Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просив суд, встановити факт того, що він постійно проживав з 1987 року по 1992 рік на території, яка стала територією України, а саме: у м. Кілія Одеської області. Це потрібно йому для підтвердження дозволу на постійне місце проживання на території України. Заявник та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з наведених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та вислухавши показання свідків, суд приходить до наступного. Як випливає з матеріалів справи, заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Красний Передовик Кустанайського району Кустанайської області Казахської PCP, що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації, виданого 11.05.2010 року. З дати народження, спочатку з батьками, а потім окремо, [PERSON] проживав в різних республіках СРСР. В період з 1987 року по 1992 рік заявник постійно проживав на території УРСР (потім - України) - у [ADDRESS], що підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] 23.07.2008 р. [PERSON] змінив ім'я з «[PERSON]» на «[PERSON]» (свідоцтво [NUMBER]). Однак, факт проживання [PERSON] на території спочатку УРСР, а потім України, не може бути встановлений іншим шляхом, оскільки за довідками, виданими відповідними підприємствами він проживав у [ADDRESS], а за іншими - «не був зареєстрований та не проживав у м.Кілія». Через вищезазначене, [PERSON] не має іншої можливості встановити факт постійного проживання у м. Кілія з 1987 року по 1992 рік, що має юридичне значення, оскільки зазначений факт необхідний для підтвердження дозволу на постійне місце проживання на території України (виданого [PERSON] за територіальним походженням). За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) для встановлення факту належності до громадянства України за п.п. 1, 2 ч.1 ст. 3, ст. 8 Закону України «Про громадянство України», до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У статті 256 ЦПК України наведений перелік фактів, які встановлюються судом та зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства України, юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. На підставі викладеного,

Outcome: approved