Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі разом з нею зареєстровані: дочка [PERSON], син [PERSON] та відповідач [PERSON], який більше 5 років у вказані квартирі не проживає, забрав всі свої речі. Просила визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням, усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю та зняти з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував посилаючись на те, що відповідно до рішення Вовчанського районного суду від 03 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на ? частину спірної квартири. Представник третьої особи в судове засідання не зявився про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. 04.11.1991 р. між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб,\~в період шлюбу, за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори, ними була придбана квартира [ADDRESS], право власності на яку в комунальному підприємстві «Вовчанське БТІ» зареєстровано за [PERSON]\~(а.с 9). Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 23.09.2010 р. шлюб між сторонами було розірвано, позивач з дітьми залишилась проживати у вказаній квартирі, а відповідач з вказаного періоду часу проживає окремо. Рішенням Вовчанського районного суду від 03 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Зазначені обставини визнані сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної власності подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог, в звязку з чим у їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed