Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та в порядку поділу спадкового майна, посилаючись на те, що 05 січня 2010 року померла її мати [PERSON] в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння № 21 по вул. Набережна в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області, що належало їй згідно свідоцтва № 132 про право особистої власності на домоволодіння від 23 серпня 1989 року видане виконкомом Лаврівської сільської ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 128 від 19 травня 1988 року, відповідно до якого дане будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Також до складу спадкового майна після смерті 05 січня 2010 року [PERSON] також входить: - земельна ділянка площею 1,6393 гектарів у межах згідно з планом, розташована на території: Лаврівської сільської ради Вінницького району, Вінницької області, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 0520682600:01:008:0023, що належала померлій 05 січня 2010 року [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку; - земельна ділянка площею 0,2500 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Лаврівка, Вінницького району, Вінницької області, кадастровий номер: 0520682603:02:003:0012, що належала померлій 05 січня 2010 року [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 192805 виданий 15 листопада 2004 року Лаврівською сільською радою та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 135; - земельна ділянка площею 0,0638 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лаврівка, Вінницького району, Вінницької області, кадастровий номер: 0520682603:02:003:0011, що належала померлій 05 січня 2010 року [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 192804 виданий 15 листопада 2004 року Лаврівською сільською радою та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 136; - земельна ділянка площею 0,1953 гектарів у межах згідно з планом, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лаврівка, Вінницького району, Вінницької області, кадастровий номер: 0520682603:02:004:0011, що належала померлій 05 січня 2010 року [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 192804 виданий 15 листопада 2004 року Лаврівською сільською радою та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 136. Однак, позивачка не має можливості оформити свої спадкові права після смерті 05 січня 2010 року [PERSON] в Вінницькій районній державній нотаріальній конторі на спадковий житловий будинок. 08 вересня 1997 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде матиме право - [PERSON] та [PERSON]. Даний заповіт, посвідчений [PERSON], секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 08 вересня 1997 року та зареєстрований в реєстрі за № 101 від імені [PERSON], дублікат якого виданий [PERSON], секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 26 травня 2010 року і зареєстрований в реєстрі за № 83. Таким чином, позивач та відповідач по справі: [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті 05 січня 2010 року матері [PERSON]. У встановлений законом строк вони (спадкоємці) звернулися з заявами про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті 05 січня 2010 року [PERSON]. Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі саме на спадковий житловий будинок позивачка не має можливості, в звязку з чим, спадкоємці не мають можливості укласти договір поділу спадкового майна в нотаріальній конторі. Особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті 05 січня 2010 року [PERSON] відсутні. Згідно погосподарських книг Лаврівської сільської ради, станом на 15.04.1991 року головою та єдиним членом колгоспного двору будинковолодіння № 21 по вул. Набережна в с. Лаврівка Вінницького району, була: [PERSON]. 11.04.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою письмовий договір поділу спадкового майна, згідно якого домовилися, що [PERSON] успадковує спадкове будинковолодіння № 21 по вул. Набережна в с. Лаврівка Вінницького району, а також земельні ділянки за даною ж адресою площею 0,25 га та площею 0,0638 гектарів, земельну ділянку площею 0,1953 гектарів, а відповідач [PERSON] успадковує земельну ділянку площею 1,6393 гектарів. Спадкоємці також уклали договір поділу спадкового майна в нотаріальній конторі, але до нього не змогли включити спадковий житловий будинок, так як свідоцтво про право власності видане колгоспному двору. Із вищезазначеного випливає, що спадкоємиць не має змоги оформити своє право на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, змін та доповнень немає, просить вимоги позову задоволити. Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач по справі, представник Лаврівської сільської ради, в особі голови - не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 січня 2010 року померла спадкодавець [PERSON] в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 159231 від 08.01.2010 року (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння № 21 по вул. Набережна в с. Лаврівка Вінницького району Вінницької області, що належало їй згідно свідоцтва № 132 про право особистої власності на домоволодіння від 23 серпня 1989 року видане виконкомом Лаврівської сільської ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 128 від 19 травня 1988 року, відповідно до якого дане будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 23, 24-28). 08 вересня 1997 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде матиме право - [PERSON] та [PERSON]. Даний заповіт, посвідчений [PERSON], секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 08 вересня 1997 року та зареєстрований в реєстрі за № 101 від імені [PERSON], дублікат якого виданий [PERSON], секретарем виконавчого комітету Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 26 травня 2010 року і зареєстрований в реєстрі за № 83 (а.с.8). Факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та померлою [PERSON], як між матірю да дітьми підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, в яких в графі «мати» вказано «Цикало Парасковія Терентіївна» та в графі «батько» вказано «Цикало Іван Мефодійович» (а.с.9-10), в подальшому прізвище позивачко було змінено у звязку з укладенням шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.11). 11.04.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою письмовий договір поділу спадкового майна, згідно якого домовилися, що [PERSON] успадковую спадкове будинковолодіння № 21 по вул. Набережна в с. Лаврівка Вінницького району, а також земельні ділянки за даною ж адресою площею 0,25 га та площею 0,0638 гектарів, земельну ділянку площею 0,1953 гектарів, а відповідач [PERSON] успадковує земельну ділянку площею 1,6393 гектарів (а.с. 18, 19-20, 43-44). Відповідно до довідки № 396 від 13.05.2017 року виданої виконавчим комітетом Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що померла [PERSON], за життя володіла, користувалася та розпоряджалася будинковолодінням, яке розташоване за адресою: с. Лаврівка, вул. Набережна, 21, Вінницького району Вінницької області (а.с.32) заборони та арешту на дане будинковолодіння не має (а.с. 34). Як вбачається з довідки № 394 від 13.05.2017 року виданої виконавчим комітетом Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, померла [PERSON] постійно була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (а.с.33). Рішення виконкому про визнання права власності на будинковолодіння за адресою: с. Лаврівка, вул. Набережна, 21, Вінницького району Вінницької області не приймалося, що підтверджується довідкою Лаврівської сільської ради № 397 від 13.05.2017 року (а.с.35). Постановою за вих. № 930/02-31 від 19.05.2017 року про відмову у вчинені нотаріальної дії, відмовлено в реєстрації договору про поділ спадкового майна, оскільки свідоцтво на будинок спадковий видане як колгоспному двору (а.с.45). Інших спадкоємців немає. Заповіт не оспорювався та не скасовувався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути\~\~визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону України „ Про власність від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved