Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом , мотивуючи своє звернення тим, що не може прийняти спадщину на земельну ділянку, так як в Державному реєстрі земель відсутні відомості про реєстрацію вказаної земельної ділянки. В позові позивач зазначив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18. 11. 2005 року. Він як спадкоємець за законом звернувся до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори Ящук Д.О. із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку, розміром 3, 5789 га, яка розташована на території Старобабанівської сільської ради. 18.03.2015 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Ящук Д.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідно до якої йому відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 3, 5789 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташовану на території Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області, у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку . За таких обставин, позивач, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області, площею 3, 5789 га, державний акт серії [NUMBER] виданий 14.06.2002 року Старобабанівською сільською радою на ім?я [PERSON] в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач не з'явився. Попередньо подав, на адресу суду, заяву в якій вказав, що просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду, надав заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, беручи до уваги процесуальну позицію позивача та відповідача по справі, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18. 11. 2005 року - а.с. 4), яка є матір'ю [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 17.06.1968р.- а.с. 5); після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки , загальною площею 3,5789 га , яка надана для ведення товарного с/г виробництва , яка розташована на території Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Старобабанівською сільською радою Уманського району Черкаської області серії [NUMBER] від 14.06.2002 року (а.с. - 7) . Згідно відповіді державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори Ящук Д.О. № 359 /02-14 від 07.04.2015 року заведена спадкова справа № 160/2015 рік після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Спадкоємцем визнаний син померлої [PERSON] , але йому відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 3, 5789 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташовану на території Старобабанівської сільської ради Уманського району Черкаської області , у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до п.2 « Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про державний земельний кадастр » земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців ). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - підлягають задоволенню.

Outcome: approved