Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення\~25645\~грн.,\~з яких\~21385\~грн.\~ заборгованість\~по договору\~купівлі-продажу,\~3288\~грн.\~ інфляційні\~втрати та\~972\~грн.\~ три\~відсотки річних. Позовна заява мотивована тим, що між сторонами 03.08.2016 р. був укладений договір купівлі-продажу автомобіля ГАЗ2410 ціною 24000 грн. із розстроченням платежу на 24 місяці з дати підписання договору зі сплатою 1000 грн. щомісячно до 30 числа кожного місяця. Однак, відповідач лише 28.12.2016 р. сплатив 2615 грн., а решту боргу в сумі 21385 грн. не погасив. У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач у судові засідання не з`являвся, будучи належно повідомленим за адресою його реєстрації. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 03.08.2016 р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) був укладений договір купівлі-продажу автотранспортного засобу ГАЗ2410 1987 р.в. № двигуна [NUMBER] , згідно із яким продавець передає у власність покупця вказаний автомобіль (п. 1.1.), який покупець вправі повною мірою використовувати (п. 1.3.) до набуття права власності на нього, яке виникає після повної оплати (п. 1.2.). Ціна товару визначена в сумі 24000 грн., яка підлягає оплаті впродовж 24 місяців з дати підписання договору по 1000 грн. щомісяця до 30 числа кожного місяця (розд. 2). У договорі покупець розписався у тому, що 03.08.2016 р. він отримав транспортний засіб. Про свій обов`язок сплатити 24000 грн. впродовж 24 місяців [PERSON] надав власноручну розписку 03.08.2016 р.. Випискою по картці від 23.03.2019 р. підтверджується та позивачем визнається, що [PERSON] сплатив на виконання свого обов`язку лише 2615 грн.. Доказів інших оплат суду не надано. Таким чином, заборгованість становить 21385 грн.. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач вимагає стягнути з відповідача інфляційні втрати та три відсотки річних, обчислених ним у сумах 3288 грн. та 972 грн. відповідно. Здійснивши перерахунок сум інфляційних втрат та відсотків річних судом встановлено, що такий розмір визначено позивачем помилково, оскільки з врахуванням сум основного боргу у відповідні періоди загальний розмір інфляційних втрат становить лише 3243,92 грн., а відсотків річних 942,37 грн.. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 25571,29 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved