Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. В обгрунтування заяви вказує, що він народився [INFO] в с. Гологори Золочівського району Львівської області, де і проживав разом із своїми батьками. В період з 1977 по 1979 роки проходив службу у Збройних Силах СРСР, після чого повернувся проживати в с. Гологори. 21.02.1980 року відділом внутрішніх справ Золочівського райовиконкому Львівської області йому було видано паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] . 11.06.1987 року він знявся із реєстрації місця проживання, у зв`язку із виїздом на роботу в Тюменську область Російської Федерації, де в подальшому був зареєстрований в с. Сафьянка Уватського району Тюменської області і до квітня 1991 року проживав. При цьому, громадянства Росії не набув і громадянином даної держави він не являється. В квітні 1991 року він повернувся в Україну, і з цього часу проживає в с. Гологори Золочівського району Львівської області, однак, реєстрації місця проживання так і не здійснив через відсутність паспорта громадянина України та оригіналу паспорту громадянина СРСР. На сьогоднішній день для отримання паспорта громадянина України та реєстрації місця проживання не обхідно встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, що є можливим лише за рішенням суду. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши думку заявника, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази та оцінивиши їх у сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність і набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» та може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Зокрема пунктом 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України і не були громадянами інших держав. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Із копії паспорта громадянина СРСР серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , в с. Гологори Золочівського району Львівської області, де був зареєстрований з 29.11.1985 року по [INFO] . Останнім місцем реєстрації його місця проживання з 19.06.1987, згідно паспорта, є с. Сафьянка Уватського району Тюменської області. Із довідки, виданої 23.10.2019 року Генеральним консульством Російської Федерації в м. Львові, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянство Російської Федерації не набув і у відповідності до законодавства РФ громадянином цієї держави не являється. Згідно довідки №63 від 20.01.2020 року виданої Гологірською сільською радою Золочівського району Львівської області, [PERSON] [INFO] , з квітня 1991 року постійно проживає у [ADDRESS] , без реєстрації. Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(на 13 листопада 1991 року) заявник постійно проживав та проживає на території України. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт, про те, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, у зв`язку з чим заяву задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved