Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу.. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до розписки 17.05.2018 року позивач позичив [PERSON] суму в розмірі 25000 гривень. На підтвердження позики [PERSON] надав розписку, в якій зобов`язався повернути на першу вимогу. 19.10.2018 року позивач Корпан надіслав на адресу відповідача лист, -з проханням повернути кошти до 19.11.2018 року, проте в зазначений строк відповідач кошти не повернув. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу 25000 гривень та судові витрати по справі в розмірі 768 гривень 40 копійок. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 32). Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи про причини неявки суд не сповістив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутність (а.с. 20, 25, 30). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.05.2018 року відповідач [PERSON] , під розписку позичив у позивача [PERSON] 25000 гривень, які зобов`язався повернути на першу вимогу (а.с. 5). 19.10.2018 року позивач надіслав на адресу лист, з проханням повернути кошти до 19.11.2018 року (а.с. 8, 9) У встановлені строки відповідач свої зобов`язання за умовами розписки не виконав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов`язки за договором позики, у тому числі і повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів законодавства. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем кошти в сумі 25000 гривень не повернуті. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦКУ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволенню. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання, відповідно до умов розписки, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved