Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку, зазначивши у позовній заяві, що починаючи з 04.11.2002 року він був прийнятий на роботу на посаду електромонтера до Єнаківського управління по постачанню та газифікації ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»». 30.06.2015 року він звільнився з роботи за угодою сторін. При звільненні йому було нараховано, але не виплачено заробітну плату за період роботи з квітня 2015 року по червень 2015 року в загальному розмірі 8824,21 грн.. У зв`язку із вказаним просить стягнути заборгованість по заробітній платі у вказаному розмірі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 01.07.2015 року по 09.06.2020 року, в сумі 136590,36 грн.. Відповідачем у справі ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»» до суду надано відзив, у якому вони позовні вимоги визнають частково, а саме не заперечують, що наявна заборгованість по заробітній платі [PERSON] , яка виникла за період з квітня 2015 року по червень 2015 року в сумі 8824,21 грн.. Звернули увагу, що здійснити виплату по заборгованості по заробітній платі не мали змогу, оскільки з 30.06.2015 року Єнаківське управління по постачанню та газифікації ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»» з 30.06.2015 року, що підтверджується витягом з ЄРДР, у зв`язку із чим підприємство не мало реквізитів позивача, відкритих на підконтрольній Україні території. Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, починаючи з 01.07.2015 року по 09.06.2020 року, в сумі 136590,36 грн., заперечують, оскільки затримка з виплати заробітної плати настала не з вини роботодавця, а внаслідок непереборної сили, на підтвердження чого надали копію сертифікату Торгово-промислової палати України № 2059/05-4 від 30.07.2014 року. Тому просили позовні вимоги задовольнити частково, а саме задовольнити вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку - відмовити. Позивачем [PERSON] до суду подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що наявність будь-яких форс-мажорних обставин не є підставою для невиплати заробітної плати вчасно, а також середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Наданий відповідачем сертифікат Торгово-промислової палати України № 2059/05-4 від 30.07.2014 року підтверджує лише настання непереборної сили для нього з 01.07.2014 року щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та слати податків та обов`язкових платежів, а також відсутня дата закінчення терміну її дії. Крім того, посилання на відсутність у ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»» реквізитів позивача, відкритих на підконтрольній Україні території є необґрунтованим, оскільки він має відкритий картковий рахунок у АТ «Альфа-Банк» з 28.04.2012 року, який був відомий роботодавцю, на підтвердження чого надав відповідні довідки з банку. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги та подану відповідь на відзив підтримав, просив стягнути з ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»» заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 8824,21 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з 01.07.2015 року по 09.06.2020 року, в сумі 136590,36 грн.. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві на позов просив проводи розгляд справи за його відсутності, поданий відзив підтримують, позовні вимоги просять задовольнити частково. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, надані сторонами відзив та відповідь на відзив, оцінивши отримані докази, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що починаючи з 04.11.2002 року по 30.06.2015 року позивач [PERSON] працював електромонтером у Єнаківському управлінні по постачанню та газифікації ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідно до копії довідки № 7/1-3053 від 17.12.2019 року, наданої ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»», ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»» має заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за період з квітня 2015 року по червень 2015 року, яка в загальному розмірі становить 8824,21 грн.. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У судовому засіданні встановлено наявність заборгованості ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»» перед [PERSON] по виплаті заробітної плати за період роботи з квітня 2015 року по червень 2015 року в загальному розмірі 8824,21 грн., що підтверджується відповідною довідкою, наданої роботодавцем, а також вказану обставину визнано відповідачем, що підтверджується поданим відзивом. У зв`язку із зазначеним, вказані вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Посилання відповідача на невиплату заборгованості по заробітній платі у зв`язку із відсутністю реквізитів позивача [PERSON] , відкритих на підконтрольній Україні території, судом до уваги не приймаються, оскільки не є тими обставинами, які звільняють роботодавця від обов`язку здійснити виплату працівникові суми заборгованості по заробітній платі. Щодо позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку суд приходить до наступного. Відповідно до часини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку проте, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-2159цс15. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Сертифікату (Висновку) Торгово-промислової палати України від 30 липня 2014 року за № 2059/05-4 Торгово-промислова палата України дійшла висновку, що дійсно настали обставини непереборної сили з 01 липня 2014 року для ПАТ «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. Враховуючи вищезазначене, затримка виплати [PERSON] належних йому при звільненні сум, а саме заробітної плати за період роботи з квітня 2015 року по червень 2015 року, відбулася не з вини відповідача Публічного акціонерного товариства «ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ»», а внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується Сертифікатом (Висновком) Торгово-промислової палати України від 30 липня 2014 року за № 2059/05-4, у зв`язку із чим вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Посилання позивача у поданій відповіді на відзив на те, що зазначений сертифікат не містить дати закінчення дії непереборної сили судом до уваги не приймаються, оскільки у ньому міститься посилання про те, що дату закінчення дії непереборної сили встановити неможливо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивача від сплати судового збору звільнено відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», що судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial