Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач проживає за адресою: [ADDRESS], з вересня 2015 р. отримує субсидію щодо сплати комунальних послуг, яка регулярно перераховується на рахунки надавачів комунальних послуг. 23.06.2017 р. позивач отримав від бухгалтера районного сервісного центру по роботі зі споживачами комунального концерну «Центр комунального сервісу» рахунок - попередження про наявність боргу по особовому рахунку в сумі 5 407,69 грн. З рахунку вбачається, що борг виник до червня 2014 р. і строк позовної давності за цим боргом відповідно до ст. 257 та ч. 1 ст. 254 ЦК України сплив в червні 2017 р. Крім того, бухгалтером не було іраховано надану субсидію за два місяці (серпень - вересень) 2016 року та три місяці (квітень - червень) 207 року. Зважаючи на викладене позивач просить суд застосувати до частини боргу у розмірі 5 172,74 грн., що утворився до червня 2014 року положення ст. 257 ЦК України і визнати його таким, за яким строк позовної давності сплив; зобов»язати бухгалтерію районного сервісного центру по роботі зі споживачами комунального концерну «Центр комунального сервісу» перерахувати різницю між виставленими рахунками та оплатою що надійшла з урахуванням субсидії за два місяці (серпень-вересень) 2016 року та три місяці (квітень - червень) 2017 року; зобов»язати бухгалтерію районного сервісного центру по роботі зі споживачами комунального концерну «Центр комунального сервісу» надати позивачу нові розрахунки з урахуванням заявлених вимог для проведення остаточних розрахунків. 05.07.2017 року суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу про залишення позову без руху та встановлено час для усунення недоліків. 10.11.2017 р. керівником апарату Шевченківського районного суду м. Києва надано розпорядження щодо здійснення повторного автоматичного розподілу справи відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. 14.11.2017 р. відповідною ухвалою відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» про зобов'язання вчинити певні дії. 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п. 9 Розділу XIII Перехідні Положення ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Від представника відповідача 06.02.2018 р. надходили заперечення на позов. В судовому засіданні 07.02.2018 р., з огляду на положення чинного ЦПК України та думки учасників процесу вирішено питання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, з повідомленням сторін. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник КП «Центр комунального сервісу» в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що вимоги є безпідставними. Відповідно до розпорядження МЮ України про затвердження порядку надання субсидій населенню для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, субсидії призначаються підрозділом управління соціально захисту населення та подається для розрахунку у вигляді щомісячних актів, які є підставою для нарахування субсидій. Нарахування субсидій проводить КП 2ГІОЦ КМДА» на підставі відомостей, що надаються підрозділом соціального захисту населення. Концерн же є комунальним господарським об»єднанням комунальних підприємств, які здійснювали діяльність щодо обслуговування житлового та нежитлового фонду та щодо забезпечення надання комунальних послуг власникам/наймачам/орендарям таких фондів. Строк же позовної давності може застосовуватись до заявлених позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується представником відповідача, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Як свідчать надані позивачем докази, ним було отримано рахунок - попередження, яким власника особового рахунку за адресою : [ADDRESS] повідомлено про наявність заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, що станом на 23.06.2017 р. складає 5 407,69 грн. За приписами ст. 15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивач просить застосувати до боргу строк позовної давності, а також зообв2язати відповідача перерахувати різницю між виставленими рахунками та оплатою, що надійшла з урахуванням субсидії та надати нові розрахунки . На підтвердження заявлених вимог, [PERSON] надано копію рахунок - попередження. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, до проведення першого судового засідання позивачем не направлялись в адресу суду заяви з процесуальних питань, клопотань про витребування, доручення доказів. Як вбачається з належним чином засвідченої копії Статуту КК «Центр комунального сервісу», яке долучено до матеріалів справи, Концерн є комунальним господарським об»єднанням підприємств, які здійснювали діяльність щодо обслуговування житлового і нежитлового фонду та щодо забезпечення надання комунальних послуг власникам/орендарям житлового та нежитлового фонду м. Києва (п. 1.2. Статуту). Відповідно до п. 2.1.Концерн створено з метою, зокрема, ефективного використання комунального майна територіальної громади міста Києва, врегулювання питань діяльності учасників Концерну на отримання прибутку. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Матеріали справи не містять доказів, які свідчать про те, що відповідач є особою, відповідальною за виставлення рахунків, врахування субсидії. Також зазначене не було доведене позивачем і під час розгляду справи. Разом з тим, Статут Концерну не містить в собі положення які б свідчили, що відповідачу надано таке право. Крім того, наданий в якості доказу рахунок - попередження не містить в собі відомостей, які б могли надати суду можливість ідентифікувати його видавника. Також слід зазначити, що положеннями ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Законодавцем визначено строк з яким пов»язується можливість захистити свої права в судовому порядку, а отже він застосовується в разі наявності відповідного спору, що розглядається судом у встановленому законом порядку. Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність спору, який розглядається судом щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за отримані житлово-комунальні послуги відсутні підстави для застосування положень ЦК України щодо строку позовної давності. З огляду на все вищевикладене, беручи до уваги недоведеність порушення прав [PERSON] з боку Комунального концерну «Центр комунального сервісу», відсутності підстав для застосування положень Глави 19 Позовна давність ЦК України,суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed