Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, за яким просив зняти заборону відчуження з нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яку накладено на підставі нотаріальної заборони в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 18 вересня 2018 року, зареєстровано в реєстрі за № 1098. В обґрунтування позову позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 11.02.2020 року, наданої на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків, зазначив, що 18.09.2018 року за договором купівлі-продажу він придбав житловий будинок [ADDRESS] . Проте на час укладення угоди він не вчинив повного розрахунку за придбане майно з продавцем [PERSON] . Тому, приватним нотаріусом Демченко Т.М. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з посвідченням цього договору було накладено заборону відчуження вказаного житлового будинку до проведення повного розрахунку. 15.07.2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу в Запорізькій області Демченко Т.М. з заявою про припинення обтяження на нерухоме майно, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з повним розрахунком. Того ж дня приватний нотаріус своїм рішенням відмовив йому у проведенні державної реєстрації припинення обтяження з посиланням на п. 4 самого договору купівлі-продажу, відповідно до якого факт проведення повного розрахунку засвідчується заявою продавця, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально. Заява в цьому випадку є невід`ємною частиною договору. Продавець за договором [PERSON] помер [INFO] . Позивач здійснював повний розрахунок декількома платижами. Так, до 05.04.2019 року він передав 64\~000 грн. [PERSON] , а інші 24\~000 грн. він вже передавав пізніше гр. [PERSON] , яка доводиться продавцю сестрою та отримала після його смерті спадщину. Таким чином, продавець [PERSON] не може подати необхідної заяви, тому факт повного розрахунку не підтверджено, і підстави для внесення приватним нотаріусом відомостей про припинення обтяження відсутні. Заява про повний розрахунок від спадкоємиці померлого продавця [PERSON] не надходила і в договорі не була передбачена така можливість. Позивач вказує, що на даний час порушуються його права власності, а саме щодо розпорядження його майном. Просив припинити заборону відчуження нерухомого майна житлового будинку [ADDRESS] , яка була накладена приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. при посвідчення договору купівлі-продажу від 18.09.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1098. Позивач [PERSON] \~\~в судове засідання не з`явився,\~подав\~\~суду заяву в якій вказав, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без його\~участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала\~\~суду заяву про визнання позову в повному обсязі, просила справу розглядати без її участі. Від приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем), продавець зобов`язується передати майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити оговорену сторонами грошову суму. Предметом договору є житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області площею 0,1000 га, наданій для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка має кадастровий номер: 2321810100:04:002:0059. Даний договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. 18.09.2018 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 1097. Також, відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу від 18.09.2018 року цей продаж за домовленістю сторін вчинено за 88\~000,00 грн., з яких покупець сплатив продавцеві 40\~000 грн. до підписання договору, а решту 48\~000 грн. покупець зобов`язується передати продавцеві таким чином: 24\~000 до 15.12.2018 року, а решту 24\~000 грн. до 05.04.2019 року. Факт проведення повного розрахунку та виконання договору засвідчується заявою продавця, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 16 цього договору сторони домовилися, що до факту проведення повного розрахунку, вказаного в п. 4 даного договору, за вищевказаний житловий будинок накладається заборона відчуження цього житлового будинку та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вноситься запис про обтяження житлового будинку. Вказана заборона була внесена 18.09.2018 року до Державного реєстру приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат», номер в реєстрі 1098. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про права власності № 138190400 від 18.09.2018 року за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстровано право приватної власності на житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1646824023218, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно рішення державного реєстратора № 47802557 від 16.07.2019 року позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації припинення обтяження, заборони на нерухоме майно на житловий будинок з реєстраційним номером 1646824023218, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до розписки складеної 05.04.2019 року [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , яка проживає в [ADDRESS] , в тім, що вона отримала від [PERSON] , [INFO] , 24\~000 грн. в зв`язку з проведенням повного розрахунку за договором купівлі-продажу житлового будинку від 18.09.2018 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] та нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М.. Додатково зазначила. Що претензій вона до [PERSON] не має і рахує, що можна вважати його зобов`язання виконаним. Але з заявою про припинення обтяження як спадкоємиця [PERSON] вона до нотаріуса не зверталася (а.с.9). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 8/2019, розпочата від 24.01.2019 року, яка була надана приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О., [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області у віці 83 років, про що 17.01.2019 року складено актовий запис № 33, місце державної реєстрації: Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17.01.2019 року. Спадкова справа зареєстрована в спадковому реєстрі 24.01.2019 року за номером 63651505, спадкодавець [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , дата смерті [INFO] . 27.02.2019 року з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулася його сестра [PERSON] , 1942 року народження, щодо спадкового майна, яке складалося з квартири [ADDRESS] . Потім вказана заява нею була уточнена заявою від 13.09.2019 року, а саме щодо спадково майна та наявності інших спадкоємців. [PERSON] 30.09.2019 року отримана свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та автомобіль марки ЗАЗ, модель ТF699Р, легковий седан, 2007 року випуску. Вказані свідоцтва зареєстровані в Спадковому реєстрі за № 1578 та № 1579. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї 1952 р. передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користування майно відповідно до загальних інтересів. Відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1\~ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст.\~317\~ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог\~ст. 182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державним реєстратором є нотаріус. Згідно п. 1 ч. 3 цієї ж статті Закону державний реєстратор встановлює\~відповідність заявлених\~прав і\~поданих/отриманих\~документів вимогам\~законодавства,\~а також\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяженнями,\~зокрема: відповідність\~обов`язкового дотримання\~письмової форми\~правочину та\~його нотаріального\~посвідчення у\~випадках,\~передбачених законом; відповідність\~повноважень особи,\~яка подає\~документи для\~державної реєстрації\~прав; відповідність\~відомостей про\~речові права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що містяться\~у Державному\~реєстрі прав,\~відомостям,\~що містяться\~у поданих/отриманих\~документах; наявність\~обтяжень прав\~на нерухоме\~майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Пунктом 2 ч. 3 ст. 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно ч. 1 ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Стаття 24\~Закону України\~«Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження» передбачає підстави для відмови в державній реєстрації прав. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~27\~визначеного Закону\~державна реєстрація\~права власності\~та інших\~речових прав,\~крім державної\~реєстрації права\~власності на\~об`єкт незавершеного\~будівництва,\~проводиться на\~підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно з п. 3 та п. 5 ч. 2\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є, в тому числі: визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна та договір, укладений в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката. У відповідності до ст.\~34\~Закону України\~«Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією. Згідно ст. 73 цього Закону нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням\~установи банку,\~підприємства або\~організації про\~видачу громадянину\~позики (кредиту)\~на будівництво,\~капітальний ремонт\~чи купівлю\~жилого будинку\~(квартири); за\~зверненням органу\~опіки та\~піклування з\~метою захисту\~особистих і\~майнових прав\~та інтересів\~дитини,\~яка має\~право власності\~або проживає\~у жилому\~будинку,\~квартирі,\~іншому приміщенні,\~на відчуження\~якого накладається\~заборона;\~при посвідченні\~договору довічного\~утримання; при\~посвідченні договору\~про заставу\~жилого будинку,\~квартири,\~дачі,\~садового будинку,\~гаража,\~земельної ділянки,\~іншого нерухомого\~майна; за\~повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог\~ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Пункт 12 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127,\~розгляд заяви\~та документів,\~поданих для\~державної реєстрації\~прав,\~здійснюється державним\~реєстратором,\~який встановлює\~черговість розгляду\~заяв,\~що зареєстровані\~в базі\~даних заяв\~на таке\~майно,\~відповідність заявлених\~прав і\~поданих документів\~вимогам законодавства,\~відсутність суперечностей\~між заявленими\~та вже\~зареєстрованими речовими\~правами та\~їх обтяженнями,\~а також\~наявність підстав\~для проведення\~державної реєстрації\~прав,\~зупинення розгляду\~заяви,\~зупинення державної\~реєстрації прав,\~відмови в\~державній реєстрації\~прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів. Відповідно до п.18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Згідно п. 24 вказаного Порядку за результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав). Згідно з п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п.6.1 п. 6 гл. 15 Порядку про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Спадкування це перехід майнових і окремих особистих немайнових прав та обов`язків спадкодавця до його спадкоємців. Сукупність цих прав та обов`язків і є спадщиною. До складу спадщини не входять деякі особисті немайнові права спадкодавця, зокрема, право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами. Якщо особі було завдано каліцтво або інше ушкодження здоров`я і вона після цього через деякий час померла, право на надання відшкодування шкоди припиняється, оскільки нікому іншому воно належати не може. В той же час, якщо за життя потерпілого шкода, викликана ушкодженням його здоров`я, не була відшкодована, право вимоги виплати невиплачених спадкодавцю сум входить до складу спадщини. Не входить до складу спадщини також право на аліменти, пенсію, допомогу та інші соціальні виплати, а також права та обов`язки спадкодавця як боржника та кредитора, якщо вони нерозривно пов`язані з його особою і відповідно до статті 608 Цивільного кодексу України припиняються у зв`язку з його смертю. Як зазначалося вище, відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу від 18.09.2018 року цей продаж за домовленістю сторін вчинено за 88\~000,00 грн., з яких покупець сплатив продавцеві 40\~000 грн. до підписання договору, а решту 48\~000 грн. покупець зобов`язується передати продавцеві таким чином: 24\~000 до 15.12.2018 року, а решту 24\~000 грн. до 05.04.2019 року. Факт проведення повного розрахунку та виконання договору засвідчується заявою продавця, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально, що є невід`ємною частиною цього договору. Аналізуючи зміст цього пункту, можна дійти висновку, що для засвідчення факту проведення повного розрахунку та виконання договору є необхідною заявою тільки сторони цього договору (продавця) з нотаріальним посвідченням справжності саме його підпису, яка в свою чергу, буде невід`ємною частиною такої угоди. Тому, ці обставини, на думку суду, пов`язані з особою кредитора і не можуть бути вчинені його спадкоємцями як за заповітом, так і за законом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заборона відчуження житлового будинку порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання майном, право власності на яке за ним зареєстроване, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved