Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення житлової комісії стосовно розподілу житла. Свій позов обґрунтовує тим, що з 23.04.1996 року по 23.04.1999 року проходив військову службу у Луцькому прикордонному загоні Державної прикордонної служби України та був звільнений в запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням дії контракту. Вказує, що з 16.07.1999 року по даний час працює у відповідача на посаді водія автотранспортних засобів ремонтно-експлуатаційної групи відділення матеріального забезпечення. При цьому, 18.04.2004 року його було зараховано на квартирний облік у загальному порядку і на даний час він перебуває на обліку за порядковим номером №3. Разом з тим, 21.12.2020 року відбулося засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби щодо розподілу постійного житла в [ADDRESS] , зокрема: розглядалося питання розподілу житла для постійного проживання, а саме: 9 квартир, які було вирішено розподілити лише для військовослужбовців. Однак, він не погоджується із вказаним рішенням, оскільки житло, яке розподілялось 21 грудня 2020 року на засідання житлової комісії, надавалось забудовником як інвестиційна забудова. Натомість, кошти з державного бюджету на вказане майно не виділялися. Вважає, що відповідач незаконно обійшов його в квартирному обліку за №3 загальної черги, перейшовши до наступних, а тому рішення відповідача щодо розподілу квартир по [ADDRESS] без врахування його черги є незаконним, а тому просить визнати незаконним рішення, оформлене протоколом №9 засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.12.2020 року про розподіл квартир без врахування його черги у квартирному обліку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, обов`язок їх доказування та подання визначені ст.ст.13,76-82 ЦПК України, згідно даних приписів доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом; сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як з`ясовано судом та сторонами не оспорюється, [PERSON] є працівником Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України та з 18.04.2004 року перебуває на квартирному обліку (а.с. ). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною першою статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Частиною першою статті 46 ЖК України визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою. Відповідно до частини третьої статті 46 ЖК України громадяни, які маю право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. З витягу із протоколу №9 засідання житлової комісії Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.12.2020 року слідує, що відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.12.2020 року №Е/704 - 9009 та акту приймання-передачі квартир від 17.12.2020 року, проведено розподіл квартир по [ADDRESS] тільки військовослужбовцям та військовослужбовцям запасу. Питання про розподіл даного житла працівникам Державної прикордонної служби України, в тому числі [PERSON] не розглядалося (а.с. ). Разом з тим, представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів, у відповідності до вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, що він має переважне право на отримання житла перед іншими громадянами, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. А тому, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed