Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу в обґрунтування якого вказує, що 17 квітня 1991 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Збереження сімї неможливо, тому що це суперечить їхнім інтересам і життєвим цінностям. Між ним та відповідачкою сімейні відносини зіпсовані, що призвело до ситуації, де він вважає за необхідне звертатись до суду з проханням розірвати шлюб між ними. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі . Відповідачка в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У звязку з викладеним, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і розірвання шлюбу. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони 17 квітня 1991 року зареєстрували шлюб, який було зареєстровано Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №198. Як вказує позивач у своєму позові, на протязі тривалого часу шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені та не відновлювались. На примирення сторони не згодні, позивач наполягає на розірвані шлюбу, так як подальше збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. У свою чергу відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4\~ст. 56 СК України,кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідност..112 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили спільні шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам. Згідно ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved