Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом і просить визнати за ним, право власності на 1/6 частину житлового будинку №1 із господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Глінки м. Переяслав-Хмельницький Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 17 січня 2004 року; визнати за [PERSON], яка померла 26 серпня 2006 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку №1 із господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Глінки м. Переяслав-Хмельницький Київської області, що є спільною сумісною власністю подружжя; визнати за ним право власності на 4/6 частини житлового будинку №1 із господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Глінки м. Переяслав-Хмельницький Київської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 26 серпня 2006 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали, просять задовольнити, посилаючись на те, що будинок був набутий його батьком в шлюбі. [PERSON] не виділяла свою частку у спільному майні подружжя, а тому нотаріус відмовляє позивачу в оформленні спадщини на цю частку після її смерті. На думку позивача [PERSON], який помер 17.01.2004 належала 1/2 частина цього будинку, як частка у спільному майні подружжя. Після його смерті спадщину прийняли діти померлого: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та дружина [PERSON], а після смерті матері [PERSON], якій за законом належала інша 1/2 частина будинку, спадщину прийняв лише він [PERSON]. За таких обставин позивач просить визнати за ним право власності на 5/6 частин житлового будинку по вул. Глінки, 1 в м. Переяслав-Хмельницькому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає що він на рівні з братом позивачем по справі має право на 1/2 частину спадкового будинку після смерті обох батьків, пояснивши, що так хотіла мати, а позивач, який є його братом практично силою та погрозами витісняє його з батьківської хати, тоді як на його утриманні перебуває сімя та мала дитина. Іншого житла він не має. Не дивлячись на те, що він був зареєстрований в спадковому будинку на момент смерті батька та на момент смерті матері, нотаріус відмовився заводити спадкову справу за його зверненням, а тому він за порадою юриста змушений був відстоювати свої права на спадкування в суді шляхом встановлення факту постійного проживання на момент смерті зі спадкодавцями. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши подані сторонами документи, матеріали спадкових справ та матеріали цивільної справи № 373/1994/15-ц, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] доводяться батьками позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.01.1973, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР № 267703 (а.с.8). [PERSON] на праві власності належав будинок №1 по вул. Глінки в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок № 4298 від 26 квітня 1988 року з відміткою про реєстрацію цього права в Переяслав-Хмельницькому МБТІ. Свідоцтво видане на підставі рішення міської ради № 71-6 від 19.04.1988 ( а.с.9). З пояснень сторін встановлено, що цей житловий будинок був наданий [PERSON] міською владою взамін належного йому будинку, що підлягав знесенню в іншому районі міста. За час спільного проживання батьки значно поліпшили загальний стан домоволодіння. 17 січня 2004 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ВЛ №431806(а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на житловий будинок №1 по вул. Глінки в м. Переяслав-Хмельницький, Київської області, де він згідно довідки виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради №199 від 05.02.2015 був зареєстрований та проживав до дня смерті (а.с.57). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно та ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З письмових матеріалів справи та показань сторін, встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України прийняли його дружина [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON]. Факт реєстрації усіх цих спадкоємців за місцем проживанням спадкодавця, а саме за адресою: вул. Глінки, 1 в м. Переяслав-Хмельницький, визнається сторонами та підтверджується доказами довідкою виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради №2253 від 02.10.2015 відносно реєстрації [PERSON] (а.с.41), паспортом позивача [PERSON], де міститься запис про реєстрацію 31.12.2003 (а.с.21), паспортом відповідача [PERSON], де також міститься єдиний запис про реєстрацію 26.02.1997 (а.с.70). Спадкова справа №44 після смерті 17.01.2004 [PERSON] була заведена державним нотаріусам 27.02.2015 за зверненням позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.51). 26 серпня 2006 року померла мати сторін [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ОК №054560 (а.с.15). З письмових матеріалів справи та показань сторін, встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв позивач [PERSON]. Факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем до дня її смерті ніким не оспорюється. Крім того, реєстрація його за однією адресою зі спадкодавцем: вул. Глінки, 1 в м. Переяслав-Хмельницький, підтверджується доказами довідкою виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради №2253 від 02.10.2015 відносно реєстрації [PERSON] (а.с.41) та паспортом [PERSON], де міститься запис про реєстрацію 31.12.2003 (а.с.21). Спадкова справа №198 після смерті 26.08.2006 [PERSON] була заведена державним нотаріусом 08.10.2015 за зверненням позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.36). З показань свідка державного нотаріуса [PERSON] встановлено, що і позивач і відповідач приблизно з 2013 року почали звертатись до нього по питанню оформлення спадкового житлового будинку по вул. Глінки, 1 в м. Переяслав-Хмельницький після смерті батьків. Оскільки таке звернення було після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, він пояснив, що необхідно надати будинкову книгу або інші документи, з яких було б видно, що і спадкодавці і спадкоємці на момент їх смерті проживали за однією адресою або ж в судовому порядку встановити додатковий строк для прийняття спадщини. Пізніше позивач [PERSON] приніс довідки виконкому міської ради про місце реєстрації спадкодавців [PERSON] та [PERSON] З огляду на те, що в паспорті [PERSON] містились відомості про реєстрацію за тією ж адресою, що його батьки, ним за його заявою було заведено спочатку одну, а потім іншу спадкову справу. Судом встановлено, що [PERSON], у паспорті, якого також містився запис про реєстрацію 26.02.1997 за адресою вул. Глінки, 1 в м. Переяслав-Хмельницький, після розяснень нотаріуса більше до нотаріальної контори не приходив, а 14.07.2015 звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцями на день їх смерті, що підтверджується матеріалами цивільної справи № 373/1994/15, оглянутої в суді. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем на момент смерті (справа №373/1994/15-ц), встановлено факт постійного проживання [PERSON] з батьком [PERSON], який помер 17 січня 2004 року, в житловому будинку №1 по вул. Глінки в м. Переяслав-Хмельницький Київської області на час відкриття спадщини. Обставини, що [PERSON] постійно проживав разом з матірю [PERSON] на день її смерті 26 серпня 2006 року, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому в цій частині позовних вимог відмовлено (а.с.64-65). Рішення набрало законної сили 17 грудня 2015 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою від 15 січня 2016 року за №15/02-31, державний нотаріус Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори Київської області, відмовив [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку по вул. Глінки №1 в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, після смерті 26 серпня 2006 року [PERSON], в звязку з тим, що нотаріусу не надали правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності померлої на частку житлового будинку (а.с.50). Постановою від 23.05.2016 2016 року за №291/02-31, державний нотаріус Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори Київської області, вдруге відмовив [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини житлового будинку по вул. Глінки №1 в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, враховуючи при цьому 1/2 частку в спільному майні подружжя, що залишився, після смерті 26 серпня 2006 року [PERSON], в звязку з тим, що вона не подавала заяви до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після смерті чоловіка [PERSON], на якого цей будинок був зареєстрований (а.с.49). Постановою від 2 липня 2016 року за №402/02-31, державний нотаріус Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори Київської області, відмовив [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частку житлового будинку по вул. Глінки №1 в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, після смерті 17 січня 2004 року [PERSON], в звязку з тим, що дружина померлого - [PERSON], яка померла 26 серпня 2006 року, не подавала заяви до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (а.с.63) Отже, [PERSON], яка пережила чоловіка [PERSON] більш як на два роки і сім місяців після його смерті не заявила майнової вимоги на частку в житловому будинку, який би вона вважала спільною власністю подружжя, тобто не виділила право особистої власності з майна, що підлягало спадкуванню після смерті [PERSON] Вирішуючи питання визнання за померлою 26.08.2006 [PERSON] право власності на частку в спільному майні подружжя, на яку вона могла претендувати після смерті [PERSON], померлого 17.01.2004, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 71 ЗУ «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. За правилами п 1.2 Глави 11 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» у повідомленні, що надсилається спадкоємцям померлого, які прийняли спадщину, зазначається склад спільного майна подружжя, на частку якого другий із подружжя, що є живим, просить видати свідоцтво про право власності, а також роз'яснюється право звернення до суду у випадку оспорювання спадкоємцями майнових вимог того з подружжя, що залишився живим. З викладеного слідує, що в досліджуваній ситуації учасником цивільних відносин, в тому числі і щодо майнових прав подружжя, можуть бути фізичні особи: з однієї сторони - той з подружжя, що є живим, а з іншої спадкоємці того з подружжя, який помер. За правилами ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність особи припиняється в момент її смерті. Згідно ст. 30 цього Кодексу цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Враховуючи те, що за життя [PERSON] не заявила спадкоємцям [PERSON] про свої особисті майнові права на частину спадкового будинку і не набула для себе цих прав, зробити це після її смерті за заявою інших осіб, як в нотаріальному, так і в судовому порядку є неможливим, оскільки дієздатність особи не спадкується іншими особами, це особиста невідємна ознака правосубєктності фізичної особи живої людини. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про визнання за [PERSON], померлою 26.08.2006 право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме: на 1/2 частину житлового будинку по вул. Глінки, 1 в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області. Отже, після смерті 17.01.2004 [PERSON] залишилась спадщина у виді цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Глінки, 1 в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, право власності на який було зареєстроване за спадкодавцем відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення цього права. Цю спадщину після його смерті в порядку, передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадкоємці першої черги за законом: син [PERSON], син [PERSON] та дружина [PERSON], а тому кожному з них належить по 1/3 частині вказаного житлового будинку. Водночас, враховуючи те, що [PERSON] померла і не оформила своє право власності на спадщину у виді належної їй 1/3 частини вказаного спадкового домоволодіння, а після її смерті спадщину прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України лише один син позивач [PERSON], то йому в сукупності після смерті обох батьків належить 2/3 частини цього будинку (1/3+1/3). На підставі ст.ст.328,1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270,1296 ЦК України,

Outcome: partial