Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що 30.11.2007 року померла його прабабуся [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку (пай), яке було посвідчено сертифікатом серії СМ№0284432. Однак своєчасно він не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, оскільки запізно дізнався про смерть спадкодавця. Крім того мав скрутне матеріальне становище, що також не дало змоги на вчинення вказаних дій. Посилаючись на вказані обставини як на поважну причину пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, просив визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях посилався на обставини поважності пропуску подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] наведенні вище. Крім цього зазначив, що позивач був вимушений їздити по заробіткам, що було повязано з виїздом з постійного місця проживання, що також завадило належним чином прийняти спадщину. Ухвалою Буринського районного суду від 08.06.2017 року до участі в справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача залучений [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без участі представника сільської ради, про що повідомив суд листом. Третя особа на стороні відповідача [PERSON]. про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явися по невідомій причині, заяву про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим справу розглянути без його участі на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, 30 листопада 2007 року померла прабаба позивача [PERSON], що вбачається із свідоцтва про смерть останньої, архівного запису про народження №61, свідоцтв про народження позивача та [PERSON], (а.с.8,9,12,14). Батько позивача [PERSON] помер 14.04.1994 року, а дід [PERSON] 29.08.1992 року. (а.с.13,15) За життя, [PERSON] 07.06.2004 року посвідчила в [PERSON] сільській раді заповіт, зареєстрований в реєстрі за №97, яким все своє майно заповіла третій особі [PERSON], який спадщину не приймав, що підтверджується копією заповіту, Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті, а згідно ч.1 ст.1223 цього Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Крім цього, ч.1 ст.1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач, будучи повнолітнім та не проживаючи на день відкриття спадщини із спадкодавцем, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори у визначений законом строк не звертався, при цьому стверджує, що пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки пізно дізнався про смерть спадкодавця, мав скрутне матеріальне становище та часто виїздив з постійного місця проживання на заробітки. Однак на думку суду такі доводи позивача та його представника не ґрунтуються на вимогах закону. Зокрема, в силу ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висловив і при розгляді справи №6-148цс15 у своїй постанові від 04.11.2015 року за результатами перегляду судових рішень у звязку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ч.3 ст.1272 ЦК України. При цьому в силу ст.360-7 ЦК України, рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у свої діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Позивач не навів суду жодних переконливих доводів щодо поважності не подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини і не надав суду доказів на підтвердження цих обставин. При цьому, даючи оцінку доводам позивача, щодо він несвоєчасно дізнався про смерть спадкодавця, мав скрутне матеріальне становище та перебування на роботі поза межами постійного місця проживання, суд, враховуючи значний термін після відкриття спадщини, вважає, що самі по собі ці обставини без встановлення інших обєктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. За змістом ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. При цьому ч.ч. 1,2 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд прийшов до висновку, що наведені позивачем причини не подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у передбачений законом строк не можна вважати поважними, у звязку з чим в задоволенні позовної заяви необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed