Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 18.07.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому, актовий запис № 118. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.07.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 118. Від даного шлюбу 30.07.2004 року народилась дитина син [PERSON] Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначив те, що у сторін різні життєві інтереси та цілі. Шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо з червня 2016 року, спільне господарство не ведуть. Позивач вказує, що примирення та збереження шлюбу не можливе. Сторони в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідач не заперечувала проти задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що у випадку визнання позову відповідачем за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 18.07.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому, актовий запис № 118, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 028867 (а.с. 8). Від даного шлюбу народилась дитина син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 288814, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чугуївського міського управління юстиції в Харківській області 18.08.2004 року (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, сторони сумісно не проживають, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, майнова суперечка не виникла, з питання проживання спільної дитини досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дитини інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. На підставі викладеного і

Outcome: approved