Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до суду, в якому вказує, що 13 жовтня 1999 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Леніна,7а в с. Самарщина Кобеляцького району Полтавської області, який побудований у 1968 році. На день смерті матері, позивач постійно проживав разом із своєю матірю в одному будинку, а після її смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме: зібрав врожай на огороді біля будинку, в будинку зробив косметичний ремонт, однак в установлений законом строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, за законом, після померлої, так як вважав, що фактично вступив в управління спадковим майном. Після звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачу відмовлено, оскільки він у визначений законом строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини та в звязку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння. Оскільки вище вказаний житловий будинок придбаний в час, коли законодавство не передбачало його державної реєстрації, та враховуючи, що [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном, позивач прохає суд встановити факт прийняття ним спадщини та визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позивач, [PERSON] та його представник, адвокат [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви, в яких прохають розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Представник відповідача, Бродщинської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу у відсутність представника сільської ради. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 13 жовтня 1999 року померла [PERSON] (а.с.8), яка була матірю [PERSON] (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Миру,7а в с. Самарщина Кобеляцького району Полтавської області, який побудований у 1968 році (а.с.7). Нормами матеріального права, що підлягають до застосування до даних правовідносин є відповідні положення ЦК УРСР (редакції 1963 року). Згідно ст.548 ЦК УРСР (1963р.), чинного на час виникнення цивільних правовідносин для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON] що заявник фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, оскільки на час смерті матері проживав із нею в одному, а в подальшому здійснював догляд за будинком, шляхом проведення косметичного ремонту в ньому, тобто вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини. Таким чином, коли вимоги заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами і оскільки вони мають для нього юридичне значення, то даний факт підлягає встановленню. Крім того, судом встановлено, що у звязку із відсутністю належних правовстановлюючих документів на домоволодіння, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.6). Згідно ст. 392 ЦК України, у разі, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Судом встановлено, що державна реєстрація права на нерухоме майно не здійснювалась, оскільки на час виникнення права власності діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що оскільки, позивач [PERSON] має право на спадкування після смерті [PERSON], належність спадкового майна померлій підтверджується належними та допустимими доказами по справі, то за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved