Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Афіни» (далі ТОВ «СП «Афіни») про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 3,27 г, розташованої на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, кадастровий номер 6522983600:06:005:0006 - на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 120856, виданого Іванівською райдержадміністрацією 09.12.2005. Землю у 2008 році передав у користування ТОВ «СП «Афіни» строком на 10 років на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, відповідний запис вчинено у Державному реєстрі земель 27.08.2008 за № 040872300398. Договір оренди земельної ділянки закінчився 27.08.2018. У серпні місяці 2018 року в усній формі, а 31.01.2019 письмово повідомив ТОВ «СП «Афіни» про свої наміри припинити дію договору оренди земельної ділянки, у зв`язку із закінченням строку його дії. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13.05.2015, додаткова угода зареєстрована державним реєстратором Пєшою Т.М. 13.05.2015 о 16:36 год., номер запису про інше речове право: 9648802, видавник ТОВ УГСП «Афіни», зі строком дії 10 років. Зазначену додаткову угоду від 13.05.2015 до договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008, він не укладав, не підписував та не уповноважував будь-яку особу на її підписання, чим порушено його право вільного розпоряджатися та користуватися своєю власністю. Про наявність додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, йому стало відомо 04.09.2018 від представника відповідача, яка надала копію додаткової угоди та витяг з Державного реєстру про реєстрацію іншого речового права від 13.05.2015. Просить суд визнати недійсною додаткову угоду від 13.05.2015 до договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008 та скасувати державну реєстрацію додаткової угоди. 10.05.2019 представник ТОВ «СП «Афіни» Кононович О.М. направила до суду відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що 27.08.2008 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-грецьке спільне підприємство «АФІНИ», правонаступником якого є ТОВ «СП «Афіни», укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який продовжений на 10 років з правом пролонгації додатковою угодою від 13.05.2015, укладеною між орендодавцем та орендарем. Додатковою угодою до п. 9 договору оренди земельної ділянки внесені зміни про розмір орендної плати, яка збільшена в п`ять разів. Позивач знав про наявність додаткової угоди, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданий державним реєстратором 13.05.2015 о 16:36:43 за заявою позивача, на підставі якої протягом трьох років отримував орендну плату у значно більшому розмірі, ніж передбачено договором оренди. Посилання позивача на те, що додаткова угода не була підписана відповідачем спростовується наявним в додатковій угоді підписом позивача, державною реєстрацією правочину. Просила суд в позові відмовити (а.с.37-39). 29.05.2019 представник позивача [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, посилаючись на те, що відповідачем не надані докази того, що позивач знав про наявність додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки. Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно свідчить про державну реєстрацію додаткової угоди 13.05.2015, але не\~ підтверджує факту подачі заяви про реєстрацію додаткової угоди особисто [PERSON] , оскільки не містить його підпису. 13.05.2015 [PERSON] знаходився у Запорізькій області і не міг особисто звертатися до державного реєстратора. У 2008 році позивач уклав договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який закінчився 27.08.2018. До серпня 2018 року позивач отримував орендну плату на підставі договору оренди, яка збільшувалась в останні роки за рахунок індексації (а.с.65-66). Позивач [PERSON] в судовому засіданні від 27.07.2020 пояснив, що у 2008 році уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, строк якого\~ закінчувався у 2018 році. У вересні 2018 року, він прийшов за орендною платою та повідомив представника відповідача [PERSON] про те, що він не має наміру продовжувати орендні відносини. У відповідь [PERSON] надала йому додаткову угоду до договору оренди землі, яку він не підписував та не уповноважував будь-кого на її підписання, знаходився в м. Запоріжжі, де працював. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позові та відповіді на відзив. Просила суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти заявленого позову заперечувала, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно зі ст.ст. 13, 30, 31 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі» в редакції від 04.06.2008 чинній на момент укладення договору оренди (далі - Закон № 161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно з ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надано особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з п. 37 договору оренди земельної ділянки, укладеного 27.08.2008 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-грецьке спільне підприємство «Афіни», правонаступником якого є ТОВ «СП «Афіни», дія договору оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 120856 від 09.12.2005 належить земельна ділянка площею 3,27 га (кадастровий номер 6522983600:06:005:0006), розташована на території Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області (а.с.6). 27.08.2008 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-грецьке спільне підприємство «Афіни», правонаступником якого є ТОВ «СП «Афіни», укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, зареєстрований у Іванівському відділенні Херсонської регіональної філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2008 за № 040872300398 (а.с.243-244) та спірна додаткова угода до договору оренди землі № 040872300398 від 27.08.2008, зареєстрована державним реєстратором Пєшою Т.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 21274336 від 13.05.2015, строком на 10 років, з правом пролонгації (а.с.242). 04.09.2018 [PERSON] , діючи на підставі довіреності серії ННМ № 644422, виданої останньому [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., звернувся до ТОВ «СП «Афіни» з листом-повідомленням про припинення договору оренди земельної ділянки, повідомивши про те, що договір оренди земельної ділянки від 27.08.2008 за № 040872300398 припинив свою дію, у зв`язку з чим просив не обробляти земельну ділянку, оскільки власник земельної ділянки не має наміру переукладати договір оренди на новий строк. Лист отримано керівником підприємства [PERSON] 31.01.2019 (а.с.12-13). Свідок [PERSON] в судовому засіданні від 27.07.2020 пояснила, що в період з 2006 до 2015 року працювала секретарем виконкому Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області, в межах службових повноважень вчиняла нотаріальні дії, зокрема видавала довіреності. В 2015 році під час оформлення додаткових угод до договорів оренди, люди масово звертались до сільської ради із заявами про видачу довіреностей на оформлення їх документів іншою особою. Оскільки довіреність засвідчується особистим підписом, то присутність довірителя є обов`язковою. Видача довіреності та засвідчення підпису відноситься до різних нотаріальних дій. Запис № 85 в Книзі реєстрації нотаріальних дій за 2005 рік, де зазначено, що вона засвідчила підпис [PERSON] , є помилкою, насправді [PERSON] була видана довіреність. [PERSON] 17.03.2015 видав [PERSON] довіреність подавати від його імені документи, включаючи заяви, представляти його інтереси у відділі Держземагенства, реєстраційній службі, інших установах та організаціях, отримувати необхідні довідки, документи, витяги, оплачувати належні йому платежі, включаючи державне мито, розписуватися в одержанні документів, одержати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права,\~ а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність містить: виправлення щодо дати видачі паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON] ; підпис довірителя. Довіреність посвідчена секретарем виконкому Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області Сібільовою С.С. 17.03.2015, зареєстрована в Журналі для реєстрації нотаріальних дій під № 85 (а.с.248). Із пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні від 27.07.2020 видно, що вона працює заступником директора ТОВ «СП «Афіни», в 2015 році виконувала роботу щодо реєстрації додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок. З цією метою орендодавці видавали їх довіреності на реєстрацію додаткових угод до договорів оренди, на підставі яких вона реєструвала додаткові угоди та отримувала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. [PERSON] також видав на неї довіреність, на підставі якої вона зареєструвала додаткову угоду та отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Додаткову угоду підписував за [PERSON] його дядько [PERSON] за довіреністю, яка втрачена. Із пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні від 20.08.2020 видно, що в 2015 році від імені [PERSON] , він не підписував додаткову угоду на земельну ділянку, що належить [PERSON] , довіреності на підписання додаткової угоди [PERSON] йому не видавав. Згідно особової картки [PERSON] , наданої роботодавцем АТ «МОТОР СІЧ», видно, що в період з 13.04.2010 до 18.09.2019 [PERSON] працював слюсарем-ремонтником, в 2015 році йому була надана щорічна відпустка в період з 03.08.2015 до 27.08.2015, особова картка містить підпис [PERSON] (додаток до справи вільні зразки підпису [PERSON] ). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд вважає, що довіреність на вчинення від імені [PERSON] дій [PERSON] , посвідчена секретарем виконкому Новодмитрівської сільської ради Іванівського району Херсонської області 17.03.2015, зареєстрована в Журналі для реєстрації нотаріальних дій під № 85, є неналежним доказом, оскільки в день видачі довіреності позивач [PERSON] знаходився на роботі в АТ «МОТОР СІЧ», розташованого в м. Запоріжжі, і не міг бути присутнім під час вчинення нотаріальної дії в с. Новодмитрівка, Іванівського району, Херсонської області. На підставі довіреності, яка визнана судом неналежним доказом, [PERSON] 13.05.2015 зареєстрована додаткова угода до договору оренди землі, яка є недопустимим доказом, оскільки одержана в порушення порядку, встановленого законом, зокрема [PERSON] не видавалась довіреність на державну реєстрацію додаткової угоди. Ухвалою суду від 08.07.2019 у ТОВ «СП «Афіни» витребувано оригінал додаткової угоди від 13.05.2015, укладеної з [PERSON] до договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008 (а.с.75), який не надано у зв`язку з втратою договору оренди та додаткової угоди (а.с.85-91). Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Шкарівської Н.І. № 33924/33925/19-32 від 03.03.2020 підпис від імені [PERSON] в додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки № 040872300398 від 27.08.2008 у графі «Орендодавець» виконано не [PERSON] , а іншою особою (а.с.130). Суд вважає, що в судовому засіданні не підтвердилось те, що орендодавець [PERSON] підписував додаткову угоду від 13.05.2015 до договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008, на її укладення та державну реєстрацію не надавались повноваження іншій особі, що свідчить про відсутність волі орендодавця на її укладення та є підставою для визнання її недійсною, скасування державної реєстрації. Суд відхиляє заперечення представника відповідача [PERSON] та пояснення свідка [PERSON] в тій їх частині, що [PERSON] знав про наявність додаткової угоди, оскільки це не доведено належними доказами. Визначальним при укладенні договору є досягнення домовленості сторін щодо істотних умов договору, якої не було, що підтверджується показаннями позивача [PERSON] . Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник відповідача [PERSON] просила суд застосувати строк позовної давності, оскільки витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач отримав 13.05.2015, державна реєстрація додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008 відбулася 13.05.2015, з цього часу починається перебіг строку позовної давності, який закінчився 13.05.2018, позивач звернувся до суду у квітні 2019 року (а.с.37-39). Представник позивача [PERSON] проти застосування строку позовної давності заперечувала, посилаючись на те, що процесуальний строк звернення з позовом до суду не порушено, оскільки позивач отримував орендну плату на підставі укладеного договору оренди земельної ділянки від 27.08.2008 із строком дії до 27.08.2018, але не на підставі додаткової угоди, про наявність якої дізнався 04.09.2018, коли отримував орендну плату та заявив [PERSON] про те, що не має наміру продовжувати орендні відносини. Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права свідчить про державну реєстрацію додаткової угоди 13.05.2015, але не підтверджує факту подачі заяви про реєстрацію додаткової угоди особисто [PERSON] , оскільки не містить його підпису. 13.05.2015 [PERSON] знаходився у Запорізькій області і не міг особисто звертатися до державного реєстратора (а.с.65-66). Суд вважає, що позивач [PERSON] довідався про наявність додаткової угоди 04.09.2018, оскільки 13.05.2015 особисто її не підписував, довіреності на державну реєстрацію додаткової угоди [PERSON] не видавав, вважав договір оренди земельної ділянки припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Перебіг строку позовної давності починається з 04.09.2018, який закінчується 04.09.2021. Позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності - 11.04.2019. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду На підтвердження судових витрат: 1) пов`язаних із залученням адвоката позивач надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу та довідку про сплату адвокату Пестрецовій Р.Г. 4 000,00 грн. (а.с.17-18); 2) пов`язаних із залученням експерта - квитанцію № 0.0.1575644644 від 09.01.2020 про оплату експертизи за рахунком №33924/33925/19-32 від 19.12.2019 на загальну суму 6 280,00 грн. (а.с.143). Вартість проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз\~ міністерства юстиції України почеркознавчої експертизи також підтверджується актом №33924/33925/19-32 та становить 6 280,00 грн. (а.с.126). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з залученням адвоката та проведенням почеркознавчої експертизи. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 зі змінами, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, поданою фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VІІІ розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2019 становить 1 921 грн. З позовом позивач звернувся 11.04.2019, заявивши одну вимогу немайнового характеру. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 768,40 грн. (1 921 грн. х 0,4 = 768,40 грн.).

Outcome: approved