Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, де просить суд усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб участі у вихованні сина та спілкування з ним. Свої вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу у 2009 р., відповідачка забороняє йому зустрічатись з сином [PERSON], [INFO] р.н., вчиняє всілякі перешкоди цьому. Мешкаючи у м. Бровари Київської області, під час його приїзду до м. Шостка, відповідачка чинили перешкоди у зустрічі з сином, у зв»язку з чим у грудні 2011 року він звернувся до органу опіки та піклування Шосткинської міськради із заявою про призначення порядку участі у вихованні дитини. Внаслідок його звернення, рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 21.12.2011 р. йому було надано дозвіл на зустріч з малолітнім сином з урахуванням дотримання деяких умов. Але й після цього, відповідачка не бажала виконувати ці зобов»язання та перешкоджала зустрічі з сином. Тому просить суд зобов»язати [PERSON] не чинити перешкоди у вихованні сина та вільному спілкуванню з ним, для чого встановити час та дні зустрічей з дитиною за місцем його мешкання, а саме у м. Бровари, коли він буде мати можливість забирати сина на канікули та кожного місяця забирати сина до себе з 15.00 год. п»ятниці до 20.00 год. неділі. В судове засідання позивач не з»явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, раніше 21.11.2014 р. надавав заяву суду, де просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити заявлені вимоги. Відповідачка [PERSON], інтереси якої в судовому засіданні представляє за довіреністю [PERSON], заявлені вимоги не визнає, ніяких перешкод у вихованні сина вона не вчиняє. Навпаки, [PERSON], самоусунувся від виховання сина, матеріально його майже не утримує, внаслідок чого утворився борг по аліментам в сумі 18 тис. грн., ніколи не відвідував школу, де навчається дитина та не спілкувався з вчителями, не бажає спілкуватись з дитиною по телефону, а якщо з сином і говорить, то після цього дитина стає знервованою. Після рішення комісії з питань захисту прав дитини, вона сама возила сина до відповідача у м. Бровари, щоб той з ним спілкувався, сам батько такої ініціативи не проявляв, навіть, коли приїздив до Шостки, не намагався знайти зустрічі з дитиною. Вона є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС, у зв»язку з цим тривалий час мешкала у Франції, де лікувалась, по запрошенню однієї родини. До цього часу вона підтримує зв»язки з цією сім»єю та іноді проходить там лікування на запрошення цих людей. ЇЇ син також не має доброго здоров»я, але вивезти його до Франції на оздоровлення на запрошення друзів, вона не може, бо [PERSON] не дає згоди на це, але при цьому постійно запевняє її та сина, що згоду надасть. Вважає, що такі дії відповідача суперечать правам та інтересам дитини. Звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, де просить надати їй дозвіл на виготовлення та оформлення проїзних документів для виїзду сина за кордон без згоди та супроводу батька, а в заявлених вимогах [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні дитиною відмовити за безпідставністю. 3-я особа - служба у справах дітей Шосткинської міськради інтересі якої в судовому засіданні представляє Жаден В.Г., вважає, що підстав для задоволення позову [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з ним, немає. Позивач, посилаючись на перешкоди у спілкуванні з дитиною, не навів конкретні приклади цих перешкод та не надав ніяких доказів цьому, а з»ясувати ці обставини не вдалося по причині відсутності у судовому засіданні [PERSON] До служби у справах дітей Шосткинської міськради зі скаргами з приводу порушення наданого дозволу на зустрічі з сином, [PERSON] не звертався. Що ж стосується вимог [PERSON] про надання дозволу на оформлення документів та виїзд дитини за кордон, вказані вимоги мають бути задоволені, оскільки це відбувається в інтересах дитини, яка потребує лікування та спілкування з матір»ю, що мешкає за кордоном, бо там має роботу та достатній заробіток, щоб утримувати дитину належним чином. Заслухавши представника [PERSON] - [PERSON] та представника служби у справах дітей виконкому Шосткинської міськради Жаден В.Г., допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а возовні вимоги [PERSON] мають бути задоволені з наступного. Судом встановлені слідуючи обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов»язки щодо дитини, зобов»язані піклуватись про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний облік ( ст. 150 СК України), не перешкоджаючи у спілкуванні з дитиною тому з батьків, хто мешкає окремо (ст. 157 СК України), при цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини (ст .155 СК України). Судом встановлено, що сторони знаходились у шлюбу, якій було розірвано 11 лютого 2009 р., про що було зроблено відповідний актовий запис за № 27 у книзі реєстрації розірвання шлюбів відділу РАЦС по м. Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, а.с. 34. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є сторони по справі, а.с.35. У відповідності до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 21.12.2011 р. [PERSON], місцем мешкання якого у відповідності акту № 22 від 29.07.2014 р. є [ADDRESS] був наданий дозвіл на зустрічі з малолітнім сином [PERSON], [INFO] рн., у суботу з 9.00 год. ранку за домовленістю з матір»ю, при умові дотримання режиму для дитини, не травмувати дитячу психіку, матеріально її утримувати та не перешкоджати відпочинку дитини за кордоном, а мати зобов»язувалась не перешкоджати зустрічам батька з дитиною, а.с.10, 11. Як зазначено у довідці житлового органу від 14 жовтня 2014 р. дитина зареєстрована та мешкає разом з бабусею [ADDRESS], а.с.36. Мати [PERSON], яка є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС та інвалідом 2 групи, також зареєстрована за даною адресою, але маючи офіційний дозвіл на роботу за кордоном, працює менеджером в м. Санкт-Петербург та отримує дохід в сумі 50 тис.руб., а.с.43, 44, 46, 47. [PERSON] також має посвідчення дитини, .яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи та у відповідності до витягу з амбулаторної карти, потребує оздоровлення та санаторно-курортного лікування, а.с. 39, 45. Станом на 01.09.2014 р. відповідно до довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції заборгованість по аліментам з [PERSON] на утримання сина [PERSON], яка утворилась , починаючи з 02.01.2009 р., складає 18749.18 грн. а.с.40. Довідка, що видана директором спеціалізованої школи ліцею, свідчить про те, що за період навчання [PERSON], його батько [PERSON], участі у вихованні сина не бере: зв»язків зі школою не підтримує, батьківські збори не відвідує, з учителями жодного разу не спілкувався.а.с.38. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що знайома з [PERSON] з 2008 р., бо їх діти спілкуються разом. Батька дитини вона не бачила жодного разу та не чула від [PERSON] нічого про нього . Їй відомо від [PERSON] про те, що [PERSON] всіляко ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон та уникає контактів з приводу вирішення цієї проблеми. У зв»язку з чим, на прохання [PERSON], дала згоду на використування її електронної адреси, для спілкування з [PERSON] відносно оформлення документів на право виїзду за кордон для дитини, але останній спілкуватись з [PERSON] не бажав. Свідок [PERSON] суду свідчила про те, що вона є бабусею [PERSON], який мешкає разом з нею, бо донька, щоб утримувати сина, змушена працювати за кордоном, бо батько дитини самоусунувся від надання матеріальної допомоги відразу, як тільки виповнилося один рік дитині. До 2014 року він ні разу не приїздив до сина та не цікавився його життям. Дочка, виконуючи рішення комісії з питань захисту прав дитину, сама привозила сина до [PERSON] у м. Бровари, бо сам він ніколи не приїздив. На неодноразові прохання дочки надати дозвіл на виїзд сина за кордон, [PERSON] відмовляв їй в цьому або, домовившись про зустрічі з нею, не приходив. У 2014 р. [PERSON] один раз, без повідомлення, приїздив до дитини, але потім коли приїздив до суду, до сина не заходив. При спілкуванні з дитиною по телефону, обзивав його брехуном, після чого дитина впадала у відчай, бо вона не здатна на таке і боляче переносила такі обвинувачення. Аналізуючи надані сторонами докази, суд не може погодитись з тим, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином, бо це нічим не підтверджено. Крім того, щоб мати можливість тривалий час, під час канікул, приймати сина у себе вдома, позивачем не надані докази, які б свідчили про відповідні житлово-побутові умови та його матеріальний стан, наданий акт за № 22 від 29.07.2014 р., складений депутатом Броварської міської ради свідчить лише про те, що позивач мешкає за іншою адресою, де житлово-побудові умови ніхто не обстежував, щоб вирішувати питання про можливість знаходження там дитини, а.с.11. Тобто, позивачем [PERSON], в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надані належні та достовірні докази, які є достатніми, що підтверджували б факт перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] та можливості знаходження тривалого часу за місцем мешкання батька. Разом з тим, позивач не в повній мірі дотримувався умов, які були визначені у рішенні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Шосткинської міськради від 21.12.2011 р. щодо виховання дитини, а саме має борг по сплаті аліментів, який складає 18749.18 грн., що порушує обов»язок по матеріальному утриманню дитини, перешкоджає у відпочинку та оздоровленню дитини за кордоном, про що в судовому засіданні свідчили свідки, не цікавиться її розвитком на навчанням у школі, що підтверджується довідкою учбового закладу. За таких обставин, суд не знаходить достатньо обґрунтованих підстав для задоволення, заявлених [PERSON], позовних вимог. Навпаки, суд вважає обґрунтованими та доведеними доказами вимоги [PERSON] про надання можливості оздоровити дитину за кордоном, отримання консультацій відповідних спеціалістів щодо стану її здоров»я, яка потребує постійного медичного нагляду, бо є потерпілою від Чорнобильської катастрофи. В той же час виїзд за кордон неповнолітньої дитини відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» проводиться на підставі нотаріально засвідченого дозволу батьків, або рішення суду. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що батьки такої згоди дійти не можуть. Крім того, виїзд [PERSON] за кордон дасть можливість дитині спілкування з матір»ю, яка працює за кордоном, не тільки по скайпу, що позитивно може вплинути на її виховання та світогляд. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що мають бути задоволеними.

Outcome: approved