Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Старобільської міської ради Луганської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом, у якому просить суд встановити факт того, що він після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], прийняв спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS], визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що його матір'ю була [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті його матері відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: ([ADDRESS], на теперішній час [ADDRESS]. Він проживав разом із матір'ю на момент її смерті, вів разом з нею спільне господарство, а після її смерті вступив у володіння спадковим майном у вигляді вказаного житлового будинку. Заповіту його мати не складала, він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, фактично прийняв спадщину, оскільки на момент її смерті проживав разом з нею та не відмовлявся від прийняття спадщини. Але він своєчасно не оформив свої спадкові права на вказану спадщину у зв'язку з чим змушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - Старобільської міської ради Луганської області в судове засідання не з'явився. В своїй письмовій заяві позов визнав у повному обсязі, просить суд розглянути справу у його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: ([ADDRESS]), на теперішній час [ADDRESS]. Факт родинних відносин позивача [PERSON] з померлою матір'ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача. За життя [PERSON] заповіту не залишила, єдиним спадкоємцем померлої першої черги спадкування за законом є її син - позивач у справі [PERSON] Згідно довідки виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області № 45 від 23.10.2017 року, [PERSON] дійсно поховав свою матір [PERSON], яка померла [INFO], на момент її смерті він проживав за адресою [ADDRESS]. Відповідно до положень Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування, відносини спадкування регулюються правилами ЦК (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, тобто в даному випадку підлягає застосуванню положення ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки спадщина відкрилась у 2003 році та фактично була прийнята спадкоємцями. Відповідно до ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до статей 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судовим розглядом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], доведено відсутність у нього можливості в нотаріальному порядку оформити право на спадщину, яка залишилась після смерті матері, що є підставою для звернення до суду за захистом права в судовому порядку шляхом його визнання, що відповідає положенням ст. 16 ЦК України (2004 р.), також встановлено, що визнання за позивачем права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку не порушує інтереси інших осіб, представник відповідача у справі не заперечує проти задоволення заявлених позивачем вимог. Відповідно до п. 9 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для державної реєстрації права власності є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Представник відповідача позовні вимоги визнав, заперечень з приводу позовних вимог до суду не надав. Позивач наданими суду доказами довів, що має право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON], у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст.ст. 525, 527, 534, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 16 ЦК України,

Outcome: approved