Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і [PERSON], які діють в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Будьоннівської районної у м. Донецьку ради про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в квартирі [ADDRESS], яка належить їй на праві власності, проживав її син [PERSON] разом із дружиною [PERSON] та двома доньками [PERSON] і [PERSON]. Сімейна життя у сина не склалось, на початку серпня 2011 року невістка разом з дітьми виїхала до іншого місця постійного проживання. Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 07 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний. Неповнолітні діти сина на протязі більш ніж двох років проживають разом зі своєю мамою за іншою адресою. Перешкод в користуванні квартирою їм не чинилось, будь яких особистих речей та майна їхнього в квартирі немає. Колишня дружина сина є співвласником квартири [ADDRESS]. На час звернення до суду в квартирі позивачки залишились зареєстровані лише двоє дітей сина, що обмежує її права як власника, оскільки вона не має можливості розпорядитись належний їй майном. До того ж, на цей час у неї склалось дуже скрутне матеріальне становище, вона сильно хворіє, постійно потрібні гроші на лікування, а вона не може продати свою квартиру та вимушена додатково нести витрати по утриманню квартири, сплачувати комунальні послуги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, суду додатково пояснила, що на теперішній час її син знятий з реєстрації в квартирі [ADDRESS] і зареєстрований в квартирі [ADDRESS], а проживає разом із нею в квартирі [ADDRESS], оскільки він хворіє на сахарний діабет і потребує її догляду. Онучок вона не бачила майже три роки, з того часу коли невістка пішла від її сина і разом із дітьми виїхала до своєї мами, яка проживає по вул.. Літке у м. Донецьку. Зараз колишня невістка поживає по вул.. Чікірісова у м. Донецьку, де онучки і ходять в школу. Вихідні діти проводять у бабусі по вул.. Літке, інколи син забирає дівчаток у тещі, і проводить з ними час. Ключі від квартири по вул.. Полоцькій є тільки у неї, інколи вона їх дає сину. Зараз в квартирі по вул.. Полоцькій відсутні умови для проживання, в ній стоїть тільки диван і крісло, речей онучок, якими вони користуються в квартирі немає. Коли реєстрували онучок в квартирі, вона надавала на це згоду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, крім того зазначив, що реєстрація дітей в квартирі перешкоджає позивачці розпорядитись своїм майном, бо з причини реєстрації онучок у неї зірвалось декілька угод з продажу квартири. В судовому засіданні [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала, суду пояснила, що 09 серпня 2011 року, після чергового скандалу з колишнім чоловіком [PERSON], вона забрала дітей і виїхала до мами, яка проживає по вул.. Літке у м. Донецьку, а пізніше почала знімати окреме житло по вул.. Чікірісова у м. Донецьку. Між нею та [PERSON] була усна домовленість, що діти будуть проживати з нею. Коли її знімали з реєстрації в квартирі по вул.. Полоцькій, [PERSON] її запевняв, що діти залишаться зареєстровані в квартирі. В квартирі по вул.. Літке їй нічого не належить, співвласниками квартири є її мама та брат. В квітні місяці цього року, коли вона дізналась про цей позов, вона подарувала свою 1/4 частку квартири мамі і знялась з реєстрації. В квартирі по вул.. Полоцькій у м. Донецьку діти не проживають, але вони там іноді ночують з батьком, там знаходиться їх домашній одяг. З 11 червня 2014 року вона знову зареєструвалась в квартирі мами по [ADDRESS], оскільки збирається відвезти дітей на відпочинок до Криму. Представник третьої особи Стрюкова Н.В. просила у позові [PERSON] відмовити, оскільки штучно створені умови для визнання дітей такими, що втратили право користування квартирою, ключів від цієї квартири у [PERSON] і дітей немає, іншої жилої площі в них немає. Прокурор прокуратури Будьоннівскього району м. Донецька Ленченко О.О. просила у позовних вимогах [PERSON] відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що дівчата [PERSON] і [PERSON] приходять до батька на вихідні до квартири по вул.. Полоцькій. Останній раз їх там бачила на початку квітня 2014 року. Коли діти приходили, вона приходила до них в гості і бачила, що діти сплять на дивані, а батько [PERSON] на кріслі. Позивачка [PERSON] в квартирі ніколи не проживала. Останнім часом [PERSON] на квартирі по вул.. Полоцькій не проживає, а тільки іноді туди приходить. Діти постійно проживають з мамою. Свідок [PERSON] суду показала, що останні півтора року вона бачить [PERSON] з доньками по вул.. Літке у м. Донецьку, де проживає її мама. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу № 1299/41 від 30 березня 1998 року, право власності на квартиру зареєстровано 05 травня 1998 року в КП БТІ м. Донецька. Із свідоцтв про народження вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], є [PERSON] і [PERSON]. Згідно довідки КП «Керуюча компанія Будьоннівського району м. Донецька», яка видана [PERSON] 04 листопада 2013 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 2 онучки: неповнолітня [PERSON] і малолітня [PERSON]. Члени комітету мікрорайону «Майський 2» Актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов проживання [PERSON] від 21 червня 2013 року засвідчили, що в квартирі [ADDRESS] її онучки [PERSON] і [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстровані, але проживають разом з матір'ю. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу [PERSON] з 25 вересня 2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, а якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом, а місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає, а місцем В судовому засіданні встановлено і не заперечувалось учасниками процесу, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано і з серпня 2011 року вони проживають окремо. В квартирі, яка належить позивачці на праві власності вони не зареєстровані і не проживають. Малолітня [PERSON] за усною домовленістю між батьками, а неповнолітня [PERSON] за власною волею, проживають разом із матір'ю [PERSON] постійно в найманій квартирі по вул.. Чікірісова у м. Донецьку. Неповнолітня [PERSON] і малолітня [PERSON] не проживають в квартирі позивачки, яка доводиться їм бабусею, з серпня 2011 року, були в ній зареєстровані за її згодою, однак у відповідності до ч. 2 ст. 64 ЖК України вони не є членами її сім'ї, оскільки не проживали разом в цій квартирі і не вели спільне господарство. Оцінивши наведені позивачем у відповідності із ст. 57 ЦПК докази в їх у сукупності, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим, і для захисту її права власності необхідно визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На підставі викладено,

Outcome: approved