Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь дружини за рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/3576/16-ц від 06.03.2017 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] 2008 року народження у розмірі 5 000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття - [INFO] та встановити аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] 2008 року народження у розмірі 2 000 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття - [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в 2006 році між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який вони розірвали у 2016 році. Від даних стосунків мають доньку: [PERSON] 2008 року народження. 06.03.2017 року ухвалено рішення Біляївського районного суду Одеської області про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 5 000 грн. до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] зазначає, що на даний час матеріальне становище позивача змінилось, він немає стабільного заробітку, що робить неможливим сплату аліментів у сумі 5 000 грн. Окрім того, батько позивача [PERSON] 1949 року народження має хронічні захворювання і потребує його допомоги, що призводить до скрутного матеріального становища позивача. Позивач зазначає, що відповідно чинного законодавства розмір аліментів на одну дитину складає 50% від прожиткового мінімуму, що станом на 1 січня 2018 року складає 1860 грн., тобто 1860х50%=930 грн. Тому, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. 26.06.2018 року [PERSON] надала до суду відзив, в якому вказує про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та зазначає, що вона є фізичною особою підприємцем (перукарем) на теперішній час її матеріальний стан погіршився, враховуючи оренду приміщення, єдиний податок та єдиний соціальний внесок, її дохід складає розмір навіть менше мінімальної заробітної плати передбаченої законом України про державний бюджет України на 2018 рік, що підтверджується: випискою з Єдиного державного реєстру; витягом з реєстру платників єдиного податку; договором суборенди нежитлового приміщення 5 кв. м від 01 жовтня 2017 року; квитанцією про сплату Єдиного податку від 11.06.2018 року; квитанцією про сплату ЄСВ від 11.06.2018 року; книгою обліку доходів (а.с. 55-62). Окрім того, у дитини є захворювання за діагнозом: сколіотична постава, при даному захворюванні дитина потребує - ЛФК масаж, плавання, та використання коректору осанки, що підтверджено висновком лікаря ортопеда; прогресуюча міопія легкого ступеня спазм акомодації, при даному захворювання дитина потребує,: окуляри, курси стимулюючої терапії, санаторно-курортне лікування, заняття по системі «Коваленко», вітаміни, судинні препарати, що підтверджується висновком лікаря офтальмолога (а.с. 46-47). Позивач по справі є моряком, і як відомо відповідачці, на посаді старшого механіка за його контрактом, отримує приблизну заробітну плату у розмірі 7-7,5 тис. євро, тобто приблизний дохід на місяць складає 105 000 грн. Тому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] . 26.06.2018 року відповідач за первісним позовом [PERSON] подала до суду зустрічний позов. В якому просить збільшити розмір аліментів, та стягувати з відповідача на утримання дитини 10 000 грн. Мотивує це тим, що від шлюбу з [PERSON] , має доньку [PERSON] 2008 року народження, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.03.2017 року на її користь стягуються аліменти у розмірі 5 000 грн. на утримання доньки. Вона є фізичною особою підприємцем (перукарем) на теперішній час її матеріальний стан погіршився, дохід на даний момент менше передбаченого Законом про державний бюджет України на 2018 рік, тому їй дуже важко самостійно утримувати дитину, заробітної плати ледве вистачає на комунальні послуги, продукти харчування, одежу. Окрім того, дитина має проблеми зі здоров`ям та потребує постійного лікування. Відповідач та позивач за первісним позовом є моряком та на посаді старшого механіка отримує близько 7-7,5 тис. євро, суму аліментів, які просить стягувати позивач та відповідач за первісним позовом, складає лише 1/10 від його доходу (а.с.50-82). У своїх письмових запереченнях на зустрічний позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів представник позивача [PERSON] зазначила, що позовні вимоги позивачки за зустрічним позовом безпідставні та незаконні, так як вона зазначила, що її дохід менший за передбачений Законом у 2018 році. Однак, за відрахуванням усіх виплат на оренду приміщення, єдиного податку, єдиного соціального внеску (згідно доданих до зустрічного позову документів) її дохід складає 3918,10 грн., що є більшим за мінімальну заробітну плату, яка згідно Закону України Про Держаний бюджет України складає 3723 грн. Щодо доходів [PERSON] , то припущення відповідача та позивача за зустрічним позовом не відповідають дійсності. У 2015 році [PERSON] закінчив Одеську національну морську академію за напрямком підготовки «Морський та річковий транспорт» та здобув кваліфікацію бакалавра з суднової енергетики (а.с. 95), відповідно до Положення «Про звання осіб командного складу морських суден та порядку їх присвоєння від 01.02.2016 року № 39» для заняття посади старшого механіка цього не достатньо (а.с. 86-96). 06.09.2018 року у відзиві на позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів до [PERSON] , щодо збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, визначеного у розмірі 10 000 грн. позивач та відповідач по зустрічному позову [PERSON] просить відмовити в повному обсязі (а.с. 134-145). Представник позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову у судовому засіданні заперечувала щодо зустрічного позову, на первісному позові наполягала. Представник відповідача та позивача по зустрічному позову у судовому засіданні наполягав на зустрічному позові, просив в первісному позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд залишає без задоволення позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] В судовому засіданні та за матеріалами справи встановлено. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2016 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 29 вересня 2006 року Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 40 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження виданого Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області, від 11.10.2008 року, актовий запис № 146 (а.с. 11). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.03.2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено та вирішено стягувати з Без хутрого Ан тона Васильовича на користь [PERSON] и аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] вересня 2008 року народження , у розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи з 04 жовтня 2016 року і до її повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 31-33). В рахунок задоволення своєї уточненої позовної заяви та на підтвердження того, що на утриманні позивача знаходиться дружина та іх спільна дитина, додано: копію свідоцтва про шлюбу [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22.04.2017 року, актовий запис 744 від (а.с. 36), свідоцтво про народження їх доньки [PERSON] [INFO] , виданого Київським районним у м. Одесі ВДРАЦС, актовий запис 1068 від 17.10.2017 року (а.с. 35). А згідно довідки виданою виконкомом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27.02.2017 року № 671 в склад сім`ї відповідача та позивача за зустрічним позовом [PERSON] входить лише донька 2008 року народження (а.с. 37). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід також зазначити, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 20.07.2018 року (а.с. 106-107) з метою повного та всебічного розгляду справи, та винесення законного, вмотивованого рішення по справі було задоволено клопотання відповідачки за первісним позовом [PERSON] про витребування доказів (а.с. 100-101). На виконання даної ухвали Головний центр обробки спеціальної інформації ДПС України надав довідку від 26.07.2018 року № 16025, згідно якої в період з 20.02.2017 по 22.05.2018 року [PERSON] дійсно неодноразово перетинав кордон України (а.с. 112). ТОВ «УНІВІС, ЛТД» у відповідь на ухвалу повідомила про те, що надавала гр. [PERSON] посередницькі послуги у працевлаштуванні за кордоном на посаді другого механіка, на суднах, що належать іноземному судновласнику у період: з 20.02.2017 по 19.04.2017, з 20.06.2017 по 26.07.2017, з 29.08.2017 по 28.09.2017, з 24.10.2017 по 24.11.2017, з 19.12.2017 по 26.01.2018, з 21.02.2018 по 29.03.2018, з 22.052018 по теперішній час він знаходиться у рейсі (а.с. 114). Згідно відповіді Адміністрації Одеського морського порту № 20А.3/10-680 від 17.08.2018 року, капітаном морського порту Одеса було видано посвідчення особи моряка серії [NUMBER] від 22.03.2013 року на ім`я [PERSON] , термін дії посвідчення було продовжено до 19.05.2022 року (а.с. 118). З відповіді Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, вбачається, що гр. [PERSON] 11.08.2009 року отримав послужну книжку моряка (ПКМ), однак термін зберігання особових справ моряків складає 6 років, але факт отримання ПКМ [PERSON] підтверджується з особової справи № 1062/2015/04-Мвід 14.05.2015 року в Одеській регіональній філії Інспекції, копії якого надано (а.с.123-130). Згідно уточненого позову [PERSON] , відповідно до письмових запереченнях на зустрічний позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів та згідно клопотання представника позивача [PERSON] його батько має хронічні захворювання, він потребує його допомоги, що призводить до скрутного матеріального становища позивача. На ім`я його дружини, [PERSON] укладено договір оренди житлового приміщення від 13.08.2018 року, однак до суду не надано жодного доказу (квитанцій, чеків, накладних тощо) на підтвердження факту сплати за данні послуги коштів [PERSON] В розумінні ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач працездатний, працює, отримує стабільний дохід, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів (крім копії документів, що підтверджують наявність на його утриманні дружини та дитини), а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини, яку він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру. Від так, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду 06.03.2017 року не є завищеним та не призводить до погіршення матеріального становища позивача та відповідача за зустрічним позовом, а тому суд залишає без задоволення уточненні позовні вимоги [PERSON] . Щодо вимог заявлених [PERSON] в зустрічному позові в якому вона просить збільшити суму стягнення аліментів, встановлених рішенням суду від 06.03.2017 року на утримання дитини з 5000 грн. до 10 000 грн., суд не знайшов підстав для їх задоволення. Відповідач по первісному та позивач по зустрічному позову свої вимоги обґрунтовує наданими до суду копіями контрактів та листами про щомісячний дохід відповідача (позивача за первісним позовом) в період з 2015 року. Суд зазначає, що аліменти стягуються за рішенням Біляївського районного суду від 06.03.2017 року, яке набрало законної сили. При постановленні даного рішення позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладенні у позовній заяві, а отже дохід відповідача (позивача за первісним позовом) цілком враховано при винесенні рішення суду про стягнення аліментів. Щодо роздруківки вакансій з заробітною платою з сайту морського агентства «Univis LTD» від 24.06.2018 року, то вона, на думку суду, лише підтверджує приблизні припущення [PERSON] про розмір доходів [PERSON] Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо обставин, на які посилається [PERSON] , що його батько хворіє та потребує додаткових коштів на лікування, то суд звертає увагу, що відповідно до копії медичної документації, яка надана позивачем по первісному позову зазначені обставини існували і при ухваленні рішення суду про стягнення 5000 грн., аліментів. Батько [PERSON] є пенсіонером, а отже отримує пенсію, оскільки іншого суду не доведено. На вимогу ст. 192 СК України, позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) не довела обставин, які необхідні для зміни розміру аліментів, а саме не довела того факту, що дохід відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) істотно збільшився, з доказів долучених до матеріалів справи вбачається лише те, що [PERSON] продовжує отримувати постійний та стабільний заробіток. Згідно приписів Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на день подання зустрічного позову складав 1860 гривень, станом на день постановлення рішення суду прожитковий мінімум становить 2027 гривень. Встановлено, що з відповідача (позивача за первісним позовом) рішенням суду постановлено стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000 грн. щомісячно, таким чином з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у більшому за мінімальний розмір, дана сума є достатньою згідно вимог ст. 182 СК України, і не призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Враховуючи, це слід залишити без задоволення зустрічний позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Підсумовуючі усе вищезазначене, суд дійшов висновку, що принципово становище позивача по первісному позову не погіршилось, навіть з урахуванням народження дитини у новому шлюбі. Його заробітна платня, на думку суду є достатньою для сплати 5000 грн., навіть з урахуванням зазначених змін. З іншого боку, суд вважає, що також відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, з урахуванням народження дитини в іншому шлюбі и відсутності доказів принципового збільшення заробітної плати. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed