Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до міської клінічної лікарні № 25 м.Харкова, [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтований тими обставинами, що відповідачами спричинено йому матеріальну та моральну шкоду внаслідок пошкодження здоров'я та спричинення каліцтва його дружині, що потягло витрати на лікування, з причини недбалого відношення до виконання своїх посадових професійних обов'язків лікарями Харківської медичної академії післядипломної освіти у міській клінічній лікарні № 25, яку він оцінює у 30 000 грн.( з яких матеріальна шкода - 10 000 грн., моральна шкода - 20 000 грн. ), бо його дружина 17.11.2008 року поступила до міської клінічної лікарні № 25 м.Харкова, у приймальному відділенні її обстеження проводили лікарі [PERSON] та [PERSON] та на думку позивача встановили «ложний» діагноз, а ввечері було проведено операцію, через 7 днів її виписано із лікарні. Надалі, зазначає позивач, 29.09.2009 року, його дружину з черговим приступом у важкому стані було доставлено у 25 лікарню, де й було виконано операцію, яка на думку позивача повинна була бути виконана ще 17.11.2008 року, якби зазначені лікарі не поспішаючи, добросовісно, з урахуванням вимог медичного регламенту, провели обстеження та поставили вірний діагноз. Позивач вважає, що внаслідок таких непрофесійних та недбалих дій відповідачів, його дружина була позбавлена можливості рухатися в межах кімнати, була прикована до ліжка на 20 місяців ( 14400 годин) внаслідок спричиненого їй відповідачами каліцтва. Позивачем виконувалися медичні перев'язки кожні 1,5 - 2 години, а за 20 місяців виконано більш 5000 болісних перев'язок , що потребувало матеріальних витрат та моральних страждань. Позивач вважає, що він переніс такі моральні страждання та матеріальні витрати внаслідок недбалого відношення відповідачів до виконання своїх професійних та посадових обов'язків, яке призвело до постановлення відповідачами спішного та «ложного» діагнозу його дружині та виконання операції без дотримання медичних показань, та як наслідку - летального кінця. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. На підтвердження своїх вимог позивачем надано наступні докази: медична документація щодо діагностування та оперативних лікувань громадянки [PERSON], довідка про результати роботи комісії з розгляду скарги [PERSON], лист ХОБСМЕ від 26.01.2013 року, № 159 щодо неможливості проведення повторного дослідження за направленням Орджонікідзевського РВ ХМУ СУ ГУМВС України в Харківській області по заяві [PERSON] за фактом неправомірних дій лікарів 25 ДКБ, де його дружину [PERSON] було прооперовано; витяги з амбулаторної картки № СР 161101 [PERSON] щодо наявності станом на 2013 рік у нього ряду хронічних захворювань; копії та оригінали квитанцій про сплату коштів на придбання медичних препаратів та медичних перев'язочних матеріалів. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали повністю, проти його задоволення заперечували, пояснюючи свої заперечення відсутністю факту будь-яких незаконних, недбалих, непрофесійних та злочинних дій з їх боку щодо відповідача та його дружини, що зазначає і відсутність підстав для відшкодування зазначеної позивачем матеріальної та моральної шкоди, крім того зазначили, що діагноз дружині позивача було встановлено вірно, операцію виконано з додержанням всіх медичних показань, регламентів, висновки позивача щодо звинувачень відповідачів в недбалості та непрофесійності, крім того у спричиненні йому матеріальної та моральної шкоди не підтверджуються жодним допустимим та відносним доказом. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідив наявні докази по справі, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Факту заподіяння відповідачами позивачеві та його дружині «пошкоджень здоров'я» та каліцтва , як і неправомірних, недбалих, непрофесійних, а тим більш злочинних дій, якими було б спричинено позивачеві матеріальну та моральну шкоду в судовому засіданні не встановлено, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Посилання позивача на вище перелічені докази для підтвердження тих обставин, що йому відповідачами спричинено матеріальну та моральну шкоду при зазначених позивачем обставинах, безпідставні, бо надані докази не підтверджують наявності факту заподіяння відповідачами позивачу будь-яких ушкоджень, спричинення матеріальної та моральної шкоди, такі документи підтверджують лише наявність у позивача хронічних хвороб, але відповідними експертизами не підтверджено, що вони перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з обставинами, про які він зазначає, інших доказів позивач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Суд відмовляє в задоволенні вимог позивача щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, так як такі вимоги позивача не підтвердженні жодним допустимим та відносним доказом. Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що факт спричинення шкоди існує, що визначен її обсяг, і така шкода завдана тією особою, до якої пред'явлено позов. Зазначених обставин позивач не довів, чим не виконав вимог ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed