Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Дельта М» припинити неправомірні дії, що полягають у дзвінках та СМС на телефон [NUMBER] , що містять погрози та примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, як такі, що суперечать нормам національного законодавства, та стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. (а.с. 16-19). Позовні вимоги мотивовано тим, що протягом 2019 року на мобільний телефон позивача поступали дзвінки та СМС з погрозами від абонентів, які представлялись працівниками ТОВ «Юридична фірма «Дельта М», з вимогою сплатити борг по кредиту перед АТ «ПУМБ» з погрозами звернутися до членів сім`ї позивача, звинуваченням у шахрайстві, погрозами відкрити щодо позивача кримінальне провадження. Позивач зазначає, що він неодноразово пояснював представникам відповідача, що сума заборгованості явно завищена, просив їх не турбувати по даному питанню та не надсилати смс з погрозами, однак дзвінки на його телефон продовжувались. Вказує, що внаслідок таких дій представників відповідача у нього погіршилися стосунки з членами сім`ї, погіршився звичайний ритм життя, сон, почалися стреси, підвищилась дратівливість, він не може нормально зосередитись на роботі, значно впала його продуктивність, внаслідок чого виникли проблеми з керівництвом. З посиланням на пункти 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року, пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, статті 16, 277, 297, 299 ЦК України, ст. 68 Конституції України, ст. 471 Закону України «Про інформацію» позивач вважає, що діями відповідача порушені його особисті немайнові права, нанесено шкоду його честі, гідності та діловій репутації, яку оцінює в 5 000 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2019 р. позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову протягом семи днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 12, 13). Ухвалою суду від 20.06.2019 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 26-28). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відзив на позов відповідачем не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 28 Конституції України та аналогічних положень у міжнародних актах з прав людини, кожен має право на повагу до його гідності. Згідно норми частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. При цьому недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Нормою статті 297 ЦК України кожному гарантується право на повагу до його честі й гідності, гідність і честь фізичної особи є недоторканими. У разі порушення права фізичної особи на честь і гідність вона вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст. 299 ЦК України). На підтвердження позовних вимог позивачем надано скріншоти смс повідомлень із зазначенням дат 21 та 27 травня 2019 р. за змістом яких через відсутність платежів за кредитом в АТ «ПУМБ» юристи компанії «Дельта М» ініціюють початок процесу примусового стягнення всієї суми боргу 25 446 грн. шляхом подачі позову до суду, для уникнення цього пропонується сплатити вказаний борг добровільно із зазначенням терміну сплати, вказується про намір відправлення запиту для уточнення інформації за місцем роботи та намір виїзду співробітників «Дельта М» за адресою (а.с. 20, 21). Позивач зазначає, що такі дії відповідача принижують його честь та гідність. Будь яких інших доказів суду не надано та про такі позивачем заявлено не було. Відповідно норми ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту вищевказаних скріншотів з смс не можливо встановити з якого номеру надсилались повідомлення і що цей номер належить відповідачу, а також відсутні докази, що смс надходили саме на номер телефону позивача. Також зі змісту наданих суду смс повідомлень не вбачається наявності у них негативних висловлювань та інформації, звинувачень, у тому числі, як зазначає позивач, погроз порушення кримінального провадження, звинувачень у шахрайстві, що порушувало б право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Крім того, позивачем не доведено, що інформація, яка містилася у наданих роздруківках, була поширена відповідачем серед інших осіб. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Позивач також не зазначає, чи укладав він кредитний договір з АТ «ПУМБ», чи отримував за ним кредитні кошти, яка є заборгованість по кредиту, чому вважає, що вимоги є неправомірні, лише вказує, що пояснював відповідачу, що заборгованість є завищена. При наявності зобов`язань між позивачем та банківською установою суд позбавлений можливості ознайомитися зі змістом укладеного правочину у зв`язку з його ненаданням, у тому числі щодо умов про визначення сторонами кредитного договору порядку інформування позичальника у разі існування заборгованості та стягнення боргу. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача припинити неправомірні дії не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому задоволенню не підлягають. Відповідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В частині вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. Згідно частини 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано належних та достовірних доказів на підтвердження порушення відповідачем його прав, у тому числі факту заподіяння позивачу моральних страждань діями співробітників відповідача. З огляду на вищезазначене у задоволенні позову слід відмовити повністю за його недоведеністю. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивача у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed