overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що 24.05.2007 року Головне Київське міське управління у справах прав споживачів своєю постановою №000581 наклало штраф на [PERSON] у розмірі 2952,5 грн., державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Ружицьким О.М. 10.07.2007 року було відкрито виконавче провадження відносно ФОП [PERSON], а постановою державного виконавця №826522 від 25.05.2009 року було накладено арешт на нерухоме майно ФОП [PERSON], а саме ? квартири [ADDRESS], в якій мешкав та мешкає до теперішнього часу позивач. Позивач зазначив, що 29.04.2016 року написав заяву до ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві щодо звільнення майна з -під арешту, накладеного постановою державного виконавця №АА 826522 від 25.05.2009 року, на що 29.04.2016 року отримав відповідь, згідно якої перевіркою ЄДРВП та АРМ «Державний виконавець» встановлено, що виконавчі провадження щодо стягнення боргу з [PERSON] станом на 29.04.2016 р. на примусовому виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві не перебуває. Позивач зазначив, що якщо виконавче провадження щодо стягнення боргу з [PERSON], станом на 29.04.2016 року на примусовому виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві не перебуває, арешт на майно позивача є неправомірним і підлягає скасуванню. Позивач та його представник в судове засідання з`явився, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Треті особи в судове засідання з'явилися, підтримали доводи позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 24.05.2007 року Головне Київське міське управління у справах прав споживачів своєю постановою №000581 наклало штраф на [PERSON] у розмірі 2952,5 грн., державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві Ружицьким О.М. 10.07.2007 року було відкрито виконавче провадження відносно ФОП [PERSON], а постановою державного виконавця №826522 від 25.05.2009 року було накладено арешт на нерухоме майно ФОП [PERSON], а саме ? квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що 29.04.2016 року Позивач отримав відповідь, згідно якої перевіркою ЄДРВП та АРМ «Державний виконавець» встановлено, що виконавчі провадження щодо стягнення боргу з [PERSON] станом на 29.04.2016 р. на примусовому виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві не перебувають. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «ІЗТ-АВТО» про стягнення заборгованості по заробітної платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Позивач просить суд стягнути з відкритого акціонерного товариства «ІЗТ-АВТО» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 2959 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 вересня 2008 року він був прийнятий на посаду водія вантажного автомобіля відкритого акціонерного товариства «ІЗТ-АВТО». 02 червня 2009 року позивача було звільнено по угоді сторін, при звільненні адміністрація відкритого акціонерного товариства «ІЗТ-АВТО» повинна була розрахуватися з позивачем у день звільнення, але на розрахувалися. Позивач в судовому засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 22). Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти вимог позову, посилаючись на те, що, позивач був звільнений з підприємства 02 червня 2009 року на підставі поданої ним заяви. В день звільнення з ним був зроблений розрахунок по заробітній платі за травень місяць і два дні червня, а також виплачена компенсація за дні невикористаної щорічної відпустки згідно відпрацьованого часу. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі, за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 16 вересня 2008 року позивач був прийнятий на роботу водієм вантажного автомобіля відкритого акціонерного товариства «ІЗТ- АВТО», що підтверджується наказом № 125-Л від 16 вересня 2008 року(а.с.9). 02 червня 2009 року позивача було звільнено з займаною посади відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 10). Згідно до розрахунку позивачу була виплачена сума в розмірі 1048,50 гривень, яку він одержав шляхом перерахунку на карточний рахунок (а.с. 14). Згідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року з подальшими змінами і доповнення, розмір виплачуваних працівникам доходів постійно індексувався на коефіцієнт інфляції. Згідно до протоколу засідання правління відкритого акціонерного товариства «ІЗТ- АВТО» від 03 листопада 2008 року було ухвалено рішення про скорочення штатної кількості працівників та скорочення витрат підприємства у зв'язку з відсутністю гарантованих замовлень на послуги автоперевезень, таке становище не надало підприємству підвищити розмір заробітної плати (а.с.33-34). Згідно ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплати всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє одруження виявилося невдалим, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з цим вони і вирішили розірвати шлюб. Від даного шлюбу у них народилися [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду письмову заяву, у якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав, просить суд шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 14.06.1995 року сторони зареєстрували шлюб у Могильницькій сільській раді Теребовлянського району Тернопільській області, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу , яке видано 23.06.1995 року, Могильницькою сільською радоюТеребовлянського району Тернопільській області, актовий запис №3. Від даного шлюбу у них народилися [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Судом встановлено, що подружжям проживає окремо та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє одруження виявилося невдалим, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з цим вони і вирішили розірвати шлюб. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду письмову заяву, у якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав, просить суд шлюб розірвати.Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 20.05.2014 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Струсівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно серії [NUMBER] , яке видано 20.05.2014 року, актовий запис №6. Як вказано у позовній заяві від даного шлюбу у сторін дітей немає. Судом встановлено, що подружжя не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє одруження виявилося невдалим, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з цим вони і вирішили розірвати шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилися: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] , які є повнолітніми. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду письмову заяву, у якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав, просить суд шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 21.11.1995 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Різдвянівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно серії [NUMBER] , яке видано 03.12.2019 року, актовий запис №13. Від даного шлюбу у сторін народилися: донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 07.09.2021 року Теребовлянським відділом державної реєстрації актівцивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) та син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 07.09.2021 року Теребовлянським відділом державної реєстрації актівцивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ). Судом встановлено, що подружжя не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їхнє одруження виявилося невдалим, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з цим вони припинили ведення спільного господарства і вирішили розірвати шлюб. Від даного шлюбу у них народилися донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] , які є повнолітніми. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду письмову заяву, у якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав, просить суд шлюб розірвати. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 23.07.1988 року сторони зареєстрували шлюб у Золотниківській селищній раді Теребовлянського району Тернопільській області, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу , яке видано 23.07.1988 року, Золотниківською селищною радоюТеребовлянського району Тернопільській області, актовий запис №6. Від даного шлюбу у них народилися донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] , які є повнолітніми. Судом встановлено, що подружжям проживає окремо та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що є спадкоємцем майна та прийняв спадщину, однак в позасудовому порядку не може її оформити. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги визнає. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Судом встановлено що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 02 липня 2019 року Зборівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 54. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Спадщину прийняла [PERSON] дружина спадкодавця, яка не оформивши спадкових прав померла, [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 02 липня 2019 року Зборівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 24. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщини відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач [PERSON] вступив у управління спадковим майном, що стверджується довідкою Озернянської сільської ради Зборівського району Тернопільської області № 908 від 01 липня 2019року. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, інші особи не претендують на спадок, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказавши, що шлюб зареєстрований 05 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Камянець - Подільському Камянець Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що видане свідоцтво про одруження Серії І-БВ №087345, та внесено актовий запис за №312. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з відповідачем сімейне життя не склалось, з травня 2016 року проживають окремо, припинили фактично сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, тому звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про розгляд справи. На попередньому судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 05 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Камянець - Подільському Камянець Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що видане свідоцтво про одруження Серії І-БВ №087345, та внесено актовий запис за №312. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ №168044 від 15.11.2011 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Сімя розпалася, перспектив для її збереження немає, оскільки не зійшлися характерами, не змогли знайти спільної згоди у вирішенні сімейних проблем, в веденні домашнього господарства. Спору щодо місця проживання дітей немає. Майнового спору не виникає. За наданий судом термін не примирилися. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~ Відповідно до ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved