Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 24.05.1993 року. Позивач є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] від 24.05.1993 року. Позивач прийняв спадщину у відповідності до положень ст.549 ЦК УРСР 1963 року, що підтверджується довідкою «ЖЕО №2» Полтавської міської ради від 10.03.2017 року №1733. Спадкодавцю [PERSON] належало на праві власності в цілому 47/100 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачем було надано до нотаріальної контори документи в оригіналах, а саме: заповіт, посвідчений Першою полтавською державною нотаріальною конторою [INFO] від імені [PERSON] на все її майно на користь сина [PERSON]; свідоцтва про право на спадщину на 1/20 та 11/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; договір дарування 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Також, зареєстроване право власності спадкодавця підтверджується довідкою ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №3490 від 14.04.2017 року. Державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. постановою від 17.05.2017 року №900 02-31 було відмовлено позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 47/100 часток житлового будинку, який належав померлій [PERSON] Відмовляючи позивачу, нотаріус посилався на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Октябрської районної ради від 12.09.2000 року за №373 змінені ідеальні частки співвласників, нова частка [PERSON] складає 2/5 частини об'єкту, або 40/100 частки, та вчинена нотаріальна дія не відповідатиме вимогам законодавства. Посилаючись на норми ст.ст. 1216,1218,1217,1268,328ЦК України , та те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та рішення виконавчого комітету Октябрської районної ради від 12.09.2000 року, прийняте після смерті власника будинку, жодним чином не впливає на розмір частки спадкодавця, тому вважає, що нотаріус неправомірно відмовив йому у видачі свідоцтва. Просив скасувати постанову від 17.05.2017 року №900 02-31 державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язати державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 47/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] В судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити повністю, враховуючи обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до суду повторно не з'явився, державний нотаріус надіслав клопотання, зазначивши, що нотаріус не є заінтересованою особою, та не повинен залучатися в якості відповідача по справах про спадкування; при вирішенні справи по суті Перша полтавська державна нотаріальна контора просить справу розглянути у відсутність свого представника та покладається на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат». Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу, як посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону № 3425-XII, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Як роз'яснено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов'язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов'язково обґрунтовуватися причини такої відмови. Згідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Згідно п. 4.14. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка є предметом даного спору, державний нотаріус послався на те, що в даному випадку мають місце наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Мотивував, своє рішення тим, що згідно довідки ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 14.04.2017 року №3490, станом на 31.12.2012 року в реєстровій книзі №37 за реєстровим №44 зареєстровано право власності [PERSON] на 1/5 частку, 1/20 частку, 11/50 частку, а в цілому на 47/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Проте, згідно довідки ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 14.04.2017 року №3489, на підставі рішення виконкому Октябрської районної ради від 12.09.2000 року за №373 змінені ідеальні частки співвласників вказаного житлового будинку. Нова частка [PERSON] складає 2/5 частини об'єкту, або 40/100 частки. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Позивачем на підтвердження складу спадкового майна було надано державному нотаріусу документи в оригіналах, а саме: заповіт, посвідчений Першою полтавською державною нотаріальною конторою [INFO] від імені [PERSON] на все її майно на користь сина [PERSON]; свідоцтва про право на спадщину на 1/20 та 11/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; договір дарування 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Також, зареєстроване право власності спадкодавця підтверджується довідкою ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №3490 від 14.04.2017 року (а.с.9,10,11, 12-13,15). Позивач прийняв спадщину у відповідності до положень ст.549 ЦК УРСР 1963 року, що підтверджується довідкою «ЖЕО №2» Полтавської міської ради від 10.03.2017 року №1733 (а.с.8). Частиною 1 ст. 1298 Цивільного кодексу України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного, можливо зробити висновок про те, що позивач зробив усі необхідні дії, які передбачені законом для отримання спірного свідоцтва. Враховуючи зазначене, суд вважає безпідставною відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. зважаючи на те, що рішення виконкому Октябрської районної ради від 12.09.2000 року за №373, яким змінені ідеальні частки співвласників вказаного житлового будинку, та нова частка [PERSON] складає 2/5 частини об'єкту, або 40/100 частки, винесено після смерті співвласника, та на момент смерті право власності [PERSON] не припинилося на її загальну частку 47/100 у спадковому житловому будинку. Разом з тим, суд вважає позов задовольнити частково, відмовити у вимогах про зобов'язання відповідача видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на 47/100 часток житлового будинку, що залишилася після смерті [PERSON], оскільки суд не може зобов'язати нотаріуса на здійснення конкретних нотаріальних дій із зазначенням конкретного рішення, яке повинно бути ухвалено. Суд приходить до висновку про скасування постанови Першої полтавської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Шестун Н.Г. від 17.05.2017 року щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати Першу полтавську державну нотаріальну контору в особі державного нотаріуса Шестун Н.Г. вирішити питання щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], відповідно до діючого законодавства. В задоволенні інших вимог позивачу відмовити.

Outcome: partial