Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував спричиненням шкоди внаслідок ДТП, яка відбулась з вини працівника відповідача, що встановлено постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14.11.2017 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В судовому засіданні позивач наполягав на стягненні з відповідача матеріальної шкоди, яка полягає у вартості відновлювального ремонту транспортного засобу за виключенням суми страхового відшкодування, що становить 252\~569грн 20коп, витрат повязаних з проведенням оцінки завданої шкоди в сумі 2000грн та послуг евакуатора в сумі 800грн. Відповідач не заперечував факту провини свого співробітника та спричиненні матеріальної шкоди повязаної з настанням ДТП. Разом з тим, в задоволені позовних вимог просив відмовити, оскільки звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди встановлює можливі витрати позивача. Наполягав, що фактичні витрати та чіткій розмір матеріальної шкоди можливо визначити лише після відновлення транспортного засобу. Враховуючи позицію сторін судового розгляду цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позовні вимоги задовольняє у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.2017 о 22:00год., в Центральному районі м.Маріуполя на перехресті вул. Куінджи та вул. Успенської відбулась ДТП, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], який належить позивачу, отримав механічні ушкодження, чим спричинено матеріальну шкоду. Винним у ДТП визнано командира відділення №1 вводу конвойної служби ІТТ №2 (м.Волноваха) ГУНП в Донецької області [PERSON], який керуючи автомобілем марки ГАЗ3302 «Газель», державний номерний знак 051155, що належить на праві власності Марянівському РВ ГУМВС в Донецької області, проігнорував червоний сигнал світлофору, виїхав на перехрестя де скоїв зіткнення з автомобілем позивача, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 14.11.2017 року. (а.с.14) Згідно звіту №406 про оцінку шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу від 17.11.2017, проведеної субєктом оціночної діяльності ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза», директор та оцінщик [PERSON], сума матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу автомобіля [NUMBER] склала 351569,2грн. (а.с.22-41) З відповідача ГУНП в Донецької області, як власника транспортного засобу та роботодавця особи винної у настанні ДТП, позивач просить стягнути матеріальну шкоду, яка полягає у вартості відновлювального ремонту транспортного засобу за виключенням суми страхового відшкодування. Так, цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ Страхування», що підтверджується полісом №АК/7031010. Платіжним дорученням №2459 від 12.03.2018 позивачу сплачено страхове відшкодування за актом №914028 у розмірі 99\~000грн. З огляду добровільну сплату розміру страхового відшкодування, позивач просив стягнути матеріальну шкоду у розмірі 252\~569грн 20коп, а також витрат повязаних з проведенням оцінки завданої шкоди в сумі 2000грн, послуг евакуатора в сумі 800грн та сплачений судовий збір. З визначеною оцінщиком у звіті №406 від 17.11.2017 сумою матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу автомобіля [NUMBER] у розмірі 351569,2грн відповідач погодився, що вказує на відсутність необхідності більш ретельного дослідження цього питання. Вимоги позивача про стягнення на його користь витрат повязаних з оцінкою спричиненої матеріальної шкоди, в сумі 2000грн підлягають задоволенню, оскільки підтвердженні відповідним договором №200 від 15.11.2017 та квитанцією №904708850 від 28.09.2017, крім того беззаперечно визнанні відповідачем по справі. Що стосується судових витрат повязаних з оплатою судового збору, вони підлягають стягненню з відповідача по справі відповідно до вимог встановлених ст.141 ЦПК України. При вирішенні наведених спірних правових відносин суд керується наступними вимогами норм матеріального, процесуального права. Так, згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.\~\~\~\~Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, надано визначення поняття «вартості матеріального збитку»\~\~(реальних збитків) що визначається, як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді вартості відновлювального ремонту транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Таку\~\~правову позицію встановлено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14) Таким чином, за вимогами ст. 1194 ЦК України матеріальна шкода повязана із вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу за виключенням суми страхового відшкодування, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оплачені позивачем витрати на проведення звіту про проведення оцінки колісного транспортного засобу ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» №406 від 17.11.2017 у розмірі 2000 грн про що свідчать відповідний договір та квитанція №904708850 від 28.11.2017 (а.с.21), не є судовими витратами, вони є матеріальною шкодою завданою потерпілому за наслідками ДТП і відшкодовуються особою винною в ДТП. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за рішенням суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі. При зверненні до суду, за позовні вимоги майнового характеру позивач [PERSON] 15.01.2018, згідно квитанції №148 на розрахунковий рахунок №31211206700052, одержувач Маріупольське УК/Жовтнев р-н/22030101 (Жовтневий районний суд м.Маріуполя); МФО 834016, сплатив судовий збір у розмірі 2553,7грн., (а.с.1-2) Вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] майнового характеру задоволені у повному обсязі у звязку з чим судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved