Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Дана інформація підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до довідки № 1301 від 13.06.2019 р., наданої виконавчим комітетом Великодимирської селищної ради Броварського району Київської області, у вищевказаному будинку зареєстровані відповідач - [PERSON] -невістка, [INFO] , [PERSON] - син, та онуки: [PERSON] і [PERSON] . Між відповідачем [PERSON] та його сином [PERSON] 28 серпня 2009 року було укладено шлюб, після реєстрації якого родина його сина почала мешкати в будинку позивача. 03 жовтня 2016 року відповідач залишила спірне помешкання та почала проживати в квартирі своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року шлюб між його сином та відповідачем розірвано. Відповідач [PERSON] хоча і зареєстрована на даний час за вищевказаною адресою, проте, на момент подання цієї позовної заяви в зазначеному будинку не проживає, участі в утриманні будинку не приймає, що підтверджується актами про фактичне проживання складеними депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Вяткіним М.В . Таким чином, реєстрація відповідача у житловому будинку порушує його законне право на здійснення користування та розпорядження його нерухомим майном, зокрема призводить до додаткових витрат на утримання будинку. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимог підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Броварського міськрайонного суду Київської області https://br.ko.court.gov.ua. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Дана інформація підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10). Відповідно до довідки № 1301 від 13.06.2019 р., наданої виконавчим комітетом Великодимирської селищної ради Броварського району Київської області, у вищевказаному будинку зареєстровані відповідач [PERSON] - невістка, [INFO] , [PERSON] - син, та онуки: [PERSON] і [PERSON] (а.с.16). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2018 року шлюб між сином позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.13). Згідно актів про фактичне проживання мешканця від 22 квітня 2019 року та 15 травня 2019 року, складених депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Вяткіним М.В. , за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] , яка фактично за вищевказаною адресою протягом п`яти років не проживає, вказані обставини підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , так як відповідач понад одного року не проживає у спірному будинку. Крім того,

Outcome: approved