Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вимогою позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; передати малолітню [PERSON] батькові [PERSON], виселити [PERSON] із житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], в якому вона зареєстрована з малолітньою дитиною [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини доходів за місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту пред'явлення даного позову до досягнення [PERSON] повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач самостійно відмовилася в ід виконання своїх батьківських обов'язків, у період проживання з дитиною жорстоко з нею поводилася, погрожувала. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області Суддя О.С. позов у частині позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів не заперечив, інші вимоги просив вирішити на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача і третьої особи, яка не заявліє самостійних вимог, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку прийшов до наступних висновків. Щодо позбавлення батьківських прав матері і визначення місця проживання дитини з батьком, то суд зазначає наступне. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Львівської області, [PERSON] народилася [INFO] року, батьками якої являються [PERSON] та [PERSON] Золочівським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів «Школа Радості» - дошкільний навчальний заклад» Золочівської районної ради Львівської області була надано Інформацію про стан навчання, виховання і розвитку учениці 5 класу Золочівського НВК «Школа радості»-ДНЗ» [PERSON]. Згідно Інформації [PERSON] виховує батько, який слідкує за дотриманням гігієнічних норм, зовнішнім виглядом, навчанням та духовним розвитком дівчинки. Мати дитини жодного разу школу не відвідувала та контакту з нею не було. Директором [PERSON] та класним керівником [PERSON] Золочівського НВК «Школа радості»-ДНЗ» було надано Характеристику [PERSON] 2007 р.н.. В Характеристиці зазначені лише хороші якості дівчинки, зокрема йдеться про її характер, спілкування та успішність. Відповідно до Довідки, виданої Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради від 15.11.2017 року №32-6081 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно Висновку комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини від 26 лютого 2018 року №12 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON]» комісія вирішила визнати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. У матеріалах справи містяться також звукозаписи та відеозаписи, які підтверджують неналежне виконання відповідачкою своїх материнських обов'язків, підтверджують дострокове поводження з дитиною, а також бажання малолітньої [PERSON] проживати з батьком. Крім цього, на користь позивача суд приймає до уваги той факт, що матір не вжила жодних заходів для того аби захистити свої материнські права як у судовому, так і позасудовому порядку. Відтак. Суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] З приводу визначення місця проживання дитини з батьком [PERSON], то суд приймає до уваги, окрім вищезазначеного, наступне. 16.01.2018 року Золочівським відділенням Буської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області була видана Довідка № 21/10/13-19-00 на ім'я [PERSON], який є приватним підприємцем про те, що згідно поданої декларації за 2017 р. валовий дохід приватного підприємця - 483241,00 ( чотириста вісімдесят три тисячі двісті сорок одна) грн. 07.11.2017 року Золочівським міським виробничим житлово-комунальним підприємством було видано Довідку № 531 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб на ім'я [PERSON] згідно з якою за адресою [ADDRESS] входить до складу сім'ї (зареєстровано) троє осіб: [PERSON], [INFO], серія та номер паспорта [NUMBER] (власник), [PERSON], [INFO], серія та номер паспорта [NUMBER] (син), [PERSON], [INFO], серія та номер паспорта [NUMBER] (внучка). Загальна площа квартири становить 71.30 м. кв. Крім цього, із матеріалів справи, зокрема звукозапису розмови малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON], а також відеофіксації відносин із матір'ю [PERSON], суд приходить до висновку, що місцем проживання малолітньої [PERSON] слід визначити місце проживання батька, а саме: [ADDRESS]. Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] з матері [PERSON], то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов'язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи із зазначеного положення у разі відсутності домовленості між батьками щодо способу утримання спір з приводу стягнення аліментів вирішується судом. Відповідно до ст.ст.183,184 Сімейного кодексу України в твердій частці аліменти стягуються з відповідача у випадку коли він має нерегулярний, мінливий дохід чи одержує його в натурі. Частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи відсутність достатніх та достовірних даних про постійний та стабільний дохід відповідача, а також однаковий обов'язок обох батьків утримувати дитину та приходить до висновку, що з відповідачки в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 08.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Позовна вимога позивача щодо виселення [PERSON] із житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] не підлягає до задоволення, оскільки згідно Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно дана квартира належить відповідачу на праві власності, а відповідно власник майна не може бути позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Outcome: approved