Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Річен Груп» про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 13 грудня 2016 року був прийнятий на роботу до\~ ТОВ «Річен Груп» за сумісництвом на посаду начальника гаража автоколони № 3 с. Мліїв Городищенського району Черкаської області з 10-ти годинним робочим тижнем, оплатою згідно штатного розпису та положенням про оплату праці. Відповідач не регулярно вплачує позивачу заробітну плату в результаті чого станом на 14 травня 2019 року існує заборгованість в розмірі 20988 гривень 45 копійок. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати в розмірі 20988 гривень 45 копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи поідомлявся\~ вчасно і належним чином. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).\~\~ У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності\~ осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи,\~ надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та\~ такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.\~\~\~ Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із витягу з наказу про прийняття на роботу № 17-КА від 12 грудня 2016 року [PERSON] прийнятий за сумісництвом на посаду начальника гаража автоколони № 3 с. Мліїв Городищенського району Черкаської області з 10-ти годинним робочим тижнем, оплатою згідно штатного розпису та положенням про оплату праці (а.с. 5). Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як вбачається з довідки ТОВ «Річен Груп» № 31 від 14 травня 2019 року\~ станом на 14 травня 2019 року товариство не виплатило позивачу\~ 20988 гривень 45 копійок заробітної плати (а.с. 4). Відтак, суд дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення із ТОВ «Річен Груп» на користь [PERSON] 20988 гривень 45 копійк заборгованості по заробітній платі. Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від\~ 24 березня 1995 № 108/95-ВР з аробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідач впродовж місяця безоплатно використовував працю позивача, чим було порушено гарантоване статтею 43 Конституції України право особи на оплату праці. Незаконною безоплатною експлуатацією праці позивачу заподіяно душевних переживань.Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що затримка виплати заробітної плати триває більш ніж півроку. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що невиплата заробітної плати та розрахунку при звільненні, позбавила позивача можливості продовжувати звичайний спосіб життя. В даному випадку суд керується судовою практикою Європейського Суду з захисту прав людини, яка згідно ст. 17 Закону України «Про судову практику та виконання рішень Європейського Суду» є нормою права для національних судів. Так, зокрема, встановивши особу потерпілою у правах, суд присуджує компенсацію моральної шкоди, суму якої встановлює

Outcome: partial