Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити такі факти: що померла [INFO] [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] ; що заповіт від 20 березня 1992 року, складений [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Тарасенко В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2-3261, складений на користь [PERSON] , [INFO] ; факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадшини, тобто смерті останньої [INFO] . Встановлення даних фактів необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявник у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Представник Першої чернігівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення поклалась на розсуд суду. Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить прийняти рішення у справі у межах чинного законодавства. Заслухавши пояснення заявника, допитавши у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно постанови державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори Підгайної О.І. № 1277/20-31 від 03.12.2020 причинами відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину зазначено те, що [PERSON] не надано доказів прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , так як до шести місяців з дня смерті ним не подана заява про прийняття спадщини та відсутні докази проживання разом зі спадкодавцем. Також нотаріус вказала, що у заповіті померлої, свідоцтві про народження заявника та його паспорті містяться розбіжності в написанні прізвища, у зв`язку з чим встановити у безспірному порядку факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є сином [PERSON] та належність заповіту померлої [PERSON] , складеному на [PERSON] не є можливим. Так, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). 17 листопада 1998 року заявнику було видано паспорт серії [NUMBER] , в якому його прізвище зазначено як « [PERSON] » (а.с. 15-19). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.05.1983, складеного російською мовою, після розірвання шлюбу « [PERSON] » взяла дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 10). Відповідно до копії експертного висновку № 056/1288-m від 24 липня 2019 року з урахуванням зазначеного прізвища « [PERSON] » (паспорт, запис [PERSON] ; паспорт, запис [PERSON] ), « [PERSON] » (свідоцтво про народження, запис [PERSON] ) та записи російською мовою « [PERSON] » (паспорт, запис російською мовою [PERSON] ; свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] , батько [PERSON] ), « [PERSON] » (паспорт, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. Розбіжності між документальними записами прізвища виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при міжмовних (українсько-російських та російсько-українських) перетвореннях через особливості вимови звука /р/ у цих мовах (палаталізованості/неполаталізованості в аналогічних позиціях) і внаслідок відображення цих особливостей в документальних записах (а.с. 23). Як вбачається з копії спадкової справи, 07 липня 2020 року на підставі претензійної вимоги № 207, поданої АТ «Облтеплокомуненерго», Першою чернігівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 67/2020 після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 62-64). Згідно довідки АТ «Облтеплокомуненерго» № 223-т від 09.03.2021 споживачем за адресою [ADDRESS] станом на 01.03.2021 є [PERSON] , борг станом на 01.03.2021 відсутній. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 4891 від 18.03.2021 за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] , [INFO] , проте з 11.03.2020 знята з реєстрації, як померла, інших зареєстрованих осіб у приміщенні не має. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 247163270 від 05.03.2021, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 76). Відповідно до листа Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради № 01-08/80 від 15.03.2021, рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.04.1989 № 79 «О государственном и индивидуальном строительстве» [ADDRESS] перейменована у [ADDRESS] зі зміною поштових номерів житлових будинків. Житловому будинку [ADDRESS] присвоєна нова поштова адреса - [ADDRESS] . Розпорядженням міського голови від 19 лютого 2016 року № 54-р «Про перейменування вулиць міста» [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] без зміни поштових номерів житлових будинків. Згідно копії договору дарування частини квартири від 25 січня 2005 року, [PERSON] (дарувальник) подарувала малолітньому [PERSON] (обдарований), законними представниками якого є [PERSON] та [PERSON] , 4/7 частини квартири в [ADDRESS] . Як пояснив у судовому засіданні заявник, його мати [PERSON] подарувала своєму онукові [PERSON] частину належної їй на праві власності квартири, проте вони з дружиною, як законні представники свого малолітнього на той час сина, не зареєстрували відповідне право сина в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки на час укладення даного договору законодавством це не передбачалось. Також, судом встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Тарасенко В.Г. 20 березня 1992 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-3261, за яким належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла сину [PERSON] (а.с. 13). Заявник в судовому засіданні пояснив, що у зв`язку з поганим станом здоров`я та поважним віком матері він, з метою догляду за нею, з серпня 2019 року проживав разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , хоча і не був зареєстрований за цією адресою. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили суду, що останні півтора роки до смерті [PERSON] була слабкою, майже самостійно не пересувалась, а тому з нею постійно в цей час проживав її син [PERSON] та доглядав за нею. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст. 46ЦК України). Статтею 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно частини першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено факти, про встановлення яких просить завник, розбіжності у написанні прізвищ виникли у зв`язку з невірним їх перекладом з російської мови на українську, також у судовому засіданні підтверджено факт постійного проживання заявника разом з матір`ю на час відкриття спадщини, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved