Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся суд із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, вказавши що тривалий час працював на підприємстві відповідача з повним робочім днем в шахті. Робота в шкідливих умовах привела до утворення у нього професійного захворювання - пневмоконіозу. Професійне захворювання в свою чергу привело до втрати позивачем професійної працездатності яка за висновком МСЕК від 2 вересня 2013 року склала 25%. Позивач вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду тому що в наслідок втрати професійної працездатності він позбавлений можливості працювати за фахом і в повній мірі забезпечувати сім'ю, вимушений змінити професійну діяльність. З'явилось почуття неповноцінності, оскільки обмежений у фізичних навантаженнях, життя залежить від вживання ліків та лікування. Хвороби спричиняють біль та душевні страждання, Все це приводить до того, що позивач вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Добровільно відповідач не згоден відшкодовувати моральну шкоду [PERSON], тому він вимушений звернутися в суд із позовом в якому просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень. В судове засідання позивач, представник позивача не з'явились, надавши заяву в якій просили справу розглянути за їх відсутність, при цьому наполягали на задоволені позову. Представник відповідача позов не визнав, надавши суду письмові заперечення в яких зазначив, що сам по собі висновок МСЕК не є підтвердженням заподіяння моральної шкоди. Позивач не надав жодних доказів того, що професійне захворювання порушило його звичайний уклад життя, відсутні висновки ЛКК. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.237-1 КЗПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON], останній дійсно тривалий час працював на підземних роботах повний робочій день в шахті (а.с.2-3). Робота в шкідливих умовах в свою чергу привела до утворення у позивача професійного захворювання та втрати позивачем професійної працездатності, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.4). Згідно висновку МСЕК від 2 вересня 2013 року у [PERSON] вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням пневмоконіоз. У зв'язку з цим [PERSON] вимушений був неодноразово проходити курси лікування, що узгоджується з медичними документами (а.с.8). Вказані факти свідчать про те що стан здоров'я позивача в наслідок отриманого професійного захворювання погіршувався. Данні обставини не заперечуються представником відповідача. Надані позивачем докази в повній мірі вказують що ушкодження здоров'я [PERSON] сталося при виконанні ним трудових обов'язків, що в свою чергу привело як до фізичних так і до моральних страждань. Втрата працездатності привела до обмеження його можливостей вести активний образ життя в наслідок чого останній вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Пункти 3,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року „Про судову практику по справам про відшкодування моральної (не майнової) шкоди роз'яснюють, що моральна шкода може складатися з моральних переживань в зв'язку з порушенням життєвих зв'язків позбавлення можливостей продовження активного образу життя при настанні інших негативних наслідків. Відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності виду діяльності чи галузевої належності. В даному випадку у суду відсутні сумніви, що вказані наслідки наступили у [PERSON] у зв'язку з утворенням у нього професійного захворювання і як слідство втратою професіональної працездатності, що узгоджується з висновками МСЕК від 2 вересня 2013 року. Таким чином в судовому засіданні встановлено факт заподіяння відповідачем [PERSON] моральної шкоди, в наслідок отримання професійного захворювання і як слідство втрати професійної працездатності пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. Разом з тим вирішуючи питання про задоволення позовних вимог [PERSON], суд враховує ступінь втрати професійної працездатності позивача встановлений висновком МСЕК вперше в розмірі 25% і приходить до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 8000 гривень. На підставі ст. 237-1 Кодексу Законів України «Про працю» ,

Outcome: partial