Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, про визнання недійсним кредитного договору, який згодом уточнив (т. 1 а.с. 28-33), на обґрунтування якого зазначив, що 25 січня 2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» було підписано кредитний договір № 50007426 із Загальними умовами кредитування, які є додатком до цього кредитного договору. Зазначений Договір з Умовами підписані сторонами із визначенням їх змісту на основі стандартної форми, запропонованої ТОВ «Порше Мобіліті» для будь-яких клієнтів-фізичних осіб, з чисельними порушеннями прав Позичальника. За умовами договору № 50007426 відповідач зобовязався надати кредит в сумі кредиту 340031,94 грн. та сумі додаткового кредиту 135041,45 грн., а всього 475073,39 грн., на умовах 9,90 % річних строком на 60 місяців, на споживчі цілі: для придбання легкового автомобіля марки AUDI, модель - А6, номер (шасі, кузова, рами) WAUZZZ4G4DN059647, рік виробництва - 2012, колір - сірий, реєстраційний номер - АР 5552 СІ. Згідно графіку погашення кредиту, який є не відємною частиною кредитного договору, сума щомісячних платежів становила 1162,85 доларів США, хоча кредит надано у гривні. За період дії кредитного договору ним здійснювались регулярні щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту та процентів за користування кредитом згідно графіку погашення кредиту. Вважає незаконними вимоги пунктів 1.3., 1.3.1., 1.3.2., 2.4. Загальних умов кредитування ТОВ «Порше Мобіліті» про необхідність сплати платежів у сумі, еквівалентній доларам США, за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі. Так, відповідно до кредитного договору № 50007426, йому було надано споживчий кредит у національній валюті України у сумі 475073,39 грн. До умов кредитного договору ТОВ «Порше Мобіліті» неправомірно включили умови про те, що сума кредиту та суми щомісячних платежів вираховуються у еквіваленті до долара США та про необхідність сплати платежів за даним договором у сумах, що підлягають розрахунку у еквіваленті до доларів США за відповідним обмінним курсом комерційного банку. Зокрема, у розділі кредитного договору «Основні умови кредиту» визначений еквівалент суми кредиту у доларах США, та зазначено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США. Відповідно до п. 1.3.1. додатку до кредитного договору «Загальні умови кредитування» розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Вважає, що положення кредитного договору, які встановлюють еквівалент суми кредиту у доларах США, а також необхідність сплати платежів у повернення кредиту у сумах, що розраховуються шляхом застосування до еквівалентів платежів у доларах США, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі, суперечать вимогам чинного законодавства України, зокрема, абзацу 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», порушують його права споживача фінансової послуги, а тому такі положення кредитного договору підлягають визнанню недійсними. Крім того, позивач вважає, що умови кредитного договору є несправедливими, оскільки, всупереч принципу добросовісності, наслідком виконання цих умов є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, та передбачають зміни у витратах за договором, а саме зміни у розмірі щомісячних платежів, у порівнянні з датою укладення договору. На момент укладення кредитного договору сума кредиту становила 475073,39 грн., а щомісячний платіж повинен становити 9477 грн. 22 коп., відповідно суми щомісячних платежів повинні бути однаковими і їх розмір повинен залишатися незмінним до закінчення терміну дії договору. Станом на день предявлення позову обмінний курс долара США до української гривні, зазначеного у кредитному договорі ПАТ «Креді [PERSON]» становить 23,51 грн. за 1 долар США. Тобто, розмір щомісячного платежу у гривні, який згідно з умовами кредитного договору, підлягає розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту щомісячного платежу у доларах США, у такому випадку повинен становити 27338,60 грн., що у понад 3 рази перевищує дійсну суму щомісячного платежу за гривневим кредитом, відповідно, істотно збільшує сукупну вартість кредиту, тобто витрати за договором. Наслідком сплати ним щомісячних платежів у зазначених сумах стане істотний дисбаланс договірних прав та обовязків, згідно з якими сукупна вартість кредиту зросте та суттєву величину. При цьому, відповідач як фінансова установа, не понесе жодних негативних наслідків внаслідок підвищення курсу долара США по відношенню до української гривні, натомість, негативні наслідки буде нести позивач, як споживач фінансової послуги, оскільки живе і працює у загальновідомих на сьогоднішній день несприятливих економічних умовах, отримує доходи в національній валюті - гривні, розмір яких жодним чином не повязаний зі зміною курсу долара США по відношенню до української гривні. Оскільки сума кредиту у договорі зазначена саме в гривні, оплата за товар, для придбання якого надавався кредит, здійснювалася у гривні, тому повернення кредиту повинно проводитись в також у гривні без посилання на еквівалент у доларах США. Отже, положення кредитного договору, які встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті у доларах США, та положення, які встановлюють необхідність сплати всіх платежів за кредитним договором в сумах, що підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту та періодичних платежів в доларах США, у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та доповнив їх у судових засіданнях, вказавши, що з 2014 року [PERSON] почали приходити рахунки з іншою сумою, яка була значно більшою, ніж завжди, при цьому ці суми кожен місяць збільшувались. При укладенні кредитного договору [PERSON] ніхто не повідомляв, що сума щомісячних платежів буде змінюватись. До цього часу він щомісячно сплачував необхідну суму платежів, яка складала близько 9500 грн. Просить суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т. 2 а.с. 239). Представники відповідача - ТОВ «Порше Мобіліті» надавали суду письмові заперечення та додаткові пояснення (т. 1 а.с. 66-75, т. 2 а.с. 165-167), де позовні вимоги не визнали в повному обсязі, вказали, що всі платежі позивач сплачував та проводив у національній валюті, а застосування платежів еквівалентно у іноземній валюті законодавством не забороняється. Позивач був ознайомлений з умовами кредитного договору, погодився з ними, підписавши кредитний договір. Відповідно до умов до договору, [PERSON] зобовязаний повернути кредитні кошти, зазначені у договорі, а зміна коливання курсу валют не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. У звязку з чим, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, просить суд відмовити у позові. Представник третьої особи - Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (т. 1 а.с. 60), надав письмові пояснення по суті позовних вимог, за змістом яких третя особа проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу за відсутності її представника (т. 1 а.с. 62-64). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, в звязку із такими встановленими судом обставинами та відповідними до них правовідносинами: Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» був укладений споживчий кредитний договір № 50007426, за умовами якого позивач отримав кредитні кошти в сумі 475073,39 грн. строком на 60 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 9,90 % річних, разової комісії за надання кредиту у розмірі 2,5 % від суми кредиту, на придбання легкового автомобіля марки AUDI, модель - А6, кузов WAUZZZ4G4DN059647, 2012 року випуску (т. 1 а.с. 8-19, 34-45, 238-250). Враховуючи той факт, що згідно умов кредитного договору, кредит надавався на купівлю автомобілю, який є продукцією, згідно з п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вбачає, що на спірні правовідносини розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів», а оспорюваний кредитний договір є договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів, сума, строки та інші умови сплати яких визначені у графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору (т. 1 а.с. 17-19). Згідно з цим графіком, сума щомісячних платежів становить 1162,85 доларів США. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», кредитний договір має містити графік платежів у розмірі сум погашення основного боргу та відсотків. Згідно з положеннями ст. 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Також, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до положень ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Із матеріалів справи вбачається, що графік погашення кредиту за кредитним договором № 50007426 від 25 січня 2013 року містить вказівку на сплату заборгованості за сумами основного та додаткового кредитів і процентів за їх користуванням виключно в іноземній валюті - доларах США, без додаткового зазначення зобовязання у грошовій одиниці України гривні, що суперечить нормам, передбаченим ст. 524 ЦК України. Складання графіку погашення заборгованості за кредитом із зазначенням платежів лише в доларах США є незаконним, оскільки кредитор, відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватися у валюті кредиту. Відповідно до положень ст.ст. 638, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», графік погашення кредиту обовязково укладається при укладені споживачем кредитного договору, а тому наявність графіку погашення кредиту в валюті платежу - гривні за договором є істотною умовою цього договору. Пунктом 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги» встановлено, що боргове зобовязання в кредитному договорі повинне бути позначено в грошовому виразі, тобто в національній або іноземній валюті. Разом з тим, статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено видачу споживчих кредитів в іноземній валюті. Проте, в графіку платежів до договору кредиту вказані загальна сума платежів і загальна сума відсотків виключно доларах США, що не відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги». Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, які також є невідємною частиною кредитного договору, розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Позитивне або відємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього Кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний Компанією, збільшиться більше, ніж на 2 %, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником. Положеннями п. 1.3.2. передбачається, що у часткову зміну зазначених вище положень цього пункту, Компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення Кредиту та Додаткового кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який буде повідомлено банком за 2 дні до дати виставлення рахунку) іншого банку (Національного Банку України або іншого українського комерційного банку), замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд Компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом дії Кредитного договору, і для цього не вимагатиметься згода Позичальника. Компанія повинна повідомити Позичальника про свій намір щодо зміни обмінного курсу банку за 7 робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений Позичальником. Новий обмінний курс банку, про який повідомить Компанія в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають сплаті Позичальником до того моменту, коли Компанія повідомить про інше у такому ж порядку. У випадку зміни обмінного курсу банку згідно з цим пунктом, усі інші умови Загальних умов кредитування повинні у рівній мірі застосовуватись до нового обмінного курсу. Пунктом 2.4. Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до Графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент Суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту. При цьому проценти не нараховуються за період з дати отримання Кредиту і до першого календарного дня наступного місяця Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Процентна ставка у розмірі 9,90 %, яка за умовами кредитного договору № 50007426 від 25 січня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті», є змінною, сума до сплати якої розраховувалась не згідно облікової ставки НБУ, а згідно з комерційним курсом долару США по курсу філії КІБ ПАТ «Креді [PERSON]», що не відповідає нормам, встановленими ст. 533 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги», фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що умови договорів, які обмежують права споживача, визнаються недійсними. До таких умов, зокрема, відносяться несправедливі умови. