Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 1200,00грн., посилаючись на те, відповідачем вказана сума грошових коштів була отримана в позику, але у визначений строк не повернута. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, згідно яких позивачу братом [PERSON] [PERSON] було продано ноутбук «Асус», який в подальшому було вилучено працівниками правоохоронних органів у звязку з тим, що даний ноутбук був отриманий [PERSON] в ремонт і їй не належав. Про те, що продавцю ноутбук не належав позивач на час його придбання повідомлений не був, але в подальшому [PERSON] на вимогу працівників правоохоронних органів надала письмову розписку, якою зобовязалась повернути грошові кошти виплачені позивачем її брату [PERSON] за ноутбук. Відповідач в судовому засіданні проти факту відчуження ноутбуку не заперечувала, пояснила, що ноутбук було продано у звязку з нестачею коштів, повернути які на час розгляду справи в суді вона не має можливості. В подальшому на неодноразові виклики до залу судового засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не заявляла. З урахуванням думки позивача суд розглядає справу на підставі наданих позивачем доказів, попередньо розяснивши позивачу його права та обовязки в судовому засіданні, передбачені, зокрема статтями 27, 31 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~ Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 19 січня 2012 року [PERSON] на імя начальника Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області було складено розписку, згідно якої вона зобовязалась виплатити [PERSON] грошові кошти у сумі 1200,00грн. за ноутбук, який було продано останньому її братом (а.с.8). 24.07.2012 року на імя [PERSON] Чугуївською міжрайонною прокуратурою було надано відповідь щодо відмови в порушенні кримінальної справи у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ст.190 КК України, з розясненням права позивачу на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з наданих в судовому засіданні сторонами пояснень, а також дослідженої в судовому засіданні розписки, написаної відповідачем на імя начальника Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області, вимоги позивача мають ґрунтуватись на правовідносинах, які виникли внаслідок укладення договору купівлі-продажу майна. Між тим, як вбачається з позовної заяви, позивач свої вимоги обґрунтовує правовідносинами, що виникають з договору позики, посилаючись на те, що відповідач зайняла у нього грошові кошти у сумі 1200,00грн. і в обумовлений сторонами строк їх не повернула. В судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що фактично ніяких грошових коштів [PERSON] у позивача не займала, безпосередньо стороною правочину під час здійснення купівлі-продажу ноутбука вона не була. Стаття 3, 6 ЦК України закріплює принцип свободи договору у цивільних правовідносинах, отже розписку, написану [PERSON] на імя начальника Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області щодо її обовязку повернути гроші [PERSON] суд оцінює критично, як таку, що не може свідчити про отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 1200,00грн. у позику. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачу до початку розгляду справи по суті було розяснено його право на зміну предмету та підстави позову, але даним правом позивач не скористався, доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог суду не надав. За таких обставин суд вважає, що позов є необґрунтованим, поданим без врахування дійсних правовідносин і особи, яка має відповідати за таким позовом, оскільки належних доказів порушення безпосередньо [PERSON] прав та інтересів позивача, що підлягають захисту в розумінні статті 3 ЦПК України, і ґрунтуються на правовідносинах, що виникають з договору позики, суду не представлено. Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заявлених вимог. У звязку з відмовою у позові судові витрати по справи несе позивач відповідно до вимог статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed