Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Берегівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на землю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на прилюдних торгах відділом Державної виконавчої служби Берегівського РУЮ було реалізовано арештоване нерухоме майно, належне боржнику [PERSON], а саме: однокімнатна квартира загальною площею 49,8 м. кв., житловою площею 23,2 м. кв, розташована на 1-у поверсі одноповерхового будинку за адресою : [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 10 жовтня 2013 року вищезазначену квартиру з прилюдних торгів придбала його донька [PERSON]. При проведенні торгів квартира була виставлена на торги без земельна ділянка на якій вона розташована (кадастровий номер: [NUMBER]). Покупця не було повідомлено про наявність зареєстрованого права власності на земельну ділянку на якій розташована квартира. Таким чином, в порушення вимог ст.. 120 ЗК не було зареєстроване право власності на земельну ділянку після реалізації квартири за новим власником. 16 вересня 2017 року за договором дарування позивач став власником квартири [ADDRESS] Після оформлення всіх документів йому стало відомо, що власником земельної ділянки (кадастровий номер: [NUMBER]) на якій розташована квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], ще все являється попередній власник [PERSON]. Цільове призначення даної земельної ділянки площею 0,009га - для будівництва та обслуговування жилого будинку саме тієї квартири, власником якої він є. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 12.09.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Матеріалами справи та судом встановлено, що [PERSON] з прилюдних торгів придбала однокімнатна квартира загальною площею 49,8 м. кв., житловою площею 23,2 м. кв, розташована на 1-у поверсі одноповерхового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 10 жовтня 2013 року. 16 вересня 2017 року згідно договору-дарування позивач став власником квартири [ADDRESS] Також судом встановлено, що вказана квартира розташована на земельній ділянці площею 0,009 га., яка належить [PERSON], згідно державного акту Про право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 15.08.2012 року (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку). Витягом про державну реєстрацію правочинів від 16.09.2017 року за № 197533633 стверджується, що позивач [PERSON] являється власником нежилого приміщення, який розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 377 ч.2 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок ( крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 120 ч.1 ЗК України зазначено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності , користуванні іншою особою припиняється право власності, право користування земельною ділянкою на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи переходить право власності на земельну ділянку або її частину, без зміни її цільового призначення. Відповідно до підпункту «г» пункту 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що з 01.01.2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 05.11.2009 р. №1702-УI. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороні законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивач правомірно на законних підставах набув право власності на квартиру з прилеглою до нього земельною ділянкою. Позивач, як власник вищевказаної квартири користується прилеглою до вищезазначеного будинку земельною ділянкою, площею 0,009 га., його право щодо вільного володіння та розпорядження даним майном ніким не оспорюється, а тому виходячи із встановлених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з передачею права на земельну ділянку, що необхідна для обслуговування будинку. Судові витрати по справі відповідно до ст.141 ЦПК слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved