Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», в якому просить стягнути з ПАТ «Ідея Банк» в свою користь оплату за надані ним послуги регіонального директора, згідно відомості від 15 липня 2014 року в сумі 13293 грн., 4400 грн. на відшкодування витрат за використане пальне при виконанні службових обов'язків та 243,60 грн. судового збору. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 03.02.2014 року між ним та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір про надання послуг регіонального директора. Відповідно до п.1 умов укладеного договору він, [PERSON], як виконавець, зобов'язувався надавати банку (замовнику) послуги по стягненню заборгованості за кредитними договорами з позичальників, боржників, в т.ч. і шляхом виїзду до них, а також представляти інтереси банку перед підприємствами, установами, організаціями в судових та правоохоронних органах. Відповідно до п. 2 договору, банк зобов'язувався оплачувати надані ним, [PERSON], послуги у розмірі 3 500 грн. на місяць. Окрім цього, банк відшкодовував йому витрати за пальне, яке використовував при виконанні службових обов'язків. Надалі, 05.05.2014 року, укладений між ними договір був пролонгований, що підтверджується виданою йому довіреністю № 101/51609, яка підтверджує продовження дії договору до 31.12.2014 року. Однак, 14.07.2014 року на черговій зустрічі регіональних директорів у м.Львові договір про надання ним послуг регіонального директора було припинено. На цій зустрічі представник банку заявив, що йому буде нараховано і виплачено оплату за виконану роботу за червень місяць 2014 р. Так, згідно відомості від 15.07.2014 року відповідачем нараховано, але не виплачено оплату за надані послуги в сумі 13 293 грн. та відшкодування за використане пальне в сумі 4 400 грн., разом - 17 693 грн. Тому, 01.10.2014 року електронною поштою надіслав відповідачу заяву про виплату винагороди за надані послуги у сумі 17 963 грн., але по даний час ні відповіді на заяву, ні винагороди за надані за договором послуг не отримав. Просить позов задоволити. У судове засідання позивач в судове засідання не з'явився, однак у п.3 прохальної частини позовної заяви просив розглядати справу без його участі. Зважаючи на те, що про день, час та місце судового розгляду позивач повідомлений належним чином, з врахуванням положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, зважаючи на заявлене позивачем клопотання про розгляд справи за його відсутності та враховуючи думку представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача. Представник відповідача ПАТ «Ідея Банк» в судовому засіданні проти позову заперечила, подала письмові заперечення на такий з доданими до нього документами. У задоволенні позову просила відмовити повністю. Ствердила, що банк розрахувався із позивачем відповідно до умов укладеного між сторонами договору. Заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір про надання послуг регіонального директора. Відповідно до п. 10 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами, та діє до 30 квітня 2014 року включно. 05.05.2014 р. договір між сторонами був пролонгований, про що свідчить видана банком [PERSON] довіреність № 101/51609, яка підтверджує продовження дії договору до 31.12.2014 року. Надалі, 14.07.2014 року договір між сторонами було припинено. Оскільки позивач проти припинення договору не заперечував, суд дійшов висновку, що договір було припинено за взаємною згодою сторін. Окрім того, судом встановлено, що в той же день, 14.07.2014 року, представник ПАТ «Ідея Банк» заявив позивачу, що йому буде нараховано і виплачено оплату за виконану роботу за червень місяць 2014 року. Із змісту скарги-заяви від 01.10.2014 року, направленої [PERSON] на електронну адресу ПАТ «Ідея Банк» 01.10.2014 року, вбачається, що інформацію про оплату роботи за червень 2014 року позивачу повідомив директор департаменту віндикації банку, Рішард Кеврель. Порядок розрахунку між сторонами визначений пунктом 2 договору. Так, згідно з п. 2 договору, банк оплачує послуги виконавця (з урахуванням податків та зборів), вартість яких складається з: 1) за надані послуги замовник виплачує виконавцеві винагороду у розмірі 3 500 грн. 00 коп. (три тисячі п'ятсот гривень 00 коп.) за 1 (один) місяць; 2) сторони дійшли згоди, що сума оплати послуг замовником в залежності від обсягу, якості та обумовлених сторонами строків надання послуг, може виплачуватися і в іншому розмірі на підставі акту прийому наданих послуг; 3) оплата послуг проводиться по факту надання акту прийому наданих послуг. Із наданого представником відповідача заперечення проти позову та доданих до нього документів встановлено, що розрахунки із позивачем проведено відповідно до актів прийому наданих послуг (згідно з п.п.2 п.2 договору) від 16 червня 2014 року, від 27.06.2014 року (два акти), а також відповідно до актів прийому наданих послуг від 16.07.2014 року та 31.07.2014 року, зокрема: акт від 16.06.2014 р. - на суму 6 849 грн. 00 коп.; акт від 27.06.2014 р. - на суму 3 500 грн. 00 коп.; акт від 27.06.2014 р. - на суму 1 620 грн. 00 коп.; акт від 16.07.2014 р. - на суму 895 грн. 00 коп.; акт від 31.07.2014 р. - на суму 1 673 грн. 00 коп. Таким чином, згідно актів прийому наданих послуг за червень 2014 року відповідачем виплачено позивачу - 11 969 грн. 00 коп., в липні 2014 року - 2 568 грн. 00 коп. (без вирахування податків та зборів). Так, підпунктом 2 пункту 2 договору встановлено, що сторони дійшли згоди, що сума оплати послуг замовником в залежності від обсягу, якості та обумовлених сторонами строків надання послуг, може виплачуватися і в іншому розмірі на підставі акту прийому наданих послуг. Підпунктом 3 пункту 2 договору встановлено, що після припинення дії договору враховуються результати попередньо проведеної роботи теренового віндикатора протягом 31-го календарного дня і винагорода може виплачуватися не пізніше 2-х місяців з моменту припинення дії договору. Таким чином, судом встановлено, що договір сторонами було припинено 14.07.2014 року, після цього розрахунки із позивачем проведено, згідно наданих представником відповідача актів прийому наданих послуг від 16.07.2014 року та 31.07.2014 року. Отже, судом встановлено, що, згідно з п.п.2 п.2 договору, сума, що підлягає сплаті замовником (банком) виконавцеві (позивачеві) за договором, визначається і узгоджується сторонами в Актах прийому наданих послуг. З тексту позовної заяви не вбачається наявність між сторонами Договору спору щодо невиплати позивачу коштів за підписаними актами прийому наданих послуг. Також, як зазначає представник відповідача у запереченні проти позову, акти прийому наданих послуг від імені позивача підписані іншими особами, працівниками ПАТ «Ідея Банк», за довіреностями. Довіреності на даний час не збереглися, проте акти прийому наданих послуг, що надавалися виконавцеві замовником за попередні періоди, підписані таким же чином, такий спосіб їх підписання позивачем не оспорюється, не зважаючи на просту письмову форму довіреностей. У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що спосіб підписання актів прийому наданих послуг був погоджений і прийнятий сторонами. Виплата коштів, відповідно до доданих представником відповідача актів прийому наданих послуг, підтверджується розрахунковими листами про виплату [PERSON] винагороди за договором - за червень та липень 2014 року. Положення ст. 60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Фізичні особи можуть залучатися до роботи не лише на підставі трудового договору, а й на іншій юридичній підставі, зокрема за цивільно-правовим договором. Положення глави 63 ЦК України регулюють відносини, що виникають з договору про надання послуг. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до положень ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] свої вимоги щодо суми коштів, що підлягають стягненню, обґрунтовує відомостями від 15.07.2014 року. Проте, суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки п. 2 договору встановлено, що сума оплати послуг виплачується на підставі акту прийому наданих послуг. Так, згідно з актами прийому наданих послуг від 16.06.2014 року, 27.06.2014 року (два акти), 16.07.2014 року та 31.07.2014 року позивачу виплачено відповідачем на загальну суму 14 537, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, пунктом 2 договору визначено, що за надані послуги замовник виплачує виконавцеві винагороду у розмірі 3 500 грн. 00 коп. (три тисячі п'ятсот гривень 00 коп.) за 1 (один) місяць; сторони дійшли згоди, що сума оплати послуг замовником в залежності від обсягу, якості та обумовлених сторонами строків надання послуг, може виплачуватися і в іншому розмірі на підставі акту прийому наданих послуг. Відповідного акту на спірну суму, вимогу про стягнення якої заявляє позивач, матеріали справи не містять. З огляду на наведене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити. В зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати у вигляді судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed