Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання права особистої приватної власності, який обґрунтовував тим, що 07.06.2011 р. між ним та [PERSON] був укладений попередній договір на придбання останнім житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0, 25 га, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області та передав останній грошові кошти в розмірі 66\~000 грн. в якості завдатку, про що та надала розписку. 29.12.2011 р. між ним та [PERSON] був укладений шлюб. 25.12.2012 р. [PERSON] та [PERSON] уклали договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Дані правочини були вчинені [PERSON] за кошти [PERSON] на прохання [PERSON], т.я. вона боялась, що [PERSON] не надасть їй дозволу на реєстрацію її місця проживання в даному будинку. Враховуючи, що дане майно було набуте хоч і під час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, просив визнати зазначені житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку його особистою приватною власністю та визнати за ним право власності на це майно. [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання права особистої приватної власності, який обґрунтовувала тим, що з літа 2008 р. вона почала зустрічатись з [PERSON], з яким 29.12.2011 р. вступила в шлюб. 05.06.2011 р. мати подарувала їй 66\~000 грн. на придбання в особисту власність будинку та земельної ділянки, які вона передала [PERSON] з метою, щоб той передав їх [PERSON] в рахунок оплати за придбання в майбутньому, після оформлення останньою права на спадщину, належних їй житловому будинку та земельної ділянки, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області. В подальшому, 25.12.2012 р. вона та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу вищезазначених будинку та земельної ділянки. Враховуючи, що дане майно було набуте хоч і під час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, просила визнати зазначені житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку її особистою приватною власністю та визнати за нею право власності на це майно. В судовому засіданні [PERSON] та його представник свій позов підтримали та просили його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] просили відмовити. [PERSON] та її представник в задоволенні позову [PERSON] просили відмовити, свій зустріч позов підтримали і просили його задовольнити. Третя особа просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити, а позов [PERSON] задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. 05.06.2011 р. [PERSON] отримала від своєї матері [PERSON] 66\~000 грн. для придбання житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області, та надала останній розписку від 05.06.2016 р. про отримання коштів. 07.06.2011 р. [PERSON] передав [PERSON] 66\~000 грн. в рахунок завдатку за укладення в майбутньому між ними договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області, про що остання 07.06.2016 р. видала розписку про отримання завдатку. 29.12.2011 р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 25.12.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] були укладені нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0, 25 га, які, які розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області. В даних договорах (у п. 5 договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і у п. 8 договору купівлі-продажу земельної ділянки) зазначено, що ці правочини посвідчені за згодою чоловіка покупця, [PERSON], що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом, який посвідчив дані договори. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 29.12.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Стаття 657 ЦК України вказує, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частина 4 ст. 334 ЦК України зазначає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Стаття 640 ЦК України в частині 3 наголошує, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Виходячи з приписів зазначених статей ЦК, договори купівлі-продажу від 25.12.2012 р. житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0,25 га, як розташовані по провулку Шкільному, 10, в с. Войнівка Чутівського району Полтавської області, є укладеними в день їх посвідчення нотаріусом та перехід права власності на них відбувся 25.12.2012 р. Стосовно посилань сторін на те, що житловий будинок та земельна ділянка були придбані на їх особисті кошти, а тому повинні належати повністю кожному з них, що і є предметом спору між ними, суд зазначає, що право власності на дане нерухоме майно виникло у покупця за час шлюбу, проти цього не заперечував чоловік покупця, 25.12.2012 р., а тому підстав вважати, що дане нерухоме майно було придбано за особисті кошти кожної з сторін, відсутні. У ч.ч. 1 та 2 ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) та майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3\~ст. 368 ЦК України). Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Враховуючи вимоги зазначених статей та те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельна ділянка були придбані [PERSON] за час шлюбу, то суд вважає, що це майно належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищевикладене та вимоги законодавства, той факт, що спірні житловий будинок та земельна ділянка були придбані сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що вказане нерухоме майно є спільним майном подружжя та підлягає поділу на загальних підставах, а саме в рівних частках за кожним із сторін, а тому позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судові витрати повинні бути присуджені сторонам у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial