Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» третя особа ПАТ «Креді Агріколь банк» про стягнення страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач в порушення своїх зобов'язань не здійснив позивачу страхову виплату після настання страхового випадку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовні вимоги з наведених у позові підстав. Проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.03.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 32-00/00009903/1.1.2.00, згідно якого передбачено наявність вигодонабувача, а саме: ПАТ «Креді Агріколь Банк». 03.11.2014 о 10:45 год. в [ADDRESS] відбулася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу - «Ніссан Кашкай» д/н [NUMBER], під керуванням позивача. Застрахований автомобіль внаслідок означеної ДТП зазнав ушкоджень, що підтверджується довідкою ДАІ. Позивач, дотримуючись вимог законодавства та умов договору, надав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами наступного дня, після ДТП, а саме 04.11.2014. Відповідно до п. 30.2 рішення про виплату або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування приймає Страховик протягом 7 (семи) робочих днів після отримання всіх необхідних документів. Згідно п. 30.4 Договору Страховик виплачує страхове відшкодування протягом 10 (десяти) робочих днів з дня складання страхового акту. Всі необхідні для прийняття рішення документи були отримані страховиком 04.11.2014, таким чином крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 28.11.2014. Відповідно до п. 29.4. Договору розмір збитку завданого застрахованому ТЗ та (або) ДО визначається виходячи з вартості його відновлювального ремонту. Вартість відновлювального ремонту визначається згідно з калькуляцією СТО за вибором Страхувальника. Згідно рахунку № С4051107 від 25.11.2014 розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 49824,11 грн. Згідно п. 29.5.3. договору розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну застрахованому ТЗ та (або) ДО внаслідок настання страхового випадку визначається за вирахуванням розміру франшизи, обумовленої в п. 8 цього договору. Таким чином, розмір страхового відшкодування, за вирахуванням франшизи, становить 49174,11 грн. Проте, не зважаючи на свій обов'язок, станом на дату подання позовної заяви відповідач так і не виплатив страхове відшкодування у строк передбачений умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. З ст. 20 Закону України «Про страхування» Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. З вищенаведеного вбачається, що відповідачем було порушено умови Договору та норми законодавства України щодо здійснення страхового відшкодування в передбачений строк, так як таке страхове відшкодування на момент подання позовної заяви досі не виплачено. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як передбачено п.п. 5, 26.5.3, 30.6 договору страхове відшкодування може сплачуватись вигодонабувачеві. Відповідно до ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Відповідно до ч. 2 ст. 636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Така ж позиція міститься п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013, з якої вбачається право страхувальника просити стягнути страхове відшкодування на користь вигодонабувача. Отже, позивач подає позов з вимогами про стягнення страхового відшкодування саме на користь третьої особи - вигодонабувача, як те передбачено ч. 2 ст.636 ЦК України виконання договору страхування на користь третьої особи. Відповідно до довідки № 81800/38 від 05.02.2015 виданої ПАТ «Креді Агріколь банк», заборгованість за кредитним договором укладеним між позивачем та третьою особою станом на 05.02.2015 становить 45008,28 грн. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено порядок виплати страхового відшкодування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, згідно розрахунку позивача, з яким погоджується суд. Таким чином, на підставі усього вищевикладеного, з відповідача слід стягнути на користь третьої особи - 45008,28 гри., на користь позивача - 4165,86 грн. При подачі позову позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, оскільки позов підлягає задоволенню, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на в дохід Держави Україна, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved