Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою в якій просить визнати [PERSON] такою, що , що втратила право користування [ADDRESS] , оскільки не проживає з квітня 2013 року. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідачка до суду не зявилася про час розгляду справи належно повідомлялася через сайт суду. Ухвалою судді від 28.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в спрощеному провадженні. Заслухавши пояснення позивача,свідків та дослідивши матеріали справи суд находить позов, який підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 02.07.2004 року про право власності на нерухоме майно(а.с.б). Згідно домової книги за вказаною вище адресою зареєстровані позивач та відповідач - [PERSON] [INFO] . [PERSON] зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою з квітня 2013 року. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, як що інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Будь-яких витрат на утримання квартири відповідач не несе, комунальні послуги не оплачує, що створює позивачам перешкоди у користуванні власністю. В зв`язку з тим, що за адресою позивачів зареєстрована [PERSON] позивачі не можу в повній мірі розпорядитися своєю власністю, що обмежує їх право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на іч (майно), яке вона здійснює відповідно\\~до закону\\~за своєю\\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ \\~ волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст. 41 Конституції України громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому на праві особистої власності майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і впоряджається належним йому майном. Право власника квартири використовувати помешкання а власного проживання закріплене у ст. 383 ЦК України. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право громадянина на користування належною йому квартирою закріплене і в ст. 150 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути вбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] та актом (а.с.7). На підставі викладеного суд находить, що відповідачка втратила право користування в будинку [ADDRESS] , судові витрати покласти на позивача по фактично понесеним витратам відповідно до заявлених вимог. На підставі ст.ст. 310,317,319,383,4.2 ст.386, ст.405 ЦК України, Закон) України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved