Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: с. Нудиже, вул. Лісова, 32, Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 04.10.2015 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказане нерухоме майно. Заповіту за життя [PERSON] не укладав, тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] спадщину прийняла в порядку ст.ст. 1269, 1270 ЦПК України шляхом звернення з заявою до нотаріальної контори, а інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились, про що подали відповідні заяви, які наявні у матеріалах спадкової справи. Незважаючи на це, реалізувати свої спадкові права на вищевказане нерухоме майно позивач в позасудовому порядку не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, про що нотаріусом їй було видано відповідну постанову. Сторони в підготовче засідання не зявились. Позивач подала в канцелярію суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] селищна рада Любомльського району Волинської області подала заяву від 07.05.2018 року вих. №2.1/40 за підписом селищного голови про підтримання позову [PERSON] та розгляд справи без участі представника селищної ради. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, розгляд справи здійснювався у підготовчому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №174782, виданого виконавчим комітетом Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області 05.10.2015 року, встановлено, що [PERSON] помер 04.10.2015 року в селі Нудиже Любомльського району Волинської області (а.с.6). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Довідкою [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області від 13.02.2018 року №232-2 та витягом з погосподарської книги №2 за 2015 рік цієї ж селищної ради від 13.02.2018 року №238-2 стверджено, що будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1974 року побудови, який знаходиться в селі Нудиже, по вул.Лісова, 32, по особовому рахунку №0110-1 належав [PERSON] (а.с.4, 5). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З довідки [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області від 13.02.2018 року №232-2 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) від 22.12.2015 року №42545174 встановлено, що заповіту [PERSON] за життя не укладав, тому, в силу ч.2 ст.1223 ЦК України, спадкування після його смерті здійснюється за законом (а.с.4, 44). У справі встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Ступінь родинних звязків між спадкодавцем та позивачем [PERSON], як батьком та дочкою, доводиться копією свідоцтва про народження останньої серії ІІ-ЕГ №313318, виданого Нудиженською сільською радою Любомльського району Волинської області 02.02.1984 року, та копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №010703, виданого Нудиженською сільською радою Любомльського району Волинської області 03.11.2005 року (а.с.8, 8 на звороті). З довідки [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області від 13.02.2018 року №232-2 встановлено, що спадкодавець [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований у спадковому житловому будинку один (а.с.4). Позивач після смерті батька спадщину прийняла в порядку ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, що доводиться її заявою від 22.12.2015 року, поданою приватному нотаріусу Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] (а.с.43 на звороті). Інші спадкоємці: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно вимог ст.1273 ЦК України, 22.12.2015 року подали заяви цьому ж приватному нотаріусу про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с.42, 42 на звороті, 43). З копії матеріалів спадкової справи №32/2015 до майна померлого 04.10.2015 року [PERSON] встановлено, що інших спадкоємців, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після його смерті, немає (а.с.41-50). Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], що спадкує приналежне останньому майно, є позивач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 29.03.2018 року №105/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: село Нудиже, вул.Лісова, 32, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю (а.с.9). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.05.2018 року за №124022771 підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Нудиже, вул. Лісова, 32, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.53). Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди, прибудови, двох сараїв, вбиральні та колодязя, які знаходяться в с. Нудиже, по вул. Лісова, 32, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання (а.с.12-16). На підставі наведеного комплексного висновку та технічного паспорта ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» від 23.02.2018 року встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.10-16). Частиною 1 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зясовані по справі обставини свідчать, що позиція відповідача щодо предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню. У звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved