Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS]. В будинку зареєстровано місце проживання сина позивача - [PERSON], [INFO], який з січня 2017 року в будинку фактично не проживає. Позивач зазначає, що з [PERSON] у нього склались дуже важкі сімейні відносини, які позбавляють можливості спілкуватись та підтримувати з ним будь-які родинні стосунки, місце проживання відповідача йому не відоме. В будинку особистих речей [PERSON] не має, жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку останній не приймає, у зв'язку з чим матеріальні затрати на утримання будинку в належному стані та здійснення його поточного ремонту лягають на позивача. Позивач не може в повній мірі реалізувати своє право як власник житла, а також отримати субсидію, тому звернувся до суду з даним позовом. Позивач надав суду заяву, в якій просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник третьої особи - Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської областіподав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, винести рішення згідно з вимогами чинного законодавства України. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача та представника третьої особи за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСМ №499141, виданого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Слюніним О.М. 14.10.2005 року, [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, розміром 2 500 кв.м., у [ADDRESS](а.с. 6). Право власності позивача на вказаний будинок також підтверджується відміткою КП «Чугуївське МБТІ» за реєстраційним №994 від 02.11.2005 про реєстрацію права власності на даний будинок, що міститься у вищевказаному свідоцтві (а.с. 6). У зазначеному будинку зареєстрований син позивача - [PERSON](а.с. 14), однак, фактично там не проживає, про що свідчить довідка, видана виконавчим комітетом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області за №1351 від 13.09.2018 року та акт-підтвердження з підписами сусідів від 13.09.2018 року (а.с. 9-10). Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР, до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК Української РСР, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає з січня 2017 року, будинком не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого суд приходить до висновку про необхідність визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним будинком. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви. На підставі викладеного і

Outcome: approved