Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] в с.Куснища Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказане нерухоме майно, яке він успадкував після смерті [INFO] року своєї матері - [PERSON], однак своїх спадкових прав у встановленому порядку на дане майно не оформив. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивач, як дружина останнього, яка спадщину прийняла шляхом подання заяви в державну нотаріальну контору, та діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які від спадщини відмовились, про що у встановлені строки та порядку подали нотаріусу відповідні заяви. При зверненні позивача до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину - спадковий будинок, у цьому їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, тому реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. Сторони в підготовче засідання не з'явились. Позивач у позовній заяві одночасно просила розглядати справу у її відсутності. Любомльський міський голова Волинської області подав відзив про визнання позову, відсутність заперечень щодо його задоволення та розгляд справи у відсутності представника міської ради. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, розгляд справи здійснювався у підготовчому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Куснищанською сільською радою Любомльського району Волинської області 03.03.2003 року, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в селі Куснища Любомльського району Волинської області (а.с.8). Витягом з погосподарської книги №1 за 2003 рік Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 13.12.2017 року №625 стверджено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1978 року побудови, який знаходиться в селі Куснища по [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.06.1976 року стверджено, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] був її син - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З довідки Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 13.12.2017 року №625 встановлено, що на день смерті [PERSON] разом з нею проживав та був зареєстрований у спадковому будинку її син - [PERSON] (а.с.5). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [NUMBER] від 06.03.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON] у встановленому порядку не заводилась (а.с.63). Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який спадщину прийняв у передбаченому законом порядку, є син останньої - [PERSON]. Статтею 560 ЦК України (в ред.1963 р.) передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. При цьому законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК України (в редакції 1963 р.) не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Не оформивши своїх спадкових прав у встановленому порядку, спадкоємець [PERSON] помер [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Куснищанською сільською радою Любомльського району Волинської області 04.10.2011 року (а.с.7). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу наведеної норми та ст.560 ЦК України (в ред.1963 р.), до складу спадкового майна померлого [PERSON] увійшло майно, яке він успадкував після смерті матері, а саме, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] Копією матеріалів спадкової справи №35/2012 року, заведеної після смерті [INFO] року [PERSON], стверджено, що заповіту за життя останній не укладав, тому спадкування після його смерті відповідно до вимог ст.1223 ЦК України здійснюється за законом (а.с.57-63). Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України, першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, ....той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - позивач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Куснищанською сільською радою Любомльського району Волинської області 14.06.1975 року, та діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження, а [PERSON] - також копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6, 20, 21, 24, 25). З копії довідки Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 21.03.2012 року №157 встановлено, що на день смерті [PERSON] разом з ним проживали за адресою: [ADDRESS], його дружина - [PERSON] та сини: [PERSON], [PERSON] (а.с.60 - на звороті). Діти спадкодавця: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька відмовились в порядку, передбаченому ст.1273 ЦК України, що підтверджується їх зареєстрованими у нотаріуса 22.03.2012 року заявами, наявними у матеріалах спадкової справи №35/2012 року (а.с.58, 59, 59 - на звороті). Позивач [PERSON], прийнявши спадщину, дій, які б свідчили про відмову від спадщини, не вчиняла. Інших спадкоємців, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON], не встановлено. Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], що спадкує приналежне останньому майно, є позивач - [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою в.о. державного нотаріуса Любомльської державної нотаріальної контори від 07.02.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на житловий будинок, що знаходиться за адресою: село Куснища, [ADDRESS] Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю (а.с.16). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 22.03.2018 року за №118133885 підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.67). На підставі технічного паспорта ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» від 29.12.2017 року, встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця - [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.13-15). Частиною 1 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З'ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням відповідачем позову суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved