Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати договір доручення від 14 жовтня 2014 року за реєстровим №1121, укладений [PERSON], яким уповноважено на розпорядження спільним майном [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом [PERSON], недійсним; визнати договір купівлі-продажу від 25.07.2015 року транспортного засобу TOYOTA TUNDRA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 5TFUY5F13CX211051, зеленого кольору, укладеного [PERSON] за дорученням [PERSON] з [PERSON], недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Вона перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2012 року. 14 жовтня 2014 року ними був придбаний транспортний засіб марки TOYOTA TUNDRA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) 5TFUY5F13CX211051, зеленого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ №387\~460 був зареєстрований на її чоловіка. Як їй стало відомо, її чоловік реєструючи вказаний автомобіль, надав своєму батьку [PERSON] доручення, яким уповноважив його на вчинення дій щодо відчуження даного транспортного засобу. В подальшому батько її чоловіка на підставі вказаного доручення уклав договір купівлі-продажу даного транспортного засобу зі своєю рідною сестрою [PERSON] Вважає, що підставою недійсності правочину є відсутність вільного волевиявлення та відповідність внутрішній волі учасника даного правочину [PERSON], яка вільно не приймала рішення про купівлю автомобіля. Вказує, що участь у даній угоді була навязана [PERSON] відповідачем [PERSON] та його батьком, для позбавлення її права спільної сумісної власності на автомобіль. Представник позивач у судовому засіданні поданий позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в суді пояснив, що у нього з дружиною мала місце конфліктна ситуація, тому він і надав доручення батьку на можливий продаж автомобіля, але близьким родичам. В даний час він згоден з позовними вимогами і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та третя особа без самостійних вимог [PERSON] в суд подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Від третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу [PERSON] до суду надійшло заперечення, в якому вона заперечує проти позову та зазначає, що договір доручення та договір купівлі-продажу нею не посвідчувалися. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, просила справу розглядати без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до слідуючого висновку: В матеріалах справи є відповідь Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м.Ніжина, Ніжинського та Носівського районів №8/7-4032 від 06 листопада 2015 року, відповідно до якої згідно облікових даних Ніжинського Центру транспортний засіб марки TOYOTA TUNDRA, зеленого кольору, 2012 року виготовлення, кузов № [NUMBER], д.н.з.[NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ №387\~460 від 14 жовтня 2014 року був зареєстрований за громадянином [PERSON] відповідачем по справі. 29 липня 2015 року даний автомобіль був перереєстрований на нового власника [PERSON] (а.с.7) Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Згідно статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину, як встановлено ст..»15 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочине стороною(сторонами)вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п*ятою та шостою ст..203 ЦК України. Відповідач [PERSON] в суді підтвердив своїми показами, що автомобіль є їх спільною власністю з позивачкою визнаючи її позов, а відповідно до ст..70 СК України розмір часток майна чоловіка і дружини є рівними, а при таких обставинах укладення договору купівлі-продажу автомобіля без згоди позивачки, має бути визнаним недійсним. Що стосується визнання недійсним договору доручення від 14 жовтня 2014 року за реєстровим №1121 укладеним мім [PERSON] та [PERSON] який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] то судом отриманий лист від нотаріуса яка заперечує про складання такого доручення, крім цього цивільним законодавством передбачена згода одного з подружжя при укладенні договору купівлі-продажу, а не при видачі доручення одному з подружжя на здійснення такого договору. В цій частині суд вважає за можливим відмовити позивачу.

Outcome: partial