Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тисменицького районного\~суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ним право власності на: Ѕ частину домоволодіння, яке знаходиться адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Загвіздя, вулиця Липова-Осада, будинок 4; Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0994 га, кадастровий номер якої 2625881101:03:001:0816, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Загвіздя, урочище «Гори»; Ѕ частини земельної ділянки, площею 0,1489 га, кадастровий номер якої 2625881101:03:002:0216, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Загвіздя, урочище «Грушищі»; Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0984 га, кадастровий номер 2625881101:02:001:0549, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Загвіздя, вулиця Липова. В судове засідання позивач не зявився. Від нього найшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився. Ним подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив визнати право власності на спадкове майно за [PERSON]. В заяві зазначив, що позивач і відповідач є єдиними дітьми померлого 12.01.2017 р. [PERSON], інші спадкоємці першої черги відсутні; осіб, що мають право на обовязкову частку у спадщині не має. Заповіт складений на [PERSON], однак останній не може успадкувати майно в звязку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 січня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ № 241228 від 2 березня 2017 року. 20 листопада 2009 року [PERSON] склав на [PERSON] заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 36 в с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області. Чинність та дійсність даного заповіту підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 47497614 від 21.04.2017 року, яка видана приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане Загвіздянською сільською радою 30.09.2011 року та відповіді відділу у Тисменицькому районі головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 9/110-18 від 29.12.2017 року, яким надано завірені копії державних актів, на момент смерті [PERSON] належало наступне майно: Ѕ частини домоволодіння, яке знаходиться адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Загвіздя, вулиця Липова-Осада, будинок 4; Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0994 га, кадастровий номер якої 2625881101:03:001:0816, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Загвіздя, урочище «Гори»; Ѕ частини земельної ділянки, площею 0,1489 га, кадастровий номер якої 2625881101:03:002:0216, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Загвіздя, урочище «Грушищі»; Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0984 га, кадастровий номер 2625881101:02:001:0549, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, село Загвіздя, вулиця Липова. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищенаведене нерухоме майно. Відповідно до заповіту все майно де б воно не було та з чого б воно не складалося заповідалося [PERSON]. Після смерті спадкодавця [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, за наслідками було заведено спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 21.04.2017 року. Постановою від 04.08.2017 року, приватним нотаріусом Тисменицького міського нотаріального округу, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що не надано оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Обєктом відносин спадкування виступають права та обовязки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Ст.1233 ЦК України встановлює, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України). Частиною 1 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Пленум Верховного Суду України у п.23 Постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 319, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1233, 1235, 1269, 1276, 1297 ЦК України,

Outcome: approved