Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зняття арешту з майна. Позивач просить суд звільнити з під арешту все нерухоме майно, яке належить [PERSON], на яке було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця за виконавчим провадженням № В-2/166, в тому числі на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Мотивує свої позовні вимоги тим, що [PERSON] були сплачені кошти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у розмірі 800 грн., що підтверджується розпискою від 14.08.2015 року, з чого вбачається фактичне виконання рішення Приморського районного суду м. Одеса по справі №2-156/2003, яке слугувало підставою для накладення арешту. Враховуючи, що накладений виконавчою службою арешт порушує його право власності, просить зняти арешт з його нерухомого майна. Сторони в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи наявними доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 03 березня 2003 року по справі №2-156/2003 стягнуто з [PERSON] 800 грн. (вісімсот гривень) на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 22.01.2003 року Приморським районним судом було винесено ухвалу, згідно з якою був накладений арешт на нерухоме майно позивача, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі цього, першим Приморським відділом ДВС було відкрито виконавче провадження № В-2/166, в рамках якого постановою від 30.01.2003 року серії АА №288800 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] в тому числі на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Постановою державного виконавця першого Приморського відділом ДВС 30.01.2003 року було закінчено виконавче провадження № В-2/166 (а.с.9-10). Згідно розписки наданої до суду позивачем, вбачається що [PERSON] 14.08. 2015 року були виконані боргові зобовязання, які виникли на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі №2-156/2003 перед [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). 04.08.2015 року першим Приморським відділом ДВС у міському управлінні юстиції позивачу було надано відповідь за № 20072, в якій зазначалося, що відповідно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на теперішній час на виконанні у першому Приморському відділі Державної виконавчої служби не перебуває та не перебувало виконавче провадження по стягненню заборгованості з [PERSON]. Таким чином, інформація стосовно, відкритого виконавчого провадження по стягненню заборгованості з позивача відсутня. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 39770107 від 26.06.2015 року, станом на теперішній час на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладено арешт на підставі постанови б/н, 20.01.2003 року Приморський РВ ДВС управління юстиції у м.Одесі (а.с.13-15). Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Згідно до\~ст. 41 Конституції України, ст. ст.\~319,\~321 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 2\~ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню, необхідно захистити цивільні права та інтереси власника нерухомого майна, тому вважає необхідним звільнити з під арешту все нерухоме майно, яке належить позивачу, в тому числі квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved