Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Під час оформлення спадкового майна у Першій Київській державній нотаріальній конторі позивачу стало відомо, що на все майно спадкодавця [PERSON] було накладено арешт. Арешт накладено постановою б/н від 08.09.2003 р. Відділом державної виконавчої служби у Шевченківському районі. Реєстраційний номер обтяження 1471341, зареєстровано 15.11.2004 15:43:10 за номер запису про обтяження 1462985, реєстратор Перша Київська державна нотаріальна контора. Арешт на все майно спадкодавця було накладено в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-613/ 1, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 17.12.2001 р. про стягнення з [PERSON] 872 грн. 00 коп. на користь [PERSON]. Дане виконавче провадження було закінчено на підставі постанови № 190-В36 від 27.12.2004 про закінчення виконавчого провадження, згідно Закону України «Про виконавче провадження» ч. 9 ст. 39 - фактичного виконання в повному обсязі. [PERSON] помер [INFO] р. і все майно заповідав синові - позивачеві по справі. Проте, оформити спадщину не є можливим у зв»язку із наявністю арешту. Перевіркою обліку виконавчих проваджень та згідно відомостей Які містяться у Єдиному реєстрі виконавчих проваджень - виконавчі провадження щодо стягнення за виконавчими документами зі спадкодавця на виконанні не перебувають. Державним виконавцем своєчасно не було виконано вимог чинного законодавства України та не знято арешт з усього майна [PERSON] За таких обставин позивач відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень просить суд звільнити з під арешту та заборони на відчуження все майно, яке належить [PERSON], яке обтяжено на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві № б/н від 08.09.2003 р., на виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва « 2-613/1 від 17.12.2001, реєстраційний номер обтяження 1471341, зареєстровано 15.11.2004 15:43:10, за номером запису про обтяження 1462985 від 15.11.2004 15:43:10, реєстратор: Перша Київська державна нотаріальна контора , Київського міського нотаріального округу; зобов»язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в примусовому виконанні рішення, на підставі виконавчих документів , передбаченому законом порядку, зняти арешт та заборони відчуження на все майно, що належить [PERSON] шляхом внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна відповідних змін (запису) про припинення обтяження (зняття арешту та заборони відчуження з всього майна); стягнути з відповідача судовий збір шляхом його безспірного списання з рахунку Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Позивач [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності. Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві направив в адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у Відділі відсутні відкриті виконавчі провадження боржником за якими є [PERSON]. В зв»язку із тим, що журнали реєстрації виконавчих проваджень переданих державним виконавцем та завершені виконавчі провадження по 2014 рік, знищені за строком зберігання, встановити причини накладення арешту на майно, не виявляється можливим. 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п. 9 Розділу XIII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). В судовому засіданні 04.06.2018 р. , з огляду на положення чинного ЦПК України вирішено питання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, з повідомленням сторін, за відсутності заперечень сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як свідчать матеріали справи [INFO] р. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Баришевського районного управління юстиції у Київський області (актовий запис № 167). Також до матеріалів справи долучено копію заповіту, який зробив [PERSON] на випадок своєї смерті, а саме [PERSON] 04.04.2007 р. склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Баришевської районної державної нотаріальної контори відповідно до якого особа заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось [PERSON]. За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Незалежно від часу прийняття спадщини, відповідно до ст. 1268 ЦК України, вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, згідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обоов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, як свідчать матеріали справи, Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта, 15.11.2004 р. на все майно спадкодавця було накладено арешт на підставі постанови відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі від 08.09.20-0 р., реєстратор - Перша київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ. Як вказує позивача, зазначені відомості є перешкодою для реалізації права спадкоємця. Разом з тим, виконавчих проваджень, де б боржником виступав спадкодавець відсутні. З матеріалів справи вбачається, що арешт було накладено на майно [PERSON] у зв»язку із перебуванням у Відділі Державної виконавчої служби виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-613/1, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 17.12.2001 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 872 грн. 00 коп. Разом з тим, постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в грудні 2004 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-613/1, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 17.12.2001 р. закрито у зв»язку із фактичним повним виконанням судового рішення. Також, як свідчить відповідь Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 06.11.2013 р. № 22413, позивача повідомлено про те, що перевіркою виконавчих проваджень переданих державному виконавцю та згідно відомостей що містяться у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що станом на 06.11.2013 р. виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] на виконанні не перебувають. Крім того, у зазначеному реєстрі відсутні будь - які відомості щодо виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] Також начальником відділу зазначено, що у відповідності до положень ст. ст. 52,57 та 60 Закону України «про виконавче провадження»: дії щодо зняття або накладення арешту арештів здійснюються у межах відкритих виконавчих проваджень по виконанню відповідних виконавчих документів, з обов»зковим внесенням відповідних даних до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, що визначено розділом 3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень. Таким чином винесення постанови про зняття арешту обов»язково вимагає наявності відповідного виконавчого документа. За таких обставин позивач і звернувся до суду з даним позовом. Верховний Суд України висловив наступну правову позицію у справі № 6-26цс13: вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. За положеннями ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на час закриття виконавчого провадження у 2004 р.) у разі закінчення виконавчого провадження, припиняється чинність арешту майна боржника , скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв»язку з завершенням виконавчого провадження. Незалежно від часу прийняття спадщини, відповідно до ст. 1268 ЦК України, вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що на даний час позивач, як спадкоємець [PERSON] має право на захист своїх інтересів, не має можливості належним чином здійснити своє право на спадкове майно, а відповідач позбавлений можливості самостійно зняти арешт з майна у зв»язку із знищенням виконавчого провадження в межах якого такий арешт було накладено, суд вважає за можливе задовольнити його вимоги про звільнення майна з-під арешту. З іншого боку суд вважає за можливе відмовити позивачу в задоволенні позову в частині зобов»язання відповідача зняти арешт з майна спадкодавця виходячи з наступного. 05.10.2016 р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» у зв»язку із чим втратив чинність Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року. За приписами ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час проведення окремих процесуальних дій, розгляду та вирішення справи. Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду , який його видав, арешт накладений на майно (кошти) боржника, знімається. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону. Зважаючи на вищенаведені норми чинного законодавства України, суд має зазначити, що умовою для зобов»язання відповідний Відділ державної виконавчої служби вчинити дії щодо зняття арешту є здійснення виконавчих дій в межах примусового виконання рішення суду. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial