Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 30.03.2013 року він уклав шлюб з відповідачкою. У шлюбі у них народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у них не склалося, вони маюють різні погляди на інтереси у зв`язку з чим між ними постійно виникають непорозуміння та конфліктні ситуації. Вказує,що на теперішній час вони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, кожен з них живе самостійним життям. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить їхнім інтересам. Спору щодо місця проживання дитини та поділ майна між ними відсутній. А тому на підставі вищенаведеного просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи його відсутності, у якій зазначив, що позов вимоги підтримує просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 30.03.2013 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що повторно видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 10.05.2018 року. У шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 17.08.2013 року будинком цивільних обрядів Брестського міськвиконкому республіки Білорусь. Як встановлено згідно пояснень позивача в позовній заяві внаслідок різних поглядів та інтересів між сторонами постійно виникають непорозуміння та конфліктні ситуації, що призвело до того, що сімейні відносини між сторонами припинено, сторони проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved