Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Княжицьке про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати Позивач зазначав, що наказом №2-к від 25 лютого 2003 року його призначено на посаду головного зоотехніка СТОВ «Княжицьке». З 30 квітня 2008 року за сумісництвом він обіймав посаду інженера з охорони праці. У зв'язку з тим, що починаючи з 01 січня 2008 року СТОВ «Княжицьке» не виплачувало йому заробітну плату, а також враховуючи, що відповідач починаючи із 11 листопада 2013 року перебуває у процесі припинення шляхом ліквідації, то позивач 16 грудня 2013 року звернувся до керівника СТОВ «Княжицьке» з вимогою виплатити йому заборгованість по заробітній платі та подав заяву про звільнення за власним бажанням у зв'язку з порушенням відповідачем трудового законодавства в частині своєчасної оплати праці. Згодом він отримав по пошті трудову книжку й дізнався, що 14 грудня 2013 року, в суботу, неробочий день, його було звільнено із займаної посади за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України через систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже 16 грудня 2013 року було останнім днем коли відповідач повинен був здійснити із позивачем повний розрахунок по заробітній платі. Відповідно до довідки СТОВ «Княжицьке» №42 від 01 квітня 2014 року заборгованість Товариства перед позивачем становить 40823, 00 грн.. 27 листопада 2014 року відповідач оплатив позивачу 4942,00 грн., залишилася заборгованість у розмірі 35 881, 00 грн.. З Індивідуальних відомостей про застраховану особу, форма ОК-5 від 09 грудня 2013 року, позивач, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (з наступними змінами і доповненнями), встановив, що його середня заробітна плата за один день становить 106, 59 грн.. Прострочення повного розрахунку відповідача з ним триває з 16 грудня 2013 року по день подання заяви про збільшення позовних вимог 19 серпня 2015 року, тобто 611 днів. Відповідно до ст. 117 КЗпП відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку з 16 грудня 2013 року по 19 серпня 2015 року становить: 611 (днів затримки) х 106, 59 грн. = 65\~126,49 грн.. За порушення термінів виплати заробітної плати позивач, згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», має право на компенсацію втрати частини заробітної плати. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»: -за період з 16 грудня 2013 року по 27 листопада 2014 року: індекс інфляції (індекс споживчих цін) у листопаді 2014 року відносно грудня 2013 року становив 121,4%, тому сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 40823, 00 грн. із врахуванням індексу інфляції у листопаді 2014 року відносно грудня 2013 року повинна була становити 49559,12 грн., тобто розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до вказаного Закону у період з грудня 2013 року по листопад 2014 року становить: 8736,12 грн. (49559,12 грн. - 40823, 00 грн.); -за період з листопада 2014 року по липень 2015 року (заборгованість по заробітній платі зменшилася до 35 881,00 грн.): індекс інфляції (індекс споживчих цін) у липні 2015 року відносно листопада 2014 року становив 143,3%, тому сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 35 881,00 грн. із врахуванням індексу інфляції у липні 2015 року відносно листопада 2014 року повинна була становити 51\~489,24 грн., тобто розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до вказаного Закону у період з листопада 2014 року по липень 2015 року становить 15\~608,24 грн. (51\~489,24 грн. - 35 881,00 грн.). Загальна сума компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до вказаного Закону у період з грудня 2013 року по липень 2015 року становить: 24\~344,36 грн. (8736,12 грн. + 15\~608,24 грн.). Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Княжицьке», ідентифікаційний код (згідно ЄДРПОУ) 32277523, на його користь суму в розмірі 65\~126,49 грн. - середнього заробітку за час затримки розрахунку та суму в розмірі 24\~344,36 грн. - компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, пояснив, що факт затримки виплати суми остаточного розрахунку 35 881 грн. 00 коп. дійсно має місце за тих обставин, що [PERSON] вирішив відносини з СТОВ «Княжицьке» вирішувати виключно через судові органи. Позивачем було подано позовну заяву до Броварського міськрайонного суду про зміну підстави звільнення з роботи та стягнення суми середнього заробітку у зв'язку з неможливістю працевлаштуватись після звільнення за ч. 3 ст. 40 КЗпП України. Наявну суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 35\~881,00 грн., яка визнана ліквідаційною комісією, як така, що відповідає даним бухгалтерського обліку і зареєстрована, як кредиторська заборгованість перед [PERSON], позивач вирішив захистити через судовий наказ. Це рішення [PERSON] є правомірним, але прийняте воно тільки у січні 2015 року. Саме судовим наказом від 23 січня 2015 року у справі Броварського міськрайонного суду № 361/375/15-ц, провадження № 2н/361/4/15 офіційно визначена сума остаточного розрахунку - 35\~881,00 грн.. Наказ набрав законної сили 17 лютого 2015 року і був виданий 24 лютого 2015 року. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, що якщо працівник у день звільнення з роботи не працював, то зазначені суми, які належать до виплати підприємством мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позивач [PERSON] не звертався із письмовою заявою про виплату йому належних сум до ліквідаційної комісії СТОВ «Княжицьке», жодних належних доказів протилежного позивач суду не надав. Натомість, [PERSON] звертався до Броварського міськрайонного суду з позовом про зміну підстави звільнення з роботи і стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. СТОВ «Княжицьке» з 11 листопада 2013 року перебуває у стані припинення. [PERSON] має офіційно письмово звернутись до ліквідаційної комісії з заявою (вимогою) про виплату суми остаточного розрахунку. З метою недопущення порушення прав позивача на отримання суми остаточного розрахунку та необґрунтованого збільшення за рахунок штрафних санкцій і сум судового збору кредиторської заборгованості підприємства за умов відсутності грошових коштів у розпорядженні ліквідаційної комісії, останньою було прийняте рішення про погашення кредиторської заборгованості по сумі остаточного розрахунку з [PERSON] шляхом відпуску йому техніки на всю суму заборгованості. Про прийняте ліквідаційною комісією рішення [PERSON] офіційно повідомлений. Вважають, що станом на 28 травня 2015 року кредиторська заборгованість перед [PERSON] є погашеною. Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що наказом №2-к від 25 лютого 2003 року позивача [PERSON] було призначено на посаду головного зоотехніка СТОВ «Княжицьке», що підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с.10-11). Наказом №85 від 14 грудня 2013 року його було звільнено із займаної посади за п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суд у Київської області від 17 лютого 2015 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до СТОВ «Княжицьке», третя особа: [PERSON] про скасування наказу про звільнення, зміни дати та формулювання причини звільнення та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (а.с.26-29). Рішенням загальних зборів учасників СТОВ «Княжицьке» від 08 листопада 2013 року було вирішено припинити діяльність сільськогосподарського товариства шляхом ліквідації (а.с.39). Судом також встановлено, що відповідно до поштових квитанцій від 16 грудня 2013 року, позивач [PERSON] надсилав на адресу відповідача СТОВ «Княжицьке» свої заяви про звільнення та виплату заборгованості. Згідно довідки №42, виданої СТОВ «Княжицьке» 01 квітня 2014 року, заборгованість по заробітній платі позивача [PERSON] становить 40\~823,00 грн. (а.с.9). Відповідно до довідки СТОВ «Княжицьке» №82 від 18 червня 2015 року, напротязі 2014 року кошти в касу господарства СТОВ «Княжицьке» надійшли в сумі 5\~000 грн., згідно приходного касового ордера №290 від 27 жовтня 2014 року та були видані на погашення заборгованості по заробітній платі, згідно квитанції №0107 від 25 листопада 2014 року про переказ коштів на імя [PERSON] в сумі 4942 грн. (а.с.36-37). В своїй позовній заяві та в судовому засіданні позивач [PERSON] визнав факт виплати йому суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 4942 грн.. Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року було задоволено заяву позивача [PERSON] про стягнення із СТОВ «Княжицьке» суми невиплаченої заробітної плати в розмірі 35\~881,00 грн. (а.с.25). Згідно довідки СТОВ «Княжицьке» №83 від 18 червня 2015 року, напротязі 2015 року кошти в касу господарства СТОВ «Княжицьке» не надходили (а.с.35). Рішенням ліквідаційної комісії СТОВ «Княжицьке» від 27 травня 2015 року вирішено погасити кредиторську заборгованість перед позивачем [PERSON] шляхом відпуску техніки на його вибір: екскаватор ЮМЗ-36 №19 за ціною 150\~000,00 грн., автомобіль ЗІЛ 130 №79-15 КХР 40\~000, 00 грн., молоковоз АУПТ 02-77 КХ (інвентаризаційний №327) 18\~000, 00 грн. (а.с.22). Згідно поштової відмітки, копія протоколу засідання ліквідаційної комісії від 27 травня 2015 року із повідомленням були направлені на адресу позивача [PERSON] 29 травня 2015 року (а.с.20-21). Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.\~ В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позивач [PERSON] належним чином скористався своїм право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, звернувшись до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із СТОВ «Княжицьке» на його користь суми невиплаченої заробітної плати в розмірі 35\~881,00 грн.. Заявлені вимоги [PERSON] були задоволені судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року, а тому суд не вважає за правильним проводити розрахунок прострочення повного розрахунку по заробітній платі відповідача СТОВ «Княжицьке» із позивачем [PERSON] з 16 грудня 2013 року по день подання заяви про збільшення позовних вимог 19 серпня 2015 року. Крім того, в суді було встановлено та доведено, що відповідач СТОВ «Княжицьке» з 08 листопада 2013 року припинило свою діяльність та знаходиться на стадії ліквідації. СТОВ «Княжицьке» є неплатоспроможним та не може задовольнити вимоги своїх кредиторів, що підтверджується довідкою АТ «Банк «Фінанси та Кредит» №81 від 19 червня 2015 року про відсутність руху коштів на його рахунку. Відповідач намагається погасити заборгованість по заробітній платі перед позивачем [PERSON], запропонувавши шляхом відпуску техніки на вибір позивача: екскаватор ЮМЗ-36 №19 за ціною 150\~000,00 грн., автомобіль ЗІЛ 130 №79-15 КХР 40\~000, 00 грн., молоковоз АУПТ 02-77 КХ (інвентаризаційний №327) 18\~000, 00 грн., проте, в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що не згоден на запропоновані йому умови, оскільки техніка вже застаріла і на погашення заборгованості не підходить. З огляду на вищевказане, суд приходить до правильного висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати є необґрунтованими. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приходить до обґрунтованого висновку, що заборгованість СТОВ «Княжицьке» по заробітній платі перед [PERSON] становить в розмірі 35\~881, 00 грн., що підлягає стягненню згідно судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року, а тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed