Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 14.03.2019 року йому стало відомо від державних виконавців Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби про існування виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. виданого 16.11.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №21141, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №MKZ0A00360650 від 25.03.2003 року в загальній сумі 55\~101,18 Євро, що еквівалентно станом на 05.09.2017 року за курсом НБУ 1 699 351,23 грн. Вважає даний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказана у ньому сума заборгованості, не відповідає сумі фактичної заборгованості, оскільки вона визначена без врахування спливу строку позовної давності по стягненню тіла кредиту, відсотків та спеціальної позовної давності по пені. Крім того не враховано, що кредит було частково погашено і існують два судові рішення по стягненню цього кредиту, а саме: заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30.04.2010 року, де сума заборгованості визначена в розмірі 138 657,93 грн. та рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2013 року де сума заборгованості на станом на 17.03.2011 р. складає 21991,58 Євро, що еквівалентно 243 400,10 грн. Дані рішення набрали законної сили та пред`явлені до примусового виконання, що повністю виключає можливість стягнення спірної заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом. Судовим рішенням встановлено, що в межах строку позовної давності сума заборгованості складає 21991,58 Євро, що еквівалентно 243\~400,10 грн. і більше жодних зобов`язань у нього перед банком не має, а тому стягнення суми 55\~102,18 Євро шляхом вчинення виконавчого напису є безпідставним та незаконним. Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №21141 від 16.11.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. Представником АТ КБ «ПриватБанк» в порядку ЦПК надано відзив, з якого слідує, що 25.03.2003 року між Публічним акціонерним товариством ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого надано кредитні кошти. Через неналежне виконання умов кредитного договору [PERSON] , утворилася заборгованість за кредитним договором перед Банком. Стверджує, що позивач [PERSON] не оскаржує наявність заборгованості та її розмір, не надає до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, тобто не спростовує, а ні факту заборгованості перед Банком, а ні розміру боргу зазначеного у виконавчому написі. Як вбачається з позовної заяви, жодних розрахунків, або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед Банком не надається. Той факт, що позивач не спростовує наявність заборгованості вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що відповідно до розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису, для одержання виконавчого напису за кредитним договором за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, маються: 1. оригінали кредитного договору; 2. засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Слід звернути увагу Суду, що жодної мови про відмітку боржника не йдеться. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи. Банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість. Безспірність у розумінні статті 88 Закону України Про нотаріат є саме факт існування між кредитором та боржником : правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості поводиться у безспірному порядку. Крім цього, зазначає, що згідно підпунктів 3.1,3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.03.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчий напис за мови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року, строк потягом якого може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з моменту, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку, Банком все одно норма цієї статті не порушено. Оскільки згідно зі статтею 251 Цивільного Кодексу України Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України «Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.». У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору. Але договір не був припинений у зв`язку з п.9.6. Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору. У цьому пункті чітко зазначено, що договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань. Зобов`язання позивачем на сьогоднішній день не виконано. У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні позову при визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню просив відмовити у повному обсязі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак у наданому суду відзиві на позов, проти задоволення позовних вимог заперечує повністю. В матеріалах справи міститься заява представника АТ КБ «ПриватБанк» про розгляд справи у його відсутності. Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі № 21141 вчиненого 16.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. запропоновано стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №MKZ0A000360650 від 25.03.2003 року за період з 25.03.2003 р. по 05.09.2017 р. у розмірі 55\~102,18 Євро, що становить в гривні 1\~699 351,23 грн., а саме: 6838,58 Євро заборгованість за тілом кредиту; 19939,06 Євро заборгованість за відсотками; 28324,54 Євро - заборгованість з пені. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1, 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за №296/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безпірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3.5 Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до частини 1 статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Суд констатує, що встановлення вказаного трьохрічного обмеження на вчинення виконавчого напису не є формальністю позаяк узгоджується з приписами Глави 19 ЦК України, якою визначено загальну трьохрічну позовну давність. Позаяк включення у загальний розмір заборгованості частини платежів, які нараховані поза межами строків позовної давності, в будь-якому разі свідчать про спірність такої суми. Як вбачається з виконавчого напису, що сума, яка пропонується до стягнення, нарахована за період з 25.03.2003 року по 05.09.2017 року, тобто більш як за три роки до моменту звернення, що прямо суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В суму, яка пропонується до стягнення включена пеня за період з 25.03.2003 року по 05.09.2017 року у розмірі 28324,54 Євро, щодо стягнення якої, згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, встановлені скорочені строки позовної давності - один рік. Окрім того, заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.04.2010 року, встановлено суму заборгованості позивача, станом на 05.06.2009 року, в розмірі 138 657,93 грн. та рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2013 року, встановлено, що сума заборгованості позивача, станом на 17.03.2011 р., складає 21 991,58 Євро, що еквівалентно 243 400,10 грн. Дані рішення набрали законної сили та пред`явлені до примусового виконання, що повністю виключає можливість стягнення спірної заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Судовим рішенням від 21.03.2013 року встановлено, що в межах строку позовної давності сума заборгованості позивача складає 21 991,58 Євро, що еквівалентно становить 243\~400,10 грн., звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «Volkswagen» модель «Passat» 2003 р.в., седан, № кузова-шасі: [NUMBER] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Пред`явивши позов про звернення стягнення на предмет застави, кредитор змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни, а тому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється (Правовий висновок ВП Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц). З врахуванням наведеного заборгованість по відсотках в розмірі 19\~939,06 Євро, які нараховані після пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, також не відповідає вимогам ч.1 ст. 1048 та ч.2 ст. 1050 ЦК України. Таким чином, нарахована сума заборгованості за кредитним договором за період з 25.03.2003 р. по 05.03.2017 р. у розмірі 55\~102,18 Євро, яка пропонується до стягнення у виконавчому написі у будь-якому разі не може вважатися безспірною. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість позову повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У спірних правовідносинах приватний нотаріус не дотримався всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій та ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а тому вчинений з порушеннями виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З огляду на вказані вище встановлені судом фактичні обставини справи, які підтверджені доказами, суд приходить до висновку, що поданий [PERSON] позов ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає до задоволенню. У відповідності до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved