Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Рубленської сільської ради в особі Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області в якій просить визнати за ним право на спадщину за законом після померлого брата [PERSON], право на земельну частку (пай), яке посвідчене Сертифікатом серія ХР № 0160503 у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Рублене» на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, розміром 10,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На обґрунтування позову [PERSON] вказав, що [INFO] року в смт. Великий Бурлук Харківської області помер його двоюрідний брат [PERSON], про що Рубленською сільською радою Великобурлуцького району Харківської області в книзі реєстрації актів про смерть 05 лютого 1999 року зроблено запис за № 9. Померлий [PERSON] на підставі рішення Великобурлуцької районної державної адміністрації мав право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Рублене», розміром 10,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Померлий [PERSON] на час смерті не мав близьких родичів. Позивач вказує, що він є померлому двоюрідним братом та за свої власні кошти поховав брата. Після померлого [INFO] року [PERSON] він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. В 2014 році він звернувся до державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області з документами для оформлення спадщини за законом після померлого [PERSON], однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач вважає, що він є єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON], фактично прийняв спадщину після його смерті, в зв'язку з чим звернувся до суду з позовом в якому просить його задовольнити та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), посвідчену Сертифікатом серія ХР № 0160503 у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Рублене» на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Позивач [PERSON] про розгляд даної справи був повідомлений належним чином, судову повістку отримав особисто 26 березня 2019 року (а.с.38). На адресу суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.40). Відповідач - Рубленська сільська рада була повідомлена належним чином, судову повістку отримано 26.03.2019 р. (а.с.39). На адресу суду Рубленський сільський голова Плясецька Н.А. надала заяву, в якій просила справу розглядати без представника сільської ради, зазначивши, що «проти позову не заперечуємо, з позовом згодні» (а.с.37). Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Право власності спадкодавця на земельну частку (пай), розміром 10,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області підтверджується копією сертифікату Серії ХР № 0160503 на право на земельну частку (пай), виданого 12 березня 1997 року Великобурлуцькою районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON] та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 147 (а.с.10). Згідно листа начальника відділу у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за № 29-20-0.23,15-570/106-17 від 07.12.2017 р., розмір земельної частки (паю) бувшого КСП «Рублене» на даний час становить 7,71 в умовних гектарах (а.с.23). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 2, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 139499 помер (а.с.17). У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. П.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України. Як встановлено судом, спадщина відкрилася в момент смерті [PERSON], тобто [INFO] року, в період чинності ЦК УРСР в редакції 1963 року. Статтею 12 Закону України «Про власність», який діяв на час відкриття спадщини [INFO] р., втратив чинність на підставі Закону N 997-V від 27.04.2007, ВВР, 2007, N 33, ст.440, однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно положень ст.524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями ст.549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно ч.3 ст.158 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Судом, встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що вбачається з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). З свідоцтвом про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.15). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.16). [PERSON] померла [INFO] року, згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.18). [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [INFO] року (а.с.19). Відповідно до ст.530 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до довідки, наданої відділом у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються по Рубленській сільській раді сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0160503 зареєстрований 24 лютого 1997 року за № 147 було видано [PERSON], про що свідчить відмітка (підпис) про отримання (а.с.23). Згідно з довідкою Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області у [PERSON], який помер [INFO] року дружини та дітей не було (а.с.20). Поховання [PERSON], який помер [INFO] року здійснив його брат - [PERSON], що підтверджено довідкою Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області (а.с.21). Постановою державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області від 28 лютого 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON] (а.с.22). Однак, позивач як спадкоємець прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном, провів поховання, що підтверджується дослідженими довідками Рубленської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, інші спадкоємці відсутні. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час користується та розпоряджається спадковим майном, але юридично не може оформити свої спадкові права, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, з'ясовані у судовому засіданні обставини щодо повного визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, дають підстави для висновку про його задоволення на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України. Підстав для відмови у прийнятті заяви відповідача про визнання позову суд не вбачає. Крім того, згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] скористався своїм правом, звернувшись до суду із відповідним позовом про визнання його права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved