Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позов мотивує\~тим,\~що він є власником будинку за адресою Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Перемоги, 114. Відповідно до відомостей будинкової книги, за вищевказаною адресою зареєстровано, зокрема, двоє дітей, яким він був опікуном: [PERSON] та [PERSON]. Однак, з 21.11.2016 року [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] та з 01.04.2017 року [PERSON] за вищевказаною адресою не проживають, що підтверджується відповідними довідками із сільської ради. У звязку з тим, що відповідачі не проживають за адресою [INFO], без поважних причин понад один рік, звязатися з ними позивачу не вдається, просить визнати [PERSON] та\~[PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком №114 по вул. Перемоги в с. Сторожниця Ужгородського району. В судове засідання позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, однак, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні та будь яких пояснень суду не надали, про час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом надсилання на їх зареєстроване місце проживання копії ухвали про відкриття провадження у справі та додатків до неї. У відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Згідно з Договором купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки ВКІ №583047 від 25.03.2008 року та Свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником будинку за адресою Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Перемоги, 114. Згідно з наданими відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області та копією Будинкової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO], [PERSON] та\~[PERSON] зареєстровані за адресою [INFO]. Судом встановлено, що згідно з довідкою №420 від 05.06.2018 року, виданою виконавчим комітетом Сторожницької сільської ради Ужгородського району, [PERSON], [INFO], за адресою Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Перемоги, 114, не проживає з 21.11.2016 року. Також, згідно з довідкою №421 від 05.06.2018 року, виданою виконавчим комітетом Сторожницької сільської ради Ужгородського району, [PERSON], [INFO], за адресою Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Перемоги, 114, не проживає з 01.04.2017 року. З досліджених у судовому засіданні Розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про відрахування вихованки з прийомної сімї №512 від 21.11.2016 року та Розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області про відрахування вихованки з прийомної сімї №95 від 31.03.2017 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебували в прийомній сімї позивача, та даними розпорядженнями були відраховані з прийомної сімї на підставі досягнення ними повноліття, закінчення денної форми навчання у професійно-технічному закладі та працевлаштування. Згідно зі ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідачі не надали, так само не надали доказів на підтвердження того факту, що залишили будинок і тривалий час були відсутні в ньому з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачами зберігалось право користування житловим приміщенням в судовому засіданні не встановлено. За приписами ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved