Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, в якому вказав, що 23 серпня 2013 року рішенням Іллінецького районного суду було розірвано їх шлюб. За період шлюбу ними було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], вартість якого становить 95 000 грн., в 2006 році придбали житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] вартість якого становить 80 000 грн., легковий автомобіль марки ВАЗ 2108 по договору купівлі-продажу, реєстраційний номер [NUMBER] - 15 000 грн., отримали квартиру за [ADDRESS], яка приватизована та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме позивача, відповідача, їх сина - [PERSON] та покійного сина [PERSON] Згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто. Відповідач відмовляється поділити спільно набуте майно, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів із цим позовом і просить суд поділити їхнє спільно нажите майно подружжя, виділивши на праві власності йому житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] вартість якого становить 80 000 грн., легковий автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер [NUMBER] - вартістю 15 000 грн. та ? частину квартири за [ADDRESS]. За [PERSON] первісний позивач просить визнати право власності на житловий будинок з господарськими прибудовами по [ADDRESS], вартістю 95 000 грн. та 1/2 квартири [ADDRESS]. [PERSON] позовні вимоги не визнала та звернулась до суду із зустрічним позовом, вказуючи, що вона із [PERSON] за період шлюбу дійсно набули те майно, про яке вказує первісний позивач в своєму позові, про те вона не згодна з його вимогами, оскільки [PERSON] має намір за своїм первісним позовом отримати у власність будинок з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS], який зареєстрований на неї, як і земельна ділянка, на якій розташований вказаний спірний житловий будинок, а житловий будинок по [ADDRESS], та земельна ділянка, на якій він розташований зареєстрований відповідно на [PERSON], однак останній просить суд, визнати за [PERSON] право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами та відповідно на ? частину квартири за [ADDRESS]. З таким варіантом поділу спільно нажитого нерухомого майна вона не згода, та у своєму позові просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], а за [PERSON] визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] та автомобіль марки ВАЗ 2108, з д.н.з. [NUMBER]. Вимог щодо поділу квартири [ADDRESS] [PERSON] не висуває, оскільки вказана квартира згідно свідоцтва про право власності на житло № 565 від 22 листопада 1996 року приватизована на 4 - х осіб, тобто на неї на [PERSON], та їх двох синів [PERSON] та [PERSON] а тому вказана квартира не може бути об'єктом поділу спільно - нажитого майна подружжя, оскільки їх частки (її та [PERSON]) визначено при приватизації у розмірі по ? на кожного з них, спадщину після їх померлого сина, вони обоє у встановленому законом порядку не прийняли. В судовому засіданні [PERSON] суду пояснив, що в 2000 році він та [PERSON] купили будинок по [ADDRESS], та оформили його на [PERSON] На останню будинок оформлявся по тій причині, що на той час у них були гарні відносини. [PERSON] приймала активну участь у роботах, які вони проводили біля будинку, в тому числі і фізичною працею. Обидва спірні будинки купувались за час шлюбу. Будинок по [ADDRESS], купувався за його кошти а по [ADDRESS] за спільні кошти, в тому числі і за кошти [PERSON], виручені від продажу батьківської хати на Черкащині. На даний час він проживає в кв. [ADDRESS]. Просив задовольнити його позов, оскільки він є інвалідом ІІ групи по загальному захворюванню, а в будинку по [ADDRESS] створено всі належні умови для його проживання в тому числі відповідно обладнаний санітарний вузол та будинок перебуває в кращому стані, ніж будинок по [ADDRESS], який документально оформлено на нього. На запитання суду повідомив, що відповідну товарознавчу експертизу для визначення вартості будинків та автомобіля він не бажає проводити, оскільки не бажає платити за неї відповідні грошові кошти, домовленості щодо вартості спільно - нажитого майна ним з [PERSON] не досягнуто. Представник [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заявлені [PERSON] підтримав у повному обсязі, з тих підстав, що наведено в позові. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що після купівлі будинків по вул. Енгельса, вона та [PERSON] разом проводили ремонтні роботи. Вона особисто виконувала важку, в тому числі і чоловічу роботу, оскільки [PERSON] за станом здоров'я не міг виконувати фізичну роботу. Вона білила паркани, проводила різні покрасочні роботи, готувала їсти та годувала майстрів, які проводили різного роду ремонтні роботи, прибирала. Вона також годувала свині, після продажу яких віддавала гроші [PERSON] і він розраховувався за виконані майстрами будівельні та ремонтні роботи. Особливо важкою була робота по корчуванню пнів дерев, біля спірних домогосподарств та вирубування чагарників, які вона особисто виконувала. Просила задовольнити її зустрічний позов, з тих підстав, що в ньому наведено. На запитання суду повідомила, що відповідну товарознавчу експертизу для визначення вартості спірного рухомого та нерухомого майна вона не бажає проводити, оскільки не бажає платити за неї відповідні грошові кошти, домовленості щодо вартості спільно - нажитого майна нею з [PERSON] не досягнуто. Представник за довіреністю - [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримала повністю та просила їх задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що спірне майно [PERSON] та [PERSON] перебуває у нього по сусідству. [PERSON] обробляла земельні ділянки біля будинку, носила цеглу, корчувала пні дерев, дуже важко працювала біля будинку по [ADDRESS], що він особисто бачив. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що раніше вона жила по [ADDRESS], знає сторін з позитивної сторони та перебуває з ними в нормальних відносинах. Все що вона може пояснити, так це те, що [PERSON] дуже важко працювала біля вказаного будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає цю сім»ю тридцять років. Коли [PERSON] розбив інсульт і його привезли додому він був нерухомий. [PERSON] доглядала за [PERSON] роками, допомагала йому одягнутись, взутись і всіляко доглядала за ним. Пройшов час, [PERSON] трохи відійшов та почав зраджувати [PERSON], а згодом почав жити з іншою жінкою. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, зважаючи на позицію позивача - відповідача [PERSON] та відповідача - позивача [PERSON], суд приходить до висновку, що за таких обставин первісний позов слід задовольнити частково, зустрічний позову слід задовольнити повністю з наступних підстав. Правовідносини, що є предметом спору між сторонами, регулюються цивільним і сімейним законодавством України щодо правового режиму майна спільної сумісної власності подружжя та принципів його поділу. Судом встановлено, що 11 жовтня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 23 серпня 2013 року було розірвано. (а.с. 3). За час шлюбу, а саме 29 березня 2000 року, [PERSON] згідно нотаріально - посвідченого договору купівлі - продажу серії АВ І № 939879 придбано житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], м. Іллінці Вінницької області. (а.с.9). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 002240 від 27 жовтня 2000 року [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0, 33 га за адресою [ADDRESS] (а.с. 16). 20 грудня 2006 року [PERSON] згідно нотаріально - посвідченого договору купівлі - продажу жилого будинку серії ВЕМ № 386609 придбано житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS]. (а.с.32). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 751134 від 13 серпня 2008 року [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, у розмірі 0,1000 га, за адресою м. Іллінці, [ADDRESS] (а.с. 41). Згідно облікової картки приватного ТЗ д.н.з. [NUMBER] за час подружнього життя [PERSON] та [PERSON] подружжям також придбано автомобіль ВАЗ 2108, що зареєстровано на [PERSON] 04.05.2007 року. (а.с. 23). Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 565 від 22 листопада 1996 року, [PERSON], [PERSON], та їх синами [PERSON], та [PERSON] приватизовано квартиру в [ADDRESS], відповідно кожним по ? частини квартири. (в судовому засіданні оглянуто оригінал на а.с. 3). [PERSON] на даний час помер, та спадщину після нього в установленому законом порядку [PERSON] та [PERSON] не оформлено. Судом встановлено, що наведене вище майно, набуте [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У цьому зв'язку судом в судовому засіданні неодноразово, а саме 12 грудня 2013 року, 28 січня 2014 року, 07 лютого 2014 року сторонам по справі роз'яснено, що суд не володіє спеціальними знаннями в області проведення оцінок нерухомого та рухомого майна майна, а тому сторонам пропонувалось скористатись своїм процесуальним правом на заявлення клопотань про призначення відповідно товарознавчої експертизи для визначення дійсної ринкової вартості двох спірних житлових будинків та автомобіля. На вказане сторони по справі [PERSON] та [PERSON] категорично відмовились від реалізації такого свого процесуального права та повідомили суду, що незважаючи на те, що ними не досягнуто згоди з приводу вартості спірного майна, вони вважають, що навіть за таких обставин їх спільно нажите майно можливо поділити. Так, суд враховує наведені вище позиції позивача - відповідача [PERSON] та відповідача - позивача [PERSON], та при вирішенні спору керується в тому числі п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно якого вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Однак враховуючи те, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] не досягли домовленості з приводу визначення погодженої вартості спірного майна, та не представили суду доказів дійсної вартості такого майна, суд позбавлений можливості визначити дійсну вартість вказаного майна та присудити справедливу грошову компенсацію тому з подружжя, на користь якого буде присуджене майно меншої вартості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У цьому зв'язку суд приходить до висновку про необхідність вирішення спору на підставі наявних у справі доказів та враховує вимоги листа Верховного Суду України від 29.10.2008 року № 19 - 3767/0/8-08 в п. 10 якого зазначено, що земельна ділянка, право на яку набуто шляхом приватизації, є особистою приватною власністю того з подружжя, кому вона безоплатно передана у власність та не є спільною сумісною власністю. Земельна ділянка по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 751134 від 13 серпня 2008 року (а.с. 41), а земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,33 га була передана [PERSON] на підставі рішення 17 сесії 23 скликання Іллінецької міської ради від 27.08.2000 року, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ВН № 002240 від 28 жовтня 2000 року (а.с. 16). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] з приводу визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS], в м. Іллінці, Вінницької області, не підлягають задоволенню, та відповідно підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON], оскільки вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, що є особистою приватною власністю [PERSON], а земельна ділянка на якій розташований житловий будинок по [ADDRESS], право власності на який [PERSON] просить визнати за ним, на праві власності належить [PERSON], згідно державного акту серії ЯЖ № 751134 від 13 серпня 2008 року (а.с. 41). Такий варіант поділу майна буде справедливим, оскільки при застосуванні варіанту поділу, який пропонує первісний позивач [PERSON], будинок [PERSON], буде розташований на земельній ділянці, що належить на праві власності [PERSON], а будинок [PERSON] буде розташований на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності [PERSON] Окрім того, суд приймає до уваги пояснення відповідача - позивача [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON], згідно показів яких [PERSON] своєю працею безпосередньо приймала участь у проведенні різного роду ремонтних та будівельних робіт в будинку по [ADDRESS], та на прилеглій до нього території. Вона особисто виконувала важку, в тому числі і чоловічу роботу, оскільки [PERSON] за станом здоров'я не міг виконувати фізичну роботу. Вона білила паркани, проводила різні внутрішні та зовнішні покрасочні роботи, готувала їсти та годувала майстрів, які проводили різного роду ремонтні роботи, прибирала. Вона також годувала свині, після продажу яких віддавала грошові кошти [PERSON] і він розраховувався за виконані майстрами будівельні та ремонтні роботи. В судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо визнання за [PERSON] права власності на легковий автомобіль марки ВАЗ 2108 реєстраційний номер [NUMBER], а тому в цій частині первісний позов та відповідно зустрічний позов підлягають задоволенню, враховуючи також те, що за [PERSON] присуджується житловий будинок, розташований по [ADDRESS], м. Іллінці, що згідно заслуханих в судовому засіданні доводів сторін перебуває в не такому гарному будівельному стані, ніж будинок по [ADDRESS] м. Іллінці, Вінницької області, що буде справедливим. Не підлягають задоволенню вимоги первісного позивача [PERSON] з приводу визнання за ним права власності на ? частину квартири за [ADDRESS], оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло № 565 від 22 листопада 1996 року, вказана квартира приватизована [PERSON], [PERSON], та їх синами [PERSON], та [PERSON], та відповідно кожному з них належить по ? частини квартири. [PERSON] на даний час помер, та спадщину після нього в установленому законом нотаріальному порядку [PERSON] та [PERSON] (можливо іншими особами) не оформлено. Враховуючи підставу поділу вказаної квартири, наведену первісним позивачем в позові, як спільно нажите майно подружжя, а не як право на спадкування після смерті сина [PERSON] в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Суд не приймає до уваги доводи первісного позивача [PERSON] з приводу необхідності визнання саме за ним, права власності на житловий будинок, по [ADDRESS], м. Іллінці, по тій причині, що він є інвалідом другої групи по загальному захворюванню, та в силу стану його здоров'я (а.с. 49) йому необхідно проживати на нижніх поверхах багатоквартирних будинків або в приватних будинках, та саме в будинку по [ADDRESS] створено такі умови, оскільки на даний час гр. [PERSON], зареєстрований та проживає в [ADDRESS], та не позбавлений можливості, якщо він буде бажати проживати в приватному будинку облаштувати в будинку по [ADDRESS], м. Іллінці, відповідні умови свого подальшого проживання. На підставі викладеного,

Outcome: partial