Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] з 2002 року та по день смерті останнього - [INFO] . Заяву мотивує тим, що він та [PERSON] мешкали разом, як сім`я у будинку по [ADDRESS] . Стосунки, що склались між ними були як в сина та батька, вони разом займались підсобним домашнім господарством, ділили порівну усі витрати, мали спільний бюджет. Крім того, заявник доглядав за [PERSON] по день його смерті, всі витрати по похованню взяв на себе, оскільки у померлого не було жодних родичів. Також з 2011 року та по теперішній час, заявник зі своєю сім`єю мешкає у вищевказаному будинку, що належав померлому. Вважає, що він є спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки довести факт проживання однією сім`єю в позасудовому порядку неможливо, він був змушений звернутися до суду. Встановлення даного факту необхідне заявнику для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав. Пояснив, що він 13 років проживав разом з померлим та вони проживали як одна сім`я, у зв`язку із чим він має намір отримати спадщину, як спадкоємець четвертої черги. Вказав, що у померлого була дружина, проте відомості про неї відсутні, тому він вважає, що є єдиним спадкоємцем. Просить заяву задовольнити. Представник заявника за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та пояснив, що заявник позбавлений можливості отримати спадщину в іншій спосіб, оскільки він не являється спадкоємцем за заповітом або родичем померлого. Разом з тим, оскільки вони фактично мешкали як сім`я тривалий час, просить суд задовольнити заяву. Представник зацікавленої особи - Сокологірненської сільської ради за довіреністю Дем`яненко В.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Разом з тим пояснив, що свідчень щодо проживання заявника із померлим однією сімєю немає. Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, представника зацікавленої особи, покази свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З довідки, виданої Сокологірненською сільською радою 06 серпня 2019 року № 482 вбачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] з 2011 року по теперішній час проживають: [PERSON] , його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . Власником вищевказаного житлового будинку є [PERSON] , що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок. Так, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 11 березня 2015 року виконавчим комітетом Сокологірненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, акт. запис № 7. Звернення заявника до суду зумовлено тією обставиною, що [PERSON] з 2002 року та по день смерті проживав разом з [PERSON] однією сім`єю, що в розумінні ст. 1264 ЦК України дає йому право на спадкування. Слід зазначити, що за правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, у тому числі, про встановлення факту проживання однією сім`єю. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК (п. 21). Крім вказаного, слід зауважити, що за загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності (правова позиція, висловлена Верховним Судом в постанові від 17.10.2018 справа № 200/21452/15-ц). Суд враховує, що ст. 3 СК України визначає, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про відповідні ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат. Отже для одержання права на спадкування у осіб, передбачених ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю; на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. При з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Слід зазначити, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї спадкодавця, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Разом з тим, на підтвердження вимог заяви не було надано жодних переконливих доказів, а покази свідків є суперечливими, непослідовними та такими, що мають суттєві розбіжності. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що являється сусідкою заявника. Вказала, що десь 5 років тому вона переїхала до с. Сокологірне та знала, що [PERSON] та [PERSON] зі своєю родиною мешкають разом, про що свідчить те, що неодноразово вона бачила, як [PERSON] грав із дітьми заявника у дворі. Пояснила, що [PERSON] ніколи не ображав померлого, доглядав за ним. Також вказала, що у померлого була дружина, проте чи жива вона їй точно невідомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що йому відомо, що заявник проживав разом з [PERSON] в одному дворі. На його думку, вони жили, як одна сім`я, проте чи жили вони в одному будинку, чи жив [PERSON] у тимчасовій споруді йому невідомо. Вказав, що точно не знає чи були у померлого якійсь родичі, окрім дружини, проте де вона знаходиться йому невідомо. Наголосив, що ніколи не звертав уваги на деталі стосунків між [PERSON] та померлим, тому надати конкретні пояснення з приводу їх проживання не може. Надаючи оцінку вказаним доказам суд зазначає, що такі пояснення можуть свідчити про фактичне перебування заявника, його родини та померлого на території одного подвір`я, будинку, проте не підтверджують та не спростовують факту їх проживання однією сім`єю, в розумінні ст. 3 СК України, оскільки не розкривають підстав, умов проживання [PERSON] за вказаною адресою чи суть його взаємостосунків зі спадкодавцем. Крім того, з пояснень свідків вбачається, що у померлого була дружина, проте узгоджених відомостей щодо неї надано не було, оскільки один свідок вказала, що дружина померла, а іншій вказав, що вона жива. Останнє також підтвердив й заявник. Аналізуючи свідчення заявника, суд дійшов висновку, що вони не містять фактичних даних, які б підтверджували факт його проживання з померлим однією сім`єю. Заявником не розкрито суть взаємостосунків між ним та спадкодавцем, в тому числі, чи мали вони взаємні права та обов`язки, в чому вони полягали, чи піклувалися вони один про одного та в чому це виявлялось, чи мали вони спільні заощадження, спільний бюджет і з чого він складався, чи здійснювали вони спільні витрати, покупки та інше. По суті показів заявника вбачається, що він доглядав за [PERSON] до його смерті та поховав за власні кошти. Разом з тим, такі пояснення за відсутності жодних доказів не можуть свідчити про наявність між [PERSON] та [PERSON] усталених відносин, що за всіма ознаками притаманні сім`ї у розумінні Сімейного кодексу України. Докази, що підтверджували пов`язаність їх спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що є визначальним у вирішенні питання про спадкування на підставі статі 1264 ЦК України суду не надано. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що заявник не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт його постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За таких обставин в задоволенні позову [PERSON] про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] однією сім`єю слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed