Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі відділення 333 АТ«Імексбанк» в місті Рівне про повернення банківського вкладу. В обґрунтування позову вказує, що 22 серпня 2014 року з відповідачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) на суму 38000 грн., під 22% річних, строком на 31 день з 22 серпня 2014 року по 22 вересня 2014 року. Після закінчення терміну вкладу звернувся в банк з проханням видати кошти. Звертався усно. 13 січня 2015 року позивач звернувся із письмовою вимогою до відповідача про повернення коштів, однак вказана вимога банком була проігнорована. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського вкладу позивач просить суд стягнути з ПАТ «Імексбанк» банківський вклад в сумі 38000 грн., 2841 грн. інфляційних витрат, 380 грн. 3% річних від простроченої суми та 3000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 22 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та позивачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № [NUMBER] на суму 38000 грн., під 22% річних, строком на 31 день з 22 серпня 2014 року по 22 вересня 2014 року. Згідно умов договору дата внесення суми вкладу 22 серпня 2014 року, дата повернення вкладу 22 вересня 2014 року. Позивач на виконання своїх зобов'язань вніс на рахунок ПАТ «Імексбанк» грошові кошти в сумі 38000 грн. згідно договору, що підтверджується випискою по особовому рахунку від 22 серпня 2014 року. 13 січня 2015 року позивач звернувся із письмовою вимогою до відповідача про повернення коштів, однак вказана вимога банком була проігнорована. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Згідно із ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Статтею 611 ЦК України передбачено, що наслідками неналежного виконання зобов'язання є відшкодування збитків та моральної шкоди, сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача інфляційні втрати та 3% відсотки річних, що відповідно наданого позивачем розрахунку становить 2841грн. та 380 грн. Суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 41221 грн. заборгованості, що складається з 38000 грн. коштів за договором банківського вкладу, інфляційних витрат 2841 грн. та 380 грн. 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань законною, обґрунтованою, а отже такою що підлягає задоволенню. Водночас, вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Таким чином, з огляду на глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, розмір матеріальних збитків, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» 1000 грн. моральної шкоди. В решті вимог - відмовити. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 655,81 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial