Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факту неправильності (неповноти) запису про національність [PERSON] в актовому записі №1 від 20 січня 1916 року, неправильності запису про національність [PERSON] в актовому записі №15 від 06 серпня 1942 року, неправильність запису про національність [PERSON] в актовому записі №4484 від 28 травня 1979 року. В обґрунтування поданої заяви заявник покликається на те, що народився 28 травня 1979 року виховувався відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру, підтримує стосунки зі своїми родичами поляками, які проживають на території Польщі, святкує польські свята та вважає себе поляком. Його бабця, [PERSON] народилась 20 січня 1916 року в с. Переволочне, про що в церковній книзі села Переволочно, було зроблено актовий запис №1 від 20 січня 1916 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00012166813 від 16 травня 2013 року. 6 серпня 1942 року Заболотцівським Райбюро ЗАГС Львівської області зареєстровано народження мого батька [PERSON], про що було видано свідоцтво про народження ЯР № 311018, та складено відповідний актовий запис №15 від 26.08.1942 року, де у графі національність батьків вказана не була. Маючи відомості про те, що моя прабабця [PERSON] (Sachno Marja) , була полькою, що підтверджується архівною довідкою № Г-67 від 14.09.2016 року. Проcить встановити юридичні факти, які мають істотне значення для встановлення його сімейного походження. Він, його батько та бабця відносять себе до польської національності і на даний час він бажаю відновити та підтвердити свою, батька та бабці дійсну національність, як передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Просить позов задоволити. [PERSON] в судове засідання не прибув, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі, просить таку задоволити. Представники заінтересованих осіб - Галицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Буський районний відділ державної реєстрації Актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення з огляду на наступне. . Судом встановлено, що [PERSON] народився 28 травня 1979 року у м. Львові в сімї [PERSON] та [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії 1-СГ №563217 виданим Львівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, та про що зроблено відповідний актовий запис №4484. (а.с.6) [PERSON] народився 06 серпня 1942 року в с. Переволочне Заболотівського району Львівської області. Згідно копії свідоцтва про народження ЯР № 311018, батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], в графах про національність проставлений прочерк. (а.с.7) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та Центрального державного історичного архіву вбачається, що [PERSON] народилась 20 січня 1916 року в с. Переволочне, про що в церковній книзі села Переволочно, було зроблено актовий запис №1 від 20 січня 1916 року. (а.с.8, 28) Відповідно до довідки №18/2014 від 10.08.2014 року, виданої Релігійною громадою римо-католицької церкви парафії св.. Антонія у Личаківському районі м. Львова, [PERSON], [INFO]. католик, регулярно дотримується традицій і польських обрядів. Згідно зі\~статтею 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при ньому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. Відповідно до положень ст.ст. 1, 3 ЗУ «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невідємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995, ратифікованої\~ЗУ «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невідємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Стаття 3 Конвенції визначає, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до абз.2 п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадянського стану», суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадянського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо). Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України N 12 від 07.07.95 р. «Про практику розгляду\~ судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», при розгляді\~ справ\~ про\~ встановлення\~ неправильності\~ в актовому записі про народження\~ суди\~ мають\~ враховувати,\~ що\~ він зокрема\~\~ повинен\~\~ містити\~\~ відомості\~\~ про\~\~ національність і громадянство батьків,\~ а якщо їх не було внесено - актовий\~ запис має бути доповнено.\~ Зі змісту пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У відповідності до п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. При цьому, згідно ч. 2\~ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану або оформленню в нотаріальних органах, не замінює документів, що видаються цими органами, а є лише підставою для їх одержання. Після набрання рішенням законної сили воно згідно\~ст. 14 ЦПК України\~стає обов'язковим для органів, які реєструють факти, що мають юридичне значення, або оформлюють права, які виникають в зв'язку з встановленням судом фактів. Статтею 300 ЦК України\~встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. При вирішенні\~ питання\~\~ щодо\~\~ неправильності\~\~ запису\~\~ про національність\~ батьків\~ слід\~ враховувати,\~ що згідно з Указом Президента України від 31 грудня\~ 1991\~ року № 24/91 «Про\~ порядок зміни громадянами України національності» у паспорт громадянина вносяться відомості про\~національність відповідно до національності одного з батьків. Згідно\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4\~ст. 60 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявник заперечує будь-які домовленості і зобов'язання стосовно зацікавлених осіб (крім передбачених законом), не законні дії відносно нього та предмета спору, а зацікавлена особа не довела зворотнього, можливе твердження вказаної особи про наявність будь-яких інших зобов'язань стосовно вимог заяви є припущенням. Таким чином, оцінюючи письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення, оскільки заявником представлено достатньо доказів на підтвердження вказаних у заяві обставин.

Outcome: approved