Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ПАТ КБ «Надра» на свою користь вклад у сумі 5 500 доларів США, відсотки в сумі 330,90 доларів США та 10 000 грн. моральної шкоди. У позові зазначається, що 06 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено Договір № 1943595 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший», згідно якого позивач передав відповідачу 5 500 доларів США, строком до 06 грудня 2014 року з процентною ставкою на суму вкладу 12 % річних. Звернувшись до відповідача з вимогою про повернення коштів та виплати відсотків позивач отримав відмову. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, такими що позбавляють права власності на власні кошти. Це призвело до моральних переживань які позивач оцінює у 10 000 грн. та виражаються у перебуванні його (позивача) у вкрай негативному матеріальному становищі, побоюванні втрати коштів наданих відповідачу у користування. В судове засідання позивач не з'явився. До початку розгляду справи надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі у зв'язку з призовом його до зони АТО, просить позов задоволити повністю. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. За таких обставин, суд, з вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 06 червня 2014 року між ПАТ КБ «Надра» (далі така ж назва або Банк) та [PERSON] укладеноДоговір № 1943595 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг «ПУ «Перший», згідно якого останній передав Банку 5 500 доларів США, з датою повернення вкладу 06 грудня 2014 року (п.п.2.1, 2.2 Договору). Процентна ставка по вкладу встановлюється у розмірі 12 % річних (п.2.4 Договору). Пунктом 3.4.5 Договору передбачено, що Банк зобов'язується повернути вкладнику вклад в кінці строку розміщення вкладу або достроково в порядку, передбаченому цим Договором, шляхом перерахування коштів на рахунок. Також, п.4.9 Договору встановлено, що якщо вкладник в період дії Договору звернувся до Банку із заявою про відмову від продовження строку розміщення вкладу на новий термін Банк, в останній день закінчення строку розміщення вкладу, повертає на рахунок вкладника вклад і нараховані відповідно до умов Договору проценти. Як стверджує у своєму позові позивач, звернувшись до відповідача з вимогою про повернення коштів та нарахованих процентів, отримав відмову. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач порушив зобов'язання перед позивачем щодо повернення вкладу, станом на 06 грудня 2014 року (закінчення строку розміщення вкладу), кошти позивачу не повернув, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка за розрахунком позивача становить: 5 500 доларів США сума вкладу та 330,90 доларів США процентів. Оскільки розрахунок процентів проведений позивачем у відповідності до умов Договору та відповідає фактичним обставинам справи, він не спростований відповідачем а тому приймається судом до уваги. У відповідності до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За положенням ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За таких обставин, оскільки встановлено неналежне виконання взятих зобов'язань відповідачем перед позивачем що передбачено умовами згаданого Договору, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості вкладу та процентів обумовлених за цим Договором, а саме 5 500 доларів США сума вкладу та 330,90 доларів США процентів. Відповідно до роз'яснень, наведених у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Таким чином, на день ухвалення рішення розмір заборгованості відповідача перед позивачем за договором банківського вкладу разом з нарахованими процентами (всього 5830,90 доларів США), приймаючи до уваги офіційний курс Національного банку України (100 доларів США = 2155,2936 гривень) становить 125 673,01 грн. Водночас, вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка виразилась в душевних переживаннях, суд вважає доведеним. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір моральної шкоди, визначений [PERSON] у сумі 10 000 грн. суд вважає явно завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування, що належить до стягнення на користь позивача в сумі 1 000 грн. В решті вимог - відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 1 256,73 грн. судового збору.

Outcome: approved