Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. Разом із ним, позивачем, за вказаної адреси зареєстрована його тітка - [PERSON], яка після того, як через свого представника, оформила на його, [PERSON], ім'я договір дарування квартири ніяких відомостей про себе не повідомляла, особистих речей в спірній квартирі не залишила, не проживає за вказаної адреси, не оплачує комунальні послуги і не приймає участі в її утриманні. Для вчинення певних правочинів щодо квартири для забезпечення власних потреб йому, позивачу, необхідна згода проживаючих у ній осіб. Отже реєстрація відповідачки в квартирі не дозволяє йому розпоряджатися нею на свій розсуд і значно обмежує його законні права, тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зобов'язати відділ Державної реєстрації та міграції фізичних осіб Київського РВ СМУ України в АР Крим зняти останню з реєстраційного обліку за вказаної адреси. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному об'ємі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений, у відповідності до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, належним чином, причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 04 вересня 2012 року укладеного з [PERSON], яка діяла через свого представника [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за №3460 (ас. 4-7). У відповідності до лицевого рахунку № 069742 станом на 23.12.2013 року в зазначеній вище квартирі зареєстровані [PERSON] - колишній власник, [PERSON] - син брата, [PERSON] - брат та [PERSON] - дружина брата ( ас.8), аналогічні відомості містяться у довідки КП ЖЕО Київського району м. Сімферополя від 1/8246 виданої на ім'я [PERSON] ( ас.10). Позивач стверджує, що з часу переоформлення зазначеної квартири на його - [PERSON] ім'я, його тітка - [PERSON] ніяких відомостей про себе не повідомляла, де вона мешкає на сьогодні йому не відомо, на підтвердження чого надав на адресу суду письмові пояснення сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підписи яких були посвідчені начальником ЖЕУ№ 1, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] понад дванадцяти місяців в квартирі [ADDRESS] не мешкає ( ас. 23-25). Оскільки протягом тривалого часу, понад року, відповідач за адресою: [ADDRESS], не проживає, проте з реєстраційного обліку за зазначеною адресою не знялася, комунальні послуги не сплачує, чим чинить позивачеві перешкоди у розпорядженні квартирою, останній вважає, що є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасове. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону, місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік: реєстрація внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВС України № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», при розгляді справ, що неурегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає в квартирі понад року без поважних причин, він на підставі ст. 405 ЦК України повинен бути визнаний таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідач не мешкає в спірному приміщені понад року, претензій щодо спірної квартири не заявляв, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині втрати відповідачем права користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Тим паче, що реєстрація [PERSON] у вказаній квартирі ставить позивача в невигідне матеріальне становище, оскільки він змушений нести додаткові витрати за сплату комунальних послуг. Стосовно вимог позивача щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивачем не надано доказів порушення будь-якого його права з боку компетентних органів стосовно зняття з реєстрації відповідача. На підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.26, 405 ЦК України,

Outcome: partial