Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Третьої Київської державної нотаріальної контори - про прийняття спадщини у порядку спадкової трансмісії. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що 9 березня 2010 року Солом'янським районним судом м. Києва було розглянуто цивільну справу № 2-50-1/10 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироненко О.Ф. про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на ? частку квартири та продовження строку на прийняття спадщини. Вказаним рішенням суду продовжено [PERSON] процесуальний строк на прийняття спадщини, після смерті [PERSON], визнано в 1\\2 частині недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, який укладений 15 лютого 2007 року, визнано право власності на 1\\2 частку квартири за [PERSON] у порядку спадкування, визнано [PERSON] спадкоємцем першої черги. [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі рішення Солом'янського районного суду м, Києва від 18 жовтня 2006 року, яким їй було визначено додатковий строк у два місяці на подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], [PERSON]. Вказане рішення було скасовано ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада 2007 року. Після скасуванння Апеляційним судом м. Києва зазначеного рішення, правочин, тобто Свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 грудня 2006 року, є недійсним з моменту його видачі, що тягне за собою правові наслідки передбачені cт. 216 ЦК України. [INFO] року померла [PERSON], По відношенню до 1/2 частини квартири, що належала померлій [PERSON], позивач являється єдиним спадкодавцем, будь-які інші спадкоємці відсутні. На думку позивача є правові підстави вважати, що [PERSON] не прийняла спадщину після смерті свого сина, а саме 1/2 частину квартири, а тому 1/2 частина квартири перейшла до позивача у порядку спадкової трансмісії у розумінні ч. 1 ст. 1276 Цивільного кодексу України, так як [PERSON] вважається такою, що не - встигла прийняти спадщину у зв'язку зі смертю. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд визнати за ним право на спадщину за законом, як таку, що перейшла до позивача у порядку спадкової трансмісії на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON]; зобов'язати відповідача видати позивачу Свідоцтво про право на спадщину, як таку, що перейшла до позивача у порядку спадкової трансмісії на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача в якій також зазначено, що представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач Третя Київська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направили, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-50-1/10 від 9 березня 2010 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироненко О.Ф., судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO], залишилися його мати ([PERSON]) та його син ([PERSON] - позивач). Спадковим майном є квартира [ADDRESS]. Судом встановлено, що позивач є рідним онуком померлої [PERSON], факт смерті якої підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим 21 жовтня 2008 року (Серія [NUMBER]). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду у справі №2-2643-1/06 від 18.10.2006р. [PERSON] було надано додатковий строк на прийняття спадщини, після чого вона звернулась до П'ятої Київської державної нотаріальної контори і отримала Свідоцтво про право власності на Квартиру, при цьому навмисно скривши факт існування спадкоємця першої черги, її рідного онука [PERSON], тобто позивача. Щоб уникнути розподілу квартири у майбутньому, [PERSON] продала квартиру (договір купівлі-продажу квартири від 15.02.2007р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф.). Рішення Солом'янського районного суду у справі №2-2643-1/06 було скасовано ухвалою Апеляційного суду від 22 листопада 2007р. У рішенні Солом'янського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-50-1/10 від 9 березня 2010р. зазначено, що правочин, а саме Свідоцтво про право власності на квартиру, є недійсним з моменту його вчинення, що тягне за собою правові наслідки, передбачені ст.216 ЦПК України (двосторонню реституцію). Також рішенням Солом'янського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-50-1/10 від 9 березня 2010 року, за позивачем було визнано право власності на 1/2 частину квартири (у порядку спадкування за законом), визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 15.02.2007р. між [PERSON] та [PERSON], визнано в 1/2 частині недійсним Свідоцтво право власності на 1/2 частину квартири, та продовжено [PERSON] процесуальний строк на прийняття спадщини і визнано його спадкоємцем першої черги. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] від 21.10.2008р.). Таким чином, у період з винесення ухвали Апеляційним судом від 22.11.2007р. по [INFO], [PERSON] не прийняла спадщину, а саме 1/2 частину квартири, яку мала право успадкувати за законом як спадкоємець першої черги після свого сина. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що таким чином, [PERSON] є такою, що не встигла прийняти спадщину у зв'язку зі смертю. Відповідно до ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що позивач не проживав разом із своєю бабусею [PERSON], спільним майном не користувався, зв'язків з бабусею не підтримував, оскільки остання вела закритий спосіб життя, а тому дізнався про смерть бабусі лише 20 березня 2014 року. З огляду на те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після [PERSON], 18 липня 2014 року направив до Третьої Київської державної нотаріальної контори заяву № 495 про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, право на прийняття якої належало [PERSON], яка померла і не встигла прийняти спадщину. Судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири після [PERSON], посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на 1/2 частину квартири. Суд одержав підтвердження даного юридичного факту у відповіді відповідача на заяву (Вих. № 1263/02-14 від 18 липня 2014 року). Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з п.1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, право власності на квартиру підтверджується, зокрема рішенням суду. Рішення суду є одним із видів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що позивачем було доведено обставини на які позивач посилався при зверненні до суду з даним позовом, а тому вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved