Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки загальною площею 0,63 га. (згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 036545 від 22 вересня 2004 року) та на земельні ділянки площею 0,77 га. (згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 085686 від 22 вересня 2004 року), з врахуванням виданих 25 квітня 2012 року на імя позивача свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частину цих земельних ділянок - в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 1 квітня 2007 року. Під час судового розгляду судом залучені до участі у справі в якості співвідповідачів рідні брати сторін по справі : [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті батька. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримли в повному обсязі. Представник позивача пояснив, що спірні земельні ділянки, які є спадковим майном після смерті батька сторін по справі - [PERSON], прийняли [PERSON] та [PERSON]. Відповідач після прийняття спадщини не отримав відповідного свідоцтва, через що на даний час не має можливості реалізувати спадкові права. На даний момент між сторонами стосовно земельних ділянок, які є предметом позову, спору не існує, однак, позивач у позасудовому порядку за згодою відповідача не може зареєструвати за собою право власності на 1/2 частину спадкового майна. Відповідач, [PERSON], подав до суду письмову заяву, якою просить проводити розгляд справи у його відсутності, погоджується із заявленими вимогами. [PERSON], [PERSON], [PERSON] жодних заперечень щодо заявлених позивачем вимог не надано, що свідчить про те, що вказані особи не претендують на спадкове майно (що додатково підтверджується наданими суду письмовими заявами [PERSON] та [PERSON]А.) Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. Із позовної заяви та пояснень позивача встановлено, що сторони по справі є спадкоємцями після смерті батька [PERSON], який за життя був власником земельних ділянок. Вказані обставини доводяться копією свідоцтва про народження [PERSON], батьком якого вказаний [PERSON] та копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 036545 та серії ЯБ № 085686, які підтверджують право власності останнього на 8 земельних ділянок, площею відповідно, 0,63 га та 0,77 га. Із долученої до позовної заяви копії свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] помер 1 квітня 2007 року. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, вказаними вище доказам доводиться наявність у позивача спадкових прав як спадкоємця першої черги спадкування після смерті батька, відповідно до ст.1261 ЦК України, наявність у спадкодавця спадкового майна та підтверджено факт відкриття спадщини. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Сторони не заперечують, що заповіту [PERSON] стосовно належного йому майна не посвідчував, а тому, в даному випадку право на спадкування одержали спадкоємці за законом, якими, відповідно до пояснень позивача, є діти спадкодавця : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Чинним законодавством передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Досліджені судом копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 25 квітня 2012 року, доводять, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли сторони по справі : [PERSON] та [PERSON], при чому розмір часток кожного із спадкоємців, згідно із ч.1 ст.1267 ЦК України, є рівними по 1/2 частині. Таким чином, сторони по справі реалізували своє право на спадщину, а тому у відповідності до ч.1 ст.1296 ЦК України вправі одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак, відповідач [PERSON] не скористався вказаним правом, а тому на даний час не може оформити своїх спадкових прав, оскільки на даний час для отримання вказаного свідоцтва необхідно надати нотаріусу витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Наведені обставини доводяться копією повідомлення від 15 січня 2016 року за підписом начальника управління Держгеокадастру у Сарненському районі Рівненської області та копією постанови державного нотаріуса від 19 січня 2016 року, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельних ділянок після смерті [PERSON], в звязку із відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на ті обставини, що відповідач визнає заявлені вимоги позивача, оскільки не заперечує щодо переходу права власності на спірну частину земельних ділянок до [PERSON], розпорядитись частиною земельної ділянки на користь позивача відповідач не може через чинний на даний час мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Суд вважає таку позицію необґрунтованою, оскільки в ході судового слідства встановлено, що відповідач прийняв спадщину після смерті батька, а тому є власником спадкового майна, оскільки, згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом не встановлено, що відповідач будь-яким чином порушив законні права позивача, а тому в даному випадку спір між сторонами з приводу предмету позову відсутній. З огляду на наведене, позов [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 328, 1218, 1220, 1222, 1261 ЦК України,

Outcome: dismissed