Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом та просив розірвати безстроковий трудовий договір укладений між ним, як фізичною-особою підприємцем, та [PERSON] . В обґрунтування вимог посилався на те, що з 06 серпня 2014 року він припинив свою підприємницьку діяльність та ним було направлено лист відповідачці про розірвання трудового договору, однак встановити її місце знаходження він не може, в зв`язку з чим просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 29). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про місце та час його проведення повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 27), причини неявки не повідомляла, заява про розгляд справи за її відсутності не надходила, відзив на позов не подавала. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач (а.с.29). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 23 квітня 2002 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір № 1068/1 який 26.04.2002 року був зареєстрований Центром зайнятості Київського району м . Одеси (а.с. 9). Відповідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06 серпня 2014 року підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] було припинено (а.с. 30). В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. В силу ст.24-1 КЗпП України у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін`юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державна служба зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесений фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Враховуючи, що трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана та місцезнаходження відповідачки на цей час невідоме, позивач позбавлений можливості розірвати у встановленому законодавством порядку укладений трудовий договір відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, що порушує його права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме шляхом припинення трудового договору у зв`язку з ліквідацією юридичної особи без правонаступника, розірвання трудового договору у виниклих правовідносинах чинним законодавством не передбачено.

Outcome: partial