Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненою позовною заявою до Одеської міської ради та Шостої Одеської державної нотаріальної контори, в якій просить визнати за ним право власності на 1/3 приватизованих 309/1000 частин житлового блоку у секції гуртожитку, за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07.12.2012 року його сім'я отримала свідоцтво № 00697, зареєстроване в реєстраційній книзі за № 20-697 на право власності на 309/1000 частини квартири спільного заселення в житловому блоці у секції гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво видане на ім'я [PERSON], дружину позивача [PERSON] та сина [PERSON], що зафіксовано в технічному паспорті від 03.01.2013 року ОМБТІ під номером 132,137. Цей факт також підтверджується довідкою з КП «Міська агенція з приватизації житла» Одеської міської ради від 24.08.2013 року та розпорядженням органу приватизації від 07.12.2012 року. [INFO] дружина позивача [PERSON] померла, в зв'язку з чим відкрилась спадщина. 18.10.2013 року Шостою Одеською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 494/2013, з матеріалів якої вбачається, що позивач та його син [PERSON] являються у рівних частках спадкоємцями першої черги померлої [PERSON] Окрім того, згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] відмовився від спадщини на користь позивача. Проте, звернувшись до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено та запропоновано звернутися до суду, так як право власності за [PERSON], яка померла [INFO] зареєстроване не було, а також свідоцтво не було зареєстроване в ОМБТІ, так як вказані функції виконує вже інша установа. В свою чергу реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області видало витяг з Державного реєстру речових прав без урахування частки померлої [PERSON], зменшивши розмір частки до 309/3000 на двох, замість 309/1000, позбавивши житлової площі як позивача, так і його сина [PERSON] (з 31,2 кв.м. до 20,8 кв.м.). В зв'язку з зазначеним, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, просив суд розглядати справу за наявними у ній матеріалами. Представник Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання сповіщався належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник Шостої одеської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання сповіщався належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною та витребуваних судом письмових доказів. Судом встановлено, що 07.12.2012 року сім'я позивача отримала свідоцтво № 00697, зареєстроване в реєстраційній книзі за № 20-697 на право власності на 309/1000 частини квартири спільного заселення в житловому блоці у секції гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво видане на ім'я [PERSON], дружину позивача [PERSON] та сина [PERSON], що зафіксовано в технічному паспорті від 03.01.2013 року ОМБТІ під номером 132,137. Цей факт також підтверджується довідкою з КП «Міська агенція з приватизації житла» Одеської міської ради від 24.08.2013 року та розпорядженням органу приватизації від 07.12.2012 року. [INFO] дружина позивача [PERSON] померла, в зв'язку з чим відкрилась спадщина. 18.10.2013 року Шостою Одеською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 494/2013, з матеріалів якої вбачається, що позивач та його син [PERSON] являються у рівних частках спадкоємцями першої черги померлої [PERSON] Окрім того, згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] відмовився від спадщини на користь позивача. Проте, звернувшись до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено та запропоновано звернутися до суду, так як право власності за [PERSON], яка померла [INFO] зареєстроване не було, а також свідоцтво не було зареєстроване в ОМБТІ, так як вказані функції виконує вже інша установа. В свою чергу реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області видало витяг з Державного реєстру речових прав без урахування частки померлої [PERSON], зменшивши розмір частки до 309/3000 на двох, замість 309/1000, позбавивши житлової площі як позивача, так і його сина [PERSON] (з 31,2 кв.м. до 20,8 кв.м.). У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] заповіту не залишила, то спадкування після її смерті здійснюється за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На момент смерті [PERSON] її батьків вже немає в живих, інших дітей, крім [PERSON] нема, тому єдиним спадкоємцем є її чоловік - [PERSON]. (враховуючи, що [PERSON] відмовився від спадщини на користь батька). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ГК України, для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Цивільним кодексом встановлено два способи прийняття спадщини. Так, положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною ж 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Шостою одеською державною нотаріальною конторою листом від 15.10.2013р. №3316/02-14 [PERSON] з посиланням на норми ст. 182 ЦК України, ст.ст. 3, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 4.18 глави 19 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», було відмовлено в оформленні спадку у вигляді 1309/1000 частин житлового блоку у секції гуртожитку, за адресою: [ADDRESS] та видачі правовстановлюючих документів на неї у зв'язку з тим, що право власності за померлою [PERSON] на цю частину квартири не зареєстровано. На сьогодні провести реєстрацію права власності за [PERSON] не є можливим у зв'язку з її смертю, що призводить до невизнання права власності позивача на фактично наявне спадкове майно та позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 (далі - Лист №24-753/0/4-13), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право позивача на отримання та оформлення прийнятої спадщини порушується через відсутність реєстрації права власності спадкодавця на спірну частину квартири. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову, так як позивач не має іншої можливості захистити своє право.

Outcome: approved