Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави Україна та просить стягнути 1\~000\~000\~000 грн. моральної шкоди та 20\~010 грн. матеріальної шкоди. Посилається на те, що шкода йому завдана внаслідок винесення незаконної ухвали судді Хмельницького апеляційного суду Матущака М.С. від 13 березня 2019 року у справі №686/501/18. Позивач в судовому засіданні просить задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Хмельницький апеляційний суду в поданому письмовому відзиві на позов заперечив щодо задоволення позову, подав заяву про розгляд справи без участі його повноважного представника. Головне управління державної казначейської служби України в Хмельницькій області свого повноважного представника для участі в судовому засіданні не направило, належним чином повідомлене про час, місце та дату розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб. У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.2 ст. З Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права,\~але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх\~порушення (ст. 55 Конституції України, постанова Верховного Суду\~від 28.03.2018\~року справа № П/9901ІЗ 70/18). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду і передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України,\~відповідно до\~яких шкода,\~завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, ж відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави\~відповідальності за шкоду,\~завдану незаконними рішеннями,\~дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173,117А ЦК України відповідно. Згідно з ст.1174 ЦК України шкода,\~завданафізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. За висновком Верховного суду України у справі № 6-501цс17 шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах. У зв`язку з викладеним, для настання деліктної відповідальності необхідно довести наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінку заподіювана; вину. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт скасування ухвали судді Хмельницького апеляційного суду Матущака М.С. від 13 березня 2019 року у справі №686/501/18 у зв`язку з процесуальними порушеннями не свідчить про завдання позивачу шкоди та не підтверджує підстави для її відшкодування. Посилання позивача на марнування його часу, який він змушений був витратити на скасування ухвали, порушення його прав та необхідність вжиття заходів для їх захисту як обґрунтування моральної шкоди не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того, витрати власного часу позивача на складання касаційної скарги є реалізацією права особи на оскарження судового рішення і не є шкодою в розумінні ст. 1174 ЦК України. Позивач не довів, що витрати на проїзд згідно наданих квитків і копіювання документів понесені саме ним та не підтвердив жодними доказами витрати паперу, електроенергії та фарби. Аналізуючи викладене, вважаємо, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між прийняттям ухвали про повернення апеляційної скарги та настанням шкоди. За таких обставин, в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed