбачені посадовою інструкцією, затвердженою головою правління 27.05.2020, з якою позивача ознайомлено 27.05.2020. Наказом №57/5 від 18.12.2020 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення на підставі проведеного службового розслідування щодо придбання, використання, зберігання, обліку та списання товарно-матеріальних цінностей (витратних матеріалів) на складі в цехах підприємства. За результатами службового розслідування складений акт від 18.12.2020, яким встановлено неналежне виконання своїх посадових обов`язків начальником дільниці по обслуговуванню холодильного обладнання ПрАТ «Домінік» [PERSON] , який був підлеглим технічного директора [PERSON] , що виявилось у поданні 25.11.2020 заявки на придбання підприємством холодоагенту (фреону) по завищеній ціні. Окрім цього комісією виявлені порушення в оформленні звітних документів. Технічний директор [PERSON]. здійснював керівництво діяльністю технічних служб підприємства та зобов`язаний був здійснювати контроль за роботою підпорядкованих структурних підрозділів, раціональним використанням товарно-матеріальних цінностей і ніс відповідальність за неякісну роботу технічних служб підприємства. З наказом про накладення дисциплінарного стягнення [PERSON] був ознайомлений, проте відмовився від підпису, що було засвідчено актом. У зв`язку із відмовою позивача отримувати копію наказу, останній було направлено на електронну та поштову адресу [PERSON] . Наказом №58/5 від 18.12.2020 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за наслідками службового розслідування щодо перевірки дотримання та виконання працівниками ПрАТ «Домінік» вимог Положення про порядок ведення договірної роботи із змінами та доповненнями. За результатами службового розслідування 18.12.2020 було складено акт, яким встановлено неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, яке полягало у відсутності якісної роботи технічних служб підприємства, не дотриманні трудової виробничої дисципліни, недотриманні виконання внутрішніх інструкцій, неякісне укладання договорів з науково-дослідною організацією. Від надання письмових пояснень, підпису про ознайомлення з наказом та його отримання позивач відмовився. Копія наказу була направлена позивачу на електронну та поштову адреси. Наказом №59/5 від 18.12.2020 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за наслідками службового розслідування щодо придбання, зберігання, використання, обліку товарно-матеріальних цінностей на складі та в цехах підприємства. За актом службового розслідування було встановлено неналежне виконання посадових обов`язків начальником дільниці [PERSON] та технічних директором [PERSON] з приводу подання рахунку на оплату №992 від 15.12.2020 на суму 40560 грн для придбання запасних частин, які можливо придбати за набагато нижчою ціною. Також були виявлені грубі порушення в оформленні звітних документів. З наказом [PERSON] ознайомився 18.12.2020, проте засвідчувати це своїм підписом відмовився, письмових пояснень не подав. Копія наказу через відмову позивача його отримувати, була направлена на електронну та поштову адреси останнього. За твердженням відповідача дії ПрАТ «Домінік» по накладенню дисциплінарних стягнень відповідали вимогам ст.ст.147-149 КЗпП. 14.12.2020 [PERSON] була подана заява про звільнення за згодою сторін, яка не була погоджена головою правління ПрАТ «Домінік», який прийняв рішення про звільнення позивача за п.3 ст.40 КЗпП. Посилаючись на те, що [PERSON] систематично не виконував свої посадові обов`язки і вжиті раніше заходи у вигляді дисциплінарних стягнень та зауважень з боку адміністрації позитивних результатів не мали, головою правління прийнято рішення про звільнення позивача на підставі п.3 ст.40 КЗпП. Про розірвання з позивачем трудового договору було повідомлено [PERSON] , який після цього не виходив на роботу повідомивши про хворобу. У зв`язку із перебування позивача на лікарняному та заборону звільнення працівника з ініціативи власника у період тимчасової непрацездатності наказ про звільнення [PERSON] було видано у перший робочий день після закінчення ним лікування. З метою недопущення прав працівника та врегулювання дати звільнення був виданий наказ №8 від 19.01.2021 щодо визначення дати звільнення. Формулювання причини звільнення у трудовій книжці позивача відповідає причині звільнення, визначеній у наказі про звільнення №15/2 від 01.02.2021. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди відповідач вважає необґрунтованими та недоведеними. 23.04.2021 позивачем подано відповідь на відзив (а.с.76-88 т.2), в якому [PERSON] прохав задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та зазначив, що підписанням договору, придбанням, оформлення відповідних документів та завезенням фреону займався інженер з обладнання. При цьому вказав, що обладнання давно відпрацювало свій моторесурс та має фізичний знос, а форма ведення журналу не установлена та не затверджена. З приводу подання рахунку на оплату вартості запасних частин позивач зазначив, що кваліфікація електромеханіка ДОХО Лози В.В. , чиї поясненнями були взяті комісією з проведення службового розслідування, не дозволяє давати оцінку технічного стану повітряних компресорів, так як останній не є машиністом повітряних компресорів. При цьому при наданні пояснень [PERSON] було зазначено, про те, що не раціональне використання стиснутого повітря (цехами) призводить до прискореного зносу та підвищення вартості обслуговування повітряних компресорів. Один з повітряних компресорів знаходився у стані ремонту електродвигуна, а інший через велике навантаження потребував негайного сервісного обслуговування, зволікання у чому могло призвести до дорогого та довготривалого ремонту. Щодо неналежного ведення документації позивач вказав, що повітряні компресори не належать до холодильного обладнання і внесення про них інформації до журналу не передбачено. У зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] ознак дисциплінарного порушення, підстави для притягнення позивача до відповідальності відсутні. Також позивачем було акцентовано увагу на тому, що під час проведення 03.02.2021 управлінням Держпппраці перевірки за його зверненням, відповідачем не надавались накази про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності від 18.12.2020, що свідчить про штучність їх створення. А згідно із відповіддю управління від 26.02.2021, у період з 19.12.2020 по 01.02.2021 нового дисциплінарного проступку позивача зафіксовано не було та не застосовано стягнення. За наведених обставин позивач стверджує про незаконність його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 08.12.2021 (т.2 а.с.143), за клопотанням представника відповідача до участі у справі в якості правонаступника відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Домінік Ко». В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позову, посилаючись на викладені у ньому обставини та просили врахувати доводи у відповіді на відзив. Представник відповідача з наведених у відзиві підстав прохав позов залишити без задоволення як безпідставний. Представник третьої особи позов підтримав. Допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що працює інспектором з кадрів і у її присутності [PERSON] відмовився від отримання наказів, тому їх направили поштою. Ознайомлення позивача з наказами відбувалось у відділі кадрів. Всі три накази були винесені в один день. Свідок [PERSON] показала суду, що займає посаду інженера з охорони навколишнього середовища та охорони праці. Позивачем вчасно не було оформлено договір про зменшення санітарної зони, що мало негативні наслідки для підприємства. Які саме наслідки та шкода була заподіяна підприємству свідок пояснити не змогла. З`ясувавши позиції сторін, заслухавши їх доводи, пояснення третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України). Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, ст.82 ЦПК України визначено підстави для звільнення від доказування. Так, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає вільно або на яку вільно погоджується. За змістом ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, потрібні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором й угодою сторін. Відповідно до ст.139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Дотримання працівником умов трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку є дотриманням трудової дисципліни і в разі її порушення до працівника може бути застосовано одне із стягнень, передбачених ст.147 КЗпП України. Згідно із ч.1 ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Пунктом 3 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За змістом вказаної норми для звільнення працівника з підстав систематичного невиконання ним своїх трудових обов`язків необхідно невиконання їх без поважних причин. Таким чином, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України). При притягненні працівника до даного виду відповідальності, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, роз`яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (ч.1 ст.147 КЗпП України). Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. В силу статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. При цьому, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (Постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №309/3784/17). Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Як встановлено судом, у відповідності до записів трудової книжки позивача, [PERSON] прийнятий на посаду технічного директора ПрАТ «Домінік» з 26.05.2020 за наказом №59/1 від 25.05.2020 та звільнений 01.02.2021 з займаної посади наказом №15/2 від 01.02.2021 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне не виконання без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором. Виходячи із змісту пояснень сторін, позивач 14.12.2020 подав заяву про звільнення з займаної посади за угодою сторін. В подальшому, 23.12.2020 позивачем було подано заяву про відкликання заяви про звільнення за згодою сторін та звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, яка була отримана відповідачем 28.12.2020. У період з 19.12.2020 по 29.01.2021 позивач хворів та приступив до роботи 01.02.2021. Вказані обставини не заперечувались сторонами та узгоджуються із приєднаними до справи копіями листків непрацездатності та іншими матеріалами. Наказом №57/5 від 18.12.2020 про накладення дисциплінарного стягнення, [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків яке полягало в незабезпеченні заходів зі скорочення матеріальних, фінансових витрат на виробництво, відсутності належного контролю за роботою структурних підрозділів та раціонального використання товарно-матеріальних цінностей (запасних частин та витратних матеріалів), неякісну роботу технічних служб підприємства, незадовільний стан трудової і виробничої дисципліни, неякісну підготовку кадрів відповідно до вимог (т.1 а.с.120). Наказом №58/5 від 18.12.2020 про накладення дисциплінарного стягнення, технічному директору ПрАТ «Домінік» [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, яке полягає у відсутності організації якісної роботи технічних служб підприємства, дотриманні трудової і виробничої дисципліни, недотриманні виконання внутрішніх інструкцій, положень, наказів, неякісне укладання договорів з проектними і науково-дослідними організаціями (т.1а.с.119). Наказом №59/5 від 18.12.2020 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, яке полягало у незабезпеченні заходів зі скорочення матеріальних, фінансових витрат на виробництво, відсутність належного контролю за роботою структурних підрозділів та раціонального використання товарно-матеріальних цінностей (запасних частин та витратних матеріалів, неякісну роботу технічних служб підприємства, незадовільний стан трудової і виробничої дисципліни, неякісну підготовку кадрів відповідно до вимог, відсутності супроводу і контролю за неналежним виконанням договірних зобов`язань та відсутності контролю за фактичним отриманням послуг, товарно-матеріальних цінностей (т.1 а.с.117-118). Відомостей про ознайомлення [PERSON] із наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності накази не містять. Наказом №8 від 19.01.2021 про визначення дати звільнення, днем звільнення [PERSON] визначено перший робочий день після закриття лікарняного листка. Наказом 15/2 від 01.02.2021 [PERSON] звільнено з займаної посади з 01.02.2021 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (посадовою інструкцією) у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.121). З вказаними наказами за №8 та №15/2 [PERSON] ознайомлено 01.02.2021, що підтверджується записами у наказі. За змістом листа голови правління ПрАТ «Домінік» адресованого [PERSON] від 11.01.2021, на поштову та електронну адреси останнього надсилались для ознайомлення та відома копії наказів від 18.12.2020 про накладення дисциплінарних стягнень за неналежне виконання посадових обов`язків, проте відомостей про фактичне отримання копій цих наказів позивачем, суду відповідачем надано не було. З матеріалів службового розслідування за фактом укладання господарського договору між ПрАТ «Домінік» та НТЦ Полтавського відділення Інженерної академії України (т.1 а.с.124-157) вбачається, що наказом №145/1 від 14.12.2020 керівництвом ПрАТ «Домінік» ініційовано проведення службового розслідування з приводу дотримання працівниками ПрАТ «Домінік» вимог Положення про порядок ведення договірної роботи в ПрАТ «Домінік», затвердженого наказом №67 від 02.06.2020 та наказу №141/1 від 04.12.2020 «Про внесення змін та доповнень до порядку ведення договірної роботи», а також посадових інструкцій працівників, стосовно ведення договірної роботи. Так, згідно з службовою запискою фінансового директора [PERSON]. від 11.12.2020, 02.12.2020 надійшов проект договору від НТЦ «Полтавське відділення Інженерної академії України, який знаходиться на виконанні у технічного директора [PERSON] , що суперечить п.2.16 Положення про договірну роботу. За результатами проведення службового розслідування комісією складено акт від 18.12.2020, згідно з яким технічним директором [PERSON] як ініціатором і поручителем договору, не виконані вимоги внутрішніх розпорядчих документів, які регламентують правила ведення договірної роботи на ПрАТ «Домінік», через не укладання договору з контрагентом, проект якого 01.12.2020 - 02.12.2020 надійшов до позивача та 03.12.2020 був переданий останньому разом із висновком юридичного відділу на подальше погодження та укладання. Згідно з Положенням про порядок ведення договірної робот в ПрАТ «Домінік», затвердженого наказом голови правління №67 від 02.06.2020, ініціатором є працівник структурного підрозділу, уповноважений на ведення договірної роботи з контрагентами за напрямом відповідного структурного підрозділу. Поручителем є керівник структурного підрозділу, за напрямком якого укладається договір. За наказом №141/1 від 04.12.2020 «Про внесення змін та доповнень до порядку ведення договірної роботи ПрАТ «Домінік», була затверджена черговість погодження (візування) проекту договору. Так, згідно із п.8 вказаного наказу, проект договору із супровідним листом до договору надсилається по електронній пошті юридичному відділу, головному бухгалтеру, керівнику відділу, відповідального за укладення договору. Після цього юридичний відділ протягом доби забезпечує перевірку законності наданих документів, роз`яснює чинне законодавство та складає в електронному вигляді висновок, який направляється ініціатору. У свою чергу ініціатор протягом доби вносить зміни згідно з висновком юридичного відділу та погоджує договір з поручителем (керівником підрозділу). У відповідності до посадової інструкції технічного директора ПрАТ «Домінік», затвердженої головою правління 27.05.2020, з якою [PERSON] ознайомлений 27.05.2020, до посадових обов`язків технічного директора належить: -визначати перспективи розвитку підприємства і шляхи реалізації комплексних програм в усіх напрямках удосконалення, реконструкції і технічного переозброєння діючого виробництва; -забезпечувати постійне підвищення рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності і скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво; -брати участь у розробці перспективних планів розвитку підприємства, реконструкції і модернізації, упровадження нової техніки і технології, організаційно-технічних заходів; -забезпечувати ефективну і якісну підготовку виробництва, технічну експлуатацію, ремонт і модернізацію обладнання, організовувати роботу з впровадження у виробництво засобів комплексної механізації технологічних процесів; -здійснювати контроль за дотриманням проектної, конструкторської і технологічної дисципліни, за виконанням і дотриманням правил і норм по охороні праці, техніці безпеки, виробничій санітарії і пожежній безпеці, вимог Держнагляду охорони праці, технічних інспекцій, природоохоронних, санітарних і інших органів; -забезпечувати розробку планів по новій техніці і технології, проектів реконструкції підприємства, модернізації обладнання, перспектив розвитку підприємства; -координувати роботу з питань раціоналізаторської діяльності; -забезпечувати постійне удосконалення підготовки і підвищення кваліфікації кадрів відповідно до вимог науково-технічного прогресу; -керувати діяльністю технічних служб підприємства, трудовою і виробничою дисципліною в підлеглих підрозділах; -забезпечувати безпечні умови праці на робочих місцях, дотримання правил і норм по охороні праці, проведення третього ступеню обстеження підприємства по техніці безпеки, пожежній безпеці і санітарії; -здійснювати необхідні заходи щодо поліпшення умов і безпеки праці; -здійснювати контроль за роботою підпорядкованих структурних підрозділів, раціональним використанням товарно-матеріальних цінностей (запасних частин та витратних матеріалів), енергоресурсів на підприємстві; -дотримуватись вимог внутрішніх інструкцій, положень, наказів. Згідно із вказаною інструкцією технічний директор несе відповідальність за: -неякісне технічне й енергетичне забезпечення випуску високоякісної конкурентоздатної продукції; -недотримання на підприємстві правил і норм по охороні праці, техніці безпеки, виробничій санітарії і пожежній безпеці, вимог Держнагляду, природоохоронних, санітарних і інших органів; -незабезпечення безпечних умов праці на робочих місцях; -неякісну роботу технічних служб підприємства; -незадовільний стан трудової і виробничої дисципліни, недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку в підлеглих підрозділах; -неналежний технічний стан будинків, споруджень, обладнання, інженерних мереж фабрики; -недотримання проектної, конструкторської і технологічної дисципліни, невиконання вимог внутрішніх інструкцій, положень, наказів, відсутність контролю за раціональним використанням товарно-матеріальних цінностей (запасних частин та витратних матеріалів), енергоресурсів на підприємстві; -неякісне укладення договорів із проектними і науково-дослідними організаціями; -неякісну підготовку кадрів відповідно до вимог, відсутність контролю за роботою підпорядкованих структурних підрозділів; -незабезпечення безперебійної роботи обладнання; -невиконання організаційно-технічних заходів щодо механізації виробничих процесів, реконструкцій і модернізації обладнання; -неякісну та несвоєчасну розробку і впровадження заходів щодо нової техніки і раціоналізації виробництва; -нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємстві; -несвоєчасне виконання ремонтно-будівельних робіт. При цьому суд вказує, що матеріали службового розслідування не містять відомостей про те, що у відповідності до наказу №141/1 від 04.12.2020 «Про внесення змін та доповнень до порядку ведення договірної роботи ПрАТ «Домінік», позивачу як ініціатору договору на електронну пошту взагалі направлявся висновок юридичного відділу по проекту договору між НТЦ Полтавського відділення Інженерної академії України та ПрАТ «Домінік», після отримання якого останній мав продовжити процес договірної роботи. Вказаний висновок було скеровано 03.12.2020 о 13 год. 47 хв. Віктором Сабельником на адресу головного бухгалтера і доказів про фактичне отримання позивачем висновку юридичного відділу суду надано не було. За таких обставин суд не вбачає підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та доходить висновку про необхідність скасування наказу №58/5 від 18.12.2020, яким технічному директору ПрАТ «Домінік» [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, яке полягає у відсутності організації якісної роботи технічних служб підприємства, дотриманні трудової і виробничої дисципліни, недотриманні виконання внутрішніх інструкцій, положень, наказів, неякісне укладання договорів з проектними і науково-дослідними організаціями. З матеріалів службового розслідування за фактом придбання холодоагенту (т.1 а.с.158-220) убачається, що наказом №144/1 від 11.12.2020 керівництвом ПрАТ «Домінік» ініційовано проведення службового розслідування з приводу дотримання працівниками ПрАТ «Домінік» вимог посадових інструкцій по придбанню, зберіганню, використанню та списанню товарно-матеріальних цінностей (витратних матеріалів) на складі та в цехах підприємства. Так, згідно з службовою запискою фінансового директора [PERSON]. від 04.12.2020, 02.12.2020 було оприбутковано фреон марки 134А в кількості 27,2 кг на суму 7899,16 грн, доцільність придбання якого остання прохала перевірити. За результатами проведення службового розслідування комісією складено акт від 18.12.2020, згідно з яким технічним директором [PERSON] , як безпосереднім керівником начальника ДОХО [PERSON] , були допущені грубі порушення п.2.2, 2.13, 4.4, 4.5, 4.7. Наказом №57/5 від 18.12.2020 про накладення дисциплінарного стягнення, [PERSON] було оголошено догану. Пунктом 2 вказаного наказу, [PERSON] також було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, яке полягало у відсутності контролю за необхідністю придбання, раціонального використання та обліку товарно-матеріальних цінностей (запасних частин, витратних матеріалів, інше), які використовуються в процесі виробництва, недотриманні належного стану технічної та звітної документації, неналежне виконання внутрішніх положень, інструкцій та посадової інструкції. Згідно з поясненнями сторін в ході судового розгляду, наказ №57/5 від 18.12.2020 в частині оголошення догани [PERSON] було скасовано за судовим рішенням, яке наразі набрало законної сили. У відповідності до акту службового розслідування, начальником ДОХО [PERSON] 25.11.2020 була подана заявка на придбання фреону R12 в кількості 27,2 кг для використання у виробничому процесі в шоколадному цеху №2 ПрАТ «Домінік» (м.Полтава, вул.Маршала Бірюзова, 2), яка була погоджена технічним директором [PERSON] . В подальшому товар було придбано у ФОП [PERSON] по завищеній ціні. При цьому відповідно до прибуткової накладної №5 отримано холодоагент (фреон) марки R134а і за даними складського обліку холодоагент марки R12, R134а станом на 25.11.2020 був відсутній. Враховуючи, що на момент подання заявки на придбання фреону, залишки останнього на складі були відсутні, позивачем була погоджена заявка на придбання холодоагенту R12, який використовується у процесі виробництва, сам договір від 16.06.2020 №16-06/20, на підставі якого було придбано товар та відомості щодо номенклатури справ для перевірки правильності ведення звітних документів, суду не надавались, беручи до уваги, що наказ про оголошення догани [PERSON] за фактом придбання фреону скасований, а на [PERSON] в тому числі було накладено дисциплінарне стягнення і за відсутність належного контролю за роботою структурних підрозділів, як на безпосереднього керівника начальника ДОХО [PERSON] , суд вважає що наказ №57/5 від 18.12.2020 в частині оголошення догани [PERSON] підлягає скасуванню як незаконний за недоведеністю порушень, які перелічені у наказі. З матеріалів службового розслідування за фактом придбання запасних частин та витратних матеріалів у ТОВ «Індастріал Сістемз» (т.2 а.с.1-71) слідує, що наказом №141/1 від 11.12.2020 керівництвом ПрАТ «Домінік» ініційовано проведення службового розслідування з приводу дотримання працівниками ПрАТ «Домінік» вимог посадових інструкцій по придбанню, зберіганню, використанню та списанню товарно-матеріальних цінностей (витратних матеріалів) на складі та в цехах підприємства. Так, згідно з службовою запискою фінансового директора [PERSON] від 09.12.2020, при перевірці рахунку ТОВ «Індастріал Сістемз», який був наданий начальником ДОХО [PERSON] , було виявлено, що ціни на запасні частини не відповідають ринковим. За результатами проведення службового розслідування комісією складено акт від 18.12.2020, згідно з яким технічним директором [PERSON] , як безпосереднім керівником начальника ДОХО [PERSON] , були допущені грубі порушення п.2.2, 2.9, 2.13, 4.4, 4.5, 4.7, 4.9. Наказом №59/5 від 18.12.2020 про накладення дисциплінарного стягнення, [PERSON] та [PERSON] було оголошено догану. Згідно з поясненнями сторін в ході судового розгляду, наказ №59/5 від 18.12.2020 в частині оголошення догани [PERSON] було скасовано за судовим рішенням, яке наразі набрало законної сили. У відповідності до акту за результатами проведеного службового розслідування (т.2 а.с.8-11), між ТОВ «Індастріал Сістемз» та ПрАТ «Домінік» укладено договір №28/01/20 від 28.01.2020 строком на 1 рік до 31.12.2020 включно на послуги з ремонту та обслуговування холодильного, вентиляційного та повітряного обладнання. 15.12.2020 начальником ДОХО [PERSON] було надано до фінансового відділу підприємства погоджений позивачем рахунок на оплату №992 від 15.12.2020 на суму 40560,00 грн. При перевірці цінової політики запасних частин повітряних компресорів та періодичного їх обслуговування було виявлено невідповідність ціни на запасні частини та наявність двох договорів на ремонт та обслуговування обладнання, що укладені з ФОП [PERSON] та ТОВ Індастріал Сістемз». Також під час перевірки виявлені порушення в оформленні звітних документів. При цьому, серед іншого в основу висновку службового розслідування, відповідачем були покладені обставини щодо укладання підприємством декількох договорів, а саме №24/08-12/19 від 28.01.2020 між ТОВ «Індастріал Сістемз» та ПрАТ «Домінік» в особі фінансового директора [PERSON]., договору №28/01/20 від 28.01.2020, який також укладався фінансовим директором [PERSON] , та договори №10/02/20 від 10.02.2020 та №10/02/20/1 від 10.02.2020, які були укладені між ФОП [PERSON] та фінансовим директором ПрАТ «Домінік» [PERSON] . Всі вказані договори були укладені підприємством до початку роботи позивача на посаді технічного директора. Договори пройшли погодження, контрагенти за ними обирались не позивачем. Також при проведенні службового розслідування комісією було прийнято до уваги виписку по рахунку ТОВ «Індастріал Сістемз», яка виконана 18.12.2020 о 17:51:02 та службову записку інспектора СКУД Яременка О.М., яка датована 23.12.2020, тоді як, згідно із складеним актом позивач відмовився від ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, винесеним за наслідками службового розслідування 18.12.2020 з 09 год. 36 хв. по 09 год. 45 хв. Так, згідно із складеними комісією актами, [PERSON] 18.12.2020 у період часу з 09 год. 36 хв. по 09 год. 45 хв. відмовився від ознайомлення з наказом №59/5 (т.2 а.с.6), 18.12.2020 у період часу з 09 год. 22 хв. по 09 год. 35 хв. відмовився від ознайомлення з наказом №58/5 (т.1 а.с.128), 18.12.2020 у період часу з 09 год. 10 хв. по 09 год. 20 хв. відмовився від ознайомлення з наказом №57/5 (т.1 а.с.162). За таких обставин, викладені у наказі №59/5 від 18.12.2020 порушення свого підтвердження не знайшли. На підставі викладеного, накази ПрАТ «Домінік» про накладення дисциплінарного стягнення №57/5, №58/5 та №59/5 від 18.12.2020 в частині оголошення догани технічному директору [PERSON] є незаконними та підлягають скасуванню. Як встановлено судом, [PERSON] у період з 19.12.2020 по 29.01.2021 перебував на лікарняному, що підтверджується копіями листків непрацездатності. 23.12.2020 [PERSON] була подана заява про звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, яка отримана відповідачем 28.12.2020. При цьому, за наказом №15/2 від 01.02.2021 [PERSON] звільнено з займаної посади з 01.02.2021 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (посадовою інструкцією) у відповідності до п.3 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.121). Суд наголошує, що систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, надає роботодавцю право розірвати трудовий договір за умови, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Тобто, застосувати п.3 ст.40 КЗпП України можливо для звільнення працівника, який неодноразово, без поважних причин, припускався навмисного невиконання (чи неналежного виконання) покладених на нього трудових функцій та до якого вже були застосовані дисциплінарні або громадські стягнення. У відповідності до вимог ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосований тільки один з видів заходів стягнення, що передбачений цією статтею. Таким чином, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, що цілком відповідає правилу ч.1 ст. 61 Конституції України, яка забороняє за одне і те ж порушення двічі притягувати до юридичної відповідальності одного й того ж виду. У свою чергу ПрАТ «Домінік» було притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення, перераховані в наказах №57/5, №58/5 та №59/5, та в подальшому наказом №15/2 від 01.02.2021 звільнено з посади, при цьому підставами для звільнення були вказані саме накази №57/5, №58/5 та №59/5, з огляду на що відповідачем не було дотримано принципу: одне порушення - одне стягнення. За таких обставин суд вважає наказ №15/2 про звільнення позивача на підставі п.3 ст.40 КЗпП незаконним. Вирішуючи питання щодо звільнення позивача за власним бажанням, суд наголошує, що нормами ст.38 КЗпП України, яка регулює порядок звільнення з ініціативи працівника, відсутня заборона на звільнення працівника у період його перебування на лікарняному, з огляду на що працівник може бути звільнений з цих підстав і у період тимчасової непрацездатності. Згідно із ч.3 ст.235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Отже, аналізуючи зміст наведеної норми Закону, в разі визнання звільнення таким, що не узгоджується із чинним законодавством, суд на прохання працівника, який у зв`язку з допущеними щодо нього порушеннями законодавства про працю не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем, може визнати звільнення незаконним і, не поновлюючи працівника на роботі, змінити дату звільнення та формулювання його причини з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 61-1398св18. При звільненні за власним бажанням за ч.1 ст. 38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Якщо ж працівник скористався своїм правом на розірвання трудового договору, попередивши про це роботодавця у визначений законодавством строк, а також не виявив бажання продовжувати роботу на займаній посаді після закінчення даного строку, то роботодавець повинен звільнити працівника після закінчення двотижневого строку з дня подання заяви про звільнення за власним бажанням. Таким чином, позивач мав бути звільнений 11.01.2021 згідно поданої заяви від 23.12.2020, яка отримана була роботодавцем 28.12.2021, а не на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, тому в даному випадку права позивача були порушені. В такому разі суд, як орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану (Пленум ВСУ від 31.03.1995 №4). З огляду на наведені позивачем обставини, виходячи з засад розумності, справедливості та збалансованості інтересів сторін, зберігаючи об`єктивність, суд вважає справедливим розмір компенсації моральної шкоди у сумі 5000 грн. При визначенні розміру грошового відшкодування суд враховує наявність вимушених змін у житті позивача, докладення ним зусиль для відновлення своїх прав, а також тривалість та характер страждань, ступінь змін у його життєвих та виробничих стосунках. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.141 ЦПК України. Так, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн, що є документально підтвердженими. При цьому суд звертає увагу, що питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем перед судом порушено не було. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню 4540 грн судового збору.

Outcome: partial