Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 16 липня 2020 року за номером 11621, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 16 694 грн. 37 коп. Вимоги позову мотивовані тим, що у вересні 2020 року на адресу роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця Клименко Р.В. ВП 62644779 від 24 липня 2020 року про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 16 694 грн. 37 коп. на підставі виконавчого напису від 16 липня 2020 року №11621, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горай О.С. Позивач [PERSON] вважає оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню оскільки він не має договірних відносин із ТОВ «Вердикт Капітал», а відтак не має заборгованості перед цим товариством. Також позивач вважає оспорюваний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням вимог статей 88, 89 Закону України «Про нотаріат», оскільки сума стягнутої заборгованості не є безспірною та подані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не відповідають вимогам, встановлених чинними нормативно - правовими актами. Таким чином, оскільки, на думку позивача, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги чинного законодавства, то вона вважає наявними законні підстави для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 13 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано докази. В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача, ТОВ «Вердикт Капітал», не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить зміст рекомендованого поштового повідомлення, не надав до суду пояснень про причини неявки, не надав на адресу суду відзиву на позов або заперечення. Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить зміст рекомендованого поштового повідомлення, не надав до суду пояснень про причини неявки. Третя особа, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить зміст рекомендованого поштового повідомлення, не надав до суду пояснень про причини неявки. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача, а також третіх осіб на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач та треті особи повідомлялись належним чином про дату, час та місце слухання справи, відповідач не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив. Суд, з урахуванням думки позивача [PERSON] , дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 23 липня 2020 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» Кузьомко В.М. звернувся до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. із заявою про примусове виконання рішення та надав виконавчий напис, вчинений 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрований в реєстрі за №11621. Вказаним виконавчим написом звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором 500948369 від 20 червня 2014 року, укладеним з АТ «Альфа - Банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохілліс Веста», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості в розмірі 16 044 грн. 37 коп. за період з 16 січня 2019 року по 11 березня 2020 року, та загальна заборгованість з врахуванням оплати за вчинення виконавчого напису, становить 16 694 грн. 37 коп. На виконання вказаного виконавчого напису 24 липня 2020 року приватним виконавцем Клименко Р.В. було винесено постанову ВП №62644779 про відкриття виконавчого провадження. Згідно зі статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» №3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року, вчинення виконавчого напису - це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, якою Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. Окрім того, суд вважає, що характер правовідносин, що склалась між боржником [PERSON] та ТОВ «Вердикт Капітал», жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості, на підтвердження наявності у ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором, а також наявністю у позивача заборгованості, останнім не надано до суду жодного доказу. У своїй постанові від 11 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд висловив наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, судом не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Окрім того, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, а також не подано відзив та заперечень щодо позову. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно статті 12 та статті 81 Цивільного - процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, оскільки до суду не надано жодних підтверджень того, що нотаріусом виконавчий напис було вчинено правомірно, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами), суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved