Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Львівська» про стягнення моральної шкоди. В обгрунтовання заявленого позову покликається на те, що 20.04.2017 року [PERSON] вніс на рахунок Кредитної спілки «Львівська» додатковий пайовий внесок - грошову суму в розмірі 10 000,0 гривень строком на 3 місяці, процентна ставка за внеском визначена у розмірі 15% річних, днем початку дій умов є 20.04.2017 року, днем закінчення дій умов договору було 20.07.2017 року, що підтверджується Умовами про внесення додаткового пайового внеску члена кредитно спілки «Львівська» та квитанцією від 20.04.2017 року. Відповідач грошового зобов'язання не виконав та вкладу і відсотків по ньому не повернув та жодних дій спрямованих на виконання зобов'язань відповідач не вчинив. У зв'язку з чим 07.05.2018 року рішенням Галицького районного суду м. Львова позовні вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто 8924,33 грн. неповернутої суми внеску. Вважає, що відповідач недобросовісно поставився до виконання своїх обов'язків передбачених договором, такими неправомірними діями останнім було завдано моральну шкоду позивачу, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу неповернення коштів та неможливість користування своїми заощадженнями, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності в межах позовних вимог, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2017 року [PERSON] вніс на рахунок Кредитної спілки «Львівська» додатковий пайовий внесок - грошову суму в розмірі 10 000,0 гривень строком на 3 місяці, процентна ставка за внеском визначена у розмірі 15% річних, днем початку дій умов є 20.04.2017 року, днем закінчення дій умов договору було 20.07.2017 року, що підтверджується Умовами про внесення додаткового пайового внеску члена кредитно спілки «Львівська» та квитанцією від 20.04.2017 року. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 травня 2018 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з Кредитної спілки «Львівська» на користь [PERSON] 8924,33 грн. неповернутої суми внеску. (а.с.9-10) В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу неповернення коштів та неможливість користування своїми заощадженнями, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст. 1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п. 9 Постанови Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд роз'яснив: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості». Право на судовий захист передбачений ст. 55 Конституції України. Згідно ізст.4ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved