Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі з 21.02.2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис №233. Під час шлюбу відповідач усиновив трьох дітей позивача, дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбні відносини між ними припинились через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Відповідач не працює та не надає сімї матеріальної допомоги. Шлюб існує формально. Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. \~\~\~\~ У відповідності до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 21.02.2015 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що було складено відповідний актовий запис №233, що підтверджується\~\~свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 097285 від 21.02.2015 року (а.с.5). Сторони мають трьох дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON] [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. Вимога про визначення місця проживання неповнолітніх дітей задоволенню не підлягає, оскільки з матеріалів справи встановлено, що діти проживають з матірю, спір між сторонами з цього приводу відсутній. На підставі ст.ст.104,\~105,\~110,\~112 СК України,

Outcome: partial