Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Мир», що знаходиться в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти: позивач [PERSON] та його сестра -відповідач [PERSON] Мати сторін - [PERSON] померла [INFO] В установлений законом 6-ти місячний строк позивач звернувся в Вінницьку районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини і 31.03.2004 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Мир» та знаходиться в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах. Сестра позивача - відповідач [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла та на неї не претендує. В даний час позивач звернувся в Вінницьку районну державну нотаріальну контору по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який залишився після смерті батька. Однак, державний нотаріус своєю постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, ціле будинковолодіння, яке складається з одного жилого будинку з надвірними будівлями і розташоване в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Членами колгоспного двору згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки значились -дружина [PERSON], дочка [PERSON]. Станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] набули [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/3, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] В 1991 році сестра позивача - [PERSON] виїхала на навчання в м. Вінницю. 27.09.1992 року вона вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Після реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] стала проживати в будинку батьків свого чоловіка, відповідно вибула з колгоспного двору. Оскільки відповідачка [PERSON] з 1992 року в спірному будинку не проживає, своєю працею та коштами вона не брала участі в веденні спільного господарства двору, свою частку не витребувала у встановлений законом трьохрічний строк, позивач вважає, що вона втратила право на частку в майні колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв спадкоємиць першої черги - її чоловік, а батько позивача - [PERSON], вступивши відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) в оперативне управління спадковим майном, оскільки проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою. Інші спадкоємці першої черги - позивач та відповідач по справі спадщину після смерті матері не прийняли та на неї не претендували. Таким чином, будинковололдіння [ADDRESS] належало лише [PERSON]. За наведених обставин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 19 жовтня 2002 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Байдак В.П. не з`явилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, позов підтримують, змін та доповнень не мають, просять його задоволити. Відповідач, представник Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 14.03.1990 року один цілий жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] (а.с. 14). Членами колгоспного двору, станом на вказану дату, згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки значились -дружина [PERSON], дочка [PERSON] (а.с. 20 - 27). Станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] набули [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно з ч.1 ст.120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів. Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/3, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] 27.09.1992 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Після реєстрації шлюбу відповідач [PERSON] стала проживати в будинку батьків свого чоловіка, що підтверджується довідкою Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 250 від 07.04.2017 року (а.с. 15). Відповідно до виписки із погосподарської книги Степанівської сільської ради Вінницького району за 1995-2000 роки відповідач [PERSON] вибула з колгоспного двору. Оскільки відповідачка [PERSON] з 1992 року в спірному будинку не проживає, своєю працею та коштами вона не брала участі в веденні спільного господарства двору, свою частку не витребувала у встановлений законом трьохрічний строк, тому втратила право на частку в майні колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.04.2017 року (а.с. 10). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв спадкоємиць першої черги - її чоловік, а батько позивача - [PERSON], вступивши відповідно до вимог ст.549 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) в оперативне управління спадковим майном, оскільки проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, що підтверджується виписками з погосподарської книги (а.с. 20 - 27). Інші спадкоємці першої черги - позивач та відповідач по справі спадщину після смерті матері не прийняли та на неї не претендували. Таким чином, будинковололдіння [ADDRESS] належало лише [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.03.2003 року (а.с. 9). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки паю у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Мир», що знаходиться в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти: позивач [PERSON] та його сестра - відповідач [PERSON] В установлений законом 6-ти місячний строк позивач звернувся в Вінницьку районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини і 31.03.2004 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Мир» та знаходиться в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 19). Відповідач [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла та на неї не претендує. Позивач звернувся в Вінницьку районну державну нотаріальну контору по питанню отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який залишився після смерті батька [PERSON], однак державний нотаріус своєю постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого виконкомом Степанівської сільської ради народних депутатів 14.03.1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів від 19.05.1988 року, зазначено, що ціле будинковолодіння, яке складається з одного жилого будинку з надвірними будівлями і розташоване в с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області по вул. Коцюбинського №4, належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] та позивачу рекомендовано звернутись до суду, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.03.2017 року №552/02-17 (а.с. 28). Дані правовідносини регулюються: - ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 123 ч. 2 ЦКУРСР розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За даних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved