Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 березня 2014 року [PERSON] позичив у нього 161 000 дол. США із зобов`язанням повернути їх до 04 вересня 2014 року. Однак повернув тільки 6000 грн., щодо повернення основної суми позики жодних дій відповідачем не вчинено. Після численних прохань повернути позику, відповідач взагалі перестав спілкуватисьта почав усіляко уникати будь-яких контактів з ним. Просить стягнути з [PERSON] на його корить суму основного боргу позики в сумі, еквівалентній 161 000 дол. США, яка станом на 01 грудня 2015 року складає 3854 340,00 грн. та проценти за користування кредитом у сумі 143476,96 грн., а всього заборгованість із позики станом на 23 грудня 2015 року в сумі 3997816,19 грн та судовий збір у розмірі 6 890 грн. 01 березня 2016 року Рівненський міський суд \~прийняв заочне рішення у справі, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнив, стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу із позики в сумі, еквівалентній 161 000 дол. США, яка станом на 01 грудня 2015 року становить 3854340,00 грн. та штраф у розмірі 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сумі 143476,96 грн., а всього в сумі 3997816,19 грн., стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 6890,00 грн. У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Рівненського міського суду від 20 грудня 2016 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення\~Рівненського міського суду\~від 01.03.2016 року задоволено, скасовано рішення Рівненського міського суду від 01.03.2016 року за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2017 року у зв`язку із неявкою позивача, позов залишено без розгляду. Не погоджуючись із вказаним рішенням, представником позивача було подано апеляційну скаргу на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2017 року про залишення позову без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03 серпня 2017 року\~апеляційну скаргу представника позивача задоволено, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. В судовому засіданні представник позивача подала клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2018 року\~клопотанняпозивача про призначення судової почеркознавчої експертизи\~задоволено повністю. Призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2018 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник подали клопотання про призначення по справі судової хіміко-технічної експертизи. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2018 року клопотання позивача про призначення судової хіміко-технічної експертизи документу\~задоволено повністю, проведення якого доручено ТОВ «Незалежний Інститут Судових Експертиз». Провадження у справі зупинено. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2018 року\~поновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.\~ До Рівненськогоміського суду від директора ТОВ «Незалежний Інститут Судових Експертиз» надійшло клопотання про надання дозволу на вирізання фрагменту рукописного тексту з оригіналу розписки. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 вересня 2018 року\~клопотання директора ТОВ «Незалежний Інститут Судових Експертиз»\~задоволено, призначено провести по справі судову хіміко-технічну експертизу відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 03.07.2018р. Надано дозвіл на вирізання фрагменту рукописного тексту з оригіналу розписки від 30.05.2015р., в межах передбачених методиками проведення судових експертиз (що не наносить суттєвої шкоди документу, не змінює смислового значення документу, забезпечує можливість проведення додаткових або повторних експертиз). Ухвалою Рівненського\~міського суду\~Рівненської області\~від 29 листопада 2018 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.\~ В судовому засіданні представник відповідача подала клопотання про призначення судово хіміко-технічної експертизи, оскільки висновок експерта № 9205 від 23.11.2018 проведений експертом, який не є акредитованим судовим експертом, і інформація щодо нього відсутня у державному Реєстрі атестованих судових експертів. Ухвалою Рівненського\~міського суду\~Рівненської області\~від 08 травня 2019 року клопотання представника відповідача про призначення судової хіміко-технічної експертизи документу\~задоволено повністю, призначено по справі судову хіміко-технічну експертиз, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено. Ухвалою Рівненського\~міського суду\~Рівненської області\~від 18 липня 2019 року поновлено провадження у цивільній справіта призначено справу до судового розгляду. До Рівненського міського суду від заступника директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання про надання дозволу на вирізання фрагменту рукописного тексту з оригіналу розписки та уточнення витрат за проведення експертизи. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2019 року клопотання заступника директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз\~задоволено. Призначено провести по справі судову хіміко-технічну експертизу документу відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 08.05.2019 року. Надано дозвіл на вирізання фрагменту рукописного тексту з оригіналу розписки від 30.05.2015р., в межах передбачених методиками проведення судових експертиз (що не наносить суттєвої шкоди документу, не змінює смислового значення документу, забезпечує можливість проведення додаткових або повторних експертиз). Ухвалою Рівненського міського суду від 24 березня 2020 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи та доводи сторін в судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2014 року позивач надав позику відповідачу 161 000 доларів США із зобов`язанням повернути їх до 04 вересня 2014 року, що стверджується розпискою про отримання позики. Як вказує позивач у своїй позовній заяві, відповідач повернув останньому лише 6000,00 гривень, щодо повернення основної суми позики жодних дій відповідачем вчинено не було. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, щоп озичалася, на його банківський рахунок. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В матеріалах справи міститься розписка від 30 травня 2015 року, оригінал якої досліджений в судовому засіданні, за підписом позивача про повернення відповідачем суми позики у повному обсязі, відсутність будь-яких претензій, як майнового, так і немайнового характеру. Згідно висновку експерта № 1671 від 07 червня 2018 року, за наслідками проведеної криміналістичної експертизи з дослідження підписів та почерку за матеріалами цивільної справи № 569/17032/15-ц, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис та рукописний запис від імені [PERSON] , розташовані після запису 30.05.2015 року в розписці від 30.05.2015 року, виконані самим [PERSON] , що не заперечується самим позивачем у справі. В силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно висновку за результатами проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів в ц/с № 569/17032/15-ц від 23.11.2018 року № 9205, проведення якої доручено експертам Незалежного інституту судових експертиз, підпис та запис від імені [PERSON] в розписці, датованій 30 травня 2015 року, про підтвердження факту повернення боргу у сумі 161000,00 доларів США, згідно написаної [PERSON] розписки від 04.03.2014 року виконано не раніше 2016 року, що не відповідає вказаній у розписці даті. Розписка містить ознаки примусового штучного зістарення. При цьому, на вирішення експерта було поставлено лише одне питання, а саме: «Чи відповідає давність виконання підпису вказаній в розписці даті? Як вбачається з титульної сторінки висновку експерта, зазначена експертиза проведена [PERSON] , свідоцтво МЮ України про присвоєння кваліфікації судового експерта якого як судового експерта було скасовано (наказ № 93-к від 04.08.2008 року), на момент проведення експертизи (23.11.2018 року) він не є акредитованим судовим експертом, інформація про нього у державному Реєстрі атестованих судових експертів відсутня, що суперечить вимогам ст. 9 та 10 ЗУ «Про судову експертизу», яка передбачає , що атестовані судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. У свою чергу, судові експертизи можуть бути проведені лише тими судовими експертами, інформацію про яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань.Експертна діяльність повинна здійснюватися висококваліфікованими фахівцями із Свідоцтвом МЮ України про присвоєння кваліфікації судового експерта, що в даному випадку скасоване, про що вказує безпосередньо [PERSON] у своєму висновку. Окрім того, на аркуші 2 висновку експерта міститься інформація про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України експерта попереджено, на останньому аркуші міститься підпис [PERSON] . Водночас останній як особа, яка не є судовим експертом, не несе кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. У свою чергу, висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Аналогічні висновки стосуються і особи, яка не є судовим експертом, а відтак не несе кримінальну відповідальність за неправдивий висновок. Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18. В силу\~вимог ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи відсутність у [PERSON] свідоцтва Міністерства юстиції України про присвоєння відповідної кваліфікації судового експерта і внесення таких відомостей про нього до Єдиного реєстру атестованих судових експертів, висновок за результатами проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів в ц/с № 569/17032/15-ц від 23.11.2018 року № 9205у відповідності до вимог ст. 78 ЦПК України є не допустимим та не може братися судом до уваги. Аналогічна правова позиція з цього приводу зазначена у постанові Верховного суду від 20 травня 2020 р. у справі № 263/10503/16-к. Згідно висновку експертів № 17736/19-34 від 04.03.2020 року, зробленого за результатами судово-технічної експертизи документів, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис в розписці, датованій 30.05.2015 року, виконаний кульковою ручкою, спорядженою пастою синьо-фіолетового кольору; на розписку, датовану 30.05.2015 року здійснювався вплив сторонніх факторів, не властивих для звичайних умов зберігання документів; відповісти на решту питань, зокрема, чи відповідає давність виконання підпису на розписці від 30.05.2015 року вказаній у розписці даті, а також щодо фактичної дати виконання не видається можливим з причин впливу сторонніх факторів, не властивих для звичайних умов зберігання документів. Вказану експертизу проведено [PERSON] та [PERSON] , інформація про яких як атестованих судових експертів у державному Реєстрі атестованих судових експертів, держателем якого є Міністерство юстиції України, відсутня, що суперечить вимогам ст. 9 та 10 ЗУ «Про судову експертизу», яка передбачає, що атестовані судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. У свою чергу, судові експертизи можуть бути проведені лише тими судовими експертами, інформацію про яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань, зважаючи на що висновок експертів № 17736/19-34 від 04.03.2020 року, зробленого за результатами судово-технічної експертизи документів, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз є не допустимим та не може братися судом до уваги. У свою чергу, в силу вимог ч. 1 ст. 545 ЦПК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі, що і було зроблено в даному випадку. Інші доводи позивача та його представника такі докази щодо повернення суми боргу не спростовують, а відтак позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог та відмову у задоволенні позову. В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed