Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП. Свій позов мотивував тим, що він є володільцем мопеда Honda Lead JF06, р.н. 15323. 10.09.2014 року [PERSON] о 21 год. 05 хв. в м. Умань, на перехресті вулиць [PERSON], керуючи автомобілем Фіат Скудо, д.н.з. [NUMBER] та здійснюючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки, внаслідок чого здійснив зіткнення з мопедом [PERSON], д.н.з. 15323, який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху. Вина [PERSON] підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та постановою Уманського міськрайонного суду від 23.09.2014 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. В результаті вказаного ДТП йому було спричинено матеріальну шкоду в сумі 15450 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., тому за вирішенням даного питання він звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 15450 грн., яка полягає у пошкодженні належного йому мопеда та в звязку з знищенням речей, в які він був одягнений та вважає, що [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000 грн., також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON], оскільки в обґрунтування розміру матеріальної шкоди, як власнику транспортного засобу, останній посилається на звіт та висновок авто-товарознавчої експертизи дорожнього транспортного засобу мопеду [PERSON], д.н.з. 15323, складеного оцінювачем субєктом підприємницької діяльності фізичною особою [PERSON], у відповідності до якого матеріальний збиток завданий власнику мопеда, яким є позивач, у результаті його пошкодження в ДТП складає 10000 грн.. Однак, вважає, що оцінювачем внаслідок проведення ряду досліджень, згідно п.1.1 Звіту авто-товарознавчої експертизи дорожнього транспортного засобу мопеду [PERSON], д.н.з. 15323, були зроблені висновки, що ринкова вартість дорожнього транспортного засобу мопеду на дату оцінки становить 10000 грн. також калькуляцією вартості відновлювального ремонту мопеду [PERSON], д.н.з. 15323, відповідно п.1.4 цієї ж експертизи передбачено, що вартість відновлювального ремонту мопеду з врахуванням зносу складає 13529 грн. 14 коп.. Тому оцінювач, який проводив дослідження транспортного засобу на предмет визначення розміру матеріального збитку, заподіяного позивачу в результаті пошкодження його мопеду у ДТП, в п. 1.5 звіту авто-товарознавчої експертизи дорожньо-транспортного засобу зазначив, що вартість матеріального збитку визначається таким, що дорівнює вартості відновлювального ремонту мопеду в звязку з тим, що вартість відновлювального ремонту не є меншою за його ринкову вартість. З наведених обставин оцінювач дійшов висновку про те, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням зносу складає 13529,14 грн., а ринкова вартість транспортного засобу становить 10000 грн., яка є меншою за відновлювальний ремонт, тому матеріальний збиток заподіяний позивачу, як власнику транспортного засобу становить вартість мопеду і складає 10000 грн. відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. При таких обставинах у випадку, якщо позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяну йому як власнику транспортного засобу у розмірі 10000 грн. будуть задоволені, суд одночасно зобовязаний вирішити питання про передачу відповідачу мопеду [PERSON], д.н.з. 15323, пошкоджений внаслідок ДТП, який може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, оскільки на користь позивача буде стягнута грошова сума коштів, яка складає ринкову вартість мопеду. Позивач заявляє, що внаслідок ДТП були пошкоджені його особисті речі. При цьому до позовної заяви позивач додає товарний чек на придбання даного майна датований 31.04.2015р.. Як вбачається, на момент ДТП позивач був в іншому одязі, а дані речі придбані значно пізніше після дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, не відомо точну вартість одягу, в якому позивач був під час ДТП, не відомо масштаби пошкодження одягу, а також в якому вони були стані до ДТП. Позивачем не додано жодного письмового доказу, який підтверджував би матеріальний збиток речей, які дійсно були пошкодженні під час ДТП. Позивачем були предявлені до відповідача вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП він переніс моральні страждання та стрес від раптового знищення мопеда та речей, що відповідач фактично позбавив його можливості використовувати мопед в роботі та побуті, а тому втрата транспортного засобу потягла негативні наслідки та порушила встановлений життєвий устрій, причинила додаткові витрати на організацію буденних справ, порушила звичайний звязок з рідними та близькими, позбавила можливості своєчасного догляду за хворою матірю, а тому вважає, що йому повинна бути компенсована моральна шкода в розмірі 10000 грн.. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 1 частини 1 ст.1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Так в судовому засіданні встановлено, що 10.09.2014 року о 21 год. 05 хв. в м. Умань на перехресті вулиць [PERSON] Більшовицька Жовтнева, керуючи автомобілем Фіат Скудо д/н [NUMBER] та здійснюючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки, внаслідок чого здійснив зіткнення з мопедом [PERSON] д/н 15323, який рухався в попутньому напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив вимогу п. 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2014 р. [PERSON] було визнано винним в скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.22). Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2015 року дії інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування м. Умань старшого прапорщика міліції [PERSON] при складанні протоколу у справі про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2014 року відносно [PERSON] визнано протиправними(а.с.19-21) та постановою Уманського міськрайонного суду від 26.02.2015 року справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП щодо [PERSON] закрито у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 18). Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 17 від 25.03.2015 року матеріальний збиток завданий власнику мопеда Honda Lead JF 06, реєстраційний номер 153323 [PERSON], в результаті його пошкодження при ДТП складає 10000 грн.(23-28). Тому суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди за пошкодження транспортного засобу належного позивачу, підтверджений доказами та підлягає до задоволення. Що ж стосується позову в частині стягнення з відповідача на корить позивача матеріальних збитків, що полягають у знищенні речей, то суд вважає дану вимогу не обґрунтованою, оскільки позивачем в позові зазначено, що в результаті ДТП, що відбулося 10.09.2014 року, було знищено наступні речі: куртку спортивну вартістю 850 грн.; штани вартістю 600 грн.; рюкзак вартістю 520 грн.; кросівки вартістю 1280 грн.; шолом «X-Life» вартістю 2200 грн. та до позову як на підтвердження вартості речей додав товарні чеки датовані 31.04.2015 року (а.с. 7-8) з незрозумілого магазину, тобто зазначені речі куплені позивачем значно пізніше після ДТП, крім того в якому одязі перебував позивач під час ДТП не відомо, тому точну вартість пошкодженого одягу під час ДТП встановити не можливо. Крім того, позивачем були предявленні до відповідача вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., яка полягає в тому, що позивач внаслідок ДТП переніс моральні страждання та стрес від раптового знищення мопеда та речей, що порушило його життєвий устрій, однак жодного доказу в обгрунтування її наявності не надав та не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязується довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що в позовній заяві про відшкодування моральної немайнової шкоди має бути зазначено, в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved