Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2012 року задоволено її позов до відповідача про стягнення аліментів. Згідно даного рішення суду з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 900 грн. щомісячно, починаючи з 27 квітня 2012 року до досягнення старшої дочки [PERSON] повноліття. Вказує, що відповідач не сплачує їй аліменти на утримання дітей в повному обсязі, внаслідок чого в нього виникла заборгованість. Визначена судом сума аліментів є недостатньою для належного утримання двох дітей, оскільки вона, як отримувач аліментів, на даний час є безробітною. Також зазначає, що діти перебувають на обліку в лікаря, потребують періодичного лікування. Обоє дітей займаються в школі східного танцю «Аміра», а старша дочка відвідує художню школу. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в збільшеному розмірі, оскільки в 2017 році він придбав автомобіль та має додатковий заробіток з надання послуг перевезення на таксі. З огляду на наведене та з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], 09 серпня 2005 року в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та [PERSON], 14 листопада 2007 року розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в частці від заробітку відповідача, а саме в розмірі ? частини його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позов заперечував з підстав, зазначених у відзиві на позов, який обґрунтовано тим, що він дійсно сплачує аліменти [PERSON] на утримання дітей в розмірі 900 грн. Станом на грудень 2017 року заборгованість по сплаті аліментів в нього відсутня. Зазначає, що він працює на посаді водія автотранспортних засобів колони легкових автомобілів у ВКФ «Віта-Авто». Іншої роботи чи джерел доходу в нього немає. Заперечуючи доводи позивача, вказує, що в його власності немає жодного транспортного засобу, окрім мопеду. При вирішенні питання щодо збільшення розміру аліментів просить врахувати наступне: 1) він перебуває в шлюбі з [PERSON], яка є інвалідом другої групи. Інвалідність дружини призводить до додаткових витрат, повязаних з проблемами зі здоровям та необхідністю періодичного лікування, проходження медичних оглядів. 2) він є студентом 4 курсу юридичного факультету заочної форми навчання СНУ ім. Лесі Українки. Вартість навчання становить 6560,00 грн. на рік. 3) квартира, в якій він проживає, є спільною сумісною власністю пяти осіб, оскільки при вирішенні питання про приватизацію даної квартири він врахував інтереси дітей та включив доньок до співвласників квартири. 4) загальний розмір відрахувань з його заробітної плати вже становить 50 %. Вважає, що позивач використовує сплачувані ним аліменти не за призначенням, а на власні потреби, оскільки не працевлаштується. На підставі наведеного просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 січня 2013 року, ухвалено стягувати з [PERSON] к користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 900 грн. щомісячно, починаючи з 27 квітня 2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що сторони є батьками двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матірю, яка здійснює їх догляд та виховання. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; Таким чином, суд дійшов висновку, що з моменту ухвалення рішення в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені розміру аліментів, оскільки погіршився стан здоровя дітей, що підтверджується висновками ЛКК №17 та №18 від 17 січня 2018 року, з яких, зокрема вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходиться на диспансерному обліку невролога, офтальмолога, кардіолога та педіатра, оскільки часто хворіє. [PERSON], [INFO], також знаходиться на диспансерному обліку у педіатра та офтальмолога. Крім того, розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік». Посилання відповідача на його скрутне матеріальне становище, наявність в нього дружини-інваліда та інше не звільняє його від обов'язку утримувати дітей в розмірі, необхідному для їх гармонійного розвитку, та має стати стимулом для відшукання можливостей збільшення заробітку. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріального становища сторін, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача, а саме: стягувати з [PERSON]\~в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави 640 грн. судового збору.

Outcome: partial