Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся із вище вказаним позовом через свого представника - адвоката Білої -Карп В.А., яка у позові зазначила, що [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS] , земельна ділянка має кадастровий номер 6522381000:04:001:0235, загальною площею 0, 1146 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), категорія землі: землі житлової та громадської забудови. У 2017 році відбувся самозахват земельної ділянки по [ADDRESS] зі сторони сусідів [PERSON] та [PERSON] , земельні ділянки, які перебувають у їх користуванні межують із вказаною земельною ділянкою. Під час спроби [PERSON] мирного врегулювання конфлікту, який виник через самозахват земельної ділянки, сусідка [PERSON] умисно заподіяла [PERSON] легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Кримінальне провадження за № 12172301500002095 від 23.09.2017 р., порушене за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] проходив лікування, поніс витрати, які склали 2 986, 96 грн., що підтверджується амбулаторною картою та копіями квитанцій. На звернення позивача 01.10.2019 р., земельна комісія Кардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, здійснила виїзд на земельну ділянку, що належить [PERSON] . Актом земельної комісії Малокардашинської сільської ради встановлено, що на земельній ділянці по [ADDRESS] , площею 0, 1146 га, розташована естакада і дана земельна ділянка межує із земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] . Візуально членами комісії було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] самовільно захопили частину земельної ділянки, власником якої є [PERSON] . Земельна комісія рекомендувала [PERSON] звернутися до інженерно-проектної організації для встановлення меж ділянок, які захопили [PERSON] та [PERSON] в натурі. 26.11.2019 р. під час виїзду інженером-землевпорядником [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було виявлено, що сусідами здійснюється фактичне користування земельною ділянкою позивача, а саме: [PERSON] - у розмірі 0, 0112 га, сусідом [PERSON] - у розмірі 0, 0121 га, що підтверджується картографічними даними по акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 26.11.2019. Витрати на оформлення документів для встановлення факту самозахвату земельної ділянки становлять 19 000 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 768, 40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Позивач просив зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття огорожі та звільнення частин земельної ділянки зі сторони [PERSON] на 0, 0112 га, зі сторони [PERSON] - на 0, 0121 га. Стягнути з відповідачів судові витрати та витрати, пов`язані із розглядом справи в сумі 27755, 36 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , через свого представника - адвоката Рахімов В.А., подали до суду відзив на позов, в якому представник зазначив, що відповідачі із позовом не згодні, оскільки огорожа зі сторони [PERSON] встановлена попереднім власником житлового будинку та стоїть вже близько 10 років. Зі сторони земельної ділянки [PERSON] , огорожа також була встановлена ще померлим батьком, [PERSON] більше 10-15 років тому та до теперішнього часу нікому не заважала. Коли оформлювалося право власності позивача на земельну ділянку та розроблявся проект землеустрою ФОП [PERSON] , відповідач [PERSON] , як користувач сусідньої земельної ділянки, не підписував та не погоджував межі ділянки в проекті землеустрою. Щодо позовних вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, то позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання робіт ФОП [PERSON] , не надано договору на виконання робіт, копії кваліфікаційного сертифікату та документа на проведення таких робіт та ін. Тому ці витрати стягненню не підлягають. Витрати, які позивач зазначає як понесені на лікування на суму 2 986, 96 грн. - є недопустимими до даної справи, оскільки вказані вимоги повинні розглядатися в іншому судовому порядку. Просив відмовити у задоволенні позову повністю. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Біла -Карп В.А. підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові і просили їх задовольнити. Зокрема, позивач додав, що через конфліктну ситуацію, яка виникла через користування земельною ділянкою, змушений був оформити право власності на землю і понести значні фінансові витрати, які просив стягнути з відповідачів. Представник відповідачів [PERSON]. в судовому засіданні підтримав раніше висловлену позицію у наданому відзиві, просив відмовити у позові. Також додав, що на його запит ФОП Тупіков надав інформацію, що вартість робіт по складанню Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання склала 3000 грн. Також додав, що витрати, понесені позивачем на оформлення його права власності на земельну ділянку не можуть бути покладені на відповідачів по справі, оскільки ці дії здійснюється за власним бажанням позивача і не можуть ставитись в вину відповідачам по справі. Представник третьої особи - сільський голова Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області - [PERSON] зазначив, що факт порушення меж земельної ділянки позивача з боку відповідачів був встановлений комісією сільської ради, тому вважає вимоги позивача правомірними. Конфлікт існує між сторонами тривалий час, через що були неодноразові звернення [PERSON] до сільської ради. Вирішити мирним шляхом виниклу ситуацію не надалося можливим, тому виник даний позов в суді. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом було встановлено, що позивач [PERSON] має на праві власності земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , земельна ділянка має кадастровий номер 6522381000:04:001:0235, загальною площею 0, 1146 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Підстава виникнення права власності - рішення органу місцевого самоврядування, Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 637 від 07.08.2019 р. Інформація внесена в реєстр 28.11.2019 року. Згідно витягу з Державного земельного кадастру, дата державної реєстрації земельної ділянки 14.07.2019 року. В Акті виїзду земельної комісії депутатів Велкокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 08.10.2019 р. № 587/0234 зазначено, що земельна комісія, виїхавши на місце встановила, що земельна ділянка з естакадою за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1146 га, знаходиться між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] . Візуально видно, що сусідами здійснено самовільне захоплення ділянки, на якій розташована естакада. Земельна комісія рекомендує звернутися до інженера проектної організації з проханням виїхати на місцевість і встановити межі земельної ділянки та визначити розмір ділянок, які самовільно захоплені сусідами в натурі. Актом прийомки - передачі межових знаків від 26.11.2019 року, виконаний інженером-землевпорядником [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 011965 від 13.03.2015). На картографічному зображенні визначено, що фактично [PERSON] користується земельною ділянкою меншою, ніж йому належить на праві власності, з одного боку на 0,0121 га, з другого - на 0, 0112 га. Згідно ст. 386, ст. 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони були і пов`язані з порушенням права володіння, та право відшкодування йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства. Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт захвату частини земельної ділянки, яка належить йому на праві власності, а відповідачами ніяким чином не спростовані вище вказані обставини. Крім того, самі відповідачі у відзиві не спростовують того факту, що огорожі стоять фактично на земельній ділянці позивача, оскільки вони так розташовані протягом десятиліття. Однак, дана обставина не дає права відповідачам і в подальшому порушувати право власності та чинити перешкоди власнику земельної ділянки [PERSON] у користуванні належною йому земельною ділянкою, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, а огорожа - перенесенню за межі земельної ділянки, що належить позивачу. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто вказаною нормою встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди. В частині стягнення з відповідачів витрат на лікування позивача в результаті спричинених йому тілесних ушкоджень, заявлені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вина особи, яка спричинила вказані тілесні ушкодження не встановлена. Крім того, як вказує позивач, тілесні ушкодження йому спричинені [PERSON] , яка не є стороною даного провадження і до неї вказані вимоги не звернуті. Позовні вимоги в частині стягнення понесених позивачем витрат на оформлення його права власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають, оскільки ці витрати не є збитками, ці дії здійснюються за особистим бажанням позивача та спрямовані не на порушення його права, а для набуття права власності, в тому числі і витрати, які понесені позивачем на складання акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 26.11.2019 року . В порядку ст. 141 ЦПК України відшкодуванню підлягають понесені позивачем витрати на сплату судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, та витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджені відповідними доказами. Крім того, з позивача підлягають стягненню на користь держави недосплачений судовий збір у розмірі 768, 40 грн. за другу позовну вимогу, у задоволенні якої судом було відмовлено.

Outcome: partial