Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 22.01.2019 року, від цього шлюбу у сторін дітей немає. Одруження виявилось невдалим, різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2019 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позивач у судове засідання не з`явився, ним подано до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує повністю. Відповідач у судове засідання також не з`явилася, подала до суду письмову заяву про визнання заявлених до неї позовних вимог. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 22.01.2019 року у виконавчому комітеті Веряцької сільської ради Виноградівського району за актовим записом №1. У шлюбі сторони дітей не мають. Встановлено, що одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, сторони проживають окремо. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді його наміри розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим даний позов підлягає задоволенню. У ч.2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З врахуванням встановлених обставин щодо тривалості розладу в сім`ї сторін, заперечення позивача проти примирення з відповідачем, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved