Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] ; та просить стягнути із відповідача на його користь понесені судові витрати у розмірі 908 грн. 00 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У жовтні 2015 року він зареєстрував в своєму будинку [PERSON] (далі-відповідач), який на той час був чоловіком його дочки [PERSON] . Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львіської області від 11.02.2019 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 13.09.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Самбору реєстраційної служби Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області за актовим записом № 215 (свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] ) - розірвано. Ще до розлучення, відповідач припинив спілкування з їхньою сім`єю, з своєю колишньою дружиною, не проживає у будинку, який належить позивачу, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , складеним виконавчим комітетом Новокалинівської міської ради, встановлено що відповідач зареєстрований, але не проживає. На спроби позивача домовитись про добровільне зняття з реєстрації місця проживання у моєму будинку, відповідач не відповідає. Будь-яких домовленостей між ними щодо користування житловим будинком немає. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, оскільки він позбавлений можливості оформити субсидію. На думку позивача, [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад один рік, відсутністю за місцем реєстрації та розірванням шлюбу із його донькою. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з обставин викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач є його колишнім зятем. Він родом із Старосамбірського району Львівської області. По місцю реєстрації не проживає біля трьох років. Із його дочкою він розлучений. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Самбірським МБТІ відомо, що [PERSON] на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2009 року, є власником будинку за адресою: [ADDRESS] ; форма власності - приватна; частка -1/1. Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 16.12.2009 року (а.с. 6). Згідно довідки виконавчого комітету Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області від 30.04.2021 року відомо, що місце проживання [PERSON] , 1962 року народження: [ADDRESS] . Його сім`я складається із таких членів родини: [PERSON] - 1961 р.н. та [PERSON] - 1987 р.н. (а.с. 7). За даними будинкової книги також відомо, що за адресою [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , відомо, що за наведеною адресою проживає сім`я у складі: [PERSON] , 1962 року народження, його дружина - [PERSON] , 1961 року народження. [PERSON] , 1987 року народження, є колишнім зятем подружжя, він зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично там не проживає протягом трьох років, не веде спільного господарства, про що стверджують сусіди. (а.с. 8). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року визначено, що підставою для здійснення органом реєстрації зняття з реєстрації місця проживання є заява особи; судове рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов до висновку, що пред`явлений позивачем позов є підставний та підлягає до задоволення. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту його порушених прав, оскільки відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Outcome: approved