Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 30.11.2007року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, причиною розладу сім'ї є несумісність характерів внаслідок чого в сім'ї створилась несприятлива обстановка. Шлюб існує лише формально, примирення та відновлення між сторонами не можливо, шлюбні відносини між сторонами припинені та спільного господарства не ведуть з грудня 2015 року. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе. Останні три роки відповідач став гірше ставитись до позивача, принижував та ображав її в присутності дитини позивача, іноді застосовував фізичне насильство, періодично зловживає спиртними напоями від чого його поведінка стає особливо агресивною. В зв'язку з цим позивач звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, наполягав на розгляді справи у відсутність позивача. Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. 28.11.2017року [PERSON] надала суду заяву про перенесення розгляду справи на кінець лютого 2018 року в зв'язку з від'їздом в Іспанію. Однак, суд враховуючи строки розгляду справи та те, що справа в суді знаходиться з 29.05.2017року, вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, яка належним чином повідомлена про місце, день та час розгляду справи повторно не з'явилась до суду. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. При розгляді справи, судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб 30.11.2007року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис №3950(а.с.4). Відповідач з метою зберегти сім'ю та примиритися із позивачем звертався в суд з клопотанням про надання строку на примирення, позивач заперечувала щодо надання строку на примирення, наполягала на розірванні шлюбу. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Однак, з метою збереження сім'ї та примирення подружжя, суд ухвалою від 22.06.2017року задовольнив клопотання відповідача, який намагався зберегти сім'ю, та надав сторонам строк на примирення, однак примирення не відбулось. Сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства через різні характери та погляди на життя. Позивач прийшла до переконання про те, що в подальшому в шлюбі з відповідачем не бажає перебувати. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування в шлюбі суперечитиме інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 640,00грн. у відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved