Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути зі [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.01.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він призначений опікуном неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківської опіки. Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] ,мати [PERSON] позбавлена бітьківських прав заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.02.2012 року. Позивач зазначає, що мати не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина, у зв`язку із чим він змушений звернутись до суду. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа надійшла в провадження судді Шевченко Г.С. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.02.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2020 року, справа надійшла в провадження судді Горпинич О.В. Ухвалою суду від 20.05.2020 року вищевказана позовна заява була прийнята в провадження судді Горпинич О.В. та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилась, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим на підставі письмової згоди позивача на ухвалення заочного рішення, проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задовленню з наступних підстав. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (відповідач у справі), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №214. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2019 року, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, батько неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] . Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.02.2012 року, мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] (відповідача у справі) позбавлено батьківських прав. Вищезазначене рішення набрало законної сили 13.02.2012 року. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради №966 від 24.12.2019 року, [PERSON] було призначено опікуном неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У відповідності до ч.2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Дитина знаходиться на утриманні позивача. У відповідності до ч.2 ст. 247 СУ України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, та приписи статті 184 СК України, яка чітко визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі без встановлення жодних граничних меж такої суми, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є особою працездатною віку, доказів того, що вона має певні захворювання або інвалідності, суду не надано. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність на утриманні відповідачки непрацездатних батьків та дійшов висновку про те, що встановлені обставини жодним чином не перешкоджають ухваленню рішення про задоволення позовних вимог у твердій грошовій сумі, в розмірі 2000,00 грн щомісячно, з дня звернення із позовною заявою (09.01.2020 року, про що свідчить штамп дати вхідного документу). Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved