Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області\~\~\~\~про тлумачення заповіту, стверджуючи, що його сестрі [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,05 га, розташована на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 078737, виданого на її імя на підставі розпорядження Балтської РДА Балтського району Одеської області від 29 січня 2003 року № 317/А-2002. 18.11.2009 року його сестра склала на його користь заповіт, посвідчений Ухожанською сільською радою Балтського району Одеської області, реєстр № 22, в якому заповідала йому належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 078737 від 29.01.2003 року розміром 2,05 га. Вона вважала, що її остання воля є зрозуміла і бажала аби після її смерті право власності на належну їй вищевказану земельну ділянку перейшло йому, крім того її заповіт не було відмінено. 25.07.2016 року його сестра померла, а він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття цієї спадщини, однак нотаріус рекомендував звернутися до суду з позовом про тлумачення заповіту сестри, так як в заповіті вказано, що спадкодавець заповідає йому не земельну ділянку, а державний акт. В судове засідання позивач не зявився, оскільки довіреністю від 20.12.2016 року уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в суді, однак від [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутності, при цьому позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак теж направив заяву про розгляд справи без представника відповідача, при цьому проти позову [PERSON] не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача повинні бути задоволеними у звязку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,05 га, розташована на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 078737, виданого на її імя на підставі розпорядження Балтської РДА Балтського району Одеської області від 29 січня 2003 року № 317/А-2002. 18 листопада 2009 року [PERSON] склала на імя [PERSON] заповіт, посвідчений Ухожанською сільською радою Балтського району Одеської області, реєстр № 22, в якому заповідала йому належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 078737 від 29.01.2003 року розміром 2,05 га. З копії вказаного заповіту вбачається, що дійсно, [PERSON] заповіла належний їй державний акт, а не земельну ділянку згідно цього державного акту. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.\~\~ За змістом\~ст. 317 ЦК України\~право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в оригіналі заповіту допущено помилки у формулюванні змісту розпорядження і запропоновано звернутися до суду що до тлумачення заповіту. Згідно зі\~ст.1256 ЦК України\~тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до\~ст. 213 цього Кодексу. Відповідно до частин 1 та 2\~ст. 213 ЦК України\~зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При цьому, частина 2\~ст. 213 ЦК України\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.\~\~ Таким чином, судом встановлено, що заповідач мала у власності вищевказану земельну ділянку, а тому, складаючи заповіт, дійсно, мала на увазі заповісти саме земельну ділянку, а не державний акт на цю земельну ділянку, що ця неточність була допущена саме у формулюванні змісту розпорядження посадовою особою, яка посвідчила заповіт. Інших спадкоємців у [PERSON] судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved