Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КС «Злагода» про стягнення коштів за договором про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 8239 д від 17.11.2014 року, укладеним між ним та відповідачем. Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно цього договору ним було внесено 39883,55 грн. зі сплатою 27,53% річних строком до 17.02.2015 року. Строк договору закінчився, однак кошти повернуті не були, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. За даними звірки сума заборгованості за вказаним договором складає 43825,22 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст.\~1058,\~1060,\~1061 ЦК України, положеннях\~Законів України «Про кредитні спілки», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «;Про захист прав споживачів». Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. П. 4 ч.1 ст. 4 Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобовязанням щодо наступного його повернення. Водночас\~ст.1 Закону України «Про кредитні спілки»\~визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків її членів. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої\~статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно\~ст. 1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до\~ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17.11.2014 року між відповідачем КС «Злагода» та позивачем [PERSON] було укладено договір № 8239 д про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого відповідач прийняв у позивача на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 39883,55 гривень зі сплатою 27,53% річних строком до 17.02.2015 року. Внесення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок, у виконання умов цього договору, підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 17 листопада 2014 року на суму 39883,55 грн. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав та не повернув позивачу вклад та не сплатив проценти. Згідно акту-звірки розрахунку за депозитом при наявності договорів, підписаним сторонами, станом на 30 червня 2015 року основна сума по договору № 8239 д від 17.11.2014 року становить 39885,55 грн., відсотки\~3152,87 грн., а всього сума до виплати становить 43036,42 грн. Таким чином, в результаті невиконання відповідачем умов договору № 8239 д від 17.11.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 43825,22 грн., з яких: 39885,55 грн. - внесок (вклад) [PERSON] на депозитний рахунок спілки, 3152,87 грн. - заборгованість по нарахованих процентах, 788,80 грн. - (3% річних). Вказана сума не повернута і на день розгляду справи. Доказів щодо протилежного відповідач не надав. Згідно ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту, а позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. В разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а позов задоволений, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved