Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Рівненській області в якому просив встановити факт постійного проживання однією сім'єю позивача та померлої [PERSON] та визнати право на викуп автомобіля. В обґрунтування позову зазначив, що є племінником померлої [PERSON] яка була інвалідом II групи яку він доглядав із січня місяця 2006 року до дня смерті. [PERSON] проживала разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. 14.08.2007 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Рівненській області було надано автомобіль марки ЗАЗ «Славута» 110377-40, 2007 року випуску державний номер [NUMBER] відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року із змінами та доповненнями. 22 червня 2014 року [PERSON] померла при цьому за життя склала заповіт за яким все майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідала [PERSON] 01 липня 2014 року у встановленому законом порядку позивач звернувся із заявою до відповідача щодо викупу даного автомобіля та отримав відмову у зв'язку із тим, що він не є членом сім'ї. Вважає дану відмову незаконною, протиправною та такою, що порушує його права. Оскільки позивач постійно проживав разом зі своєю тіткою, яка потребували сторонньої допомоги і займався доглядом за останньою, тому просив встановити факт постійного проживання однією сім'єю зі спадкодавцею [PERSON] та з метою подальшого викупу автомобіля ЗАЗ «Славута» 110377-40, 2007 року випуску державний номер [NUMBER], який належав померлій [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали, наполягали на його задоволенні та пояснили суду, що згідно п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року, іншому члену сім»ї померлого інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом 6 місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, позивач в установлений 6 місячний строк звертався до відповідача із заявою про передачу вказаного автомобіля. Щодо місця реєстрації позивача пояснили, що фактично останній мешкав з січня 2006 року разом з [PERSON], що підтверджується довідкою яка видана Старорафалівською сільською радою, а рішенням Конституційного Суду України від 14.11.2001 року інститут прописки був скасований, дія постанови КМУ була введена після прийняття рішення Конституційного Суду України, тому у громадян відсутній обов'язок для реалізації своїх прав в подальшому мешкати лише за місцем свого реєстрації. Представник відповідача Костюк-Москалюк Г.М. в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала в повному обсязі та просила суд відмовити в задоволенні позову. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено і не оспорюється сторонами по справі, що рішенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Рівненській області [PERSON], як інваліда ІІ групи було забезпечено автомобілем ЗАЗ «Славута» 110377-40, 2007 року випуску державний номер [NUMBER]. Вказаний автомобіль був зареєстрований за [PERSON] [INFO] року померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23.06.2014 року. Згідно п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року, автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї. Разом зі [PERSON] на час її смерті позивач здійснював догляд за нею, був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] позивач [PERSON], що підтверджується довідкою №635 від 12.08.2014 року, яка видана Старорафалівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області. [PERSON] за життя не встигла залишити за собою безоплатно вказаний автомобіль. Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області, [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що померла [PERSON] була інвалідом ІІ групи та потребувала сторонньої допомоги, в зв'язку з чим позивач забрав її до себе додому та доглядав її до дня її смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є племінником померлої [PERSON] та з січня 2006 року постійно проживав з нею, оскільки остання за станом свого здоров'я потребувала сторонньої допомоги. Згідно вимог ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід'ємне право кожної людини закріплено також Загальною Декларацією прав людини 1948 року. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов'язки повинні визначатися виключно законом, а не іншими нормативними актами. Рішенням Конституційного Суду України у справі №15-рп/2001 від 14 листопада 2001 року, скасовано інститут прописки та визначено вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним, непорушним та не може зазнавати жодних обмежень, зокрема не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця мешкання. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про встановлення факту проживання [PERSON] однією сім'єю зі спадкодавцею [PERSON], яка померла [INFO] року, на день її смерті. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку. Згідно із 10 абзацем розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики. Оскільки судом встановлений факт проживання позивача зі спадкодавцею, а позивач у встановлений законом шестимісячний строк звертався до відповідача із заявою щодо вирішення питання про передачу йому спірного автомобіля, тому позивач не пропустив шестимісячний строк для сплати вартості транспортного засобу і останній має право на платне придбання вказаного автомобіля, що був зареєстрований за його померлою тіткою, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача щодо визнання за позивачем право на викуп автомобіля ЗАЗ «Славута» 110377-40, 2007 року випуску державний номер [NUMBER].

Outcome: approved