Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ВК ВМР, за участі третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент житлового господарства Вінницької міської ради визнання дій протиправними та виключення житлового приміщення з числа маневрового фонду. Позовна заява мотивована тим, що 04.04.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення по цивільній справі №127/29641/13 за позовом ВК ВМР до [PERSON] , [PERSON] про виселення та за зустрічним позовом [PERSON] до ВК ВМР, міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №12 Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та укладення договору житлового найму. В задоволенні позову виконавчого комітету Вінницької міської ради до [PERSON] , [PERSON] про виселення - відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до ВК ВМР, міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №12 Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та укладення договору житлового найму - задоволено. [PERSON] визнано членом сім`ї квартиронаймача [PERSON] квартири [ADDRESS] та зобов`язано виконком Вінницької міської ради та міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора №12 Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради укласти з [PERSON] договір житлового найму на квартиру [ADDRESS] . В подальшому, 08.08.2014 року між [PERSON] та МКП «ЖЕК №12» було укладено договір найму житла, відповідно до умов якого [PERSON] надано у користування житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 35,42 кв.м., що складається з однієї кімнати житловою площею 18,5 кв.м.. Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.12.1984 року №530-р, 105-квартирний будинок для малосімейних був зареєстрований під маневровий фонд управління житлового господарства. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.02.2001 року №304 квартира [ADDRESS] включена до маневрового фонду м.Вінниці. Позивач зазначає, що фактично, вказаним рішенням Вінницької міської ради №304 від 27.02.2001 року 84% квартир в будинку [ADDRESS] були виключені зі складу маневрового фонду, однак квартира в якій він проживає, залишилась у маневровому фонді. Також, позивач зазначає, що він постійно проживає в квартирі [ADDRESS] фактично з 1996 року і по даний час, проводить в квартирі ремонти, оплачує комунальні послуги і несе всі необхідні витрати по утриманню квартири, яка являється єдиним його житлом, іншого житла він не має. На даний час, усі мешканці будинку [ADDRESS] приватизували виділені їм раніше, як тимчасове житло квартири, які раніше належали до маневрового фонду, а тому, з метою захисту його конституційного права на житло, 03.12.2018 року позивач звернувся до ВК ВМР з заявою, в якій просив ухвалити рішення про виключення з маневрового фонду квартири [ADDRESS] . За результатами розгляду заяви позивача від 03.12.2018 року, Департамент житлового господарства Вінницької міської ради листом від 02.01.2019 року за вих. № С-01-131595/01-20, відмовив йому у виключенні з маневрового фонду квартири [ADDRESS] . Відмова мотивована тим, що квартира [ADDRESS] перебуває в складі маневрового фонду Вінницької міської ради. Відповідно до рішення Вінницької міської ради від 03.11.2011 року №2643 «Про затвердження Положення про маневровий фонд Вінницької міської ради» виключення квартир з числа маневрового фонду відбувається в разі, коли відпала потреба в такому використанні квартири. Оскільки, станом на сьогоднішній день, потреба у використанні зазначеної квартири у складі маневрового фонду не відпала, задовольнити заяву про виключення квартири зі складу маневрового фонду немає підстав, що й стало підставою для звернення позивачем до суду із позовом про визнання дій ВК ВМР протиправними та зобов`язання ВК ВМР виключити з числа маневрового фонду Вінницької міської ради квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Білозор О.Л. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили суд їх задоволити за обставин, викладених в позовній заяві. Судові витрати просили залишити за позивачем. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, 03.11.2011 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення № 2643 «Про затвердження Положення про маневровий фонд Вінницької міської ради», відповідно до п. 1 якого вирішено затвердити положення про маневровий фонд Вінницької міської ради. Згідно п. 1.1. «Положення про маневровий фонд Вінницької міської ради» маневровий фонд це житлові приміщення призначені для тимчасового проживання певних категорій осіб з перерахування в підпунктах а, б, в цих категорій (в послідуючому в п. 1.1 вносились відповідні зміни, щодо категорій таких осіб. Згідно п. 1.3. вказаного Положення «виключення житлових приміщень з числа маневрового фонду здійснюється виключно за рішенням Вінницької міської ради». З п. 2.1. вказаного Положення вбачається що Формування маневрового фонду здійснюється Департаментом житлового господарства на підставі відповідних рішень виконавчого комітету Вінницької міської ради, а в п. 2.4. Положення зазначено, що в разі наявності житлових приміщень визначених в. п. 3 Департамент житлового господарства готує пропозиції виконкому, щодо включення їх до маневрового фонду. Згідно рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.05.2014 року № 1145 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2643 від 03.11.2011 року, внесено зміни до Рішення виконавчого комітету ВМР № 2643 від 03.11.2011 року «Про затвердження Положення про маневровий фонд Вінницької міської ради», та п. 1.3. викладено в наступній редакції: «Виключення житлових приміщень з числа маневрового фонду здійснюється виключно рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради». З наведеного вбачається, що включення та виключення житлових приміщень з числа маневрового фонду відноситься до компетенції відповідача. Судом встановлено, що відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2014 року по цивільній справі №127/29641/13 за позовом ВК ВМР до [PERSON] , [PERSON] про виселення та за зустрічним позовом [PERSON] до ВК ВМР, міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №12 Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та укладення договору житлового найму, в задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Вінницької міської ради до [PERSON] , [PERSON] про виселення - відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до ВК ВМР, міського комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №12 Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та укладення договору житлового найму - задоволено. [PERSON] визнано членом сім`ї квартиронаймача [PERSON] квартири [ADDRESS] та зобов`язано виконком Вінницької міської ради та міське комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора №12 Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради укласти з [PERSON] договір житлового найму на квартиру [ADDRESS] (а.с.9-12). 08.08.2014 року між [PERSON] та МКП «ЖЕК №12» укладено договір найму житла, відповідно до умов якого [PERSON] надано у користування житлове приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS] . (а.с.13-14, 15). 03.12.2018 року [PERSON] звернувся до ВК ВМР з заявою, в якій просив ухвалити рішення про виключення з маневрового фонду квартири [ADDRESS] (а.с.16-17). Як вбачається із відповіді на заяву позивача від 03.12.2018 року, наданої Департаментом житлового господарства Вінницької міської ради від 02.01.2019 року за вих. №С-01-131595/01-20, [PERSON] , відмовлено у виключенні з маневрового фонду квартири [ADDRESS] . Дана відмова мотивована тим, що квартира [ADDRESS] перебуває в складі маневрового фонду Вінницької міської ради. Відповідно до рішення Вінницької міської ради від 03.11.2011 року №2643 «Про затвердження Положення про маневровий фонд Вінницької міської ради» виключення квартир з числа маневрового фонду відбувається в разі, коли відпала потреба в такому використанні квартири. Оскільки, станом на сьогоднішній день, потреба у використанні зазначеної квартири у складі маневрового фонду не відпала, задовольнити заяву про виключення квартири зі складу маневрового фонду немає підстав (а.с.18). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 27.02.2001 року №304 квартира [ADDRESS] включена до маневрового фонду м.Вінниці (а.с.24-27). Розпорядженням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 03.12.1984 року №530-р 105-квартирний будинок для малосімейних був зареєстрований під маневровий фонд управління житлового господарства (а.с.28). Відповідно до договору № 122828 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 12.02.2016 року, між [PERSON] та Підприємством «Теплокомуненерго Маяк» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с.29-30). Довідками з МКП ЖЕК № 12 від 24.10.2014 року та МКП «УК «Житло-Гарант» від 06.11.2018 року, підтверджується, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.31-32). Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку, що наймач на законних підставах вселився в спірне жиле приміщення, а тому набув права користування ним. Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Зі змісту ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Норми конституції України є нормами прямої дії та підлягають застосуванню правозастосовним органом безпосередньо. Як встановлено судом, кв. [ADDRESS] , в якій проживає позивач, є єдиним місцем його проживання. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово - будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Згідно правових висновків Європейського суду з прав людини, та п.1 ст. 8 Конвенції гарантованим є право кожної особи, окрім інших прав, на повагу до житла, що охоплює також право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла. У цьому зв`язку суд приймає до уваги Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 02.03.2011 року (Заява № 30856/03), в якому зазначено, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia), заява № 58255/00, п. 36, ECHR 2004-XI (витяги). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50). Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. рішення від 18 грудня 2008 р. у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Згідно ст.ст. 29, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить з поміж іншого управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню. Поняття «маневрового фонду» у ЖК Української РСР відсутнє, натомість, відповідно до ст. 1 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», маневровий житловий фонд - житловий фонд, сформований інвестором-забудовником за власні кошти та призначений для тимчасового проживання громадян на час проведення реконструкції житла застарілого житлового фонду. Вказаним Законом передбачено, що порядок надання маневрового житлового фонду та умови користування ним встановлюються місцевим органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. Квартира [ADDRESS] надавалася [PERSON] у строкове користування, а не з метою тимчасового проживання на час проведення реконструкції інвестором-забудовником житла застарілого житлового фонду. Строк користування наймодавцем не зазначено. Відповідно до вимог ст. 4 ЖК Української РСР вбачається, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); - жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); - жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово- будівельних кооперативів); - жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); - квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки квартира [ADDRESS] , яка була надана відповідачем [PERSON] для проживання - є житловим фондом соціального призначення, в силу чого житлове приміщення не може відноситись до маневрового фонду, в розумінні вимог чинних актів цивільного законодавства, до складу яких відносяться закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, що передбачено ч.2 ст. 4 ЦК України. Враховуючи викладене, а також те, що виключення житлових приміщень з числа маневрового фонду здійснюється виключно рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради, суд вважає, що дії виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо передачі заяви [PERSON] , адресованої відповідачу, на розгляд департаменту житлового господарства Вінницької міської ради є протиправними, а тому заявлені вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Оскільки дії виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо передачі заяви [PERSON] , адресованої виконавчому комітету Вінницької міської ради від 03.12.2018 року, якою позивач просив ухвалити рішення про виключення з маневрового фонду квартири [ADDRESS] на розгляд департаменту житлового господарства Вінницької міської ради є протитиправними, заявлені позовні вимоги в частині зобов`язання виконавчого комітету Вінницької міської ради виключити з числа маневрового фонду Вінницької міської ради квартири [ADDRESS] , до задоволення не підлягають. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial