Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором № 300131/152342/3-14 банківського вкладу з фізичною особою в розмірі 30000,84 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вказаний договір був укладений між нею та відповідачем 22.12.2014 року. За умовами договору позивач [PERSON] передала, а банк прийняв на зберігання грошові кошти в розмірі 30000 гривень з обов'язком виплати процентів за користування вкладом з розрахунку за ставкою 22,50 % річних. Однак в порушення договірних зобов'язань відповідач не повернув в повному обсязі вкладені кошти. Станом на дату подання позову відповідачем не повернуто 30000,84 грн. банківського вкладу. На письмові вимоги банк не реагує. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги уточнила, просила стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кошти за договором банківського вкладу в розмірі 30000,84 грн. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача в судові засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського строкового вкладу (депозиту). 22.12.2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 300131/152342/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 місяць в національній валюті на строк до 22.03.2015 року. На виконання умов договору позивач вніс на депозитний рахунок в банку кошти в розмірі 30000 гривень. (а.с.7). Відповідно до п. 2 договору-заяви за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 22,50% річних. Відповідно до п.3. договору-заяви виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п.4.2, 4.3.1 основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу. 23.03.2015 року позивач звернулась до відповідача у відділення №76 АТ «Фінанси та Кредит», повідомивши про намір забрати свої гроші з депозиту по закінченні строку вкладу та подала банку письмову заяву про повернення вкладу.(а.с.8), проте банк вклад в повному обсязі у сумі 30000 грн. не повернув. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталася у відділення №76 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про повернення вкладу з депозиту по закінченні строку вкладу (а.с.8, 9). Заборгованість публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» перед вкладником [PERSON] за договором-заявою № 300131/152342/3-14 банківського вкладу з фізичною особою від 22.12.2014 року становить 30000,84 грн (а.с.10). Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» порушило умови договору, тим самим позбавило вкладника права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами, а тому для поновлення вказаного права позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором-заявою №№ 300131/152342/3-14 банківського вкладу з фізичною особою від 22 грудня 2014 року підлягає до задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивачів було звільнено від його сплати.

Outcome: approved