Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Світлопільської сільської ради, відповідно до якого просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований за адресою: с.Світлопіль Олександрійського району, Кіровоградської області, вул. Кірова,42. Свої вимоги мотивує тим, що 24 липня 1998 року він придбав зазначений будинок у [PERSON] за 300 грн., на підтвердження чого останній написав розписку та передав йому документи на будинок, а саме: договір купівлі-продажу, укладений між продавцем - [PERSON] та покупцем [PERSON] При цьому [PERSON] повідомив йому, що [PERSON] помер, а він як родич останнього, є спадкоємцем його прав. Приблизно через рік після того, як він купив зазначений будинок, [PERSON] помер. Як йому відомо, після смерті [PERSON] ніхто спадщину не приймав і права на будинок не предявляв. Отже, починаючи з 24 липня 1998 року і до цього часу, тобто понад 18 років, він відкрито і безперешкодно володіє будинком. Ніхто прав на будинок не заявляв, спадщину відумерлою не визнавав. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що гроші за будинок він давав [PERSON], який розповідав йому, що в цьому будинку жили його батьки. [PERSON] він не знає і ніколи не бачив. Йому лише відомо, що останній проживав в сел.Олександрійське, колишнє сел.Димитрове, та навідувався до с.Світлопіль, але до нього не приходив і претензій щодо будинку не предявляв. Він відкрито користується будинком багато років, на подвірї у нього знаходиться пасіка. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позивачем вимоги. Представник відповідача - Світлопільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання, призначене на 9 листопада 2017 року, не зявився, натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні 7 серпня 2017 року пояснив, що проти вимог позивача не заперечує, останній дійсно користується будинком Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] купив у [PERSON] жилий будинок, що знаходиться в с.Світлопіль Олександрійського району, вул.Кірова,42, який належав останній на підставі свідоцтва про право власності на спадщину, виданого другою державною Олександрійською нотаріальною конторою 22.10.1990 року за №2837. Зазначений факт підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 16 червня 1993 року, посвідченим секретарем Світлопільської сільської [PERSON] народних депутатів Олександрійського району Кіровоградської області та зареєстрованим в реєстрі за №24. 3 листопада 2017р. (вх.№ 18461/17) через канцелярію суду від [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої будинок №42 по вул.Кірова в с.Світлопіль, який належав йому, він наприкінці 90 років продав [PERSON], при цьому віддавши останньому всі документи на будинок. Подальша доля будинку його ніколи не цікавила, його власником він себе не вважає і відновлювати документи на будинок наміру немає. В судове засідання зявитись не може, просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до розписки, яку долучено до матеріалів справи, [PERSON] продав [PERSON] будинок №42 по вул.Кірова в с.Світлопіль та отримав за продаж кошти в сумі 300грн. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, складеного оцінювачем [PERSON], станом на 20.03.2017 року ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою Кіровоградська обл., Олександрійський район, с. Світлопіль, вул. Кірова, 42 становить 29579 грн. 00 коп. Представник відповідача Світлопільський сільський голова [PERSON] позовні вимоги визнала, пояснила, що дійсно позивач з 1998 року добросовісно та відкрито володіє та користується будинком № 42 по вул. Кірова в с. Світлопіль. Протягом всього часу користування позивачем вказаним житловим будинком жодна особа, в тому числі колишні володільці будинку [PERSON] та [PERSON], свої права на вказаний будинок не заявляла, ніхто із спадкоємців, щодо оформлення спадщини на житловий будинок не звертався. Станом на момент вирішення спору зв'язок із [PERSON] відсутній, його місце перебування невідоме. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона раніше проживала в с.Світлопіль. Ї їй відомо про те, що [PERSON] купив зазначений будинок. В період 1998-1999рр. він тримав там пасіку. До 2015 року, коли вона продала свій будинок, вона часто бачила позивача на подвірї домоволодіння, яким він користувався відкрито. За весь цей час ніхто своїх прав щодо будинку, настільки їй відомо, не заявляв. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в 1998 році позивач купив будинок в с.Світлопіль по вул. Кірова,42 і користується ним. Влітку позивач на подвірї будинку тримав пасіку. До 2005 року, коли вона виїхала з села Світлопіль, вона нікого крім позивача, в будинку не бачила. Отже позивач, починаючи з 1998 року добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його. Згідно\~ч. 1 ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. \~Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова) відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до п.13 Постанови відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділв чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком, що знаходиться по вул. Кірова,42 в селі Світлопіль Олександрійського району Кіровоградської області, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved