Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Балаклійського районного суду Харківської області, Державної установи «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права засудженого на таємницю кореспонденції, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, які були прийняті судом просить стягнути з відповідачів на свою користь моральну шкоду у розмірі по 10\~000 грн. з кожного. В обґрунтування позову зазначив, що він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Роменська ВК (№56)». 02.02.2018 р., 05.09.2019 р., 12.09.2019 р., відповідач Державна установа «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» вручив йому листи відповідача Балаклійського районного суду Харківської області, які були зареєстровані в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі, 02.02.2018р. за №1780, 05.09.2019р. за №12958, 12.09.2019р. за №13329 відповідно, у відкритому вигляді, про що свідчать штемпеля колонії з відповідними реєстраційними індексами на цих листах. Листи суду буди адресовані Державній установі «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» для вручення засудженому [PERSON] однак довіреності Державній установі «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» на отримання кореспонденції він не надавав. Такими діями відповідачі, на думку позивача, порушили його права на таємницю кореспонденції, чим завдали йому моральної шкоди. Посилаючись на зазначені обставини позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд: 1) стягнути з Балаклійського районного суду Харківської області на його користь моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн., завдану внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції 2) стягнути з Державної установи «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000грн., завдану внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції. 18 травня 2020 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного провадження. 01.06.2020 року від Балаклійського районного суду Харківської області надійшов відзив, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вимоги позивача необгрунтовані та не мають під собою достатньої правової підстави. 09.06.2020\~року від Державної установи\~«Сумський слідчий\~ізолятор (№\~25)»\~надійшов відзив, який мотивовано тим, що дійсно до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» надійшли листи з Балаклійського районного суду Харківської області, які були зареєстровані в Журналі обліку вхідної кореспонденції. Позивач не надав належних та допустимих доказів, не довів протиправність дій або бездіяльності державної установи «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)», необгрунтовано визначив розмір шкоди, а також не доведено наявність причинного зв`язку між моральною шкодою та протиправними діями (бездіяльністю), у зв`язку з чим, на думку відповідача, підстави для задоволеня позову відсутні. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Державної установи «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача Балаклійського районного суду Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] засуджений 14 серпня 2009 року Апеляційним судом Харківської області за ч.4 ст.187,п.п.1,6,12 ч.2 ст. 115 КК України з конфіскацією всього особистого майна до довічного позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Роменська ВК №56». За змістом довідок від 21.12.2019 та від 05.05.2020 та характеристики від 2015 року позивач засуджений до довічного позбавлення волі та перебуває в місцях позбавлення волі з 2009 року, ані в Роменській ВК (№56) (до якої прибув 04.03.2011), ані в ДУ «Сумській слідчий ізолятор» (до якої прибув 25.04.2019) не працював через обмеження робочих місць на СДПВ та неможливість працевлаштування позивача в межах сектору максимального рівня безпеки, заробітної плати чи виплат не отримував. 02.02.2018р. 05.09.2019р. 12.09.2019р. ДУ «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» зареєстровано в Журналі обліку вхідної кореспонденції осіб, які тримаються в установі листи, адресовані [PERSON] за №1780, за №12958, за №13329, про що свідчать штемпелі колонії з відповідними реєстраційними індексами на супровідних листах. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом ст.31 Конституції України, кожному гарантується таємниця листування. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинності чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо. Частинами 3, 4 ст.113 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду. Кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Аналогічна норма зазначена в абзаці 7 пункту 1 Розділу XII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 29 грудня 2004 року №2186/5. Крім того, абз. 2 п.4 Розділу 1 Інструкції з організації та перегляду кореспонденції (листування), осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2013 року № 1304/5, (далі - Інструкція № 1304/5) передбачено, що кореспонденція, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається адресату протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені та особи взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає. Згідно з п.5 Розділу II Інструкції №1304/5 кореспонденція, що надійшла від зазначених в абзаці 2 пункту 4 цієї Інструкції органів(осіб), засудженим (особам, узятим під варту) вручається протягом доби у запечатаному вигляді (конверті). Зазначена вхідна кореспонденція у закритому вигляді реєструється в Журналі з приміткою Закритий конверт. Встановленими судом обставинами та матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем ДУ «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» права позивача [PERSON] на таємницю листування, а також порушення вимог Інструкції з організації та перегляду кореспонденції (листування), осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 липня 2013 року №1304/5. Зокрема встановлено, що до відповідача ДУ «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» 02.02.2018р. 05.09.2019р. 12.09.2019р. надійшли поштові відправлення з Балаклійського районного суду Харківської області адресовані засудженому [PERSON] . В порушення вимог Інструкції №1304/5 конверти були відкриті співробітником відповідача, кореспонденція зареєстрована у відповідному Журналі з проставлянням вхідного номера на супровідному листі суду. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути, зокрема, і відшкодування моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України). За змістом п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно зі ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода полягає відшкодуванню. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). У п.5 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, неодноразово встановлював порушення Україною статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно перегляду кореспонденції осіб, що тримаються під вартою, як під час досудового тримання під вартою, так і впродовж відбування покарання за вироком суду, зокрема, у справах: «Сергій Волосюк проти України» від 12 березня 2009 року, « [PERSON] та Дігтяр проти України» від 16 лютого 2012 року, «Вінтман проти України» від 23 жовтня 2014 року. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] не надано до суду доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань діями відповідача ДУ «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» пов`язаними з відкриттям кореспонденції у розмірі 10 000грн.. При цьому, позивач не звертався до адміністрації виправної установи зі скаргами на погіршення самопочуття після вказаних подій, жодних документів на підтвердження змін у фізичному або психологічному стані здоров`я не надав, докази порушення нормального укладу його життя або інших негативних для позивача наслідків в матеріалах справи також відсутні. Тому, з огляду на встановлений факт порушення особистого немайнового права позивача за відсутності достатніх доказів на підтвердження його моральних страждань в межах заявлених вимог суд вважає за можливе визначити розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь [PERSON] з ДУ «Сумський слідчий ізолятор (№ 25)» у розмірі 10 000грн., який на думку суду є співмірним та достатнім. Стосовно позовних вимог позивача [PERSON] щодо стягнення з Балаклійського районного суду Харківської області на його користь моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., завданої внаслідок порушення його права на таємницю кореспонденції, суд зазначає, що матеріали справи не містять в собі належних та допустимих доказів порушення відповідачем Балаклійським районним судом Харківської області прав позивача на таємницю кореспонденції, оскільки усі\~супровідні листи,\~наявні в\~матеріалах справи,містять в собі відмітки «для вручення [PERSON] », що свідчить про направлення кореспонденції особисто засудженому [PERSON] . Тому, зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обставини, викладені позивачем [PERSON] в обґрунтування позову знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, тому позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial