Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті його батька, [PERSON] залишилося спадкове майно - земельні ділянки, розташовані на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Після смерті він, [PERSON] та його мати, [PERSON], як спадкоємці звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П. 19.10.2017 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, свою відмову мотивувала тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 10.02.2006 року, та витязі з Державного земельного кадастру на земельну ділянку НВ-1205175582017, НВ-1205175662017, НВ-1205175632017, видані державним кадастровим реєстратором Відділу у Нікопольському районі міськрайонного управління у Нікопольському районі та місті Нікополі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 29.08.2017 року - зазначено власник майна [PERSON]. За життя спадкодавець був по батькові «[PERSON]». За таких обставин, позивач, як єдиний спадкоємиць, який фактично прийняв спадщину, вступивши в управління або володіння спадковим майном, змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 10.02.2006 року; визнати за [PERSON], [INFO] право власності на спадкове майно за законом - земельні ділянки площею 4.020га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованих на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та які мають кадастрові номери: №1 - [NUMBER]; №2 - [NUMBER]; №3- [NUMBER]. Позивач на розгляд справи не з'явився. Повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Представник позивача на розгляд справи не з'явився, надав суду клопотання про слухання справи у його відсутність. У наданому клопотанні зазначив, що позовні вимоги позивача підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П. на розгляд справи не з'явилася, повідомлялася належним чином про час, дату та місце слухання справи. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що 07 березня 2017 року Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 162. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площею 4.020га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташованих на території Дмитрівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та які мають кадастрові номери: №1 - [NUMBER]; №2 - [NUMBER]; №3- [NUMBER]. Після смерті [PERSON], його син - [PERSON] та дружина - [PERSON], як спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П. 19.10.2017 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, свою відмову нотаріус мотивувала тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 10.02.2006 року, та витязі з Державного земельного кадастру на земельну ділянку НВ-1205175582017, НВ-1205175662017, НВ-1205175632017, видані державним кадастровим реєстратором Відділу у Нікопольському районі міськрайонного управління у Нікопольському районі та місті Нікополі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 29.08.2017 року - зазначено власник майна [PERSON]. Згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 16 грудня 2004 року № 985-р «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право власності на землю громадянам Дмитрівської сільської ради» [PERSON] на території Дмитрівської сільської ради виділено земельні ділянки у розмірі 4,020га та надано розпорядження видати державний акт на право власності на земельну ділянку. 10 лютого 2006 року при видачі районним відділом земельних ресурсів державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] була допущена помилка в зазначенні по батькові власника земельних ділянок - зазначено «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Встановити факту належності [PERSON], померлого [INFO] державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] необхідно позивачу для вирішення питання щодо оформлення спадщини. Згідно п. 4.1 інструкції Держкомзему України «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою» виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 10.02.2006 року, належав померлому [INFO] [PERSON]. Згідно матеріалів спадкової справи, померлий [INFO], [PERSON], був батьком позивача - [PERSON], [INFO]. Дружина померлого [PERSON] - [PERSON] надала приватному нотаріусу Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П. заяву про відмову від прийняття спадщини, на спадкове майно яке залишилося після смерті її чоловіка - [PERSON]. Згідно довідки, виданої головою квартального комітету № 35, [PERSON], померлий [INFO] у період часу з 04.02.1980 року по [INFO] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки, виданого головою квартального комітету № 35 18 квітня 2018 року, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позивач по справі - [PERSON] та померлий [PERSON] вели спільне господарство. Відповідно до п.«г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного Кодексу, тобто шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір на загальну суму 1474 гривні 58 копійок, який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved