Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 20 квітня 2016 року в м.Вінниці, дійшовши взаємної згоди відносно всіх суттєвих умов, вони із відповідачем уклали договір купівлі-продажу майна, за яким я за 45086 грн. 30 коп. придбав у [PERSON] Лис і Ко Товариства з обмеженою відповідальністю належне йому на праві власності нерухоме майно виробничий будинок комплекс будівель та споруд, що становить 300/1000 або скорочено 3/10 частини майнового комплексу будівель та споруд, що складається із складу Г площею 850,6 кв.м, профілакторію Е площею 360,2 кв.м і трансформаторної підстанції К, загальною площею 1210,8 кв.м, що розташовані в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, по вулиці Б.Хмельницького, 30. За придбане таким чином мною нерухоме майно він сплатив до [PERSON] Лис і Ко Товариства з обмеженою відповідальністю обумовлену його загальну вартість 45086 грн. 30 коп. Придбане ним нерухоме майно було фактично передане йому [PERSON] Лис і Ко Товариством з обмеженою відповідальністю за місцем його розташування в м.Іллінці Іллінецького району Вінницької області, по вулиці Б.Хмельницького, 30. Власниками решти 7/10 частин майнового комплексу є інші особи. Відповідач надав йому наявні у нього правовстановлюючі документи на придбане ним нерухоме майно. Однак, при цьому він не можу зареєструвати своє право власності на нього в порядку придбання за вказаним вище договором купівлі-продажу від 20 квітня 2016 року, оскільки таке право не було вчасно зареєстроване за продавцем та відсутня технічна документація нерухомого майна. В свою чергу неможливість проведення державної реєстрації його права власності на нерухоме майно із згаданих причин перешкоджає йому повноцінно реалізовувати його право власності на добросовісно придбані ним за договором купівлі-продажу і тому правомірно належні йому обєкти нерухомого майна. Тому він просить суд встановити факт укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за ним право власності на майно, придбане за договором купівлі-продажу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву із проханням вирішити справу в його відсутність і задовольнити його позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] «Лис і Ко» Товариства з обмеженою відповідальністю в судове засідання також не зявилася, натомість директор фірми подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника фірми, позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів а, саме: копії паспорта громадянина України [PERSON] (а.с.3), копії ідентифікаційного номера [PERSON] (а.с.4), копії статуту [PERSON] «Лис і Ко» ТОВ (а.с.5-11), копії протоколу №04/92 проведення біржових торгів по продажу частини мана, що належить ВАТ «Іллінцірайагротехсервіс» від 23 серпня 2004 року (а.с.12,13), копії звіту біржі згідно організації торгів по купівлі частини майна, що належить ВАТ «Іллінцірайагротехсервіс» (а.с.14,15), копії протоколу №1/16 Загальних Зборів Учасників ТОВ «Лис і Ко» від 01 квітня 2016 року (а.с.16), копії договору купівлі-продажу нежитлових приміщень (а.с.17), копії квитанції (а.с.18), копії акта приймання-передачі майна від 08 вересня 2004 року (а.с.19), копії техпаспорта на виробничий будинок (а.с.20-37), копії довідки [PERSON] про площу 3/10 частин майнового комплексу (а.с.38). Згідно приписів цивільного законодавства України, зокрема, ст.ст.16, 317, 328, 330, 334 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права та визнання правочину дійсним; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна; фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати; склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими; якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до закону майно не може бути витребуване у нього; право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене вище із врахуванням наведених правових норм суд вважає, що вимоги позивача доведені повністю. Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд визнає дійсним факт укладення позивачем 20 квітня 2016 року із відповідачем договору купівлі-продажу нерухомого майна виробничого будинку, розташованого в м.Іллінці Вінницької області, по вул. Б.Хмельницького, 30, за позивачем слід визнати право власності на майно в порядку його придбання за договором купівлі-продажу як за добросовісним набувачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved