Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, з моменту звернення в суд і до досягнення нею повноліття, та на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, з моменту звернення в суд і до досягнення їхньою дитиною трьох років, мотивуючи тим, що відповідач ухиляється від виконання законодавчовстановленого обов'язку по утриманню їх неповнолітньої дитини та позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, матеріальної допомоги не надає. Відповідач подав заперечененя на позовну заяву, в яких просив відмовити у стягненні аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в сумі 800 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, та на утримання позивача в сумі 500 грн. щомісячно до досягнення їхньою дитиною трьох років; прийняти рішення про сплату відповідачем аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в сумі 350 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що на даний час ніде не працює, проживає разом з батьками та знаходиться на їх утриманні, а тому не може гарантувати сплату на користь позивача коштів в сумі позову. В судовому засіданні позивач вимоги та доводи позовної заяви підтримала, з мотивів у ній наведених, просила позов задоволити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, з мотивів, наведених у запереченні на позовну заяву, просив позов задоволити в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 350 грн. щомісячно, в решті вимог - відмовити. Заслухавши думку сторін та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком, [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області 22.10.2012 року. На день подання позову до суду сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2413, проте фактично проживають окремо. Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, що стверджується копями паспорта [PERSON] [NUMBER], довідки Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 03.06.2014 року без номера та довідки ТзОВ «Барвінок» від 29.05.2014 року № 12. Відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], що стверджується наданими на запит суду відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області. Їх дочка [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідками виконавчого комітету Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 26.05.2014 року № 1027. Цю обставину відповідач не заперечує. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітньої дитини не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано, як і доказів того, що на його утриманні знаходяться інші діти та непрацездатні особи чи він сам є непрацездатною особою. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України передбачено підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема відсутність доказів про регулярний, сталий дохід відповідача, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення аліментів на утимання матері дитини до досягнення останньою трьохрічного віку, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу чоловік зобов'язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Відтак, позивач має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO], а відповідач зобов'язаний надавати позивачу таке утримання. Однак, відповідач, будучи чоловіком позивача та батьком їх дитини, ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дружини. Доказів протилежного, в тому числі того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки є хворим та непрацездатним і сам потребує такої матеріальної допомоги, відповідачем суду не надано. Згідно з ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно з ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів про регулярний, сталий дохід відповідача, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. У відповідності до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що доходячи висновку про задоволення обидвох позовних вимог частково саме в сумах 400 грн. та 200 грн. відповідно щомісячно, суд серед іншого врахував не лише обставину того, що відповідач, будучи працездатним, на момент розгляду справи в суді не працює, тобто не має регулярного доходу, а й виходив із встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати станом на 1 січня поточного року, який становить 1218 грн., а також того, що відповідно до ст.128 Кодексу законів про працю України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові; при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку; відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved