Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: [PERSON] про зняття арешту. Позивач зазначав, що він є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 802 від 20.09.2018 р. 19.09.2018 р. йому стало відомо, що постановою № 49715162 від 13.02.2018 р. Святошинського районного ВДВС у м. Києві накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, зокрема на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Інша частина квартири належить на праві власності його сестрі [PERSON] . З травня 2018 року виконавче провадження знаходиться у Броварському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області. 26.11.2018 р. він звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з належного йому майна, надавши докази відсутності заборгованості за виконавчим листом № 2-587/11 від 06.04.2011 р., але отримав відмову. Вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують його права як власника майна і створює перешкоди та порушує право третьої особи щодо вільного розпорядження належного їм майна на власний розсуд. Посилаючись на викладене, позивач просив суд зняти арешт з Ѕ частини квартири [ADDRESS] та з усього рухомого та нерухомого майна, накладеного згідно постанови державного виконавця Святошинського РВДВС у м. Києві № 49715162 від 13.02.2018 р. та видалити з відповідних реєстрів за № 24830122 та № 16728712. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Сірош А.В. проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Судом встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 802 від 20.09.2018 р. Інша частина квартири належить на праві власності його сестрі [PERSON] (а.с.6-13). 19.09.2018 р. позивачу стало відомо, що постановою № 49715162 від 13.02.2018 р. Святошинського районного ВДВС у м. Києві накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, зокрема на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . З травня 2018 року виконавче провадження знаходиться у Броварському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області. 26.11.2018 р. позивач [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з належного йому майна, надавши докази відсутності заборгованості за виконавчим листом № 2-587/11 від 06.04.2011 р., але отримав відмову. Вказана інформація підтверджується листом відповідача від 04.12.2018 р. № 54224 (а.с.5). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, приймаючи до уваги те, що на теперішній час відсутні претензії стягувача, підстав для подальшого перебування всього майна позивача під арештом с недоцільним та безпідставним. Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved