Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до АТ КБ «Приват Банк», третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Боднар І.М. , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 09 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. був вчинений виконавчий напис №8610 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №221362-CRED від 11.04.2008 року, залишок заборгованості за кредитом - 4 321, 02 доларів США; залишок заборгованості за відсотками - 17 049, 23 доларів США; штраф (фіксована частина) - 9, 64 доларів США; штраф (відсоток від суми заборгованості) - 1 018, 51 доларів США, що становить 22 398, 40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.07.2017 року становить 580 794, 03 грн., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн., всього в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 583 794, 03 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки у порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не отримував первинні документи щодо видачі кредиту, у зв`язку з чим у нього були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, визначений банком, є безспірним. Зазначена банком сума заборгованості у заяві про вчинення виконавчого напису є виключно відображенням одноособових арифметичних розрахунків банку та сама по собі не може свідчити про таку безспірність. Окрім того, вказує, що на момент вчинення виконавчого напису Вищий адміністративний суд України скасував норму постанови КМУ, на підставі якої нотаріус вчинив виконавчий напис. У зв`язку з вищенаведеним, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8610 від 09.09.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. Не погоджуючись із позовними вимогами представник відповідача подав відзив у якому вказує, що виконавчий напис був вчинений із дотримання вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначає, що боржнику (позивачу по справі) надсилалась вимога про необхідність виконання зобов`язань та надавалася можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але боржник не висловив своєї незгоди та зобов`язання за кредитним договором не виконала. Також, банком було подано нотаріусу необхідні документи для вчинення виконавчого напису. У зв`язку з вищенаведеним просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У поданій відповіді на відзив представник позивача посилається на Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, якою було скасовано п.1 та п.2 Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року, а в подальшому 01.11.2017 року Вищий адміністративний суд України скасував норму Постанови КМУ на підставі якої нотаріус вчинив виконавчий напис №8610 від 09.09.2017 року та просить задовольнити позовні вимоги повністю. У поясненнях третьої особи Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. зазначається, що виконавчий напис був вчинений із дотримання вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивачем не було доведено фактів порушення порядку вчинення нотаріальних дій, а посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності. Представник позивача [PERSON] в засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просив даний позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно поданого відзиву просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні незважаючи на те, що неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься його заява, у якій він просить провести розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим, розгляд справи відбувся у його відсутності. Ухвалю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2020 року задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено виконання виконавчого провадження реєстраційний номер: ВП 55585712, відкритого на підставі виконавчого напису №8610 від 09.09.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приват банк» було укладено кредитний договір №221362-CRED. 09 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. був вчинений виконавчий напис №8610 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №221362-CRED від 11.04.2008 року, залишок заборгованості за кредитом - 4 321, 02 доларів США; залишок заборгованості за відсотками - 17 049, 23 доларів США; штраф (фіксована частина) - 9, 64 доларів США; штраф (відсоток від суми заборгованості) - 1 018, 51 доларів США, що становить 22 398, 40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.07.2017 року становить 580 794, 03 грн., витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3 000 грн., всього в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 583 794, 03 грн. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Законом України «Про нотаріат» та Цивільним кодексом України. Відповідно до норм ст. ст.11,525,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача ; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення зазначені у Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Представник відповідача, заперечуючи позовні вимоги у поданому відзиві вказує, що нотаріусом виконавчий напис вчинений у відповідності до вимог законодавства та в період часу, коли Перелік документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку був чинним. Згідно з пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік), для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріусу, замість засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, відповідачем було пред`явлено розрахунок заборгованості. Проте, вказані документи не є тотожними та не замінюють один одного, що дає суду підстави вважати, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості, з огляду на вимоги пункту 2 вищевказаного Переліку, не є документом, який посвідчує безспірність визначеної суми боргу. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису №8610 від 09.09.2017 року таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Згідно вимог п.1 ч.2 та ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved