Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до відповідачів - [PERSON], публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (правонаступник Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк») та товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатм'ясопромсервіс» (правонаступник відкритого акціонерного товариства «Закарпатм'ясопромсервіс») з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання неправомірними дій [PERSON] по підписанню іпотечного договору від 03.08.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 3400 та про визнання недійсним у цілому іпотечного договору від 03.08.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 3400. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 03.08.2007 року між ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс», правонаступником якого являється ТОВ «Закарпатм'ясопромсервіс», від імені якого діяв як директор [PERSON], та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого являється ПАТ «Дельта Банк», укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 3400. Зазначає, що директором в порушення вимог статуту та законодавства підписано від імені ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс» договір, який він відповідно до статуту та закону не мав права підписувати, а відтак вважає, що такий договір підлягає визнанню недійсним. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов. Відповідачі та третя особа у судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Зокрема, судові повістки-виклики в судові засідання на ім'я відповідача 1 направлялись судом за зареєстрованим у встановленому законом подяку місцем його проживання, на ім'я відповідачів 2, 3 і третьої особи направлялись судом за їх місцезнаходженням, що зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При відстеженні пересилання поштового відправлення, скерованого [PERSON] за штрихкодовим ідентифікатором 8800017018065, судом встановлено, що останнім отримано судову повістку, однак про причини неявки суду відповідач не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Крім того, [PERSON] достеменно відомо про розгляд даної справи, оскільки останнім надсилалось суду клопотання про розгляд справи без його участі від 19.02.2016 року. Матеріалами справи також підтверджено отримання судових повісток про виклик у судові засідання ПАТ «Дельта-Банк» (оригінали рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень зі штрихкодовими ідентифікаторами 8800016878346 та 8800017017166). Судові повістки-виклики, що надсилалися на адресу ТОВ «Закарпатмясопромсервіс», повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки відповідачем ТОВ «Закарпатмясопромсервіс» судові повістки, направлені судом за адресами його місцезнаходження, що зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не одержані, внаслідок чого повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача ТОВ «Закарпатмясопромсервіс» таким, що був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Судові повістки-виклики третій особі вручені особисто, що підтверджується оригіналами рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень. Водночас, приватним нотаріусом подано заяву про розгляд справи без участі в засіданні 19.02.2016 року, а причин неявки у судове засідання 08.04.2016 року останньою не подано, що не перешкоджає. Заслухавши представника позивача, який брав участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши забрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержатель) та ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс» в особі директора [PERSON], що діє на підставі рішення Загальних зборів ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс» (протокол №01/06 від 30.09.2006 року) укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 3400. Відповідно до підпункту 2.1.1. п. 2 іпотечного договору на забезпечення виконання основного зобовязання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно (ковбасно-кулінарний цех, будівля холодильника, компресорна, транспортно-перехідна галерея, центральний склад, перехідна галерея, цех технічних фабрикатів, жироловка, котельня, димова труба, будівля холодильника, трансформаторна, мясожировий цех, гараж, загін для худоби №3, загін для худоби №1, колишня вагова, шкірозасолочний цех, склад дезпрепаратів, прохідна транспорту, сторожева будка, санітарна бійня, столярна майстерня, навіс для автотранспорту, каналізаційно-насосна станція), що належить ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.10.2005 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області від 22.03.1999 року №02-09/115, переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс» від 15.09.2004 року №09-10/3061 та зареєстрованого в Реєстрі права власності на нерухоме майно 27.10.2005 року (предмет іпотеки - 1). Згідно з підпунктом 2.1.2. п. 2 договору предметом іпотеки-2 також визначена земельна ділянка загальною площею 3,7764 га, що розташована в м. Ужгород, вул. Грушевського, 2, яка належить іпотекодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №026157, виданого 31.10.2006 року. Таким чином під час укладення згаданого договору від імені ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс» діяв, як директор, [PERSON]. Перелік прав та обовязків, а також коло повноважень директора ВАТ «Закарпатмясопромсервіс» було визначено статутом товариства, що затверджений загальними зборами акціонерів протоколом від 30.09.2006 року за № 01/06 та зареєстрований державним реєстратором Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області 13.10.2006 року за № 1 324 105 0006 000005. За змістом п. 7.4.8. статуту директор, виключно в рамках своєї компетенції та виключно для забезпечення діяльності товариства, має право представляти товариство в усіх установах, організаціях та підприємствах усіх форм власності на Україні та за кордоном, розпоряджатися майном та коштами товариства та укладати будь-які угоди та інші акти. Відповідно до підпунктів і) та ї) п. 7.3.8. статуту прийняття рішень про передачу майна товариства в заставу, або укладення товариством правочинів на суму, що безпосередньо або опосередковано перевищують еквівалент 50000,00 грн. відноситься до компетенції наглядової ради товариства. Правонаступником ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс» являється ТОВ «Закарпатм'ясопромсервіс», що підтверджується інформацією Міністерства юстиції України з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з даними про правонаступника. При цьому, судом встановлено, що за даними витягу України з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців № [NUMBER] кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «Закарпатм'ясопромсервіс» є [PERSON], який має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність вищевказаної юридичної особи безпосередньо або через інших осіб. За приписами ст. 575 ЦК України іпотекою, є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з положеннями ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. міст правочину становлять права та обовязки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції. За змістом ст. 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним на підставах, встановлених законом в разі заперечення його дійсності однією із сторін або іншою заінтересованою особою. При цьому, нормами ст. ст. 65 ГК України, 161 ЦК України та 47 Закону України «Про господарські товариства» в редакціях, які діяли на момент укладення оспорюваного договору, встановлено, що управління акціонерним товариством здійснюється його виконавчим органом відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) чи одноособовим (директор, генеральний директор). Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник акціонерного товариства діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства. Установчим документом акціонерного товариства, в розумінні статей 82 ГК України, 87, 154 ЦК України та 4 Закону України «Про господарські товариства», в редакціях, які діяли на момент укладення оспорюваного договору, є статут. Статтею 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 238 ЦК України встановлено, що представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. За змістом ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У абзаці другому частини 3 ст. 92 ЦК України зазначено, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. З аналізу оспорюваного договору вбачається, що майно товариства було передано в іпотеку не для забезпечення діяльності самого товариства, а в забезпечення виконання зобовязань третьої особи перед АКБ «ТАС-Комерцбанк» за кредитним договором. При цьому, сума оскаржуваного правочину становила суттєво вищий розмір, ніж 50000,00 грн. А отже, такий правочин, оскільки його метою не являється забезпечення діяльності ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс», а також за ним передано майно цього товариства в заставу і його сума (ціна) перевищують еквівалент 50000,00 грн., відповідно пунктів 7.3.8. та 7.4.8. статуту може укладатись виключно за рішенням наглядової ради ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс». Крім того, у преамбулі іпотечного договору є посилання на документ, який засвідчував повноваження директора, що діяв від імені іпотекодавця, таким чином на момент його укладення іпотекодержатель мав змогу і повинен був пересвідчитись у належності повноважень керівника. Водночас, у судовому засіданні встановлено, що правонаступником ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс» товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатм'ясопромсервіс» як іпотекодержателем 06.12.2013 року укладено з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» - іпотеко держателем договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за предметом якого банк прийняв у власність нерухоме майно (п.п. 1.1.1. п. 1.1. договору), яке було предметом іпотеки за оспорюваним іпотечним договором. Згідно зі ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Враховуючи повторність розпорядження ТОВ «Закарпатм'ясопромсервіс» нерухомим майном при укладенні договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 06.12.2013 року, що було предметом іпотеки за іпотечним договором від 03.08.2007 року, суд констатує, що правочин від 03.08.2007 року не був схвалений ВАТ «Закарпатм'ясопромсервіс». Відтак, наслідком укладення договору без наявності відповідних на це повноважень є недодержанням сторонами в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1 та 2 ст. 203 ЦК України, оскільки його зміст суперечить ст. ст. 4, 6, 87, 92, 154, 161, 203, 237 та 238 ЦК України, ст. ст. 65 та 82 ГК України та ст.ст. 4 і 47 Закону України «Про господарські товариства», що відповідно до ст. 215 ЦК України тягне за собою визнання недійсним у цілому іпотечного договору від 03.08.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 3400, оскільки дійсність цього договору заперечується як заінтересованою особою - позивачем, а також не схвалений після його укладання юридичною особою, від імені якої діяв її директор. Виходячи з наведеного вимога про визнання недійсним іпотечного договору підлягає задоволенню у повному обсязі. Що стосується вимоги про визнання неправомірними дій [PERSON] по підписанню іпотечного договору від 03.08.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 3400, суд приходить до висновку, що в задоволенні такої вимоги слід відмовити виходячи з наступного. У відповідності до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при цьому, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 вказаної статті визначає способами захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спосіб захисту, який обрав позивач щодо визнання неправомірними дій [PERSON] по підписанню іпотечного договору, не передбачений вимогами ст. 16 ЦК України, водночас, позивач реалізував своє право звернення до суду із позовом про визнання іпотечного договору недійсним з підстав перевищення своїх повноважень представника по вчиненню оспорюваного правочину. Разом з тим, за ч. 4 ст. 92 ЦК України якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі, що не позбавляє позивача права звернення з відповідним позовом до суду. Крім того, належить відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до відповідача ПАТ «Дельта Банк», який не був стороною оспорюваного договору. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 08 квітня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 13 квітня 2016 року.

Outcome: partial