Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про визнання недійсним договору іпотеки №SМЕRS00411/1 від 10.12.2007 року, припинення іпотеки за № 7870806 в Державному реєстрі речових прав, скасування права власності на обєкти нерухомого майна, визнання права власності та скасування арештів та заборон. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що 01.11.2007\~року між ним та [PERSON] був укладений договір позики. Відповідно до умов даного договору [PERSON] надавав [PERSON] позику у розмірі 7\~000 000,00 гривень до 01.11.2014 року, умовами якої передбачено, що в разі неповернення позики у визначений строк, [PERSON] передає у власність [PERSON] обєкти нерухомого майна, які знаходиться у її власності, зокрема виробничі будівлі за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Бажова, буд. 53, та нежитлову будівлю літ. А-1 будівля магазину, загальною площею 320 кв.м., літ. А?-1 прибудова, літ.\~Б\~ навіс, 1-4, 6, І, споруди, що знаходиться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Універсальна, буд. 2а. [PERSON] не повернула у зазначений термін суму позики, а також не передала у власність [PERSON] обєкти нерухомого майна. Такими діями [PERSON] порушила права та законні інтереси [PERSON] Оскільки дане майно фактично було передано в іпотеку [PERSON], то договір іпотеки укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» є незаконним та підлягає визнанню недійсним, внаслідок чого повинні бути скасовані всі арешти та заборони на вказане майно. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2015\~року позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. У січні 2016 року представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з заявою про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2015 року, посилаючись на те, що вони не приймали участі у справі з поважних причин та були позбавлені можливості надати свої докази та заперечення. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2016 року заяву ПАТ «Альфа-Банк» про перегляд заочного рішення було задоволено, скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2015 року\~. У лютому 2016 року представник ПАТ «Альфа-Банк» звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, витребування майна та визнання недійсним договору іпотеки. Зустрічний позов був прийнятий судом до розгляду, разом із первісним позовом. Зустрічний позов ПАТ «Альфа-Банк» обґрунтований наступним: 10.12.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», була укладена Рамкова угода №SMERS00411 із додатковими угодами від 28.05.2009 року, та від 12.07.2011\~року. У період з 2007 по 2009 роки, на виконання вказаної угоди було укладено 8 договорів про надання траншу. Станом на 06.08.2010 року за зазначеними вище кредитними договорами у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 26\~544\~973,16 гривень. 12.07.2011\~року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було підписано договір про надання траншу №SME0024286 на суму 26\~000\~000,00 гривень. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Рамковою угодою та укладеними на її виконання договорами про надання траншів було укладено договір іпотеки №\~SMERS00411/1 від 10.12.2007\~року та договір іпотеки №\~SMERS00411/2 від 17.12.2007\~року, зі змінами та доповненнями на підставі додаткових угод від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року. 28.11.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» на підставі договору іпотеки №\~SMERS00411/1 та договору іпотеки №\~SMERS00411/2, в рахунок часткового погашення існуючої заборгованості за договором про надання траншу №\~SME0024286 від 12.07.2011\~року, було звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме: виробничі будівлі за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Бажова, буд. 53, та нежитлову будівлю літ. А-1 будівля магазину, загальною площею 320 кв.м., літ. А?-1 прибудова, літ.\~Б\~ навіс, 1-4, 6, І, споруди, що знаходиться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Універсальна, буд. 2а. ПАТ «Альфа-Банк» посилається на те, що йому з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо про вибуття у вересні 2015 року вказаних обєктів із його власності на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 28.08.2015 року у справі 202/6904/15-ц, яке потім було скасовано ухвалою Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 03.02.2016 року. Актуальним власником будівлі магазину, А-1, загальною площею 320 кв.м., прибудова, А?-1, навіс, Б, споруди, 1-4, 6, І, розташованого за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Універсальна, буд. 2а є [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2015 року, серія та номер: 7113, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] ? частка виробничих будівель за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.\~Бажова, буд. 53 на праві спільної часткової власності належить [PERSON], а інша ? частка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2015 року, серія та номер: 7108, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] Крім того, вказане майно було передано в іпотеку [PERSON], на підставі договору іпотеки від 27.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за номером 8012, в забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 27.11.2015 року. ПАТ «Альфа-Банк» наголошує на тому, що вказані обєкти нерухомості вибули із його власності не з його волі, а на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 28.08.2015 року, яке скасоване ухвалою від 03.02.2016 року, і тому не породжує жодних правових наслідків. Набуття права власності на обєкти нерухомості третіми особами, після позбавлення ПАТ «Альфа-Банк» права власності на нього, відбулося без відповідної правової підстави, а [PERSON] не мав права відчужувати належне Банку нерухоме майно. На думку ПАТ «Альфа-Банк», він незалежно від добросовісності чи недобросовісності поточних набувачів, має право витребувати майно на свою користь. У звязку з цим ПАТ «Альфа-Банк» просить суд визнати право власності на нерухоме майно нежитлову будівлю літ. А-1 будівля магазину, загальною площею 320 кв.м., літ.\~А?-1 прибудова, літ.\~Б\~ навіс, 1-4, 6, І, споруди, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Універсальна, буд. 2а (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 514071612101); витребувати у [PERSON] нежитлову будівлю літ. А-1 будівля магазину, загальною площею 320 кв.м., літ. А?-1 прибудова, літ.\~Б\~ навіс, 1-4, 6, І, споруди, що знаходиться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Універсальна, буд.\~2а на користь ПАТ «Альфа-Банк»; визнати право власності на виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Бажова, 53 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 514001612101); витребувати у [PERSON] та [PERSON] виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Бажова, буд. 53 на користь ПАТ «Альфа-Банк»; визнати недійсним договір іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], що укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; визнати припиненою іпотеку, що виникла на підставі договору іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року; визнати припиненим обтяження у вигляді накладення заборони (запис про обтяження №\~12258860) на нерухоме майно виробничі будівлі, що знаходяться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Бажова, 53, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №\~26547832 від 27.11.2015\~року, прийнятого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], на підставі договору іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року. В судовому засіданні представник відповідача - ПАТ «Альфа-Банк» проти задоволення первісного позову заперечував, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі. Позивач та інші відповідачі за первісним позовом, відповідачі за зустрічним позовом у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника ПАТ «Альфа-Банк», всебічно та повно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Зустрічні позовні вимоги ПАТ\~«Альфа-Банк» про визнання права власності, витребування майна та визнання недійсним договору іпотеки, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. 10.12.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», була укладена Рамкова угода №SMERS00411 із додатковими угодами від 28.05.2009 року, та від 12.07.2011\~року. У період з 2007 по 2009 роки, на виконання вказаної угоди було укладено 8 договорів про надання траншу. Станом на 06.08.2010 року за зазначеними вище кредитними договорами у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 26\~544\~973,16 гривень. 12.07.2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було підписано договір про надання траншу №SME0024286 на суму 26\~000\~000,00 гривень. Станом на 11.04.2012 року розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк» за договором про надання траншу №\~SME0024286 від 12.07.2011 року, становила 27\~691\~877,56 гривень. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Рамковою угодою та укладеними на її виконання договорами про надання траншів було укладено договір іпотеки нежитлової будівлі літ. А-1 будівля магазину, загальною площею 320 кв.м., літ. А?-1 прибудова, літ.\~Б\~ навіс, 1-4, 6, І, споруди, що знаходиться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Універсальна, буд. 2а, за №\~SMERS00411/1 від 10.12.2007\~року зі змінами та доповненнями на підставі додаткових угод від 28.05.2009 року та від 12.07.2011\~року, іпотека зареєстрована в Державному реєстрі іпотек 10.12.2007 року під №\~6192857, а також договір іпотеки виробничих будівель, що знаходяться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Бажова, буд. 53 за №\~SMERS00411/2 від 17.12.2007\~року зі змінами та доповненнями на підставі додаткових угод від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року, іпотека зареєстрована в Державному реєстрі іпотек 17.12.2007 року під №\~6241485. Договір іпотеки №\~SMERS00411/1 від 10.12.2007\~року було укладено в день укладення рамкової угоди з метою забезпечення зобовязань [PERSON] перед ПАТ «Альфа-Банк», в цей же день [PERSON] було отримано кредитні кошти у сумі 207\~730,00 доларів США за Договором про надання траншу № SME0006380 від 10.12.2007 року, а договір іпотеки №\~SMERS00411/2 від 17.12.2007\~року було укладено в день отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 481\~479,79 доларів США за договором про надання траншу № SME0006396 від 17.12.2007 року та Рамковою угодою. 28.11.2014 року ПАТ «Альфа-Банк», на підставі вказаних договорів іпотеки в рахунок часткового погашення існуючої заборгованості за договором про надання траншу №\~SME0024286 від 12.07.2011\~року, було завершено процедуру звернення стягнення на нежитлову будівлю літ. А-1 будівля магазину, загальною площею 320 кв.м., літ. А?-1 прибудова, літ.\~Б\~ навіс, 1-4, 6, І, споруди, що знаходиться за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Універсальна, буд. 2а, вартістю 882\~325 гривень, шляхом залишення за собою непроданого на прилюдних торгах (аукціоні) нерухомого майна та набуття права власності на нього, про що Приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися (вся), серія та номер: 1098, від 28.11.2014 року, тобто набуто вказане майно у власність за наслідками звернення на нього стягнення, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17574991 від 28.11.2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстратором Приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було внесено запис за №\~7870671 про право власності ПАТ «Альфа-Банк», а також на виробничі будівлі розташовані за адресою: м.\~Дніпропетровськ, вул.\~Бажова, буд.\~53, вартістю 3\~268\~360 гривень, про що Приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися (вся), серія та номер:1096, від 28.11.2014 року, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №\~17572916 від 28.11.2014 року до Державного реєстру речових прав реєстратором Приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було внесено запис за №\~7869469 про право власності ПАТ «Альфа-Банк». Правомірність набуття ПАТ «Альфа-Банк» у власність вказаного нерухомого майна в межах звернення на нього стягнення в рахунок часткового виконання основного зобовязання [PERSON], підтверджена рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 28.04.2015 року по справі №\~199/1404/15-ц про відмову [PERSON] в задоволенні позову про визнання акту державного виконавця та свідоцтва про право власності недійсними та визнання права власності, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року, та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 28.04.2015 року по справі №\~199/1414/15-ц про відмову [PERSON] в задоволенні позову про визнання акту державного виконавця та свідоцтва про право власності недійсними та визнання права власності, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року Після набуття ПАТ «Альфа-Банк» права власності на спірні обєкти нерухомості та внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перереєстрація права власності на вказані обєкти нерухомості на інших осіб відбулася на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 28.08.2015 року у справі 202/6904/15-ц, яке потім було скасовано ухвалою Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська від 03.02.2016 року, а тому згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16.09.2015 року у справі №\~6-1193цс15, не призвело до виникнення жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Отже, [PERSON] не мав права відчужувати належне ПАТ «Альфа-Банк» нерухоме майно. Всі наступні правочини, щодо переходу права власності на спірні обєкти, на підставі яких здійснювалося внесення записів до Державного реєстру речових прав про зміну власників на спірне нерухоме майно, також не могли спричинити виникнення будь-яких правових наслідків, оскільки були укладені без відповідної правової підстави. Відповідно до п.\~3 ч.\~1 ст.\~388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно до положень п.\~10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №\~9 від 06.11.2009 року, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини пятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищевказане, вимога ПАТ «Альфа-Банк» про витребування на свою користь майна від актуальних власників від Відповідача-3, Відповідача-4 і Відповідача-5 за зустрічним позовом є законною та обґрунтованою, незважаючи на підстави набуття ними права власності на спірне майно, оскільки зазначене майно вибуло із власності ПАТ «Альфа-Банк» не з його волі. Вимога щодо визнання права власності на спірні обєкти також є правомірною, оскільки право власності ПАТ «Альфа-Банк» оспорюється [PERSON] в межах первісного позову. Щодо вимоги ПАТ «Альфа-Банк», про визнання недійсним договору іпотеки від 27.11.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] за номером 8012, судом встановлено наступне. Набуття права власності на спірний обєкт [PERSON] та [PERSON] відбулося без відповідної правової підстави і як наслідок, вони не мали права для подальшої передачі його у іпотеку. Отже, після набуття ПАТ «Альфа-Банк» права власності на обєкт та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, незаконна перереєстрація права власності на іншу особу не могла бути підставою для виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203\~цього Кодексу. Згідно з ч.\~1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.\~1 ст.\~5 ЗУ «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення. Згідно до ч.\~1 ст.\~13 ЗУ «Про іпотеку», предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Як вже встановлено судом, спірні обєкти незаконно вибули із власності ПАТ «Альфа-Банк» і підлягають витребуванню у Відповідача-4 і Відповідача-5, а тому останні не мали права передавати його в іпотеку Відповідачу-6. Як передбачено в п.\~4.4.6. договору іпотеки №\~SMERS00411/2 від 17.12.2007\~року зі змінами та доповненнями на підставі додаткових угод від 28.05.2009 року та від 12.07.2011 року, іпотека зареєстрована в Державному реєстрі 17.12.2007 року під №\~6241485, передача в наступну іпотеку допускається виключно за згодою ПАТ «Альфа-Банк». Правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 16.09.2015 року у справі №\~6-1193цс15, вказує на те, що ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обовязки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек. Відповідно до ч.\~3 ст.\~12 ЗУ «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Отже, договір іпотеки, серія та номер: 8012, від 27.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] суперечить ч.\~1 ст.\~203 ЦК України, ч.\~1 ст.\~5, ч.\~3 ст.\~12, ч.\~1 ст.\~13 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Доводи [PERSON] в межах первісної позовної заяви не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи та не відповідають вимогам чинного законодавства. Так, позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 01.11.2007 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 7\~000\~000,00 грн. до 01.11.2014 року. У разі не повернення позики в строк, передбачений договором, [PERSON] передає у власність [PERSON] обєкт нерухомого майна, який знаходиться у власності [PERSON] а саме: нежитлову будівлю магазину за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Універсальна, 2а та виробничі будівлі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бажова, буд. 53. Якщо даного майна буде недостатньо для покриття всієї суми позики, то [PERSON] зобовязується передати інше майно, яке буде на той момент знаходитись в її власності для повного виконання зобовязання за даним договором. [PERSON] не повернула у зазначений термін суму позики, а також не передала у власність [PERSON] обєкти нерухомого майна. Крім того, не було отримано нотаріальної згоди [PERSON] на укладення оспорюваних договорів іпотеки укладених між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк». Статтею 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, а також перелік документів, що додаються до заяви Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», якщо докази у справі зібрані в порядку, передбаченому статтями 132, 133, 140 та частиною четвертою статті 119 ЦПК України, суд може обґрунтувати ними рішення лише за умови, якщо вони були ним оголошені в судовому засіданні, предявлені для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, та досліджені в сукупності з іншими доказами. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 4 ЗУ «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Статтею 18 ЗУ «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір та договір, що обумовлює основне зобовязання, можуть бути оформлені у вигляді одного документа. Цей документ за формою і змістом повинен відповідати вимогам, встановленим у цій статті, та вимогам, встановленим законом, для договору, який визначає основне зобовязання. Таким чином, договір позики, який 01.11.2007 року уклали [PERSON] та [PERSON], відповідно до ст. 18 ЗУ «Про іпотеку» є договором іпотеки, який містить умови договору позики, а тому повинен бути укладений в письмовій формі та підлягав нотаріальному посвідченню, проте [PERSON] не надано суду доказів того, що договір позики укладено в нотаріальній формі. Договір позики між [PERSON] та [PERSON] не був посвідчений нотаріально, а іпотека та не була зареєстрована у відповідних державних реєстрах. Також не відбувалась державна реєстрація і обтяжень нерухомого майна за договором позики. Відтак, договір позики, який містив умови забезпечення нерухомим майном (іпотеки) укладений між [PERSON] та [PERSON] 01.11.2007 року, не породжує жодних прав та обовязків для сторін. Також суд враховує, що при отриманні [PERSON] відповідних кредитних траншів від ПАТ «Альфа-Банк» в укладених між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] договорі іпотеки №\~SMERS00411/1 від 10.12.2007\~року зі змінами та доповненнями, договорі іпотеки №\~SMERS00411/2 від 17.12.2007\~року зі змінами та доповненнями, [PERSON] запевняла і гарантувала відсутність будь-яких прав та вимог третіх осіб на нежитлову будівлю магазину за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Універсальна, 2а та виробничі будівлі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бажова, буд. 53. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 53 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2\~ст. 59 ЦПК України\~, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем за первинним позовом не надано суду належних та допустимих доказів та як наслідок, не доведено в суді свої позовні вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні первісного позову, натомість зустрічний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved