Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні сина. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 05 грудня 2008 року міх ним та [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у сторін народився син [PERSON]. В листопаді 2013 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини та син залишився проживати разом з матір*ю. З травня 2014 року відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, в зв*язку з чим він звернувся до органа опіки та піклування. Неодноразові спроби позивача поспілкуватися з відповідачем та вирішити даний спір, були безрезультатними. Тому позивач звернувся до суду та просить суд встановити спосіб участі у вихованні сина, а саме кожну п'ятницю з 16 годин до 18 годин суботи без присутності матері.; під час занять в школі з 7 годин 30 хвилин до 8 годин 30 хвилин для відведення дитини до шкоди без присутності матері; дві неділі в липні місяці для оздоровлення без присутності матері, два дні під час канікул (осінні, зимові, весняні) без присутності матері; 06 січня , 29 листопада , 12 серпня , 01 травня , 26 червня , 01 червня з 10 годин до 19 годин без присутності матері, у разі хвороби дитину відвідувати за місцем його перебування. Також просив суд зобов'язати відповідача повідомляти позивача про хворобу сина та його діагноз. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, судові витрати просив покласти на нього. Відповідач в судове засідання не з*явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, надала суду письмові пояснення в яких частково визнала позовні вимоги та запропонувала свій варіант участі батька у виховані сина. Представник органа опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та надали суду висновок виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», «батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини». Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 p., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Відповідно до вимог ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] /а.с. 9/. 05 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] /а.с. 10/. З листопада 2013 року між сторонами фактично припинено шлюбні відносини, після чого син залишився проживати разом з матір*ю . З початку травня 2014 року відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні та вихованні їхнього сина [PERSON]. Сторони не дійшли згоди щодо участі батька у вихованні дитини. Позивач звернувся до управління-служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради з заявою щодо дитини [PERSON] , на що отримав відповідь, що мати дитини дійсно перешкоджає батьку спілкуватись з сином з початку травня 2014 року. Позивачу запропоновано звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною /а.с. 11/. Відповідно до вимог ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Питання виховання дитини повинно вирішуватися батьками спільно, і той із батьків, хто проживає окремо, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а другий з батьків не має права перешкоджати йому в цьому. Проте необхідно врахувати також права матері на спілкування з дитиною у вихідні дні, враховуючи інтереси дитини, її вік, беручи до уваги, що спілкування не повинно бути перешкодою в установленому життєвому ритмі дитини. Виконавчим комітетом Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради 17 липня 2014 року було надано висновок про підтримання позовних вимог позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати відповідача усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною На підставі викладеного,

Outcome: partial