Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його батьківства відносно доньки [PERSON] та визнати його батьком [PERSON], 2014 року народження. В обґрунтування заяви зазначає, що у 2008 році між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. В січні 2011 року між ними сталася сварка, внаслідок якої ним було подано заяву про розірвання шлюбу до Жовтневого районного суду м. Харкова, за якою, як йому нещодавно стало відомо, винесено заочне рішення про задоволення позову та шлюб розірвано. На той час його дружина була вагітна та в липні 2011 року у них народилась донька [PERSON]. Після народження дитини вони з дружиною стали проживати однією сім'єю та у 2014 році у них народилась друга дитина - [PERSON]. Однак, оскільки вони проживали без укладення шлюбу, за вказівкою матері в свідоцтві про народження дитини у графі батько органом реєстрації актів цивільного стану був вчинений запис відповідно до ч.1 ст. 135 СК України - одинока матір. З 2016 року дружина заявника важко хворіла та [INFO] вона померла. 04.01.2017 р. після встановлення остаточного діагнозу про те, що хвороба невиліковна, вона повідомила заявнику, що дитина була зареєстрована в органах реєстрації актів цивільного стану на підставі ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджено відповідним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану. [INFO] мати дітей померла, таким чином, встановлення факту батьківства має значення для реалізації особистих прав дитини - [PERSON]. Спільне проживання з матір'ю дітей у заявника не припинялось до моменту її смерті, зараз він спільно проживає з дітьми та веде з ними спільне господарство, утримує їх, виховує, проводить з ними дозвілля, повністю визнає себе батьком дітей та вони визнають його своїм батьком з народження. Заявник в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день та час судового засідання, надав до суду заяву, згідно якої вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник третьої особи - Будянської селищної ради Харківського району Харківської області до суду не з'явився, був належним чином повідомлений про день та час судового засідання, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення заяви не заперечує. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації до суду не з'явився, був належним чином повідомлений про день та час судового засідання, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.02.2011 р. шлюб, між заявником та [PERSON], зареєстрований 13 грудня 2008 року у відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова розірвано. (а.с.12). [INFO], після розірвання шлюбу, у них народилась донька - [PERSON], батьком якої є заявник, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що дитина була зареєстрована в органах реєстрації актів цивільного стану на підставі ч.1 ст. 135 СК України, що підтверджено відповідним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №00017660879 (а.с.8). [INFO] мати дітей -[PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Наразі батько спільно проживає з дітьми та веде з ними спільне господарство, утримує їх, виховує, проводить з ними дозвілля, повністю визнає себе батьком дітей, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов депутата Будянської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.01.2017 р. та актом комітету району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова. (а.с.14, 15). Факт постійного проживання дітей з батьком та знаходження їх на його утримання підтверджується довідкою виконавчого комітету Будянської селищної ради Харківського району Харківської області № 303 від 02.03.2017 р. та довідкою комітету району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова № 36 від 12.01.2017 р. (а.с.16, 17). Відповідно до ч.1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно з ч.1 ст. 130 СК України, заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до положень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.03.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Згідно положень п. 1-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за загальними правилами дії законів та інших нормативно-правових актів у часі норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто на раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Факт, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та його дитини, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, у зв'язку з чим, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved