Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором №336235/849/370-14 банківського вкладу з фізичною особою та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вказаний договір був укладений між нею та відповідачем 30 січня 2014 року. За умовами договору позивач [PERSON] передала, а банк прийняв на зберігання грошові кошти в розмірі 7000 доларів США з обов'язком виплати процентів за користування вкладом. Також 04.02.2015 року між ПАТ»Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №74 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та нею укладений новий договір №300131/167742/3-15 про внесення вкладу в розмірі 5000 доларів США на строк по 04.05.2015 року. Згідно меморіального валютного ордеру №38308 від 04.02.2015 року кошти в розмірі 5 000 доларів США були перераховані на вкладний рахунок за новим договором, таким чином залишок вкладу, який підлягає поверненню за договорм №336235/849/370/14 від 30.01.2014 року становить 2000 доларів. Однак в порушення договірних зобов'язань відповідач не повернув залишок вкладу. Станом на дату подання позову відповідачем не повернуто 2000 доларів США банківського вкладу. На письмові вимоги банк не реагує. Позивач просить стягнути кошти за договором банківського вкладу в іноземній валюті-доларах США. Внаслідок протиправних дій відповідача, [PERSON] зазнала важких моральних страждань. Заподіяна відповідачем моральна шкода є втратами невідновного характеру, компенсацію за яку позивач оцінює в розмірі 3000 гривень . За наведених обставин позивач просить суд стягнути із публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 2000 доларів США, 3000 гривень моральної шкоди. Позивач в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського строкового вкладу (депозиту). 30 січня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 336235/849/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт»» на 370 днів в іноземній валюті на строк до 04 лютого 2015 року. На виконання умов договору позивач вніс на депозитний рахунок в банку кошти в розмірі 7000 доларів США. (а.с.4). Відповідно до п. 2 договору-заяви за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 10.00% річних. Відповідно до п.3. договору-заяви виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п.4.2, 4.3.2 основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу. По закінченню строку вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених Договором та чинним законодавством України, банк зобов'язувався повернути вклад через касу банку готівкою, або перерахувати на поточний рахунок вкладника, або за його заявою на інший його рахунок. Так, 04.02.2015 року позивач звернулась до відповідача у відділення №74 АТ «Фінанси та Кредит», повідомивши про намір забрати свої гроші з депозиту по закінченні строку вкладу та подала банку письмову заяву про повернення вкладу(а.с.6). 04.02.2015 року між ПАТ»Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №74 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та нею укладений новий договір №300131/167742/3-15 про внесення вкладу в розмірі 5000 доларів США на строк по 04.05.2015 року. Згідно меморіального валютного ордеру №38308 від 04.02.2015 року кошти в розмірі 5 000 доларів США були перераховані на вкладний рахунок за новим договором. Таким чином, після закінчення дії договору банк залишок вкладу за договорм банківського строкового вкладу (депозиту) «Стандарт» №336235/849/370-14 від 10.01.2014 року у розмірі 2000 доларів США позивачу не повернув. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталася у відділення №74 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про повернення вкладу з депозиту по закінченні строку вкладу (а.с.9-13), Сума коштів публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» перед вкладником [PERSON] за договором-заявою строкового банківського вкладу 336235/849/370/14 від 30.01.2014 року становить 2000 доларів США,що в гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу НБУ станом на 13.05.2015 року становить 41260 гривень. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» порушило умови договору, тим самим позбавило вкладника [PERSON] права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами, а тому для поновлення вказаного права, позов в частині стягнення заборгованості за договором-заявою № 336235/849/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт»» на 370 днів в іноземній валюті від 30.01.2014 року підлягає до задоволення. Щодо вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоров'я людей товарами (роботами, послугами) неналежної якості. Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить небезпеку для життя та здоров'я позивача, не має, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Оскільки законодавством про договір банківського вкладу відшкодування моральної шкоди не передбачено, а п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку у разі заподіяння шкоди небезпечною для життя та здоров'я продукцією, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором. Отже, правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК України). Укладений між сторонами депозитний договір у разі порушення збов'язань не передбачає відшкодування моральної шкоди, а тому в цій частині позовних вимог позивачам слід відмовити. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: partial