Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності. Позов обгрунтовуючи тим, що відповідно до нотаріальної угоди про розподіл спадкового майна від 17.12.1999 року він отримав у спадок квартиру [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі дев`яти поверхового житлового будинку, та складається з двох кімнат жилою площею 29.7 кв.м.. у тому числі: 1 кімната (2) - площею 12.7 кв.м., 2 кімната (6) - площею 17.0 кв.м., кухні (5) - площею 9,2 кв.м., ванної кімнати (4) - площею 2.6 кв.м., вбиральні (3) - площею 1,0 кв.м., коридору (1) - площею 9,8 кв.м., вбудованої шафи (7) - 0,7 кв.м., вбудованої шафи (8) -0.5 кв.м., лоджії - площею 2,2 кв.м., лоджії - 1.9 кв.м. Загальна площа квартири 57,6 кв.м. Угода про розподіл спадкового майна посвідчена Великобаганчанською нотаріальною конторою 07.12.199 року та зареєстровано у Полтавському бюро технічної інвентаризації за № 1551 та записано в реєстрову книгу № 113 за реєстровим № 15722. Вищевказана квартира позивача була переобладнана із зміною її цільового призначення, а саме: переобладнана в нежитлове приміщення - громадську будівлю. Вищевказана квартира була переобладнана із зміною її цільового призначення, а саме: переобладнана в нежитлове приміщення - громадську будівлю. На даний час законодавчо чітко не визначена процедура переводу житлових приміщень у нежитлові, регулювання даних правовідносин в кожному регіоні проводиться локальними нормативно-правовими актами органів місцевого самоврядування. Через дані обставини позивач звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просив визнати право власності за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий Октябрським РВ у м.Полтаві УДМС України в Полтавської області на нежитлове приміщення в житловому будинку [ADDRESS] , яке складається з: тамбур 1-1 площею - 3.8 кв.м торгова зала 1-2 площею 12.6 кв.м., торгова зала 1-3 площею - 17,0 кв.м., коридор 1-4 площею - 6,1 кв.м., сладське приміщення 1-5 площею - 16.9 кв.м., санвузол 1-6 - 1.7 кв.м., тамбур і - площею 2,8 кв.м., комора II 3,3 кв.м. Загальна площа становить 64,2 кв.м. Припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечують щодо задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що відповідно до нотаріальної угоди про розподіл спадкового майна від 17.12.1999 року позивач отримав у спадок квартиру [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі дев`яти поверхового житлового будинку, та складається з двох кімнат жилою площею 29.7 кв.м., у тому числі:1 кімната (2) - площею 12.7 кв.м., 2 кімната (6) - площею 17.0 кв.м., кухні (5) - площею 9,2 кв.м., ванної кімнати (4) - площею 2.6 кв.м., вбиральні (3) - площею 1,0 кв.м., коридору (1) - площею 9,8 кв.м., вбудованої шафи (7) - 0,7 кв.м., вбудованої шафи (8) -0.5 кв.м., лоджії - площею 2,2 кв.м., лоджії - 1.9 кв.м. Загальна площа квартири 57,6 кв.м. Угода про розподіл спадкового майна посвідчена Великобаганчанською нотаріальною конторою 07.12.1999 року та зареєстровано у Полтавському бюро технічної інвентаризації за № 1551 та записано в реєстрову книгу № 113 за реєстровим № 15722. Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження № 509, складеного 31 жовтня 2019 року нежитлове приміщення по [ADDRESS] на основі проведеного аналізу встановлено, що об`ємно-гіланувальне та конструктивне рішення, санітарно-технічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання нежитлових приміщень у житловому будинку (магазин) загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] - відповідають будівельним нормам, які діють на території України і висуваються до громадських будівель загалом і до приміщень магазинів зокрема. Даним технічним висновком встановлено, що реконструкція приміщень у будинку під приміщення адміністративного призначення (нежитлове приміщення) відбудеться без втручання в основні конструкції будівлі; додаткових навантажень на основні конструкції будівлі (стіни, фундаменти) в результаті реконструкції не створюється; в цілому стан об`єкта -задовільний; додаткового інструментального обстеження несучих конструкцій не потребує; приміщення адміністративного призначення будуть забезпечені необхідними мережами та обладнанням; архітектурно-планувальне та конструктивне рішення відповідає вимогам ДБП В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення та ДБП В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», відповідають діючим будівельним нормам, санітарно-епідеміологічним та пожежним нормам і правилам для даного типу будівель. Тобто, реконструкція квартири в нежитлове приміщення відповідає чинним будівельним нормам України, санітарно-епідеміологічним та пожежним нормам і правилам для даного типу будівель та не порушує права інших осіб. Таким чином, позивачем як власником нерухомого майна, фактично було проведено зміну цільового призначення приміщення квартири, а саме: з житлового в нежитлове - громадську будівлю, а тому після проведення будівельних робіт проживання в приміщенні стало неможливим, оскільки відсутня кухня, ванна та житлова кімнати, що підтверджується технічним паспортом на дане приміщення. Крім того, позивач, звернувся із заявою до виконавчого комітету Полтавської міської ради для винесення питання на засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва в м. Полтава, стосовно самочинно виконаного переобладнання квартири [ADDRESS] . Згідно з ст. 8 ЖК Української PCP. переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися рішенням органів, зазначених у частині другій сі. 7 ЖК Української PCP. Однак, на даний момент відсутній порядок переведення житлових приміщень в нежитлові. що має бути встановлений органом місцевого самоврядування, що унеможливлює захист прав у позасудовому порядку. Оскільки вищевказана квартира була реконструйована в нежитлове приміщення, тому право власності позивача на квартиру, в разі задоволення позову, повинно бути припинено. Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також власник має право вчиняти щодо свого майна будь- які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. За статтею 346 ІДК України, право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved