Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа - [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Свої вимоги мотивує тим, що 15 лютого 2018 року померла його мати - [PERSON], що підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть № 16 від 15.02.2018 року, виданим Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7 м. Донецька». Даний медичний документ згідно Закону України від 15.04.2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків, оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.3 ст.9 вищезазначеного Закону є недійсним та не створює правових наслідків. З Лікарським свідоцтвом про смерть № 16 він не може зареєструвати факт смерті матері у [PERSON] районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, оскільки медичне свідоцтво скріплено печаткою, не дійсною на території України. Згідно довідки від 22.07.2016 року за № [NUMBER] його взято на облік, як внутрішньо переміщену особу та місце його проживання: [INFO], б. 12. Після отримання вказаного медичного свідоцтва він звернувся до [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області з метою державної реєстрації смерті [PERSON], однак отримав відмову у державній реєстрації факту смерті з підстав неможливості реєстрації, оскільки медичне свідоцтво про смерть, видане Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7 м. Донецька» є незаконним та видане установою, яка створена у порядку, не передбаченому законом. Дана відмова містить пропозицію щодо звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті особи у судовому порядку. Його мати [PERSON], [INFO], уродженка с. Щегліївка Коростишевського району Житомирської області, померла 15.02.2018 року у м. Донецьк. Там він, як син померлої, отримав свідоцтво по смерть, оскільки без нього неможливо було поховати на цвинтарі тіло. Іншими доказами факту смерті є довідка про причину смерті, також видана незаконною установою, де зазначена причина смерті матері. В даній довідці, окрім незаконної печатки установи міститься також підпис лікаря, що може свідчити про достовірність факту смерті. Встановлення факту смерті матері необхідно йому для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, який розташований на підконтрольній українській владі території, та в подальшому звернення до органів Пенсійного Фонду України для оформлення державної допомоги, а також для оформлення спадщини після смерті матері. Просить встановити факт смерті у м. Донецьк [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], яка померла 15 лютого 2018 року. Заявник [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності та за відсутності його представника, заявлені вимоги задовольнити. На заявлених вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.15). Заінтересована особа - [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, зазначив, що проти заяви [PERSON] щодо встановлення факту смерті [PERSON] заперечень не має. (а.с.17). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності заявника, його представника та представника заінтересованої особи. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження, матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.7). У лікарському свідоцтві про смерть № 16 від 15 лютого 2018 року, виданому Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7 м. Донецька», зазначено, що [PERSON], [INFO], померла 15 лютого 2018 року. Місце проживання померлої: м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Фрунзе, буд. 52. Смерть настала вдома. Місце смерті: м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Фрунзе, буд. 52. Причина смерті: ракова інтоксикація. Рак правої нирки IV стадії. Смерть настала в результаті захворювання (а.с.9). Згідно із довідкою про причину смерті № 16, виданою 15 лютого 2018 року Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7 м. Донецька», [PERSON] померла 15 лютого 2018 року у віці 64 роки. Причина смерті: ракова інтоксикація. Рак правої нирки IV стадії (а.с.9). [PERSON] районного Відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 11.04.2018 року відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть на [PERSON], [INFO], яка померла 15 лютого 2018 року, про що свідчить медичне свідоцтво про смерть № 16 від 15.02.2018 року, видане Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7 м. Донецька», оскільки медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 3 ст. 9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з чим заявнику було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті (а.с.11). Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, у тому числі про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ст. 317 ЦПК України \~заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч. 4). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. У відповідності до наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 року № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області», свідоцтва про смерть, видані органом, який знаходиться на не контрольованій території, є недійсним. Використання їх в якості документів, що засвідчують факт смерті, є неможливим. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Пунктом 6 глави 5 розділу ІІІ встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки [PERSON] померла в районі проведення антитерористичної операції та лікарське свідоцтво про її смерть було видане органом, який знаходиться на не контрольованій території, тобто є недійсним і не створює правових наслідків на території України, а встановлення факту смерті необхідно заявнику для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю його матері, в інший спосіб даний факт не може бути встановлений, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника про встановлення факту смерті. Таким чином, суд вважає встановленим факт смерті [PERSON], [INFO], що мала місце 15 лютого 2018 року у м. Донецьк. Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають суду підставу зробити висновок, що заявлена вимога про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved