Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мирненської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 27 березня 1998 року померла бабуся позивача, [PERSON]. На момент смерті вона проживала в [INFO], але фактично мешкала в селі Просторе Білокуракинського району. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) загальним розміром 13,38 умовних кадастрових гектарів та розмір якої було зменшено до 12,72 гектарів. Спадкоємцем померлої [PERSON] є її син, батько позивача, який фактично прийняв спадщину. Нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовив у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та відомостей, що б підтверджували факт родинних звязків із померлою [PERSON] У звязку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) загальним розміром 13,38 умовних кадастрових гектарів, розмір якої було зменшено до 12,72 умовних кадастрових гектарів у землях колишнього КСП «Червоноармієць», право власності на яку на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 005398 від 27.02.1997 року, запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 274 належало помрій [PERSON], яка померла 27 березня 1998 року. Позивач та його представник у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог, просив справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 509835 [PERSON] померла 27 березня 1998 року (а.с.7). Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 11.09.2017 року встановлено факт, що [PERSON] є рідним онуком [PERSON], померлої 28.03.1998 року (а.с.8). Згідно довідки Просторівської сільської ради Білокуракинського району № 1067 від 16.08.2017 року [PERSON] померла 28.03.1998 року, фактично мешкала в с. Просторе Білокуракинського району. Спадщину, що відкрилася після її смерті прийняв її онук, позивач по справі [PERSON] (а.с.9). Постановою державного нотаріуса [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.6). Відділ у Білокуракинському районі головного управління Держгеокадастру у Луганській області листом від 17.07.2017 року повідомив, що на імя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Червоноармієць» (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 285255 [PERSON] помер 21.07.1994 року (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЕД № 324573 [PERSON] та [PERSON] 14.02.1976 року зареєстрували шлюб (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 472819 [PERSON] народився 25.03.1976 року, його батьки [PERSON], [PERSON] (а.с.15). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 серпня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 23 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем вказаної земельної ділянки, фактично прийняв спадщину, таким чином позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved