Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою , в якій просить оголосити померлою [PERSON] та встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] . В обгунтування заявлених вимог зазначив, що 27.12.2006 року за невідомих обставин зникла [PERSON] , яка постійно проживала в с. Івашинівка Пятихатського району Дніпропетровської області. Жодних відомостей про обставини її зникнення та про місце її перебування немає. За фактом зникнення [PERSON] було порушено кримінальну справу за ч.1 ст. 115 КК України та оголошено її розшук, проте до цього часу знайти [PERSON] не вдалося. Оскільки понад три роки, а фактично більше 15 років і дотепер відомості про перебування [PERSON] за місцем її постійного проживання відсутні є підстави для оголошення її померлою. [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка знаходиться на території Грушуватської сільської ради. Оголошення [PERSON] померлою необхідно для оформлення спадщини на вказану земельну ділянку. Він є рідним братом [PERSON] , проте відомості про народження [PERSON] в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні, відповідне свідоцтво про народження не збереглося. Повідомленням державного архіву Черкаської області від 26.04.2021 на його звернення повідомлено, що запис акту про народження [PERSON] по с. Яблунівка Лисянського району Черкаської області за 1934 рік не виявлено, оскільки книги реєстрації актів про народження за 1934 рік по зазначеному населеному пункту збереглися частково. Інакше, як в судовому порядку, встановити факт родинних відносин він не має можливості, що і стало причиною звернення до суду. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, подали суду заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності, не заперечували щодо заявлених вимог. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника та свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків. Згідно ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ч. 1ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до повідомлення начальника відділення поліції № 7 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області № 447/3-6388 від 13.06.2021 року в ВП №7 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебуває оперативно-розшукова справа категорії «РОЗШУК» № 21416008 від 05.07.2007 відносно [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Яблунівка Черкаської області, мешканка с. Івашинівка П`ятихатського району Дніпропетровської області як особа, яка безвісти зникла. Відомості внесені до ЄДРДР 12013040550002466 від 16.12.2013 р. за ст. 115 ч.1 КК України. Із відповіді виконавчого комітету П`ятихатської міської ради, наданої на запит суду, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 01.06.1960 року по теперішній час. За даною адресою проживала до 2005 року, відомості про її місце перебування за місцем реєстрації відсутні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знала. Вона працювала в магазині в с. Івасинівка, [PERSON] постійно скуплялась в магазині, спілкувалась з нею, трохи любила випити. Жила вона сама. Був у неї син [PERSON] , він помер давно, в якому році не пам`ятає. [PERSON] говорила, що є в неї брат [PERSON] , він її допомагав, висилав її гроші і вона скуплялась. Самого брата не бачила і звідки він їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2001 року її чоловік, а з 2005 року вона сама орендували у [PERSON] земельний пай, розраховувалась з нею, була інколи присутня, коли їй виплачували орендну плату. [PERSON] проживала в с. Івашинівка. Коли [PERSON] не було, то орендну плату отримував її син [PERSON] , який також проживав в с. Івашинівка, а в 2010 році він помер. Коли постало питання його поховання, то сільська рада звернулась до них за матеріальною допомогою, яку вони виділили. На похороні сина [PERSON] не було і куди вона зникла ніхто не знав. Сільська рада займалась питанням її зникнення, подавали в розшук, але не знайшли. Про те, що в [PERSON] є ще брат, їй повідомила сусідка, яка проживала поруч з нею і розповідала, що приїжджав до [PERSON] брат, він їй допомагав і залишав свою адресу та просив йому повідомити в разі необхідності. Вона написала [PERSON] листа, повідомила, що вони з [PERSON] довго не виходили на зв`язок, питала, що йому відомо про це. Він дзвонив і сказав, що нічого не знає про [PERSON] , що до нього телефонували з поліції. Син її помер в 2010 році, то до цього часу років 2 нічого про неї не було чути. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знала [PERSON] , вона проживала і була зареєстрована в с. Івашинівка. Чи був її будинок вона не знає. З 2003 року і по сьогоднішній день [PERSON] в селі не було, люди говорили, що бачили її в П`ятихатках з грошима і вона кудись поїхала, куди ніхто не знає. Син її, коли ще був живий також не знав де вона. На похоронах сина [PERSON] не було. Сусіди говорили, що до [PERSON] приїжджав брат [PERSON] , привозив їй гроші, продукти, вона дуже раділа, коли він приїжджав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] жили по сусідству з нею в с. Тихонівка. Давно [PERSON] виїхала із села, знає, що проживала в Дніпропетровській області, де саме не знає. Вона приїжджала в село, приходила до неї в магазин, розмовляли з нею. Син її подавав в розшук, приїжджали працівники міліції, розпитували про неї. Це було більше трьох років тому. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] народилась та проживала в с. Тихонівка, а потім виїхала ще в молодості в Дніпропетровську область, там жила і працювала. [PERSON] та [PERSON] брат і сестра, була ще одна сестра, але вона померла. Є такі відомості, що [PERSON] немає і більше всього, що вона померла, це так говорять люди в селі. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється нормами ЦПК України. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Так нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживанні і місце перебування якої є невідомим. Судом встановлено, що оголошення особи померлим необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав. Заявник у судовому засіданні акцентувала увагу суду на відсутність іншого порядку встановлення даного факту. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст. 46 ЦК України на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, серед іншого, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією. Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Таким чином судом встановлено, що вже більше 15 років [PERSON] ймовірно є особою, що померла, але юридично це не оформлено. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником у заяві та її представником в судовому засіданні. Задоволення заяви [PERSON] має для нього юридичне значення, оскільки оголошення [PERSON] померлою йому необхідне для подальшого оформлення своїх спадкових прав. Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що відомості про місце перебування [PERSON] 27.12.2006 року відсутні, суд вважає, що викладені обставини у заяві заявником доведені та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому є всі підстави для оголошення [PERSON] померлою, у зв`язку з чим, заяву необхідно задовольнити. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] у точності не може бути встановлено, її необхідно оголосити померлою з дня набрання цим рішенням законної сили. У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановити факт родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Із довідки № 69 від 14.07.2021 року, виданої виконавчим комітетом Бужанської сільської ради села Яблунівка Звенигородського району Черкаської області вбачається про те, що згідно даних погосподарського обліку, особовий рахунок № [NUMBER] , в с. Тихонівка згідно книги № 7 за 1958,1959,1960 роки до складу сім`ї [PERSON] , 1904 року народження входили: [PERSON] 1935 ( [INFO] , [PERSON] 1936 року народження, [PERSON] 1940 ( [INFO] , які дійсно проживали в с. Тихонівка, яке відносилося до Яблунівської сільської ради Лисянського району Черкаської області. Факт родинних відносин, що [PERSON] ( [INFO] , уродженець с. Яблунівка, Лисянський район, Черкаська область РНОКП [NUMBER] ) і [PERSON] ( [INFO] , уродженка с. Яблунівка, Лисянського району, Черкаської області, яка мешкала за адресою: Дніпропетровська область, П`ятихатський район, с. Івашинівка), являються один одному рідним братом та сестрою також підтверджується показаннями свідків та записами в погосподарській книзі. Відповідно до повідомлення Державного архіву Черкаської області запис акту про народження [PERSON] по с. Яблунівка Лисянського району Черкаської області за 1934 рік не виявлено. Книги реєстрації актів про народження за 1934 рік по зазначеному населеному пункту збереглися частково. У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , що останні являються рідними братом та сестрою, має для заявника юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення її особистих майнових прав, а саме: оформлення спадщини. Доказів, які б спростовували факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] суду не надано. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і його встановлення необхідно заявнику для оформлення своїх спадкових прав, які іншим шляхом встановити неможливо. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved