Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрація Одеської міської ради, в якому просив надати можливість систематично зустрічатися з сином, приймати участь у його вихованні, забирати його до себе додому, щонайменш 5 діб протягом місяця, починаючи з 8-30 год. до 11-00 год. наступної доби, без участі матері; надати можливість забирати дитину для спілкування з бабусею. 22.08.2016 р. від [PERSON] надійшов зустрічний позов про позбавлення батьківських прав. 25.08.2016р. ухвалою суду прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав до сумісного розгляду з первісним позовом. 20.03.2017р. ухвалою суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду за заявою представника позивача за зустрічним позовом. 20.03.2017р. від позивача надійшла заява в якій уточнив позовні вимоги - просив затвердити графік спілкування та побачень з сином, а саме: зустріч протягом 5 годин, кожну неділю тижня, починаючи з 11-00 год.; побачення у канікулярні дні: осіні, зимові, весняні двічі на тиждень за домовленістю батьків; побачення в день народження сина, також бабусі та батька чи наступного дня за домовленістю батьків. Позивач надав до суду заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність, Представник відповідачки надав заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав, просив розглядати справу у його відсутність. Від Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява, в якій вони просили розглянути справу у відсутність їх представника та ухвалити рішення з урахуванням висновку від 16.05.2016 року № 01-05-8/578вх про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON]. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2009р. по 23.10.2013р., що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Київським відділом РАЦС Одеського МУЮ, актовий запис № 617 (а.с.6). Після розірвання шлюбу батько дитини [PERSON], проживає окремо за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дор., б. 19, кв. 11, що підтверджується довідкою про склад сімї № 757 від 14.09.2015р. (а.с.8). Мати дитини, [PERSON], внаслідок непорозуміння із [PERSON], перешкоджає батькові та бабусі у спілкуванні та побаченнях із дитиною. 24.05.2016р. до канцелярії суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.05.2016 року № 01-05-8/578вх, про визначення способів участі батька, [PERSON] у вихованні сина та бабусі, [PERSON], у вихованні внука, малолітнього [PERSON], шляхом встановлення перебування дитини з батьком та бабусею 2 рази на місяць по 2 години в присутності працівників Одеського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, без присутності матері, але за попередньою домовленістю з матірю та працівниками центру, до налагодження контакту між батьком та сином і між батьками дитини (а.с.28-29). Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, згідно ст.141 СК України. Відповідно до положень ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи - ч.ч.1-2 ст.159 СК України. У Декларації прав дитини зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. На підставі наведеного та з урахуванням того, яку роль відіграє розлучення з батьками в стані дитини, ту обставину, що права батьків щодо дитини є рівними, виходячи з пріоритету прав дитини, урахувавши вік дитини, стан його здоров'я, враховуючи важливість традицій і культурних цінностей українського народу для захисту і гармонійного розвитку дитини, позицію органу опіки та піклування, а також той факт, що дитина не може бути заручником особистих відносин батьків, суд вважає за доцільне встановити наступний порядок побачень [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO] шляхом зустрічей протягом 5 годин, кожну неділю тижня, починаючи з 11-00 год.; побачення у канікулярні дні: осені, зимові, весняні двічі на тиждень за домовленістю батьків; побачення в день народження сина, також бабусі та батька чи наступного дня за домовленістю батьків. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved