Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, після уточнення якого просить: визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 6320885000:02:000:0126, площею 3, 5539 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області, КСП «Родіна», цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на житловий будинок, розташований в с. Кадниця по вул. Центральній, 26 Богодухівського району Харківської області, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла 11 вересня 2010 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що його матірю є [PERSON] 11 вересня 2010 року його мати померла у м. Макіївка Донецької області та після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка кадастровий номер 6320885000:02:000:0126, площею 3, 5539, що розташована на території [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області, КСП «Родіна», цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок, розташований в с. Кадниця, вул. Центральна, 26 Богодухівського району Харківської області. Будучи спадкоємцем першої черги, з метою реалізації свого права на спадщину за законом, 11 грудня 2010 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] На підставі його заяви, в нотаріальній конторі було заведено спадкову справу. Проте нотаріусом видати свідоцтво про право на спадщину не представилось можливим, оскільки [PERSON] державна нотаріальна контора, відповідно до Наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 69/2 від 18 листопада 2014 року, була переміщена за новою адресою, проте фактично не перемістилась, через звільнення працівників з займаних посад та відсутність осіб, які б бажали там працювати, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх з позивачем відсутності. Позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Також позивач надав до суду відповідь на пояснення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, відповідно до змісту якої вбачається, що з пояснення третьої особи він не згоден, зокрема щодо зазначених представником розбіжностей в написанні його прізвища, а саме «Точений» та прізвища його матері «Точенна». З метою встановлення ідентичності документальних записів прізвищ, 22 серпня 2018 року він звернувся до Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України. 29 серпня 2018 року ним було отримано експертний висновок № 056-1332-m-2 від 22 серпня 2018 року, відповідно до якого вбачається, що розбіжності в написання його прізвища та прізвища його матері зумовлені змішуванням словотвірних парадигм споріднених прикметникових прізвищ та впливом діалектного середовища на формування антропонімної системи української мови, а тому прізвища [PERSON]/[PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою) та [PERSON]/[PERSON] (свідоцтво про смерть, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера), попри розбіжності в документах, даних для експертизи, а також в інших документах, є ідентичними. Щодо посилань представника на відсутність у Державному кадастрі відомостей про земельну ділянку площею 3, 5539 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області, КСП «Родіна», з кадастровим номером 6320885000:02:000:0126, зазначив, що на час одержання його матірю у власність зазначеної земельної ділянки, були дотримані всі норми діючого законодавства, щодо реєстрації земельних ділянок. Доказів порушення вимог діючого на той час законодавства щодо реєстрації земельної ділянки третьою особою не надано. При цьому, право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 089455. Відповідач: представник [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. Третя особа: представник сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності та пояснення на позов не надав. Третя особа: представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не зявився, надав до суду пояснення, відповідно до змісту яких вбачається, що позивач стверджує, що є сином померлої [PERSON], у звязку з чим після смерті матері звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, у свідоцтві про народження позивача, його матірю значиться «Точена Антоніна Василівна». Також в позовній заяві позивач зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером 6320885000:02:000:0126, площею 3, 5539 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області, КСП «Родіна», передана [PERSON], згідно Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ХР № 089455. Проте, відповідно до Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю громадян [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області, на імя [PERSON] зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР № 089455 від 26 грудня 2002 року за № 119, згідно розпорядження голови Богодухівської райдержадміністрації від 23 грудня 2003 року № 302. Окрім цього, відповідно до інформації, наявної у Головного управління, відомості щодо земельної ділянки площею 3, 5539 га, розташованої за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області, КСП «Родіна» з кадастровим номером 6320885000:02:000:0126 у Державному земельному кадастрі відсутні. Також, представник третьої особи просив справу розглядати за його відсутності з урахуванням зазначених вище пояснень. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що матірю позивача у справі [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯВ № 328034, виданого 11 лютого 1952 року Кадницькою сільською радою Богодухівського району Харківської області. [PERSON] на підставі розпорядження голови Богодухівської райдержадміністрації від 23 грудня 2003 року № 302 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3, 5539 гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради, КСП «Родіна», цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту серії ІІІ-ХР № 089455, виданого 26 грудня 2002 року Богодухівською райдержадміністрацією. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 119. Кадастровий номер земельної ділянки 6320885000:02:000:0126. Відповідно до копії погосподарської книги, особовий рахунок № 920, домоволодіння за адресою: с. Кадниця, вул. Центральна, 26 Богодухівського району Харківської області, належить [PERSON] Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області від 07 жовтня 2011 року, житловий будинок в с. Кадниця по вул. Центральна, 26 Богодухівського району Харківської області, згідно погосподарської книги особовий рахунок № 920, побудований в 1967 році, належить [PERSON] [PERSON] померла 11 вересня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НО № 482123, виданого 13 вересня 2010 року Совєтським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області. [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом, в установлений законом строк, а саме 11 грудня 2010 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері [PERSON], яка померла 11 вересня 2010 року та на день смерті проживала в [INFO], що підтверджується копією його заяви, посвідченої державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори серії ВРД № 550325. Заяву зареєстровано в реєстрі за № 6-1152. Відповідно до повідомлення завідуючої Другої макіївської державної нотаріальної контори від 25 грудня 2010 року вбачається, що заява [PERSON] М,І. від 11 грудня 2010 року про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], померлої 11 вересня 2010 року, зареєстрована відповідно до вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Та рекомендовано звернутись до нотаріальної контори на прийом. Що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25 грудня 2010 року, серії РТ № 792110. Згідно відповіді Другої макіївської державної нотаріальної контори на Запит [PERSON] від 22 вересня 2017 року вбачається,що відповідно до Наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 69/2 від 18 листопада 2014 року «Про переміщення Головного та територіальних управлінь юстиції, відділів державної виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор», нотаріальна контора була переміщена за новою адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 21 Донецької області, але фактично не перемістилась. Завідуюча нотаріальної контори була звільнена з займаною посади з 14 червня 2016 року у звязку з переведенням до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, державний нотаріус звільнений з займаної посади 12 травня 2015 року, у звязку з відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість разом з установою, та осіб, які б бажали працювати в конторі не має. Таким чином, видати свідоцтво про право на спадщину за спадковою справою № 445/2010 заведеною та зареєстрованою в Спадковому реєстрі за №50539847, не представилось можливим та рекомендовано звернутись до суду з заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до відповіді Головного територіального управління юстиції у Донецькій області він 11 грудня 2018 року № 4-5-1609 на запит суду вбачається, що [PERSON] макіївська державна нотаріальна контора, відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 69/2 від 18 листопада 2014 «Про переміщення Головного та територіальних управлінь юстиції, відділів державно виконавчої служби, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, державних нотаріальних контор» була перереєстрована за новою адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, але фактично не перемістилась. Архів документів, напрацьованих нотаріальною конторою за період з 1991 по 2014 рік, залишився за місцем розташування контори в м. Макіївка та не був перевезений до нового місця перереєстрації у звязку із загрозою життю працівників. Обовязки Другої макіївської державної нотаріальної контори по нотаріальному обслуговуванню населення та здійснення функцій державної реєстрації прав на нерухоме майно на іншу держнотконтору не покладались. Суд зазначає, що обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній справі, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. При цьому, витребувати саму спадкову справу № 445/2010, суд не має можливості, оскільки вона знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі. Відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Макіївка Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого\~наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Таким чином, повторне заведення спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Матеріалами справи встановлено, що на час розгляду справи судом у позивача [PERSON] відсутні умови одержання в нотаріальні конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті його матері [PERSON], яка померла 11 вересня 2010 року у м. Макіївка Донецької області, з зазначених вище причин. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Право\~приватної власності\~набувається в\~порядку,\~визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява № 33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000I) (п. 40). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 1216 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців ).\~Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом.\~ До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом, в установлений законом шестимісячний строк, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], яка померла 11 вересня 2010 року, на підставі чого в нотаріальні конторі заведено спадкову справу № 445/2010. Факт належності [PERSON] земельної ділянки площею 3, 5539, що розташована на території [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6320885000:02:000:0126, підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗР № 089455 від 26 грудня 2002 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 119. Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 78 Земельного кодексу України, \~право власності\~на землю\~-\~це право\~володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися земельними\~ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, \~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини. Частиною 2 ст. 158 Земельного кодексу України визначено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Статтею 202 Земельного кодексу України передбачено, що \~державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Документом, що посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: с. Кадниця, вул. Центральна,26 Богодухівського району Харківської області, є погосподарська книга № 11 на 2006-2010 року, особовий рахунок № 920. Суд вважає, що прізвище позивача у справі «Точений» та прізвище його матері «Точенна», є ідентичними, що підтверджується експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України №056/1332-m від 22 серпня 2018 року. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом, в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також те, що на даний час він позбавлений можливості в нотаріальному порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду, позов заявлено обґрунтовано та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 837 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі предявлених доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved