Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт його приналежності до національності «поляк» та внести зміни в актовий запис №7 від 28 березня 1967 року про його народження, виданого Ярмолинецьким р/в реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області 28 березня 1967 року, де в графі «національність матері» [PERSON] вказати національність «полька». Заява обгрунтована тим, що\~в свідоцтві про народження у заявника записано національність матері «українка», хоча вона є полькою і вся родина зі сторони матері має польське походження. Так, хрещення в Слобковецькому костьолі діда по материнській лінії, [PERSON], згадується у метричній книзі Слобковецкої римсько-католицької приходської церкви за 1910 рік. З витягу з актового запису про народження матері заявника, [PERSON] видно, що її батьки [PERSON] і [PERSON] мають польське походження. Також приналежність матері до польської національності вказується і в свідоцтві про одруження. На протязі свого життя матір приховувала своє походження у звязку з тим, що за часів СРСР вона та її сімя не мали змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, так як боялися політичних переслідувань та репресій з боку держави. Його предки сповідували римо-католицьку віру, дотримуючись традицій своєї національності. Встановлення даного факту необхідно заявнику для впорядкування документів, отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством [PERSON] для громадян пострадянських республік польського походження, зокрема отримати «карту поляка». Оскільки мати, бабуся та дід були поляками, вважає, що має право на відновлення національності своїх предків та внесення змін до документів щодо національності, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги та просила їх задовольнити. Представник відділу ДРАЦС реєстраційної служби Ярмолинецького районного управління юстиції в судове засідання не зявився, звернувся з клопотанням про розгляд справи в його відсутності у звязку з зайнятістю, при цьому також зазначив, що при оформленні свідоцтва про народження заявника батьки усі свої дані підтверджували в присутності свідків. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, встановивши факти, суд прийшов до наступного висновку. \~\~Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~\~Починаючи з 1992 р. на підставі постанови Верховною Радою України від 26.06.1992р. «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтва про народження» діючим законодавством України не передбачено визначення національності фізичної особи громадянина України, тобто з прийняттям вказаної постанови з паспорту громадянина України та свідоцтва про народження була виключена графа про національність. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1367 від 12.09.2002р. «Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану», яка в наступному втратила силу в звязку з прийняттям постанови КМУ № 1025 від 10.11.2010р. в новій редакції, не була виключена графа про національність фізичної особи. \~\~Тобто, на даний час нормативними актами України не передбачено можливість визначення персональної національності громадян України у документі, який посвідчує таку особу. Разом з тим, відповідно до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні», до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Нормами ст.11 даного Закону, визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Статтею 300 ЦК України закріплено, що фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] народився 16 лютого 1967 року в селі Солобківці Ярмолинецького району Хмельницької області, про що Ярмолинецьким р/в реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області було зроблено 28 березня 1967 року актовий запис № 7. В графі національності матері заявника, [PERSON], вказано «українка» (а.с. 6). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON], матір заявника, народилася 20 жовтня 1935 року, її батько [PERSON], за національністю «поляк», матір [PERSON], за національністю «полька» (а.с7). Як видно зі свідоцтва про одруження, 04 вересня 1962 року між [PERSON], [INFO], національність «українець» та [PERSON], [INFO], національність «полячка», було укладено шлюб, мати заявника взяла прізвище «Мужило» (а.с.8). В Метричній книзі Солобковецької римо-католицької приходської церкви про народжених на 1910 рік є запис №29 про хрещення діда заявника, [PERSON] (а.с.12-13). Отже, зважаючи на вказані норми, оцінюючи зібрані по справі належні докази в їх сукупності, приймаючи до уваги неможливість документального підтвердження національності заявника, який є громадянином України, слід дійти висновку, що за походженням по лінії матері за національністю він є поляком. Таким чином, предявлена до суду заява є обґрунтованою, доведеною, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved