Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Макіївської міської ради, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство «Житловик-2», про визнання членом сім'ї [PERSON] - наймача житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що його батько - [PERSON] був наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка була надана виконавчим комітетом Макіївської міської ради на підставі посвідчення на право зайняття житлового приміщення. Батько помер [INFO] Він (позивач) постійно мешкав з батьком, матір'ю - [PERSON] та братом [PERSON] у даній квартирі з самого народження, був зареєстрований у ній. Наразі продовжує мешкати один, доглядає за житлом, здійснює поточний ремонт та сплачує комунальні платежі. Тому просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити. Від позивача надана заява про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що спірна квартира відноситься до службових приміщень. Право користування квартирою здійснюється на підставі договору найму, який укладається лише з особою, якій виданий ордер. Право користування службовим приміщенням членами родини квартиронаймача законом не передбачено. Крім того, родинні зв'язки позивача з квартиронаймачем не підтверджені. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши в судовому засіданні сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява належить задоволенню за таких обставин. Судом встановлено, що батьку позивача - [PERSON], який працював на СРСУ «Макіївліфт» електромеханіком, була надана у службова користування квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], виконавчим комітетом Макіївської міської ради депутатів трудівників на підставі посвідчення № 10 на підставі рішення від 12.06.1980 на право зайняття житлового приміщення. У даній квартирі проживала його родина, яка складалася з дружини - [PERSON] та сина - [PERSON], які також були вселені до квартири на підставі даного посвідчення. Як видно з поквартирої картки, у квартиру 03.12.1983 був вселений позивач - [PERSON], [INFO], тобто, при народженні. Родинний зв'язок позивача із [PERSON], як між сином та батьком підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] помер [INFO], що видно зі свідоцтва про смерть. [INFO] помер брат позивача - [PERSON], а [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що також підтверджується свідоцтвами про смерть. Як показала допитана у якості свідка [PERSON], вона знайома із позивачем з 2008 року, перебуває з ним у фактичних шлюбних відносинах. Зі слів [PERSON] їй відомо, що з батьком [PERSON] у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] син проживав з самого народження, іншого житла у нього немає. Наразі вони позивачем проживають удвох у даній квартирі однією родиною. У них у 2010 році народився син - [PERSON]. Їх ніхто не виселяв з приміщення. Вони сплачують комунальні платежі за користування квартирою. Відповідно до ст. 21 Житлового кодексу Української РСР за рішенням трудових колективів підприємств та організацій у колективних договорах можуть передбачатися для робітників і службовців, які мають право на першочергове одержання жилих приміщень, пільгові підстави визнання їх потребуючими поліпшення житлових умов при забезпеченні жилою площею за місцем роботи, а також і кількість жилої площі, що виділяється для цієї мети. Згідно зі ст. 31 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. За Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила), кожна сім'я може перебувати на квартирному обліку за місцем роботи одного з членів сім'ї (за їх вибором) та у виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання. З дозволу виконавчого комітету обласної Ради народних депутатів і ради профспілок підприємства, установи, організації можуть брати на квартирний облік своїх працівників, які проживають не в тому населеному пункті, в якому розташоване відповідне підприємство, установа, організація (в межах одного району) (п.п. 11, 16). Відповідно до п. 22 Правил громадяни вважаються взятими на квартирний облік: у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів - з дня винесення рішення виконавчого комітету, за місцем роботи - з дня винесення спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету, затвердженого виконавчим комітетом місцевої Ради. Згідно із п. 24 Правил на кожного громадянина (сім'ю), взятого на квартирний облік, заводиться облікова справа, у якій містяться необхідні документи. Обліковій справі дається номер, відповідний номеру у книзі обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилого приміщення. Облікові справи є документами суворої звітності. Облікові справи зберігаються за місцем квартирного обліку громадян, а після надання їм жилих приміщень - у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, який видав ордер на вселення. Облікові справи зберігаються протягом 5 років після одержання громадянами жилих приміщень (зняття їх з квартирного обліку). Після закінчення вказаного строку справи знищуються в установленому порядку. Пунктами 55, 58, 66 Правил встановлено, що жиле приміщення надається громадянинові на всіх членів сім'ї, які перебувають разом з ним на квартирному обліку, а також на дітей, що народилися після взяття його на облік, і на дружину (чоловіка), яка пізніше вселилася на жилу площу, зайняту подружжям, що перебуває на обліку. Жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. У надане жиле приміщення переселяються члени сім'ї, які включені в ордер і дали письмове зобов'язання про переселення в це приміщення. Приписами ст.61 ЖК Української РСР встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частиною 2 ст.61 цього кодексу регламентовано, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ч. 2 ст. 4 ЖК Української РСР житловий фонд включає, зокрема, жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд). Відповідно до ч. 4 ст. 4 даного Кодексу до житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. Згідно ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем ведуть з ним спільне господарство. Матеріалами справи підтверджено, що батько позивача був наймачем спірного відомчого житла, наданого на підставі рішення виконавчому комітеті місцевої ради. Вселився у квартиру з родиною. Позивач після народження відразу ж був зареєстрований та проживав у спірній квартирі все життя, тобто, був вселений як член родини наймача. Проживав на день смерті наймача і наразі продовжує там проживати. Судом не встановлено обставин щодо незаконного вселення позивача. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved