Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Зазначені вимоги позивача обґрунтовуються посиланням на те, що 17.02.2014 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір про наміри у майбутньому укласти договір куплі-продажу, що забезпечується авансом. Відповідно до розділу 1 пункту 1 Договору позивач передав відповідачці аванс в розмірі 4350 грн. в рахунок оплати при купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS], який мав придбати за 87000 грн. до 30.03.2014 року. Однак відповідачка свої зобов»язання перед позивачем не виконала, в зв»язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки суму, що дорівнює вартості завдатку в розмірі 8700 гривень. Крім того позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з вказаної норми Цивільного процесуального кодексу України та враховуючи те, що [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а [PERSON] було двічі повідомлено про час і місце судового розгляду у відповідності до абзацу четвертого частини п'ятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, а відтак, зважаючи на абзац п'ятий частини п'ятої цієї ж статті Цивільного процесуального кодексу України, вважається, що судовий виклик вручено їй належним чином, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом з'ясовано, що [PERSON] взяла у [PERSON] грошові кошти у розмірі 4350 грн., як завдаток в рахунок-оплати при купівлі-продажу будинку, що підтверджується Договором про наміри від 17.02.2014 р. (а. с. 3). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом і якщо надалі сторонами не укладено договору купівлі-продажу обумовленого майна, сплачена сума авансу підлягає поверненню. Аванс є доказом, який посвідчує факт наявності зобов'язання, а також зараховується в рахунок майбутніх платежів. Сторона, яка видала аванс має право його повернення у випадку невиконання договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відшкодування збитків та моральної шкоди. З Договору про наміри від 17 лютого 2014 року вбачається, що [PERSON] прийняла від [PERSON] аванс за належне їй домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в розмірі 4350 грн. Частиною першою статті 571 Цивільного кодексу України визначено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Так як договору купівлі-продажу домоволодіння між сторонами не відбулося, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачену ним суму авансу в розмірі 8700 грн. Доказів на спростування цих обставин [PERSON] не подала, так само як і не подала доказів того, що договір купівлі-продажу будинку про який йдеться у Договорі про наміри у майбутньому укласти договір куплі-продажу, що забезпечується авансом від 17.02.2014 р. не було укладено з вини [PERSON] Частиною першою статті 571 Цивільного кодексу України визначено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60 грн. (судовий збір).

Outcome: approved