Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з даним позовом до Приватного акціонерного товариства «СК «Українська страхова група», Приватного акціонерного товариства «Миронівська Птахофабрика», [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП. Первісно позивач просив стягнути солідарно з ПрАТ «СК «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА», ПрАТ «Миронівська Птахофабрика», [PERSON] на свою користь матеріальний збиток по ДТП/несплачене страхове відшкодування в розмірі 74 012,83 грн. та 2 500 грн. за оцінку транспортного засобу. Стягнути з ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на свою користь моральну шкоду в сумі 30 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 31 травня 2018 року по вулиці Академіка Заболотного в м. Києві водій транспортного засобу «ГАЗ -2705», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , намагаючись виконати поворот ліворуч, завчасно не зайняв відповідну крайню ліву смугу для руху, не впевнився у відсутності перешкоди для виконання запланованого маневру, не надав дорогу транспортному засобу «Daewoo Lanos D4MM550», д.н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] , що рухався прямо в тому ж напрямку по крайній лівій смузі, внаслідок чого скоїв зіткнення із даним транспортним засобом. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. Транспортний засіб «ГАЗ -2705», д.н.з. [NUMBER] , на праві приватної власності належить ПрАТ «Миронівській Птахофабриці». [PERSON] в момент ДТП виконував трудові функції у ПрАТ «Миронівській Птахофабриці». Постановою Золотоноського міськрайонного суду від 25 січня 2019 року у справі № 695/3773/18 було закрито провадження щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Проте, вказана підстава для закриття провадження не є реабілітуючою. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ №АК8252854. 08.06.19 позивач звернувся до Страховика та надав усі необхідні документи, надання яких передбачається ст.35 Закону України №1961-IV, в тому числі Заяву про страхове відшкодування. Однак страхове відшкодування виплачено не було. Також, позивачем за рахунок власних коштів у розмірі 2 500,00 грн. було замовлено проведення оцінки КТЗ. Відповідно до Звіту №1250 від 27.06.2018р. зробленого «СОД Парфьонова О.О. » вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП становить 74 012,83грн. Враховуючи вищенаведене, позивач просив солідарно стягнути з відповідачів на свою користь вартість матеріального збитку завданого внаслідок ДТП. Також мотивуючи тим, що своїми винними діями водій ПрАТ «Миронівська Птахофабрика» [PERSON] спричинив у позивача значні моральні страждання, останній просив з врахуванням принципів розумності та справедливості відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.07.2019 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачам строк для подання відзиву, а позивачу строк на надання відповіді на відзив. 14.08.2019 від представника Конюшко Д.Б., який діє в інтересах позивача, надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року клопотання представника позивача задоволено, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначити судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у приміщенні суду. Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 19.08.2019 до суду представником відповідача «СК «Українська страхова група» було подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечував проти заявлених вимог до «СК «Українська страхова група» та просив повністю в них відмовити. У відзиві вказувалося про те, що, по-перше, до відповідача не може бути застосоване положення про солідарну відповідальність, бо солідарна відповідальність настає лише у випадках прямо передбачених законом чи договором. По-друге, відсутні докази на підтвердження вини [PERSON] в скоєнні ДТП, в наслідок якої було пошкоджено «Daewoo Lanos D4MM550», д.н.з. [NUMBER] . По-третє, долучений до позовної заяви Звіт №1250 від 27.06.2018 року є неналежним та недостатнім доказом щодо визначення розміру страхового відшкодування виходячи з того, звіт складений з чисельними порушеннями Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. І останнє, відповідно до наданого разом з даним відзивом Звіту № 360/У/2018 від 24.10.2018 року, вартість страхового відшкодування не може перевищувати 33 488,74 грн, однак й страхове відшкодування у зазначеному розмірі, на думку відповідача, не підлягає відшкодування у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог. 27.08.2019 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив в якому він просить відмовити у позові у повному обсязі. Така позиція відповідача вмотивована тим, що згідно Постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2019 року у справі № 695/3773/18 відносно нього провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 05.03.2019, апеляційну скаргу представника [PERSON] залишили без задоволення, а постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2019 - без змін. На підставі вищезазначених постанов вбачається, що його вина у ДТП не встановлена, до адміністративної відповідальності він не притягався, а доводи позивача ґрунтуються на припущеннях. 29.08.2019 до суду надійшла Заява про усунення недоліків від представника позивача. 30.08.2019 до суду представником відповідача ПрАТ «Миронівська Птахофабрика» було подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечував проти заявлених вимог до ПрАТ «Миронівська Птахофабрика» та просив повністю в них відмовити, обґрунтовуючи це тим, що позивач не надав до позовної заяви доказів, які б підтверджували факт завдання йому матеріальної шкоди за участю автомобіля власником якого є ПрАТ «Миронівська Птахофабрика», а також той факт, що відповідач є завдавачем шкоди, при цьому самі тільки викладені у позовній заяві обставини є недостатніми. В продовження своєї думки відповідач стверджує, що позивач також не надав до позову доказів, які б підтвердили факт завдання йому матеріальної шкоди в ДТП за участі транспортного засобу, яким керував [PERSON] , яке сталося 31.05.2018 року, в м. Києві, по вул. Академіка Заболотного. Також відповідач стверджує, що позивачем не наведений причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням завдавача шкоди, тому в цій частині позовних вимог позивачу має бути відмовлено, як і в стягненні вартості Звіту оцінки транспортного засобу, позаяк позивачем не було надано ніяких документів, що підтверджують проведення оплати за вказаний Звіт. Таким чином, відповідач просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 30.08.2019 позивачем до суду було подано відповідь на відзив відповідача «СК «Українська страхова група». У відповіді позивач заперечує проти доводів відповідача з тих підстав, що твердження відповідача про те, що судом не встановлено відповідальність - винуватця ДТП [PERSON] , й відповідно, при відсутності Постанови суду по ст.124 КУпАП Страхова компанія має право не сплачувати відшкодування абсолютно не відповідає чинному законодавству. Також позивачем у відповіді наводяться положення щодо відповідальності роботодавця за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. А також те, що страховик безпідставно не виплачує позивачу страхове відшкодування. І вказує про те, що доводи відповідача про належність та допустимість Звіту, що був наданий Позивачем як доказ у справі не відповідають дійсності. Разом з відповіддю на відзив позивачем було подано заяву про зміну позовних вимог. Подання заяви про зміну позовних вимог вмотивована тим, що відповідач 1 провів оцінку транспортного засобу Позивача, надав вказану оцінку суду та не довів в Відзиві відсутність обов`язку щодо відшкодування шкоди Позивач змінює позовні вимоги та викладає їх у наступній редакції: 1. Стягнути з ПрАТ «СК «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» на користь [PERSON] несплачене страхове відшкодування у розмірі 33 488,74 грн.; 2. Стягнути з ПрАТ «Миронівська Птахофабрика» на користь [PERSON] різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням у розмірі 40 524,09 грн. та 2 500 грн. за оцінку транспортного засобу; 3. Стягнути з ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 30 000,00 гривень; 4. Стягнути з Відповідачів на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1 065,12 грн. 19.09.2019 до суду надійшов відзив ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на заяву позивача про зміну позовних вимог. В даному відзиві відповідач посилається на те, що сума моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн, заявлена позивачем, не є обґрунтованою та підтвердженою, не наведено належний розрахунок. Також відповідач продовжує наполягати на тому, що позивачем не надано доказів, що внаслідок ДТП позивачу заподіяно матеріальної шкоди, а також не надано доказів про оплату звіту оцінки транспортного засобу та сума заявлених судових витрат не підтверджена документально. Тому відповідач ПрАТ «Миронівська птахофабрика» просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судове засідання відповідачі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши пояснення сторін та письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.05.2018 р. о 21 год. 15 хв. в м. Київ, по вул. Академіка Заболотного,15 Д, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 2705», д.н.з. [NUMBER] , здійснюючи маневр розвороту, не врахував обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення проїзної частини та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos D4MM550», д.н.з. [NUMBER] , під керування [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР України, за що відповідальність, передбачена ст.124 КУпАП. Власником транспортного засобу «Daewoo Lanos D4MM550», держаний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Постановою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2019 р. закрито провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Своє рішення суддя мотивувала тим, що правопорушення відбулося 31.05.2018 р. і на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки накладення адміністративного стягнення. Постановою Апеляційного суду Черкаського суду від 05.03.2019 р. апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Конюшка Дениса Борисовича - залишено без задоволення, а постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2019 року, якою закрито провадження по адміністративній справі відносно [PERSON] про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення - залишено без змін. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність водія «ГАЗ 2705», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Українська страхова група», відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ №АК8252854. 08.06.19 позивач подав Страховику заяву на виплату страхового відшкодування 18.06.2019 відповідач ПрАТ «СК «Українська страхова група» відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з підстав невстановлення вини водія забезпеченого транспортного засобу «ГАЗ 2705», д.н.з. [NUMBER] , - [PERSON] , в настанні вказаної ДТП. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до Постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2019 року у справі № 695/3773/18 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження закрито на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16, в постанові від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, в постанові від 10.04.2019 у справі № 335/8507/16-ц та в багатьох інших. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року (справа № 755/18006/15-ц), зробила наступні висновки про правильне застосування норм права: «69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього… 71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». Належних та допустимих доказів, що спростовують презумпцію вини заподіювача шкоди до суду не подано. Згідно із статтею 22 Закону України № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідачем ПрАТ «СК «Українська страхова група» була проведена оцінка вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Daewoo Lanos D4MM550», держаний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу. Відповідно до Звіту №360/У/2018 від 24.10.2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Daewoo Lanos D4MM550», держаний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу становить 33 488,74 грн. Таким чином, з ПрАТ «СК «Українська страхова група» підлягає стягненню на користь позивача невиплачене страхове відшкодування у розмірі 33 488,74 грн. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. (надалі - Постанова №4), не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Окрім цього, відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Аналогічні роз`яснення були надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в розділі «Порядок визначення шкоди, у тому числі при повному чи частковому знищенні автомобіля» Узагальнення «Судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках». Таким чином, позивачу має бути відшкодована шкода, завдана внаслідок ДТП саме Відповідачем, який хоча і не є винуватцем в ДТП, проте в силу встановлених законом імперативних приписів безумовно зобов`язаний нести відповідальність за завдану шкоду працівником, який перебував з Відповідачем у трудових відносинах і виконував трудові обов`язки на дату настання ДТП. Судом встановлено, що відповідно до Звіту №1250 від 27.06.2018р ,вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Позивача становить 74 012,83 грн. Таким чином, із відповідача ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на користь позивача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту за вирахуванням страхової виплати, а саме: 74 012,83 грн.(вартість відновлювального ремонту) - 33 488,74 грн.(страхова відшкодування) = 40 524,09 грн. Також, підлягають відшкодуванню понесені позивачем у розмірі 2 500,00 грн. витрати на проведення оцінки КТЗ. Отже, з ПрАТ «Миронівська птахофабрика» підлягає стягненню на користь позивача різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням у розмірі 40 524,09 грн. та 2 500 грн. за оцінку транспортного засобу, а всього 43 024,09? грн. Внаслідок пошкодження майна позивач зазнав і моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Згідно абз.1 п.3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно із ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Крім того, згідно Постанови Верховного суду по справі № 761/14285/16-ц від 22 квітня 2019 року: «участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними». Враховуючи обставини, при яких позивачу була завдана шкода, глибину, тяжкість його моральних страждань, зміну звичайного способу життя, та враховуючи засади розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнення з відповідача ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди суму у розмірі 15 000 грн. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з Приватного акціонерного товариства ПрАТ «СК «Українська страхова група», підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 383,44 грн., з Товариства з обмеженою відповідальністю ПрАТ «Миронівська птахофабрика» підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 681,68 грн.

Outcome: partial