Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Позов мотивував тим, що 24 березня 1999 року померла [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована [INFO]. Померла [PERSON] залишила заповіт на його імя. Звернувшись до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори, було заведено спадкову справу № 414/2002 та 06.11.2008 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на спадкове майно, а саме частки у статутному фонді ТОВ «МТС-Агромаш». В 2018 році він дізнався, що померлій [PERSON] належало право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Весна» с. Долиняни, розміром 3,05 в умовних кадастрових гектарах, належне померлій на підставі сертифіката серії ВН № 0262828. Однак, звернувшись до нотаріальній контори, йому повідомили, що свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане право на земельну частку (пай) було видано 16.09.2002 в.о. державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори [PERSON] на імя [PERSON], який помер 26 листопада 2007 року. Тому він змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просив суд визнати недійсним вказане вище свідоцтво про право на спадщину. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26.12.2018 було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] (а.с. 20-21) та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з державного нотаріального архіву Вінницької області належним чином завірену копію спадкової справи № 414/2002, заведену щодо майна померлої 24 березня 1999 року [PERSON]; з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори - витяги із спадкового реєстру на прізвище померлого 26 листопада 2007 року [PERSON], а у разі наявності спадкової справи - належним чином завірену її копію; з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції у Вінницькій області - належним чином завірену копію свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], який помер 26 листопада 2007 року. Ухвалою суду від 24.01.2019 було витребувано з Відділу реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції у Чернівецькій області належним чином завірену копію актового запису № 98 про смерть [PERSON], [INFO], який помер 26 листопада 2007 року. Повторно витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори витяги із спадкового реєстру на прізвище померлого 26 листопада 2007 року [PERSON], а у разі наявності спадкової справи - належним чином завірену її копію, а з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції у Вінницькій області - належним чином завірену копію свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], який помер 26 листопада 2007 року. Ухвалою суду від 21.02.2019 витребувано із Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області належним чином засвідчену копію заповіту вчиненого 16.02.1984 року [PERSON], який помер 26.11.2007 (номер у спадковому реєстрі: 46261; номер в реєстрі нотаріальних дій: 96), а із Заставнівської міської ради Чернівецької області - відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON], який помер 26.11.2007, а також про осіб, які на час його смерті проживали разом з ним за однією адресою та відомості про їх теперішнє місце перебування. Відповідач копію ухвали суду від 26.12.2018 та доданих до неї матеріалів отримав 28.12.2018, відзиву до суду не направив, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило (а.с. 29). Ухвалою суду від 02.04.2019 у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті на 02.05.2019. Учасники справи в судове засідання 02.05.2019 не зявилися, належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду. Позивач у позовній заяві просив справу розглянути у його відсутності (а.с. 3 зворот). Відповідач про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов та будь-яких інших заяв, клопотань до суду не надав. Суд вважав можливим розглянути справу у відсутності сторін, і ухвалити заочне рішення на підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24 березня 1999 року в с. Долиняни Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 6). При житті, 20 травня 1996 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, на що матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 7). Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із заповіту (а.с. 7), довідки Долинянської сільської ради № 409 від 23.10.2018 (а.с. 8), копії спадкової справи № 414/2002, заведеної щодо майна померлої 21.10.1999 [PERSON] (а.с. 43-62) слідує, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який має право на спадкування та прийняв спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] 06.11.2008 державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку у статутному фонді ТОВ «МТС-Агромаш» (а.с. 60). Разом з\~тим,\~з копії зазначеної вище спадкової справи № 414/2002 слідує, що 16.09.2002 в.о. державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори [PERSON], як спадкоємцю першої черги за законом після смерті [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належну спадкодавцеві земельну частку (пай). [PERSON] помер 26 листопада 2007 року в м. Заставна Чернівецької області, де він проживав [INFO] (а.с. 40). Судом, за клопотанням позивача, вживалися заходи для зясування кола заінтересованих осіб спадкоємців [PERSON] та встановлення місця їх перебування. Зокрема, встановлено, що [PERSON] за життя, 16.02.1984 вчинено заповіт, яким все своє майно він заповів синові [PERSON] (а.с. 107). З довідок Заставнівської міської ради слідує, що місце перебування [PERSON] невідоме (а.с. 75, 76). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зі змісту вказаної норми вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. Отже, суд вважає встановленим, що державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю за законом [PERSON], не перевіривши, при цьому, наявності спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] Як встановлено судом, таким спадкоємцем являється позивач [PERSON] Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У справі «Сільвер та інші проти Сполученого Королівства» (1983) ЄСПЛ розяснив наступне: коли особа, наводячи аргументи, звертається із заявою про порушення гарантованих Конвенцією прав і свобод, вона повинна мати засоби правового захисту у відповідному національному органі, в тому числі, для того, щоб її питання було вирішене. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приймає рішення про задоволення позову [PERSON] в заявлених ним межах.

Outcome: approved