Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, [PERSON] та [PERSON] в якому просить визнати незаконним пункт десятий рішення дванадцятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» №205 від 06 жовтня 2016 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON] з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгород-Сіверський загальною площею 0,0793 гектари, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з 1998 року проживав громадянським шлюбом з [PERSON] , та працював в Новгород-Сіверському ЖЕК пічником 4-го розряду. Для того, щоб їм надали земельну ділянку він перевівся з Новгород-Сіверського ЖЕК до ПМК-86 муляром 2-го розряду влітку 2000 року. 25 грудня 2000 року згідно рішення профкому ТОВ «МПК-86» на підставі рішення Новгород-Сіверської міської ради №189 від 30.11.2000 року [PERSON] отримала земельну ділянку для будівництва квартири за адресою: [ADDRESS] . В 2002 році він уклав шлюб з [PERSON] , яка взяла його прізвище « [PERSON] » та була матір`ю двох синів [PERSON] та [PERSON] від попереднього шлюбу. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу він фактично один почав будівництво будинку, за власні кошти купував будівельні матеріали та здійснював внутрішні роботи. 26 грудня 2013 року його дружині було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою по [ADDRESS] , для передачі її у власність. Земельна ділянка була зареєстрована у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номеру 7423610000:00:004:0406. [INFO] дружина позивача померла. [INFO] , відповідачі діти покійної дружини [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці, звернулися до відповідача Новгород-Сіверської міської ради із заявою про передачу вказаної земельної ділянки у власність. При цьому як [PERSON] та [PERSON] , так і він сам звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. 06 жовтня 2016 року рішенням дванадцятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» №205 від 06 жовтня 2016 року, (п.10), було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгород-Сіверський загальною площею 0,0793 гектари, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також, даним рішенням було визначено, що «за умови виконання п.11 цього рішення безкоштовно передати у власність [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0,0793 га, з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, за п.11 вищевказаного рішення відповідачів [PERSON] та [PERSON] , було зобов`язано виконувати обов`язки землевласників у відповідності до вимог ст.91 ЗК України, а також провести державну реєстрацію нерухомого майна-земельної ділянки у відділі державної реєстраційної служби Новгород-Сіверської міської ради. Позивач [PERSON] вважає, що відповідач по справі Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, достовірно знаючи про те, що [PERSON] та [PERSON] звернулися до міської ради, як спадкоємці померлої [PERSON] , порушила вимоги ст. 81 ЗК України, прийнявши рішення про виділення у власність [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки на підставі п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, хоча повинна була вирішувати це питання у відповідності до вимог п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (набуття права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини), та порушила не тільки його право, як спадкоємця [PERSON] , на користування і володіння земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , а й їхнього спільного з [PERSON] сина [PERSON] , при цьому призвела до позбавлення позивача та його о сина [PERSON] права на спадкування, ще й житлового будинку, розташованого на вищезазначеній земельній ділянці. Таким чином у зв`язку із збільшеними позовними вимогами просив суд визнати незаконним пункт десятий рішення дванадцятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» №205 від 06 жовтня 2016 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON] з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгород-Сіверський загальною площею 0,0793 гектари, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та скасувати його. Справа судами розглядалась неодноразово. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області Шахунов М.О. у судовому засіданні висловився проти задоволення позову, пояснивши, що оспорюваний пункт 10 рішення міської ради є законним, так як відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до міськради з відповідною заявою щодо передачі їм у власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , на яку раніше [PERSON] матері заявників, що померла, був наданий дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність. Питання чи є земельна ділянка об`єктом спадщини, в ході розгляду заяви не з`ясовувалось. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник-адвокат Костюченко В.К. позов не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши вступні слова сторін по справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд встановив наступні правовідносини. Під час судового розгляду встановлено, та не заперечується сторонами, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.01.2002 року. Як встановлено, згідно виписки із протоколу №12, рішенням профспілкового комітету ВАТ «ПМК-86» від 25 грудня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради №189 від 30 листопада 2000 року працівникам ВАТ, зокрема й [PERSON] , для будівництва квартир було передано в користування земельну ділянку загальною площею 0,36 гектари, розташовану по [ADDRESS] , (а.с. 9). Рішенням Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 16 грудня 2008 року було припинено право користування ВАТ «ПМК-86» земельними ділянками по [ADDRESS] та переведено їх у резервний фонд міської ради (а.с. 212 ). Згідно рішення Новгород-Сіверської міської ради двадцять дев`ятої сесії шостого скликання від 26 грудня 2013 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність» надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.25). 04 травня 2016 року [PERSON] звернулася до ФОП « [PERSON] » із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0793 га (а.с.26). 11 липня 2016 року проект було виготовлено, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 7423610000:00:004:0406.Технічна документація проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] була погоджена з відповідними органами в кінці червня 2016 року.(а.с.21-36) Згідно ксерокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 липня 2016 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). Згідно довідки Новгород-Сіверської міської ради №3650 від 11 листопада 2016 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Також за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: чоловік - [PERSON] , сини - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.13). З відповідей Новгород-Сіверської міської ради від 13.12.2017 року №03-17/2876 та від 04.01.2018 року №03-17/41 вбачається, що 19 липня 2016 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до Новгород-Сіверської міської ради із заявою про передачу їм у власність земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7423610000:00:004:0406, як спадкоємці [PERSON] (а.с.18-20). Також під час судового розгляду представник відповідачів адвокат Костюченко В.К. та [PERSON] і [PERSON] вказували, що їх матір не набула права власності на спірну земельну ділянку, отже вона не може бути об`єктом спадкування, натомість може бути передана органом місцевого самоврядування в порядку безкоштовної передачі. Пунктом 10 рішення дванадцятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради №205 від 06 жовтня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгород-Сіверський загальною площею - 0,0793 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; за умови виконання пункту 11 цього рішення вирішено безкоштовно передати у власність [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку загальною площею - 0,0793 га з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться на землях категорії житлової та громадської забудови за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15). 20 жовтня 2016 року за [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.42-43). 03 листопада 2016 року Новгород-сіверським МБТІ на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний ) житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею приміщень 65,0 кв.м. (а.с.37-41). Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до пункту «г» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара. Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Порядок безоплатної передачі громадянам України у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема й для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) врегульований статтею 119 ЗК України. Так, частинами шостою - дев`ятою статті 119 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. В ході судового розгляду в даній справі суду не надано доказів того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримували дозвіл від відповідача Новгород-Сіверської міської ради, як органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності, на розроблення проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] , такого дозволу вони не отримували, вказаного проекту землеустрою не розробляли. В той же час як слідує з пояснень представника відповідачів адвоката Костюченка В.К., відповідачі [PERSON] та [PERSON] тільки звернулися до відповідача Новгород-Сіверської міської ради, із заявою про передачу відповідної земельної ділянки у їхню власність додавши до неї проект землеустрою, розроблений їхньою матір`ю [PERSON] з посиланням на те, що вони є спадкоємцями [PERSON] та бажають завершити будівництво квартири, розташованої на земельній ділянці, на яку було розроблено відповідний проект землеустрою. З цього приводу суд погоджується з позицією представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокатом Костюченко В.К., що [PERSON] за життя права власності на земельну ділянку загальною площею 0.0793 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . не набула і рішення про передачу їй у власність вказаної земельної ділянки уповноваженим органом не приймалося, тому до спадкоємців [PERSON] згідно статті 1218 ЦК України не перейшло як право власності на вказану земельну ділянку, так і право на завершення її приватизації. Під час судового розгляду судом з`ясовано що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] не були єдиними спадкоємцями [PERSON] , які прийняли спадщину останньої відповідно до статті 1268 ЦК України, оскільки до кола таких спадкоємців також згідно Закону належить [PERSON] , спільний син позивача [PERSON] та померлої [PERSON] яка є матір`ю відповідачів [PERSON] та [PERSON] від першого шлюбу - про що було відомо відповідачу Новгород-Сіверській міській раді, на що вказує наявна в матеріалах справи довідка про склад сім`ї [PERSON] від 11 листопада 2016 року, видана самим же відповідачем Новгород-Сіверською міською радою, з якої вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з нею проживали її чоловік та троє її дітей. Суд наголошує на тому, що позивач під час перебування у шлюбі з [PERSON] безпосередньо брав участь в будівництві квартири, яка є фактично самочинним будівництвом, що розташована на земельній ділянці, переданій оспорюваним ним рішенням Новгород-Сіверської міської ради у власність відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що визнається та не оспорюється останніми. При цьому доводи останніх під час судового розгляду даної справи про те, що позивач не мав наміру брати участі в завершенні будівництва квартири і відповідно в оформленні права власності як на неї, так і на земельні ділянку, на якій розташована дана квартира, у ході судового розгляду підтвердження не знайшли, оскільки позивач це заперечив, та підтверджує факт його звернення до нотаріуса, а на його бажання належно оформити у власність вказану квартиру разом на рівнів з усіма законними спадкоємцями, що можливо за умови передання відповідної земельної ділянки у власність, вказує факт відстоювання ним спадкових інтересів в інтересах всіх законних спадкоємців. Вищевикладене вище беззаперечно свідчить, що прийняття відповідачем Новгород-Сіверською міською радою рішення від 06 жовтня 2016 року, яким затверджено п.10 проекту землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406, щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгород-Сіверський, загальною площею-0,0793 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., розробленої [PERSON] , яка померла [INFO] та передачу вказаної земельної ділянки у власність [PERSON] і [PERSON] здійснено в порушення вимог чинного земельного законодавства та призвело до порушення прав позивача, який на рівні з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , має право на отримання відповідної земельної ділянки у власність з метою завершення будівництва розташованої на ній квартири і оформлення її у власність. Частиною десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та необхідність визнання незаконним пункту десятого рішення дванадцятої сесії VII скликання Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність» №205 від 06 жовтня 2016 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON] з кадастровим номером 7423610000:00:004:0406, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель комунальної власності в межах м. Новгород-Сіверський загальною площею 0,0793 гектари, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та його скасування. Що стосується вимоги позивача [PERSON] , щодо поновлення строку звернення до суду, пропущеного з поважної причини, то це встановлено судом під час судового розгляду, на думку суду, строк звернення до суду ним не є пропущеним, оскільки позивач в свій час своєчасно звернувся до суду з вищезазначеним позовом, щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування, справа тривалий час розглядалась у судах різних інстанцій, та після прийняття відповідного судового рішення, позивач після усунення встановлених апеляційним судом порушень процесуальних вимог закону, щодо сторін по справі, постановою якого було скасовано рішення суду першої інстанції з цих підстав, яка залишена в силі постановою Верховного Суду, повторно змушений звернутися до суду з зазначеним позовом, тому дана вимога судом не розглядається. Оскільки позов підлягає задоволенню, питання із судовими витратами слід вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved