Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, посилаючись на ті обставини, що 02.11.2007 року між ним та банком був укладений кредитний договір № 727/2007 відповідно до умов якого йому надано грошові кошти у розмірі 25380,00 дол. США зі сплатою 12% річних для придбання автомобіля. Кредит надається в безготівковій формі шляхом переказу грошових коштів з його рахунку відкритого у ПАТ «Брокбінесбанк» згідно умов Договору, безпосередньо на продавця автомобіля. Відповідач для належного виконання умов Договору мав обов'язок відкрити йому рахунок в іноземній валюті, перевести на нього кредит, а потім здійснити валютний платіж в безготівковій формі на рахунок продавця автомобіля. Однак банк виконав вказані умови Договору неналежним чином, а саме йому було відкрито рахунок, але не в іноземній валюті, а в гривні. Але цю обставину відповідач від нього приховав. В період з дня видачі кредиту він належним чином сплачував тіло кредиту та відсотки згідно із графіком в іноземній валюті по липень 2014 року. Саме в липні минулого року Відповідача позбавили ліцензії на здійснення валютообмінних операцій у зв'язку з процедурою ліквідації, що підтверджується Договором, платіжним дорученням про переказ коштів за автомобіль, витягом по рахунку, квитанціями про погашення кредиту в іноземній валюті. Вважає, що відповідачем навмисно була прихована та обставина, що кредит задано у гривні. Якби до укладення Договору він мав інформацію про валюту фактично заданого кредиту, то не погодився на такі умови, оскільки програмні продукти відповідача у гривні були значно дорожчими . За таких обставин вважає, що вказаний кредитний договір є недійсним, оскільки був укладений з порушенням законодавства, тому просить суд на підставі ст. 230 ЦК України визнати кредитний договір №727/2007 від 02.11.2007 р., недійсним. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, на підставах, вказаних у позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та просив в задоволені позову відмовити, посилаючись на ті обставини, що позивачем не наведено норми матеріального права, які були порушенні в результаті укладання вищевказаного правочину, не надано жодних доказів, що правочин не був вільним та не відповідав внутрішній волі позивача, крім того посилання [PERSON], про необізнаність кредитного договору, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки перед укладанням спірного договору позивач був ознайомлений з його умовами та сукупною вартістю кредиту, що підтверджується довідками про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту за програмою придбання автотранспорту фізичними особами, а після укладання Кредитного договору Позивачем підписувались відповідні платіжні документи, які зазначались вище, в результаті чого Позивач мав змогу придбати автомобіль. Крім того, відповідно до умов кредитного договору (п.8.3)[PERSON], підтвердив, що до укладення цього договору він був ознайомлений з усіма умовами кредитування, що пропонуються банком, передбаченому Законом України «Про захист прав споживачів» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Позивач підписавши Кредитний договір підтверджує, що він несе валютні ризики, які можуть виникати під час виконання ним зобов'язань за цим договором. Враховуючи вищевикладене, вважає позов безпідставними та надуманими. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 02.11.2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON], було укладено Кредитний договір № №727/2007. Згідно умов якого позивачу були надані грошові кошти у розмірі 25 380 доларів США 00 центів на строк з «02» листопада 2007 року по 31 жовтня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,0 процентів річних. Згідно п.п. 2.1., 2.3.4., 4.2.1. Кредитного договору, Позивач зобов'язаний щомісячно, рівними частинами, повертати Відповідачу одержані від нього кредитні кошти та нараховані проценти за користування кредитними коштами, згідно умов Кредитного договору. Судом встановлено, що до укладання Кредитного договору Позивач ознайомився з умовами кредитування на вищевказаних умовах та сукупною вартістю кредиту, підписавши довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту за програмою придбання автотранспорту фізичними особами. 02.11.2007 року [PERSON], уклав із ПП [PERSON] договір купівлі-продажу, за умовами якого Позивач придбав автомобіль «Wolkswagen», де відповідно умов вказаного договору оплата вартості автомобіля має відбутися в гривнях на поточний рахунок продавця та у строки, передбачені договором купівлі-продажу. Банк на підставі меморіального валютного ордеру № 15737.1 від 02.11.2007 року перерахував з рахунку № 22033500015731 на рахунок [PERSON] № 26202000157371 кредитні кошти у розмірі 25 380 доларів США 00 центів, які за заявою на видачу готівки № 15737.15 від 02.11.2007 року були видані банком готівкою. В свою чергу, Позивач здійснивши обмін отриманих в кредит доларів США вніс на свій рахунок № 26202000157371, відкритий у Відповідача кошти у розмірі 128 169,00 грн., які на підставі платіжного доручення № 15737,37 від 02.11.2007 року були перераховані продавцю автомобіля. Позивачу МРЕВ ДАЇ м. Херсон видало Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, в якому окрім технічних характеристик автомобіля зазначалось про його придбання за рахунок кредиту. 30.01.2009 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір до Кредитного договору, згідно з яким за домовленістю сторін змінено графік погашення кредиту, де [PERSON] ознайомився з умовами кредиту та сукупною вартістю кредиту, які будуть діяти після складання цієї додаткової угоди до Кредитного договору, підписавши відповідну довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту за програмою придбання автотранспорту фізичними особами. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач з часу укладання договору виконував обовязки за його умовами, претензій до відповідача не мав. З матеріалів справи також вбачається, що позивач був обізнаний із умовами кредитування, тому посилання позивача на те, що банк приховав від нього що кредитні кошти перераховані продавцю у гривні є безпідставними. Таким чином, суд вважає, що спірний договір було укладено у відповідності до чинного законодавства. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно вимог передбачених ст. 60 ЦПК України позивач не довів заявлені ним підстави для визнання недійсним кредитного договору і не надав належних доказів на підтвердження заявлених вимог. Отже, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог у суду не має.

Outcome: dismissed