Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів, проведених 04.06.2016 з реалізації арештованого майна: гаражу літ.Б-1 загальною площею 19,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Урицького, 11, скасування протоколу № 172497 від 04.06.2016 про проведення електронних торгів та акту про проведення електронних торгів від 30.06.2016, затвердженого в.о. начальника [PERSON] ВДВС Дніпропетровського МУЮ [PERSON], стягнення з [PERSON] ВДВС Дніпропетровського МУЮ на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 96 947,50 грн., стягнення з Державного підприємства «Сетам» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 5 102,50 грн. (з урахуванням уточнених вимог). В обґрунтування позову зазначив, що 04.06.2016 він приймав участь у електронних торгах з реалізації [PERSON] ВДВС арештованого майна. Згідно протоколу № 172497 від 04.06.2016 про проведення електронних торгів ДП «Сетам» ним було придбано майно - гараж літ. Б-1 загальною площею 19,7 кв.м., розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Урицького, 11 за 102 050,00 грн. Грошові кошти перераховано на розрахунковий рахунок [PERSON] ВДВС у розмірі 96 947,50 грн. та організатора - ДП «Сетам» у розмірі 5 102,50 грн. 30.06.2016 державним виконавцем складено акт про проведення електронних торгів від 04.06.2016 з реалізації гаражу, затверджений в.о. начальника [PERSON] ВДВС [PERSON] Підпунктом 4 пункту8 розділу X Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2015 № 2710/5 (далі - Порядок) передбачено, що після повного розрахунку переможцем за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів, який надійшов на електронну адресу, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Після отримання акту про проведенні електронні торги він звернувся до приватного нотаріуса для реєстрацію права власності на придбаний мною гараж. Однак 07.07.2016 нотаріус своїм рішенням відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень №30368955, у звязку з тим, що було встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме, в акті про проведені електроні торги вказано, що майно належало боржнику ТОВ «Торгівельний дім «Маркет Груп», а в державному реєстрі речових прав зазначено власником ТОВ «Телевізійна компанія Ідея», яке придбало у власність вищевказаний гараж на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2016, укладеного з [PERSON], а останній придбав його у ТОВ «Торгівельний дім «Маркет Груп» 26.12.2012 на підставі договору купівлі-продажу. Посилається на те, що згідно ст. 55 Закону України «Про нотаріат», глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (в редакції що діяли на момент вчинення правочину [PERSON] 26.12.2012) угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Даний документ залишається у нотаріуса та не повертається відчужувану майна. При посвідчення угоди відчуження майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином на момент посвідчення договору купівлі-продажу від 26.12.2012 нотаріусом було перевірено заборони відчуження або арешту майна, після чого було посвідчено дану угоду. Хоч [PERSON] не зареєстрував своє право власності в Державному реєстрі фактично він став власником оскільки, ним були виконані всі умови для здійснення такої угоди в розумінні норм ЦК України. При цьому у ТОВ «Торгівельний дім «Маркет Груп» після вчинення правочину вже не було правовастновлюючих документів на цей гараж, оскільки документи були передані в архівну справу нотаріуса та втратили свою чинність. Крім того, за поясненнями приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] він підтвердив дійсність цих правочини з дотримання всіх вимог діючого законодавства. Таким чином, на момент проведення виконавчих дій [PERSON] ВДВС, ТОВ «Торгівельний дім «Маркет Груп» вже не було власником реалізованого гаражу. 08.07.2016 він звернувся до [PERSON] ВДВС із заявою, в якій виклав дані обставини та попросив повернути кошти, так як з їх вини було реалізоване майно, яке не належить боржнику. Однак 28.07.2016 йому відмовлено у поверненні грошових коштів, оскільки на момент реалізації майна було встановлено, що боржник є власником гаражу. Позивач вважає відмову не необґрунтованою, так як державним виконавцем при реалізації майна порушено вимоги пп. 3. п.4 Розділу II Порядку, а саме, не в повній мірі було перевірено інформацію стосовно майна та його власника. Посилаючись на норми ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, вважає, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). На підставі викладеного, просить позов задовольнити. Представник позивача в минулих судових засіданнях позов підтримав просив його задовольнити. В останнє судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача [PERSON] ВДВС в судовому засіданні проти вимог позову заперечував, відзначивши, що стан арештованого майна був перевірений у відповідності до документів, які перебували у виконавчої служби, тому підстав для повернення коштів немає. В останнє судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ДП «Сетам» в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, просив в своїх запереченнях справу розглядати без його участі. В заперечення на позов відзначив, що позивач у позові посилається на неправомірність дій [PERSON] ВДВС. Згідно правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду України від 23.09.2014 № 3-112гс14, умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 15.12.1999 № 74/5 (далі - Інструкція). Законом № 606-XIV встановлено загальні правові основи організації та відповідальності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у т.ч. право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Аналіз положень Закону № 606-XIV та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише укріплюють, як і стаття 650 ЦК України, спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення - статті 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження», а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції). Правила ж проведення прилюдних торгів визначено Тимчасовим положенням про порядок проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 656/5. Зокрема, прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення). Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Цей висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Разом із тим, за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Господарськими судами таких порушень не встановлено. Що стосується порушень вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», допущених державним виконавцем, до визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Таким чином, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивач не наводить доказів на підтвердження порушень Порядку з боку ПП «Сетам». Жодних доказів на підтвердження доводів про визнання електронних торгів недійсними позивачем не надано та не обґрунтовано, яким чином порушення вплинули на результат торгів та порушення його права. Крім того, саме державна виконавча служба відповідає за повноту та достовірність інформації, що розміщена в системі, а не організатор торгів. Згідно копії інформаційного повідомлення про лот № 146714 - Гараж літ. Б-1, загальною площею 19,7 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького. 11 , отриманої з веб-сайту ДП «Сетам» (https://setam.net.ua/auction/148420), ДП «Сетам» як організатором внесено повну інформацію про лот № 146714, так як це передбачено п. 9 Розділу III Порядку, а саме в розділах Характеристика лоту та Інформація про лот зазначено: що це не предмет іпотеки; номер виконавчого провадження; що гаражі/стоянки; розмір площі приміщення; місце розташування. Окрім того на сайті розміщено фотографії лоту № 14671, які дають змогу власнику визначити стан приміщень. Державним виконавцем призначено зберігача арештованого майна, інформація про якого була зазначена на сайті ДП «Сетам» разом з номером телефону, що надавало можливість позивачу звязатися із зберігачем та оглянути приміщення по лоту № 14671. З листопада 2014 року на гараж державним виконавцем відповідними постановами накладено арешт та оголошення заборону на його відчуження. До позовної заяви додано дублікат договору купівлі-продажу гаража між ТОВ «Фірма торговельний дім «Маркет-Груп» та [PERSON] укладений у 2012 році. Однак з моменту укладення вказаного договору з 2012 року до моменту накладення арешту (2014 р.) [PERSON] не звернувся до уповноваженого органу для реєстрації права власності за ним на це майно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації. При цьому орган, який уповноважений здійснювати таку реєстрацію, вчиняє тільки дії в межах чинного законодавства і сам по собі не є особою, яка може заперечувати або визнавати право власності. Таким чином, з метою встановлення достовірної інформації про власника майна необхідно звертатися до Реєстру прав власності, що і було вчинено державним виконавцем 07.09.2015 та 04.02.2016, на підтвердження чого є довідка від 07.09.2015 № 110541233 та довідка від 04.02.2016 № 526485520, зазначені в листі державної виконавчої служби від 28.07.2016 № 13409/16, які засвідчують, той факт що власником гаража в той період було ТОВ «Торговельний дім «Маркет Груп». А отже, державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій з арешту та направлення гаража на електронні торги дотримано всі норми чинного законодавства України, так як боржник був власником арештованого майна. За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог відсутні. Натомість, відповідач вказує, що дії державного реєстратора-нотаріуса [PERSON], який посвідчував договір купівлі продажу гаража між [PERSON] та ТОВ «Телевізійна Компанія Ідея» та реєстрував право власності 19.02.2016 суперечать чинному законодавству. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру, сформованої 04.02.2016 державним виконавцем Муско І.М. (додаток 7) у виконавчому провадженні №48259910, боржнику - ТОВ «Фірма Торгівельний дім «Маркет-Груп» на праві власності належав гараж літ. Б-1, загальною площею 19,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Урицького, 11. Після підготовки пакету документів, передбаченого Порядком реалізації арештованого майна, державний виконавець передала вказаний гараж на примусову реалізацію через систему електронних торгів Сетам. При цьому, 02.12.2014 до державного реєстру речових прав, до стального розділу було внесено запис про обтяження усього нерухомого майна власника арештом (номер запису про обтяження: 7912202 від 02.12.2014 17:27:12). Надалі до державного реєстру, в спеціальний розділ було внесено інформацію ще про два обтяження майна арештом - ТОВ «Фірма Торгівельний дім «Маркет-Груп» №7900416 від 02.12.2014 11:08:10 та №6031406 від 17.06.2014 12:06:53. Проте, не дивлячись на ці арешти, приватним нотаріусом [PERSON] 16.02.2016 не було зареєстровано перехід права власності на майно боржника ТОВ «Фірма Торгівельний дім «Маркет-Груп» до фізичної особи - [PERSON], реєстраційний номер запису 13284392 від 16.02.2016. В подальшому, цей же нотаріус, посвідчивши договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке було незаконно виведено із під арешту, знову зареєстрував перехід права власності на вказаний гараж за ТОВ «Телевізійна Компанія Ідея», реєстраційний номер запису 13348420 від 19.02.2016 року 18:45:14. Отже, як випливає із вищевказаного, державний реєстратор-нотаріус [PERSON] під час проведення реєстраційної дії спрямованої перехід права власності на майно боржника ТОВ «Фірма Торгівельний дім «Маркет-Груп» - спірний гаража до фізичної особи - [PERSON] (реєстраційний номер запису 13284392 від 16.02.2016) порушив вимоги Закону. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ч. 1 ст. 181 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх зникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Враховуючи, що договір купівлі-продажу спірного гаражу було нотаріально посвідчено у 2012 року, покупець за таким договором - [PERSON] права власності на гараж не набув, адже не здійснив державну реєстрацію майна. Станом на день проведення державної реєстрації, а саме 16.02.2016, гараж належав ТОВ «Фірма Торгівельний дім «Маркет-Груп», майно якого, у т.ч. і спірний гараж було обтяжено кількома арештами. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Проте, під час вчинення реєстраційної дії спрямованої на перехід права власності на вищезазначений гараж за ТОВ «Телевізійна Компанія «Ідея», реєстраційний номер запису 13348420 від 19.02.2016 року 18:45:14, порушено правові законодавства України. Даний реєстраційний запис є похідним від реєстраційного номеру запису №13284392 від 16.02.2016 року о 17:07:33, який здійснено з порушенням Закону. Підставою для внесення реєстраційної дії спрямованої на перехід права власності на вищезазначений гараж за ТОВ «Телевізійна Компанія «Ідея», реєстраційний номер запису 0348420 від 19.02.2016 року 18:45:14, був договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Продавцем за таким договором виступала фізична особа, яка набула право власності із порушенням законодавства, а тому нотаріусом повинна була бути застосована ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», так як вчинення такої дії суперечить законодавству України. У зв'язку з вищевикладеним, ДП «Сетам» подано скарги на дії державного реєстратора-нотаріуса [PERSON] На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши позиції сторін, матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд вважає, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню за таких обставин. Судом встановлено, що на виконанні у [PERSON] ВДВС перебуває зведене виконавче провадження № 48259910 з виконання наказу № 904/1420/14 від 23.04.2014, виданого Господарським судом Дніпропетровської області, наказу №904/7757/13 від 05.11.2014, виданого Господарським судом Дніпропетровської області, наказу №904/7757/13 від 05.11.2014, виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з ТОВ ФТД «Маркет-Груп» на користь ПАТ «Авіаційна компанія «Дніпроавіа», Управління державної казначейської служби України у [PERSON] районі м. Дніпропетровська боргу на загальну суму в розмірі 88 676,36 грн. Рухоме майно - гараж літ. Б-1, загальною площею 19,7 кв. м. з прибудовою (цегла) загальною площею 9,3 кв. м., що знаходиться по пров. Урицького, 11 в місті Дніпропетровську, що належить ТОВ ФТД «Маркет-Груп», було передано для реалізації до ДП «Сетам». 17.06.2016 на депозитний рахунок ДВС покупцем зараховані кошти в повному обсязі в сумі 96 947,50 грн.. що підтверджується листом [PERSON] ВДВС від 24.06.2016 № 11083/5 (а.с. 98). В лютому 2016 року [PERSON] ВДВС була надана заявка на реалізацію арештованого майна до Дгіпропетровської філії ДП «Сетам», в якій вказано, що зберігачем мана є ТОВ ФТД «Маркет-Груп» (а.с. 93). 30.06.2016 старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС [PERSON] складено акт про проведення електронних торгів (а.с. 10), згідно якого ДП «Сетам» на підставі Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014 № 656/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2014 за № 427/25204, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012. № 512/5, іншими нормативними актами України, проведено реалізацію арештованого рухомого майна, а саме: - гаража літ. Б-1, загальною площею 19,7 кв.м. з прибудовою (цегла) загальною площею 9,3 кв.м. Примітка: літ. Б перелітерована в літ. Б.-l згідно п. 5 інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» наказ №127 від 24.05.2001р, із змінами і доповненнями станом на 01.06.2010р. №167. Примітка: за рахунок уточнення лінійних розмірів загальна площа в літ. Б-1 збільшилась на 2,8 кв.м. на підставі виникнення права власності від 22.05.2008 - договір купівлі-продажу, ВКК 538701 реєстр 3637, 16.04.2008, посвідчений приватним нотаріусом ДНМО [PERSON], що знаходиться по пров. Урицького, 11 в місті Дніпропетровську, що належить ТОВ ФТД «Маркет-Груп», код ЄДРПОУ 33114291, адреса: вул. Героїв Сталінграду, 249, м. Дніпропетровськ. Серед відомостей про обєкт продажу вказано, що відповідними постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.06.2014, від 24.11.2014, від 28.11.2014 було накладено арешт на все нерухоме майно Бабушкінським ВДВС ДМУЮ. 08.09.2015 державним виконавцем в порядку ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» складений акт опису й арешту майна боржника - вказаного гаражу. Вартість майна визначена висновком експерта, на підставі постанови державного виконавця від 21.09.2015 складає 157 000,00 грн. 03.03.2016 проведено електронні торги за вказаною стартовою ціною 157 000,00грн. Торги не відбулися за відсутністю допущених учасників торгів. 31.03.2016 проведено уцінку майна та було проведено електронні торги за ціною 133 450,00 грн. Торги не відбулися за відсутністю допущених учасників торгів. 10.05.2016 проведено повторну уцінку майна та було проведено електронні торги за ціною 102 050,00грн. Ціна продажу нерухомого майна складає 102 050,00 грн. Переможцем електронних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, належного ТОВ ФТД «Маркет-Груп», які відбулися 04.06.2016 визнано [PERSON]. Згідно протоколу про проведення електронних торгів № 172497 від 04.06.2016 ціна продажу складає 102 050,00грн., які після всіх необхідних відрахувань, були перераховані 17.06.2016 у повному обсязі в сумі 96 947,50грн. на депозитний рахунок [PERSON] відділу ДВС міста Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області. Грошові кошти у розмірі 96 947,50 грн. перераховано переможцем прилюдних торгів на рахунок з обліку депозитних сум [PERSON] ВДВС. Зазначена сума надійшла на рахунок з обліку депозитних сум [PERSON] ВДВС 17.06.2016 року. Реалізація майна здійснена з дотриманням вимог Закону України Про виконавче провадження та на підставі зведеного виконавчого провадження №48259910 про стягнення з ТОВ ФТД «Маркет-Груп» на користь Дніпропетровської міської ради заборгованості та ПАТ «Авіаційна компанія «Дніпроавіа». Після отримання цього акту позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса для реєстрацію права власності на придбаний мною гараж. Проте рішенням від 07.07.2016 №30368955 нотаріус відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у звязку з тим, що було встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (а.с. 11). Так, в акті про проведені електроні торги вказано, що майно належало боржнику ТОВ «Торгівельний дім «Маркет Груп», а в державному реєстрі речових прав зазначено власником ТОВ «Телевізійна компанія «Ідея», яке придбало у власність вищевказаний гараж на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2016 у [PERSON], а останній придбав даний гараж у ТОВ «Торгівельний дім «Маркет Груп» ще 26.12.2012 на підставі договору купівлі-продажу. Суд звертає увагу, що за даними державного виконавця, які містяться в оскаржуваному акті про проведення торгів, станом на травень 2008 року, а саме, гараж належить на праві власності ТОВ ФТД «Маркет-Груп» на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2008, посвідченого 22.05.2008 приватним нотаріусом ДНМО [PERSON] Як вказував державний виконавець, за Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30.06.2016 (а.с. 95 - 97), яка була зроблена з метою переданні майна на реалізацію за параметром запиту по юридичній особі ТОВ ФТД «Маркет-Груп», право власності на майно було зареєстроване саме за цією особою, зокрема датою прийняття рішення про державну реєстрацію вказано 22.05.208, підстава виникнення договір купівлі-продажу від 16.04.2008, ВКК 538701 реєстр 3637, посвідчений приватним нотаріусом ДНМО [PERSON] (а.с. 96). Така ж сама інформація підтверджена і Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.09.2016 за параметром запиту по юридичній особі ТОВ ФТД «Маркет-Груп» (а.с. 104 - 108). Водночас, за даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 04.07.2016 за параметром запиту по адресі м. Дніпропетровськ пров. Урицького, буд. 11, право власності зареєстроване за ТОВ «Телевізійна компанія Ідея», яке придбало у власність цей же гараж на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2016 у [PERSON], а той придбав його у ТОВ «Торгівельний дім «Маркет Груп» ще 26.12.2012 на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 13, 14, 109 112). Таким чином, станом на день проведення електронних торів (02 - 04. 06.2016) спірний гараж не належав ТОВ «Торгівельний дім «Маркет Груп» на праві власності. 08.07.2016 позивач звернувся до [PERSON] ВДВС із заявою, в якій виклав дані обставини та попросив повернути кошти, так як з їх вини було реалізоване майно, яке не належить боржнику. [PERSON] ВДВС від 28.07.2016 № 13407/10 (а.с. 16) [PERSON] відмовлено у поверненні грошових коштів. В листі вказано, що під час проведення виконавчих дій, з довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №110541233 від 07.09.2015 встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно - гараж, літ. Б-1, розташований за адресою: пров. Урицького, 11, м. Дніпропетровськ. Остання довідка отримана державним виконавцем 04.02.2016 за №52648520. Інформація про належність ТОВ «Торгівельний дім «Маркет Груп» вказаного гаражу була підтверджена. Будь-якої інформації про відчуження даного обєкту на користь третіх осіб зазначено не було. Тому в діях державного виконавця порушень вимог чинного законодавства щодо передачі арештованого майна на реалізацію не вбачається, у завязку із чим відмовлено у повернені коштів, сплачених за придбане з електронних торгів майно. Згідно зі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Пунктом 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 № 2710/5, передбачено, що державний виконавець готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Даною інформацією (згідно із абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу) є фактично вимоги до заявки, яка повинна містити, серед іншого, дані щодо повного найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб, відомості про чинні обтяження майна (згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна або інформаційними довідками з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек). Державний виконавець направляє проект заявки начальнику відділу державної виконавчої служби, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна разом із такими документами (в електронній або паперовий формі), зокрема, копією документів, що характеризують майно, та копіями правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності або право користування майном; Згідно із п. 4 розділу ІІ Порядку начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який не повинен перевищувати трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна. У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 3 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у Систему. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відповідного органу державної виконавчої служби. Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби, який передав майно на реалізацію, про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. З аналізу наведених норм випливає, що збирання інформації щодо боржника, про чинні обтяження майна за відповідними витягами з Державних реєстру обтяжень майна Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, повністю покладається на державного реєстратора. Відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV для посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів Національної поліції, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, Національного банку України, Національного антикорупційного бюро України, Національного агентства з питань запобігання корупції, адвокатів, нотаріусів інформація з Державного реєстру прав у звязку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за субєктом права чи за обєктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису. Порядок доступу до Державного реєстру прав визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 2 Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, якщо користувачем є державний виконавець, доступ до Державного реєстру прав надається (припиняється) технічним адміністратором цього Реєстру на підставі звернення органу державної виконавчої служби, в якому працює такий користувач. За правилами пунктів 4, 5 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 № 1844/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 р. № 2102/22414, пошук записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно здійснюється за такими ідентифікаторами: за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно; за місцезнаходженням обєкта нерухомого майна; за субєктом речового права на обєкт нерухомого майна. Відомості, отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав за результатом пошуку у Реєстрах та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оформляються у паперовому вигляді, підписуються державним реєстратором, засвідчуються в установленому законодавством порядку печаткою та долучаються до відповідної облікової або реєстраційної справи. Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження у т.ч. одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; З аналізу наведених норм випливає, що законом не тільки не заборонено, а й надано право державному виконавцю отримувати відомості з усіх реєстрів щодо боржника за різними ідентифікаторами пошуку - реєстраційним номером обєкта нерухомого майна, місцезнаходженням обєкта нерухомого майна, субєктом речового права на обєкт нерухомого майна. Проте, державний виконавець не скористався наданим правом, внаслідок чого надав організатору торгів неактуальну інформацію щодо предмета реалізації, що призвело до реалізації на торгах майна, яке фактично вже не належало боржнику ТОВ «Торгівельний дім «Маркет-Груп». Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд приходить до висновку, що при провадженні виконавчих дій державним виконавцем було порушено приписи ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» згідно із якою завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Державний виконавець не отримав належного підтвердження про те, що передане на реалізацію майно вже не належить боржнику, внаслідок чого був реалізований гараж, який знаходиться у власності іншої особи, що призвело до порушення права позивача на отримання у власність придбаного майна і безпідставної сплати грошові коштів. Наслідком визнання результату торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2015 № 2710/5, електронні торги закінчуються формуванням протоколу про результати торгів, який має силу договору. Так, згідно із п.п. 11, 12, 13 Порядку протокол розміщується на Веб-сайті та в особистому кабінеті учасника. У протоколі, який розміщується на Веб-сайті, у відомостях про переможця вказується лише унікальний реєстраційний номер учасника. Протокол торгів підписується Організатором та не пізніше наступного робочого дня з дня формування Системою розміщується в особистому кабінеті відділу державної виконавчої служби. Кошти, отримані від реалізації лота (крім винагороди Організатору), перераховуються Організатором на рахунок відділу державної виконавчої служби не пізніше наступного робочого дня після формування Системою протоколу торгів. Згідно із п.п. 14, 15, 16, 17 Порядку, не пізніше наступного робочого дня після дня надходження на рахунок відділу державної виконавчої служби коштів від реалізації лота на підставі протоколу про проведення торгів, який надійшов на електронну адресу, державний виконавець складає акт про проведені торги і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. В акті про проведені електронні торги зазначаються дані, передбачені пунктом 5 розділу Х цього Порядку. Начальник відповідного відділу державної виконавчої служби повинен затвердити акт про проведені електронні торги не пізніше наступного робочого дня після його подання виконавцем. Затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт державний виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. Згідно Протоколу № 172497 від 04.03.2016 про проведення електронних торгів, переможець торгів є [PERSON], який повинен внести на рахунок продавця [PERSON] ВДВС в сумі 96\~947,50 грн., що дорівнює різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою сплаченого гарантійного внеску в сумі 5\~102,50 грн. Гарантійним внеском є грошова сума, зарахована на рахунок організатора електронних торгів, яку за одним лотом сплачує учасник електронних торгів, розмір якої визначений, виходячи зі стартової ціни лота, та є завдатком по сплаті винагороди організатору електронних торгів за надані ним послуги з реалізації майна (п. 1 Порядку). Отже, покупцем за укладеним за результатами торгів договором купівлі-продажу є переможець торгів [PERSON] Відділ державної виконавчої служби у розумінні п. 1 Порядку - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділ примусового виконання рішень структурного підрозділу головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, відділи державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції. Як випливає з приписів ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу ІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, Порядку з реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2015 № 2710/5, повноваження щодо реалізація майна, на яке звернено стягнення повністю покладається на органи державної виконавчої служби. ДП «Сетам», згідно із п. 1 Порядку є лише організатором електронних торгів, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Тобто, ДП «Сетам» не діє при продажу майна від свого імені. Виходячи з викладеного, враховуючи встановлені у справі судом обставини, суд приходить до висновку, що орган державної виконавчої служби (в даному випадку - [PERSON] ВДВС) виступає продавцем арештованого майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що під час проведення електронних торгів фактично було продано майно, яке не належало боржнику, а відтак [PERSON] ВДВС не міг бути продавцем вказаного майна, так як арешт на майно ТОВ «Телевізійна компанія Ідея» не накладався, дане майно не описувалося, тобто майно ТОВ «Телевізійна компанія Ідея» не є предметом звернення стягнення. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Частинами 4, 5 ст. 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. За правилами ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2015 № 2710/5. Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення електронних торгів є обовязковою умовою правомірності правочину. Проте, [PERSON] ВДВС як продавець арештованого майна діяв із порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2015 № 2710/5. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру електронних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з електронних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Закону України «Про нотаріат»). Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил електронних торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. П.1 розділу 1 Порядку визначено, що арештоване майно (далі - майно) - це нерухоме майно, яке належить боржнику. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що встановлені обставини в сукупності вплинули на результат електронних торгів і зміст самого правочину, оскільки майно було реалізовано виконавчою службою без належних на те повноважень щодо відчуження майна, на яке не належить боржнику, а отже не є предметом стягнення, наслідком чого було позбавлення позивача права на отримання товару, посвідчення договору купівлі-продажу нотаріусом, а тому електронні торги необхідно визнати недійсними. Визнаючи прилюдні торги недійсними, суд приходить до висновку, що саме з [PERSON] ВДВС як з продавця арештованого майна, реалізованого на електронних торгах, на користь покупця [PERSON] слід стягнути 96\~947,50 грн., у звязку із порушенням останнім вимог Закону України «Про виконавче провадження та вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2015 № 2710/5. Оскільки майно, яке було реалізовано не належало боржнику, а електронні торги визнані недійсними, відтак підлягають визнанню недійсними і протокол електронних торгів та акт державного виконавця про проведення даних торгів. Що стосується суми гарантійного внеску 5\~102,50 грн., вона повинна бути повернута позивачу в майбутньому, виходячи з наступного. Розділом X Порядку передбачений порядок розрахунків за придбане на електронних торгах майно та перехід права власності. Так, на підставі копії протоколу переможець електронних торгів у формі аукціону протягом десяти банківських днів з дня формування протоколу здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в такому порядку: 1) зазначена в протоколі електронних торгів сума коштів, яка дорівнює різниці між ціною продажу придбаного лота і сумою винагороди Організатору за цим лотом, перераховується переможцем на рахунок відділу державної виконавчої служби; 2) сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронних торгах майна і залишається Організатору в рахунок оплати наданих ним послуг з проведення електронних торгів; 3) різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди Організатору перераховується переможцем на рахунок Організатора у разі, якщо майно реалізовано за ціною, вищою від стартової. Організатор забезпечує можливість оплати своєї винагороди за допомогою платіжних карток, в тому числі через Веб-сайт; Згідно із п. 2 даного розділу, у разі набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання електронних торгів недійсними гарантійний внесок підлягає поверненню переможцю електронних торгів протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідного рішення на адресу Організатора. Відтак, ДП «Сетам» повинно в майбутньому, після набрання законної сили даним судовим рішенням та його надходження на адресу ДП «Сетам», повернути [PERSON] 5\~102,50 грн. Отже, вимоги [PERSON] до ДП «Сетам» про стягнення цих коштів є передчасними, оскільки спір з цього приводу між сторонами ще не виник. Тому у задоволенні цих вимог слід відмовити. Варто зауважити, що суд не приймає посилання відповідача ДП «Сетам» на той факт, що винним у ситуації, що склалася є державний реєстратор - нотаріус [PERSON], який посвідчував договір купівлі продажу гаража між [PERSON] та ТОВ «Телевізійна Компанія Ідея» та реєстрував право власності 19.02.2016 всупереч чинному законодавству, не дивлячись на арешти державного виконавця. Нотаріус 16.02.2016 не зареєстрував перехід права власності на майно боржника ТОВ «Фірма Торгівельний дім «Маркет-Груп» до фізичної особи - [PERSON], а в подальшому посвідчив договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке було незаконно виведено із під арешту, зареєстрував перехід права власності на вказаний гараж за ТОВ «Телевізійна Компанія Ідея» 19.02.2016. Дані спірні правовідносини склалися між ТОВ «Фірма Торгівельний дім «Маркет-Груп» та ТОВ «Телевізійна Компанія Ідея», і спір між ними повинен вирішуватися в окремому провадженні. До даних спірних правовідносин позивач [PERSON] відношення не має, у завязку із чим він обрав інший спосіб захисту порушеного права шляхом визнання недійсними електронних торгів і повернення сплачених безпідставно коштів, що відповідає приписам ст. 16 ЦПК України. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд виходить з того, що згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позовні вимоги задовольняються частково лише до [PERSON] ВДВС, то з даного відповідача слід пропорційно задоволеним вимогам стягнути сплачений судовий збір в сумі 969,47 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial