Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] помер 25.01.2015 р. в м. Краснодон, Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями». Посилаючись на зазначені обставини [PERSON], просить суд встановити факт смерті [PERSON], місце смерті м. Краснодон, Луганської області, яка настала 25.01.2015 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглядати справу без його присутності, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв суду не надав та причини неявки суду невідомі. Їх неяка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів в справі достатньо для розгляду її по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1ст.256\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області видано свідоцтво про смерть 25.01.2015 року [PERSON], серії І-ЕД № 431063 від 10.02.2015 року, у віці 90 років, актовий запис № 54. Заявник звернувся до органу РАЦС для проведення державної реєстрації смерті та отримав відповідь Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної РАЦС ГТУЮ у Запорізькій області, згідно з якої у проведенні державної реєстрації смерті відмовлено, заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п. 18\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт смерті [PERSON], що мало місце 25.01.2015 року в м. Краснодон, Луганської області, а заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд допускає негайне виконання рішень.

Outcome: approved