Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 1,49 га у умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП «Прапор Жовтня», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 06.02.2003 року. В обґрунтування позову вказував, що 06.02.2003 року помер його батько [PERSON], якому належало право на земельну частку (пай) розміром 1,49 га, по колишньому КСП «Прапор Жовтня», посвідчене сертифікатом серії ХМ № 0182230 від 15.06.1996 року. Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем померлого за законом як син, та прийняв спадщину шляхом вступу в оперативне управління майном. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. 21 травня 2015 року [PERSON] звернувся до Віньковецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який спадкодавцем було втрачено. А тому позивач просить визнати за ним право на вказану земельну частку (пай) у судовому порядку. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] також подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради, та визнав позовні вимоги. Справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 лютого 2003 року у с. Карачіївці Віньковецького району Хмельницької області помер батько позивача [PERSON], який був власником земельної частки (паю) розміром 1,49 га із земель бувшого колгоспу «Прапор Жовтня» с. Карачіївці на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0182230, виданого 15.06.1996 року згідно розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації від 17.04.1996 року. Після смерті спадкодавця на вказане майно відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого першої черги за законом, як син та спадщину прийняв шляхом вступу в оперативне управління майном. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть спадкодавця [PERSON] серії 1 - БВ № 000973; паспортом позивача, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 242572, де батьком записаний [PERSON]; довідкою [PERSON] сільської ради № 190 від 11.03.2015 року, згідно якої після смерті [PERSON], який помер 06.02.2003 року, у володіння майном вступив [PERSON]; витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Прапор Жовтня», згідно якої [PERSON] 15.06.1996 року отримав сертифікат серії ХМ № 0182230 по колишньому КСП «Прапор Жовтня» с. Карачіївці, розмір земельної частки (паю) становить 1,49 га, вартістю 2758,06 грн. Однак, як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.05.2015 року, державним нотаріусом [PERSON] після вивчення наданих позивачем документів відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку згідно сертифіката серії ХМ № 0182230, виданого 15.06.1996 року за № 410 на ім`я [PERSON], в звязку з втратою правовстановлюючого документа на вищезазначену земельну ділянку. Зі змісту оголошення в районні газеті «Сільські Новини» № 8 від 20.02.2015 року, загублений сертифікат на земельну частку (пай) серії ХМ № 0182230, виданий 15.06.1996 року на ім`я [PERSON] слід вважати недійсним. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно розяснення, які містяться в абз. 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), та згідно ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 560 ЦК Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтва про право на спадщину, однак за відсутності правовстановлюючого документа позивач позбавлений можливості переоформити спадщину на своє імя та отримати свідоцтво. За даними інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 14.07.2015 року, наданої Віньковецькою державною нотаріальною конторою на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 06.02.2003 року, не відкривалась. Отже, судом встановлено, що позивач є рідним сином спадкодавця [PERSON] та вступив в оперативне управління спадковим майном, тобто прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, та спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Але у звязку з тим, що через втрату правовстановлюючого документа позивач позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, визнаний відповідачем, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved