Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 12052 грн. 47 коп. неустойки та 12000 грн. моральної шкоди, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір підряду № 3, згідно якого останній повинен був до 26 серпня 2014 року виконати роботи по заливці наливної підлоги відповідно до переліку та в обсягах, вказаних у рахунку-фактурі. В той самий день він сплатив відповідачеві 8198,86 грн., що становить 100% загальної вартості замовлення. Але відповідач умови договору не виконав. Тому 19 вересня 2014 року він надіслав йому листа з пропозицією повідомити про причини невиконання робіт, однак відповіді не отримав. 7 травня 2015 року він знову звернувся до відповідача, в листі вимагав невідкладно приступити до виконання робіт. На що отримав відповідь від 18 травня 2015 року, в якій [PERSON] фактично відмовився найближчим часом виконати роботи, запропонував іншу дату виконання, але і в цей строк нічого не зробив. Тому на підставі п.6.3 договору він має сплатити йому пеню в розмірі 3% ціни договору за кожен день порушення терміну виконання зобов»язань, що за період з 26 січня по 1 березня 2015 року за 34 дні складає 8362,98 грн., та штраф за порушення зобов»язання в розмірі 45% ціни договору, що становить 3689,49 грн., загальний розмір неустойки 12052,47 грн. Відповідачем також була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 12000 грн., оскільки дотепер порушуються його права як споживача, наявний температурний режим створює підвищені ризики для належного завершення робіт, що викликає в нього занепокоєння, відповідач позбавив його можливості завершити роботи по впорядкуванню гаража та побутової кімнати, бо коштів він не має, не може використовувати ці приміщення за призначенням, що створює для нього незручності. Він змушений витрачати час та зусилля для захисту своїх інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надіслав заяву, в якій просить провести судове засідання за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує (а.с.117). Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов визнають частково, пояснили, що згодні з тим, що відповідач має сплатити позивачеві пеню з період з 26 січня по 1 березня 2015 року за 34 дні в розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожен день прострочення. Проти решти позовних вимог заперечують, оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини, укладений договір підряду не передбачає відшкодування моральної шкоди. Таке саме стосується і вимог про стягнення штрафу. Суд, вислухавши пояснення представників відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.\~837,\~865 ЦК України\~за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. В ч.1,3 ст.865 ЦК України\~також визначено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 2 лютого 2016 року стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] пеню в розмірі 253,36 грн. за невиконання договірних зобов»язань за період з 6 листопада 2014 року по 26 січня 2015 року (а.с.114-116). У вищевказаному рішенні також вказано, що з матеріалів справи вбачається та підтверджено письмовими доказами, що 11 серпня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір підряду №3, за умовами якого, замовник доручає та сплачує, а підрядник бере на себе зобов'язання по виконанню заливки наливної підлоги сараю та гаражу за адресою: вул.Генерала Тхора,46-а, м. Конотоп відповідно до переліку та у обсягах, наведених у рахунку-фактурі від 11 серпня 2014 року №1, яка є невід'ємною частиною цього договору (п.п.1.1). Згідно з п.2.1 зазначеного договору ціна договору становить 8198 грн. 86 коп. без ПДВ. Пунктом 3.1 договору передбачено, що зазначені роботи мали бути проведені відповідачем з 11 по 26 серпня 2014 року . Позивач [PERSON] на виконання умов договору сплатив відповідачу загальну вартість послуг у сумі 8198 грн. 86 коп., що підтверджується рахунком-фактурою №1 від 11 серпня 2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1, однак відповідач ФОП [PERSON] обумовлені договором підряду роботи у визначений строк не виконав. Ці обставини були встановлені рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення виконання умов договору будівельного підряду від 11.08.2014 та моральної шкоди, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 2 червня 2015 року, яким позовні вимоги були задоволені частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] станом по 6 листопада 2014 року 199 грн. 33 коп. пені та 1000 грн. моральної шкоди. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача пені за порушення терміну виконання зобов'язань за договором, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач ФОП [PERSON] частково визнав позов, а саме: вимоги про стягнення пені у розмірі 199,33 грн. та моральної шкоди у розмірі 1000 грн., оскільки ним умови договору підряду від 11 серпня 2014 року виконані не були, у зв'язку з чим суд, відповідно до умов п.6.3. договору підряду, стягнув пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожний день прострочення за період з 27.08.2014 по 06.11.2014. Таким чином, оскільки обставини стосовно невиконання ФОП [PERSON] договору підряду від 11 серпня 2014 року, а також межі застосування відповідальності у вигляді пені та її розмір, встановлені рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2015 року, тому при розгляді цієї справи вони не підлягають доказуванню в силу ч.3\~ст. 61 ЦПК України (а.с.112-116). Тому відповідно до п.6.3 договору підряду № 3 від 11 серпня 2014 року за порушення терміну виконання своїх зобов»язань за договором винувата сторона виплачує постраждалій стороні пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожен день прострочення (а.с.55,56). Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ч.3 ст.61 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише пеня в розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожен день прострочення, а в задоволенні позову в частині стягнення штрафу слід відмовити, доказів протилежного позивач не надав. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 2 лютого 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за період з 6 листопада 2014 року по 26 січня 2015 року. В судовому засіданні було встановлено, що 8 жовтня 2015 року відповідач повернув позивачеві 8198 грн. 86 коп. (а.с.22), сплачених останнім відповідно до умов договору підряду. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожен день прострочення за період з 26 січня 2015 року по 1 березня 2015 року за 34 дні, такий період вказує сам позивач. Розмір пені, виходячи з облікової ставки НБУ, яка з 13 листопада 2014 року складала 14%, з 6 лютого 2015 року 19,5%, ціни договору у 8198 грн. 86 коп., становить 135,33 грн.: за період з 26 січня до 5 лютого 2015 року за 11 днів 34,59 грн. (8198 грн. 86 коп. х 14% : 365 х 11), за період з 6 лютого по 1 березня 2015 року за 23 дні 100,74 грн. (8198 грн. 86 коп. х 19,5% : 365 х 23). При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 12000 грн. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надані роз'яснення про те, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Між сторонами існували договірні правовідносини, а договором підряду № 3 від 11 серпня 2014 року, укладеного між ними, не передбачено відшкодування моральної шкоди. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», на який посилається позивач, споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, коли вона пов»язана з пошкодженням або знищенням майна споживача або каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. У справі не встановлено обставин, з якими Закон України «Про захист прав споживачів» пов'язує право споживача на відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише пеня в розмірі 135,33 грн. Оскільки позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 8362,98 грн., а задоволені лише вимоги в розмірі 135,33 грн., то судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 8,92 грн. (135,33 х 551,20 : 8362,98).

Outcome: partial