Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], про зменшення розміру аліментів, а також [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач за первісним позовом покликається на те, що 18 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у міському відділі РАЦС у Львівській області, актовий запис, 4371. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON]. 20 січня 2014 року рішенням Франківського районного суду м. Львова шлюб розірвано, а також визначено про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]., в розмірі 1/2 від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, на утриманні [PERSON] була лише донька, однак, станом на теперішній час на утриманні позивача перебуває його мати - [PERSON] - пенсіонерка, з якою він проживає. У зв'язку із вищевикладеним, просить позов задоволити. 04 травня 2018 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON], до [PERSON] про, заміну розміру аліментів та щомісячне стягнення аліменти із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн. з моменту звернення до суду і до досягнення повноліття дитиною. Зустрічну позовну заяву мотивує тим, що мати [PERSON] отримує загальну пенсію і отримує кошти від держави від трудового стажу, а позивач за первинним позовом не є її опікуном чи піклувальником, а тому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Крім того [PERSON] зазначає про те, що на утримання дитини необхідно кошти не менше у розмірі 2000 грн., що включає кошти на: ліки, школу, ремонт в класі, миючі засоби, їжу,одяг, взуття, комунальні послуги, тощо. Іншої сімї на утриманні у [PERSON] не має. Останній постійно перебуває закордоном. Додаткові витрати на утримання дитину у повному обсязі участі не бере. На підставі вищевикладеного, просить зустрічний позов задоволити, в первинному позові відмовити. В судовому засіданні [PERSON] заявлений ним позов підтримав, надавши пояснення аналогічно викладені у позовній заяві. Просив такий задоволити. Щодо заявленого зустрічного позову [PERSON], - просив відмовити у задоволенні такого на підставі такого. В судовому засіданні [PERSON] просила відмовити в задоволенні первинного позову та зазначила про безпідставність такого. В свою чергу, просила задоволити зустрічний позов з підстав, викладених у ньому. Суд, заслухавши думку учасників по справі, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, 18 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у міському відділі РАЦС у Львівській області, актовий запис, 4371. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження [NUMBER]. 20 січня 2014 року рішенням Франківського районного суду м. Львова шлюб розірвано, а також визначено про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]., в розмірі 1/2 від усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). На підставі ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.191 СК України , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до положень ч.1 ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення, оскільки останнім не надано достатніх та належних доказів зменшення розміру аліментів. Відповідно до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоровя дитини, матеріальне становище відповідача, а також однаковий обов'язок обох батьків утримувати дитину, приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а саме стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати подання до суду зустрічної позовної заяви та до досягнення [PERSON] повноліття. В решті зустрічних позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed