Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому з урахуванням уточнень просив визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, а саме пенсію у розмірі 120794,81 грн., яка була призначена, нарахована та належала його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , але не була отримана ним за життя, стягнути з відповідача на його користь пенсію в розмірі 120794,81 грн. за період з вересня 2014 року по [INFO] включно, яка була призначена, нарахована та належала його батькові [PERSON] , який помер [INFO] , але не була отримана ним за життя. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] в м. Донецьку помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яку прийняв позивач, який є спадкоємцем першої черги за законом. Позивач зазначає, що він є інвалідом ІІ групи з дитинства, та на момент смерті батька проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що до складу спадщини увійшла призначена, нарахована пенсія, яка належала [PERSON] , але не була ним одержана, у зв`язку тим, що батько з вересня 2014 року не перемістився з окупованої території України на підконтрольну Україні територію через похилий вік та поганий стан здоров`я. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Коніченко Н.М., який 27.09.2019 року зареєстрував у спадковому реєстрі спадкову справу № 64807450. Приватним нотаріусом в межах спадкової справи було направлено запит на адресу відповідача стосовно розміру недоотриманої пенсії батька позивача, однак відповідач у своїх листах підтвердив факт нарахування [PERSON] пенсійних виплат, однак не вказав розміру недоотриманої пенсії. 13.12.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області з заявою про виплату йому нарахованої, але не одержаної пенсії, яка належала його батьку. 03.01.2020 року відповідачем відмовлено у виплаті недоодержаної пенсії, посилаючись на статтю 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У зв`язку з вищевикладеним, посилаючись на ст.1227 ЦК України, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно за законом на пенсію, яка була призначена, нарахована та належала його батькові, але не була ним одержана та стягнути з відповідача 120794,81 грн., тобто суми пенсії, які згідно матеріалів електронної пенсійної справи № 14326, у період з вересня 2014 року по [INFO] були нараховані [PERSON] . Відповідач до суду надав відзив в якому заперечує проти задоволення вимог позивача. В обґрунтування відзиву зазначає, що померлий [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії відповідно до Закону № 2262. Пенсія виплачена по 01.09.2014 року. Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону №2262. Статтею 61 Закону № 2262 визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті. [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьку. У даному випадку початок перебігу строку для звернення позивача з заявою є дата смерті. Зважаючи на наведені вище положення статті 61 Закону № 2262 для отримання недоодержаної [PERSON] пенсії позивач повинен був звернутися до Головного управління з відповідною заявою до 26.04.2019 року. Однак заяву про виплату недоотриманої пенсії позивач до Головного управління взагалі не подавав. Також зазначає, що оскільки померлий [PERSON] після 01.09.2014 року не перемістився з окупованої території України, не звернувся до відповідача з відповідною заявою, не надав довідку внутрішньо переміщеної особи, тому відповідачем з цих підстав [PERSON] не нараховувалася та не виплачувалася пенсія, у зв`язку з чим відсутня сума недоотриманої пенсії, на яку померлий мав право за життя. Крім того, відповідач зазначає, що право на отримання сум пенсії померлого мають члени сім`ї, які проживали разом з ним на день його смерті, а оскільки позивач не підтвердив факт сумісного проживання разом з [PERSON] , тому позивач не є членом його сім`ї та не має права на такі виплати. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні просив уточнені позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволені позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.09.2019 року Жданівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, [INFO] у місті Донецьку Донецької області помер [PERSON] , [INFO] . Згідно матеріалів спадкової справи, на підставі заяви від 27.09.2019 року [PERSON] , 27.09.2019 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Коніченко Н.М., 27.09.2019 року заведено спадкову справу № 64807450, спадкодавець [PERSON] . Інші спадкоємці [PERSON] не звертались. Згідно з повідомленням ГУ ПФУ в Донецькій області від 22.11.2019 року на запит нотаріуса, на момент смерті у [PERSON] залишились наявні суми недоотриманої пенсії, але означені суми не включаються до складу спадщини згідно з ст. 61 Закону №2262. Відповідно до Свідоцтва про народження (актовий запис № 2450), батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки серія ДОН-Р-82 № 83485, [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства. З копії паспорта громадянина України серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.12.1985 року. З копії паспорта громадянина України серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.12.1985 року. З відповіді ГУ ПФУ в Донецькій області від 31.10.2019 року на звернення представника позивача [PERSON] вбачається, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262. Згідно заяви від 18.10.2019 року допомога на поховання [PERSON] в сумі 12414,60 грн. була виплачена на картковий рахунок 24.10.2019 року. Листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 03.01.2020 року, відповідач відмовив у виплаті недоотриманої [PERSON] пенсії, пославшись на положення ст. 61 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема на абз. 3 ст. 61 цього Закону, яким передбачено, що суми пенсії виплачуються, якщо звернення за нею надійшло до органів Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно із частиною 1 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (частина 2 статті 52 Закону № 1058-IV). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій наведеної статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина 3 статті 52 Закону № 1058-IV). Положення частин 2, 3 статті 52 Закону № 1058-IV, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Тобто суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19. Згідно частині 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають прав на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. За статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Відповідно до статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утримання (стаття 31). Незалежно від перебування на утримання годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Суд доходить висновку, що норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не виключають застосування положень ЦК України про включення до складу спадщини нарахованої, але неодержаної спадкодавцем за життя пенсії, у разі відсутності у померлого членів сім`ї. Згідно з частиною 2 статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. В преамбулі Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року зазначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національної поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Таким чином, відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у статті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім`ї, не виключає застосування приписів статті 1227 ЦК України. Крім того, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц). Виходячи зі встановлених судом обставин по справі, а саме, позивач на день смерті свого батька [PERSON] проживав разом з ним за однією адресою, після його смерті прийняв спадщину, тому суд визнає недоотриману [PERSON] за життя пенсію спадковим майном позивача, право на яке виникло з моменту прийняття спадщини у порядку спадкування за законом. Посилання відповідача на те, що оскільки померлий [PERSON] після 01.09.2014 року не перемістився з окупованої території України, не звернувся до відповідача з відповідною заявою, не надав довідку внутрішньо переміщеної особи, тому відповідачем з цих підстав [PERSON] не нараховувалася та не виплачувалася пенсія, у зв`язку з чим відсутня сума недоотриманої пенсії, на яку померлий мав право за життя, судом не приймається до уваги з огляду на наступне. З наданої представником відповідача копії матеріалів електронної пенсійної справи № 14326 на ім`я померлого [PERSON] вбачається, що останньому у період з вересня 2014 року по [INFO] нарахована сума пенсії складає 120794,61 грн., з яких: з вересня 2014 року по серпень 2015 року - пенсія нараховувалась у розмірі 2763,33 грн. щомісячно, з вересня 2015 року по квітень 2016 року - пенсія нараховувалась у розмірі 3060,90 грн. щомісячно, з травня 2016 року по листопад 2016 року - пенсія нараховувалась у розмірі 3220,50 грн. щомісячно, з грудня 2016 року по квітень 2017 року - пенсія нараховувалась у розмірі 3553,95 грн. щомісячно, з травня 2017 року по вересень 2017 року - пенсія нараховувалась у розмірі 3739,20 грн. щомісячно, в жовтні 2017 року - пенсія нараховувалась у розмірі 4138,20 грн. Надані представником відповідача копії матеріалів пенсійної справи засвідчені належним чином, містять інформацію щодо нарахування померлому [PERSON] сум пенсії у спірний період, а тому суд визнає зазначені докази належними та допустимими. Інших доказів, які підтверджують не нарахування [PERSON] у спірний період пенсії або доказів припинення виплати пенсії у порядку, передбаченому ст. 49 Закону № 1058, відповідачем не надано, та в судовому засіданні підтверджено, що такі відсутні. З огляду на викладене, суд визнає недоотриману [PERSON] за життя пенсію спадковим майном позивача, право на яке виникло з моменту прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача недоотриманої пенсії після смерті батька позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору при зверненні до суду, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved