Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], на обґрунтування якого повідомив, що він є батьком трьох дітей, яких народили відповідачки [PERSON], [PERSON], та на яких він сплачує аліменти, загальний розмір яких становить 66%. Окрім того, [INFO] у нього з відповідачкою [PERSON] народилася дочка, яка проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні, а він матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має бажання утримувати свою дитину. У зв'язку з чим, з метою співмірності утримання всіх дітей просив зменшити розмір стягуваних аліментів та стягувати з нього на користь відповідачів аліменти у розмірі 12,5 % на утримання кожної дитини з усіх видів його заробітку щомісячно. Ухвалою суду від 20 грудня 2017 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач та відповідачі копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримали, проте у визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачами подано не було. Разом з тим, відповідачками подано до суду заяви, у яких вони позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов частково обгрунтований та підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 180-182, 184, 192 СК України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у [PERSON] з [PERSON] народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні. Позивач є батьком та уже сплачує аліменти в розмірі 66,6 % від усіх видів його заробітку (доходу) на трьох інших дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Однак, матеріальної допомоги на утримання [PERSON] не надає, хоча має бажання утримувати свою дитину. Частиною 4 статті 206 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що у відповідності до ст. 206 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачами позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що можливо та необхідно змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з позивача на користь відповідачів у подальшому аліменти у розмірі 12,5 % на утримання кожної із трьох дітей. Щодо задоволення позову у частині стягнення аліментів на користь [PERSON], то він задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідачка [PERSON] не порушувала прав позивача [PERSON], а тому позов у частині стягнення на її користь аліментів не може бути задоволено. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави 640, 00грн. судового збору, по 320,00 грн. з кожної. На підставі ст. 10-13, 81, 133, 141, 258, 263-265, 267, 274-279, 430 ЦПК України, суд,

Outcome: partial