Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив і вказав, що 22. 09. 2014 року померла його дружина [PERSON], у шестимісячний термін він, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Для одержання свідоцтва про прийняття спадщини нотаріус декілька разів робила запити в ПТІ та різні відділення банків в м. Бердянську, він вважає, що це робилося навмисно, щоб заплутати його, він декілька разів носив до нотаріальної контори відповіді і затягувався час на отримання свідоцтва. Нотаріус примушувала його по декілька разів ходити і переробляти документи, розносити їх по відділеннях банків та по різних закладах, слідкувати за відповідями і виправляти помилки. Крім того, його примусили заплатити 240 грн. до держбюджету за пошуки нотаріусами відомостей з Державного реєстру речових прав, і цим йому було завдано майнову шкоду. Також нотаріусом йому було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок неодноразових, більше ніж 30 разів, посилання його у різні заклади м. Бердянська, постійне перебування у чергах вважає приниженням. Просить стягнути з Міністерства юстиції України матеріальну шкоду в розмірі 240 грн. і моральну - 10\~000 грн. В судовому засіданні позивач з представником за договором адвокатом [PERSON] підтримав свої вимоги у повному обсязі і просить задовольнити. Пояснив, що з ним дуже неввічливо поводилася секретарка, навмисно робила помилки у запитах у різні інстанції, що продовжило термін для прийняття ним спадщини. Нотаріус пригничуще діяла на нього, примусила сплатити 240 грн., а потім видала документи на квартиру, які не відповідають дійсності, і не придатні для продажу або обміну квартири. Представник відповідача - МЮ України за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що нотаріальна контора є юридичною особою, яка має відповідача за свої дії, а Міністерство юстиції України не є субєктом, який справляє сплату при вчиненні нотаріальних дій, дій нотаріуса як державного реєстратора, не є державним реєстратором у даних правовідносинах. Немає жодної підстави для стягнення з МЮ України грошових коштів, оскільки відносно позивача не було вчинено ніяких протиправних дій. . Представник третьої особи Бердянської державної нотаріальної контори нотаріус [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що свідоцтво про спадщину було видано [PERSON] у встановлений законом термін, але в процесі його видачі дійсно виникла ситуація, при якій він надмірно сплатив 240 грн. у державний бюджет. Йому було запропоновано отримати заяву для повернення цих коштів з Державного бюджету, але він відмовився і сказав, що звернеться до суду. Ніякої моральної шкоди йому завдано не було, тому підстав для її стягнення немає. Представник третьої особи - Бердянського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що законом передбачена певна процедура повернення грошових коштів з Державного бюджету України, і тому позивачеві для повернення надмірно сплачених 240 грн. необхідно звернутися з відповідним листом, який йому надається нотаріусом, і тоді він отримає ці кошти. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті дружини [PERSON], заведена спадкова справа № 164 за 2015 рік. Оскільки правовстановлюючий документ на квартиру був виданий у 1993 році з назвою вулиці та подвійним номером будинку, державним нотаріусом у відповідності до ст. 46 ЗУ «Про нотаріат», ст. 3, п. 8-1 ч. 2, ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 11. 03. 2015 року було зроблено запит до комунального підприємства з технічної інвентаризації з метою отримання необхідної інформації. 11. 03. 2015 року [PERSON] видані запити до ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Державний Ощадний банк України» та до ПАТ «Таскомбанк», 26. 03. 2015 року видано направлення до банку для оплати послуг на суму 240 грн. до ДП «Інформаційний центр» МЮУ за здійснення під час вчинення нотаріальної дії пошуку нотаріусами відомостей про зареєстровані речові права, їх обтяження на обєкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за па метрами пошуку: ФІО померлого, адреса - [ADDRESS]/ [ADDRESS]. 27. 03. 205 року [PERSON] сплатив 204 грн. (68 грн.х3) у відповідності до Наказу Міністерства юстиції України № 1994/05 від 29. 12. 2012 року, який у цей же день втратив чинність згідно до Наказу МЮУ № 364/5 від 16. 03. 2015 року. Таким чином, позивач сплатив кошти, які вже сплаті не підлягали. Проте Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03. 09. 2013 року визначено позасудовий порядок повернення таких коштів. Завідуючою нотаріальної контори [PERSON] було підготовлено проект заяви від імені [PERSON], подання якої необхідно для підготовки управлінням юстиції платіжного доручення на повернення Державною казначейською службою помилково зарахованих до бюджету коштів. Вказана заява була надана [PERSON] для підписання та подальшого направлення до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, проте позивач підписувати її відмовився. Вказаний факт позивач підтвердив у судовому засіданні, вважає, що кошти повинні бути стягнуті за рішенням суду, при цьому вказує, що йому була завдана матеріальна шкода. Посилаючись на неправомірність дій нотаріуса, який примушував його декілька разів отримувати інформацію з різних банків м. Бердянська та з БТІ, просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. Статті 1166 і 1167 ЦК України визначають загальні положення відшкодування потерпілій особі матеріальної та моральної шкоди. Аналізуючи обставини справи, суд не вбачає підстав для відшкодування матеріальної і моральної шкоди, оскільки їх наявність повинна бути підтверджена у відповідності до ст. ст. 58-60 ЦПК України, де обовязок доказування позовних вимог покладено на позивача. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] не втратив можливість повернення надмірно сплачених коштів з державного бюджету, такий порядок визначений Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03. 09. 2013 року, і той факт, що він ним не скористався з особистих міркувань, свідчить про його не бажання їх отримувати, а не про протиправність дій відповідача та третіх осіб щодо нього. Завдання позивачу моральної шкоди з боку відповідача або третіх осіб судом не встановлено, він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відразу після спливу шестимісячного терміну, без затримки і у чому полягає моральна шкода, а також її розмір суду не довів. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову і відмовляє у ньому.

Outcome: dismissed