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Згідно з положення ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Таким чином, згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», положення кредитного договору, договору страхування, з яких встановлений розрахунок сплати платежів за разову комісію за надання кредиту, оплату основного кредиту, додаткового кредиту (на оформлення і оплату договору страхування автомобіля) та відсотків за цими договорами в грошовому еквіваленті до долару США на момент нарахування, згідно з комерційним курсом долара США філії КІБ ПАТ «Креді [PERSON]» є недійсними з моменту укладання договорів. Наведена позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року по справі № 6-80цс12. За умовами оспорюваного кредитного договору, плата за обслуговування кредиту та за дострокове погашення кредиту не є конкретною сумою, а формулою зі змінними величинами, така умова суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», так і затвердженому сторонами графіку платежів, за яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму, де розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту на весь період дії дорівнює нулю. В цивільному законодавстві діє принцип свободи договору. Разом з тим, урегулювання сторонами договірних відносин на власний розсуд за наявності в законі імперативних приписів є протиправним. Такий висновок зроблений у Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-52цс13. З метою мінімізації фінансових ризиків споживачів за споживчими кредитами з 16 листопада 2011 року частиною 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України. Банки чи інші фінансові установи, відповідно до ст.ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги», повинні надати споживачу повну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного договору. Цільовим призначення кредиту є придбання позивачем автомобіля, тобто кредит є споживчим. Оспорюваний позивачем кредитний договір був укладений в період дії заборони на видачу кредитів фізичним особам в іноземній валюті. Сума кредиту становила 475073,39 грн. При цьому, сторони договору встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті - доларах США, вказавши курс для обчислення такого еквіваленту. Виходячи з положень п. 1.3. Загальних умов кредитування, розмір платежів, які має сплачувати позичальник в рахунок повернення кредиту, розраховується на підставі еквіваленту платежу в іноземній валюті із застосуванням обмінного курсу долара США до гривні. Банківська установа, на підставі інформації якої визначається обмінний валютний курс для здійснення розрахунку щомісячного платежу по кредиту, може бути обрана (змінена) відповідачем на власний розсуд, без погодження з позичальником. Згідно з рахунками-фактурами, які отримував позивач від відповідача, розмір щомісячного платежу на погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами коливався кожного місяця в сторону збільшення, та зріс майже в 3 рази (т. 2 а.с. 34-86). Отримавши кредит в національній валюті, позивач здійснює виконання договірного зобовязання з привязкою курсу долара США до гривні, оскільки щомісячний платіж розраховується на підставі еквіваленту його розміру, вираженого в іноземній валюті. Вказані положення кредитного договору, а саме: п.п. 1.3.1., 1.3.2., 2.4. в частині слів «… в іноземній валюті…» Загальних умов кредитування, а також Графік погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору, порушують права позивача, як споживача фінансових послуг, оскільки на час укладення кредитного договору [PERSON] був позбавлений можливості отримати інформацію про сукупну вартість кредиту у національній валюті України за весь період кредитування. Незважаючи на заборону видачі кредитів фізичним особам в іноземній валюті, позивач несе за свій власний рахунок усі валютні ризики, повязані з коливанням курсу гривні по відношенню до іноземної валюти, які можуть виникнути у кредитора. Таким чином, оспорюваний позивачем кредитний договір за своїм змістом є завуальованим кредитуванням фізичної особи в іноземній валюті. При цьому, позичальником було отримано в кредит 475073,39 грн., розрахунок за придбаний автомобіль також проводився у національній валюті України. Отже, на момент укладення оспорюваного правочину положення пункту 1.3., у тому числі підпунктів 1.3.1., 1.3.2., а також пункту 2.4. в частині слів «… в іноземній валюті…» Загальних умов кредитування, а також Графік погашення кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору, а саме - додатком до Кредитного договору № 50007426 від 25 січня 2013 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON], є такими, що суперечать змісту ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, суд не може погодитись з позицією позивача про визнання кредитного договору недійсним в цілому, виходячи з таких підстав. За змістом ст. 217 ЦК України, правочин може бути визнаний частково недійсним, якщо можливо припустити вчинення правочину без включення до нього недійсної частини. Вищевказані положення кредитного договору встановлюють порядок розрахунку розміру щомісячного платежу з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Приймаючи до уваги те, що сторонами під час укладення кредитного договору погоджено суму кредиту, яка підлягала погашенню у гривні, суд вважає, що такий кредитний договір може бути виконаний позичальником у разі визнання наведених положень договору недійсними в частині. До того ж, спірний правочин залишається вчиненим. За таких обставин, суд приходить висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині визнання недійсними пункту 1.3., у тому числі підпунктів 1.3.1., 1.3.2., та пункту 2.4. в частині слів «… в іноземній валюті…», з визначення суми платежу, погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, залишку несплаченого кредиту, як еквівалента у доларах США, а також підлягає визнанню недійсним додаток до кредитного договору «Графік погашення кредиту» в частині визначення еквіваленту в іноземній валюті.

Outcome: partial