Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] в якій просить йому визначити додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого батька, [PERSON] , три місяця, починаючи з дня наступного після набрання рішенням законної сили. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є громадянином Російської Федерації, на час смерті батька мешкав в м. Москва. Про смерть батька взнав від сторонніх людей через два місяці після смерті батька, але приїхати не міг, бо йому на той час йому не виповнилося 60 років, про те що можливо подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини поштою чи через посольство України не знав. Представник відповідачки позовні вимоги не визнала, пояснивши ,що позивач не навів поважних причин які б були підставою для поновлення строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді від 10.09.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.10.2020 року витребувана копія спадкової справи. Ухвалою суду від 13.05.2021 року закрито підготовче засідання. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилався як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини на його проживання за межами України, а саме на території Російської Федерації, а також на те, що йому не було відомо про направлення заяви до нотаріуса чи посольства України за кордоном, та вік до 60 років , з причини чого він не міг перетнути кордон з Україною. Факт проживання позивача у Російської Федерації сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло його можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено пунктом 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час відкриття спадщини. Крім того, відповідно до частини шостої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ (із змінами) «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Згідно зі статтею 38 цього ж Закону, на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину. Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надав. Доводи позивача про те що він не міг приїхати через те що йому не виповнилося 60 років безпідставні оскільки він не використав своє право подати заяву про прийняття спадщини у виді письмової заяви до нотаріуса чи консульської служби. З огдяду на вищезазначене, безпідставними є доводи позивача про те, що проживання спадкоємця за межами України є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Законами Російської Федерації, громадянином якої є позивач, зокрема ст.ст. 1153, 1154 Гражданского кодекса Росийской Федерации передбачено той самий порядок та строк прийняття спадщини, що і Цивільним кодексом України. Відсутність у спадкоємця необхідних юридичних знань не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, так як спадкоємець має можливість звернутися до фахівця із права для отримання необхідних роз`яснень або отримати відповідні знання із законодавчих актів, розміщених у відкритому доступі у мережі Інтернет. Верховний суд у Постанові від 05 грудня 2018 року у справі 756/2764/15 зазначив, що похилий вік позивача та відсутність необхідних юридичних знань не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного суд відмовляє в задоволення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд покладає судові витрати на позивача по фактично понесеним витратам. На підставі ст.ст. 1220, 1222, 1269,1270,1272,

Outcome: dismissed