Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу в обґрунтування якого вказує, що 01 серпня 2014 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від спільного життя у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. У своєму позові позивач посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені. На даний час ведення спільного господарства між ними припинено, шлюбні відносини фактично припинені, наміру зберегти сім'ю сторони не мають. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 01.08.2014 року Генічеським районним відділом РАЦСу Херсонської області, актовий запис №24. В судове засідання [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Під час звернення до суду просив позов розглянути без його участі у зв'язку з виїздом за межі Херсонської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають у шлюбі з 01 серпня 2014 року, зареєстрованому Генічеським районним відділом ДРАЦСу реєстраційної служби Генічеського РУЮ у Херсонській області, актовий запис №101. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач на протязі тривалого часу сторони проживають окремо, а шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися повністю та не відновлювались. На примирення сторони не згодні, наполягають на розірвані шлюбу, так як подальше збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 10 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцйією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Враховуючи те, що сторони не проживають разом та на примирення сторони не згодні, а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін. Згідно ст.. 113 СК україни особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, спільного господарство, на примирення не націлені та збереження сім'ї неможливе. Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.

Outcome: approved