Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до [PERSON] , мотивуючи тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року, який був розірваний рішенням суду від 03.07.2013 року. За час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу ними, як подружжям, за спільні кошти на підставі: Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № 14-05-03/08 від 14.05.2008 р., Додаткової угоди № 1 до попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № 14-05-03/08 від 15.10.2008 року, Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № 29-01-01/10 від 29.01.2010 р., Акту приймання-передачі квартири від 01.06.2011 р. набуто майно, а саме: двохкімнатна квартира з коморою № XLI, загальною площею 61,1 кв.м., житлова площа 35,4 кв.м., комора площею 2,9 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Згоди про поділ майна в позасудовому порядку між ними не досягнуто. Тому просить провести поділ спільного майна подружжя, виділивши [PERSON] - 1/2 частки квартири [ADDRESS] , відповідачу [PERSON] - 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача. 08.09.2016 року представник позивачки подала до суду заяву про зміну предмету позову. У даній заяві просить суд постановити рішення, яким визнати за [PERSON] в порядку спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с.20). 08.09.2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, згідно вимог якої просив провести розподіл спільного майна виділивши [PERSON] у власність: холодильник Whirlpool; газову плиту Electrolux; диван, що знаходиться у вітальні, набір меблів в кухні, кухонну мийку, газовий котел, компютер, меблеву стінку в коридорі, умивальник, душову кабіну, тумбочку під умивальник, три люстри (настельні світильники) у квартирі. Виділити у власність [PERSON] наступне майно: пральна машинка Bosh; меблева стінка у вітальні; дерев`яний стіл у вітальні; чотири крісла у вітальні; кухонний стіл; три дерев`яні табуретки; дерев`яне двоспальне ліжко; 2 телевізори, порохотяг (а.с.22-23). Ухвалою суду від 17.10.2016 року вищевказані позови обєднані в одне провадження. 08 травня 2018 року позивачкою подано до суду заяву про зміну (уточнення) позовних вимог. У даній заяві позивачка просить суд постановити рішення, яким провести розподіл спільного майна подружжя, виділивши [PERSON] - 1/2 частки квартири [ADDRESS] та 1/2 комори за літерою XLI, загальною проектною площею 2,9 кв.м., між 2 та 3 поверхами, в під`їзді № 3, в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , відповідачу - [PERSON] - 1/2 частки квартири [ADDRESS] та 1/2 комори за літерою XLI, загальною проектною площею 2,9 кв.м., між 2 та 3 поверхами, в під`їзді № 3, в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача (а.с.86). Представник позивачки за первісним позовом в судовому засіданні вимоги позову підтримала з мотивів наведених в позовній заяві, просила позов задоволити у повному обсязі, зустрічний позов просила задоволити частково. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, зустрічну позовну заяву просив задоволити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. За час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти на підставі: Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № 14-05-03/08 від 14.05.2008 р., Додаткової угоди № 1 до попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № 14-05-03/08 від 15.10.2008 року, Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № 29-01-01/10 від 29.01.2010 р., Акту приймання-передачі квартири від 01.06.2011 р. набуто майно, а саме: двохкімнатна квартира з коморою № XLI, загальною площею 61,1 кв.м., житлова площа 35,4 кв.м., комора площею 2,9 кв.м за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10,11-12,13,14,15). 30.06.2011 року на дану квартиру виготовлено технічний паспорт (а.с. 5-6). На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,8). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.06.2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору, позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , неповернутої позики використаної в інтересах сімї в розмірі 13527,50 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 05.06.2015 року складає 284212 грн. 76 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , неповернутої позики використаної в інтересах сімї в розмірі 13527,50 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 05.06.2015 року складає 284212 грн. 76 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1815,39 грн. судового збору. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1815,39 грн. судового збору. У задоволенні зустрічного позову - відмовлено. (а.с.25-28). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.07.2015 року рішення Івано-Франківського міського суду від 05.06.2015 року залишено без змін (а.с.33-36). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 лютого 2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - позов задоволено. Припинено право спільної сумісної власності [PERSON] на 1/2 нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право приватної власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] - 249480,77 грн. компенсації вартості частки у спільній сумісній власності на нерухоме майно. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2629,80 грн. судових витрат по справі (а.с.31-32). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 року, рішення Івано-Франківського міського суду від 26.02.2015 року скасовано (а.с.29-30). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку . Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об`єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ це об`єкт матеріального світу, саме предмети якого є об`єктом права власності. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об`єкта права спільної сумісної власності. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Також, відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 70 СК України, У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В даній справі сторони не дійшли згоди щодо розподілу їх спільного майна, а тому воно підлягає поділу в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з заявлених позовних вимог [PERSON] , аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки (відповідачки за зустрічним позовом) про визнання за нею в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, право власності на: 1/2 частки квартири [ADDRESS] та 1/2 комори за літерою XLI, загальною проектною площею 2,9 кв.м., між 2 та 3 поверхами, в під`їзді № 3, в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ради є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується зустрічного позову, то суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачем за зустрічним позовом, відповідачем за первісним позовом, не подано суду належних доказів щодо придбання майна. Проте, представник позивачки за первісним позовом, представник відповідачки за зустрічним позовом, просила залишити у користуванні своєї довірительки та їхньої дитини, яка знаходиться на її утриманні, холодильник та комп`ютер. Позивач за зустрічним позовом, просив комп`ютер залишити у його користуванні, оскільки використовує його у своїй роботі. Зазначив, що дитині спільно з [PERSON] готовий придбати новий комп`ютер. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з заявлених позовних вимог, пояснень сторін, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, а зустрічні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 60, 65, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 365, 368 ч. 3 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved