Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ФОП [PERSON] , ПП «ВікноЛідер», третя особа без самостійних вимог: Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної недоліками у придбаному товарі та виконаних робіт. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 01.09.2016р. уклав договір з відповідачем СПД [PERSON] , відповідно до умов якого остання зобов`язалася продати вироби з ПВХ, підвіконня та організувати роботи з демонтажу старих конструкцій, монтажу конструкцій продукції, ліквідування технологічних щілин та здійснювати гарантійне обслуговування. Попередньо узгодивши в телефонному режимі час проведення замірів, 31.08.2016р. працівниками здійснено заміри, а позивачем проведено оплату у розмірі 200грн. за надані послуги. В день укладення договору позивачем здійснено оплату завдатку у розмірі 3800,00грн., крім того 12.09.2016р. та 19.09.2016р. здійснено оплату в сумі 3 528,00грн. Під час монтажу першої дверної конструкції, позивачем було виявлено невідповідність розмірів, зазначених у листку пропозиції (замовленні) виготовленим конструкціям. Представники ПП «ВікноЛідер» неодноразово телефонували та приїжджали за адресою монтажу, однак позивач відмовився приймати металопластикові дверні конструкції та вимагав виправити допущені недоліки товару та переробити двері. Відповідну претензію з вимогою про виправлення допущених у виготовлених конструкціях недоліків позивачем 24.10.2016р. було направлено в письмовому вигляді Директору ПП «ВікноЛідер» та ФОП [PERSON] . Через відмову відповідачів усунути недоліки або відшкодувати грошову суму, додаткову трату часу, позивач зазнав душевних страждань, він був змушений витрачати час на відвідування юристів, що завдало моральної шкоди, яку він оцінив у 2000,0грн. та матеріальної шкоди - у 3 600,00 грн. Враховуючи, що відповідачами на численні вимоги позивача не було усунуто виявлені недоліки дверних ПВХ конструкцій, а також не було здійснено повернення сплачених позивачем коштів, позивач вважає, що є всі підстави для розірвання договору №3388Р від 01.09.2016р. та відповідно, відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04.12.2017р. відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд. Відповідач ФОП [PERSON]. скористалася своїм право на подання заперечення та 22.02.2018р. подала до канцелярії суду відзив на позовну заяву. Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Зокрема зазначила, що одночасно із укладенням договору від 01.09.2016р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] сторонами було погоджено та підписано замовлення №3388Р від 01.09.2016р. відповідно до якого позивач погодився на виготовлення дверних конструкцій у зазначених у замовленні розмірах та конструкції. Продукцію було виготовлено та доставлено позивачу у строки погоджені сторонами договору. Однак, як зазначала відповідач [PERSON] , [PERSON] відмовився приймати доставлений товар, оскільки передумав щодо вигляду дверей та хотів дерев`яних. Враховуючи, що продукція по договору від 01.09.2016р. відповідає умовам договору та нормативам ДСТу, не втратила якості, є якісною, а отже, відповідач вважає, що правомірно нею не організовано проведення експертизи. Крім того, на переконання відповідача, претензії позивача стосуються не якості продукції, а їхньої невідповідності замовленню, що жодним чином не стосується якості продукції. Безпідставним також на думку відповідача є посилання відповідачем у позовній на норму ст.651 ЦК України щодо зміни та розірвання договору, оскільки будь-якого істотного порушення умов договору зі сторони відповідача не було. Разом з тим, відповідач [PERSON] в заперечення тверджень позивача вказала, що товар зроблений відповідно до умов договору та замовлення, яке позивачем підписане та погоджене, Відповідачем у справі- Приватним підприємством «ВікноЛідер» 22.02.2018р. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому ПП «ВікноЛідер» заперечив стосовно задоволення вимог позивача, враховуючи, те, що з громадянином [PERSON] дане підприємство жодних договорів не укладало та жодних зобов`язань перед ним не брало, а ФОП [PERSON] не є дилером ПП «ВікноЛідер». В канцелярію Івано-Франківського міського суду 14.03.2018р. від третьої сторони без самостійних вимог - Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області надійшло пояснення. Зокрема ГУ Держпродспоживслужби в області вказано, що сторонами оспорюваного договору не було дотримано вимог п.2.3.3 даного договору стосовно складання сторонами дефектного акту у разі виявлення недоліків виконаних робіт. Крім того, вимогами ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено обов`язок виробника, продавця товарів, виконавця робіт і надавача послуг різних форм власності на вимогу споживача надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції, організувати проведення експертизи продукції. Справа перебувала у провадженні в судді [PERSON] Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю [PERSON] звільнено із займаної посади, у зв`язку з поданням заяви про відставку. На виконання вимог п.2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Польської М.В. та визначено головуючого суддю - Шамотайло О.В. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03.05.2019р. суддею Шамотайло О.В. прийнято до свого провадження справу та призначено до розгляду. Позивач вимоги, викладені в позовній заяві підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача 1 проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої сторони без самостійних вимог підтримав позицію стосовно спору згідно наданих суду письмових пояснень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, відзиви, процесуальні заяви та пояснення третьої особи, матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В кінці серпня 2016р. позивач звернувся за адресою [ADDRESS] , де розміщений офіс ПП «ВікноЛідер» з метою придбання та отримання послуг по встановленню металоплатикових дверних контрукцій, після чого домовився, узгодивши попередньо час, про поведення замірів для виконаня робіт по виготовленню та монтажу виробів з ПВХ. Позивачем подано до суду копію замовлення №3388Р від 01.09.2016р., з якого вбачається, що адреса доставки та монтажу: [ADDRESS] , а замовником є [PERSON] , який підписав та погодив дане замовлення на виготовлення та доставку трьох міжкімнатних дверей. Крім того, судом встановлено, що замовлення №3388Р від 01.09.2016р. подано саме до мережі віконних салонів «ВікноЛідер» (місцезнаходження: [ADDRESS] ) та містить заміри трьох міжкімнатних дверей. Відповідно до погодженого позивачем замовлення, площа блоку дверного міжкімнатних дверей №1 становить 1,61м2, висота - 2010см, ширина - 800см, площа блоку дверного міжкімнатних дверей №2 становить 1,59м2, висота - 2010см, ширина - 790см, площа блоку дверного міжкімнатних дверей №3 становить 1,71м2, висота - 2010см, ширина - 850см. При цьому, сторонами не заперечується, що вироби з ПВХ, виготовлення, продаж, доставка та монтаж яких є предметом договору від 01.09.2016р. №3388Р, здійснювалося відповідачем ФОП [PERSON] на підставі саме даного замовлення. Крім того, загальна вартість, яка визначена у замовленні від 01.09.2016р. становить 7528грн. та відповідає загальній вартості, визначеній в договору від 01.09.206р. Разом з тим, судом встановлено, що послуги по виконанню замірів оплачені позивачем у розмірі 200,00грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 31.08.2016р. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ-квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон, інший письмовий правочин. Враховуючи викладене вище, відповідач ПП «ВікноЛідер» не спростував твердження стосовно відсутності жодних зобов`язань перед позивачем. 31 серпня 2016р. за вказаною позивачем адресою були здійснені заміри, які позивачем було оплачено у розмірі 200,00грн. Судом встановлено, між [PERSON] та СПД [PERSON] 01.09.2016р. укладено договір №3388Р, згідно якого підрядник - [PERSON] зобов`язувалася продати замовнику- [PERSON] вироби з ПВХ (профіль Steko S300, фурнітура Axor), підвіконня, виконати роботи по демонтажу старих конструкцій, монтажу конструкцій продукції та жорському її укріпленню в пройомі, ліквідувати технологічну щілину та проводити гарантійне обслуговування роботи на умовах договору. У свою чергу, замовник взяв на себе зобов`язання надати підряднику місце монтажних робіт в стані будівельної придатності та забезпечити доступ до нього, прийняти роботи та оплатити їх вартість. Вартість продукції, про яку сторони договору домовилися, становила 7 498,00грн., а вартість робіт -30,00грн., тобто в загальній сумі - 7 528,00грн. Підрядник, в телефонному режимі попередньо узгодивши час, прибув за адресою, наданою позивачем для здійснення робіт по монтажу дверних ПВХ контрукцій, а саме: [ADDRESS] . Однак, під час монтажу першої дверної конструкції позивач зупинив роботи та відмовилися від металопластикових конструкцій на тій підставі, що їх розміри не відповідають замовленим. Зокрема, позивач стверджував, що верхній монтажний зазор мав приблизно 40мм, зазори справа та зліва - по 20мм. Крім того, позивач вказав, що розміри металопластикової конструкції не відповідають погодженим у замовленні №3388Р від 01.09.2016р. розмірам, оскільки висота менша, ніж погоджено на 5мм. Впродовж жовтня 2016р. підрядник неодноразово телефонував та приїжджав за адресою монтажа, однак сторони договору не дійшли згоди. Позивач, скориставшись правом визначеним п.2.3.3 договору, на адресу ФОП [PERSON] та ПП «ВікноЛідер» направив претензію-вимогу від 23.10.2016р., відповідно до якої позивач повідомив про невідповідність розмірів ПВХ виробів- по висоті менша на 5 мм, ніж зазначено у схемі замовлення. При цьому, позивач вказав, що особа, яка здійснювала виміри дверних пройомів здійнила їх невірно, а виробник дверей не дотримався наданих вимірів підрядника та зробив двері меншими на 5 мм від вказаних замірів. Однак, 28.10.2016р. позивач отримав повідомлення від підрядника СПД [PERSON] про заплановані роботи по монтажу 3 дверей згідно оспорюваного договору від 01.09.2016р., у зв`язку з чим просили позивача надати доступ до приміщення. Відповідно до ст.2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.1 Постанови №5 від 12.04.1996р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до Преамбули Закону він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. При вирішенні спорів про захист прав споживача слід враховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, лежить на продавцеві (виробнику). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1, 3 ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Договір побутового замовлення є різновидом договору підряду, тому до нього застосовуються і загальні правила про договір підряду (ст.ст. 335-337, 339-342, 346, 347 ЦК України). Умови договору побутового замовлення, визначені Законом і прийнятими відповідно до нього нормативними актами, не можуть бути змінені за погодженням сторін на шкоду інтересам споживача (наприклад, зменшено гарантійний строк). За вимогами ст.655, ч.1 ст.673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого має відповідати умовам договору купівлі-продажу, а покупець зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на належну якість продукції та обслуговування. Відповідно до ч.1, 2 ст.857 ЦК України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. За положеннями ст.858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Так, згідно претензії-вимоги від 26.10.2016р. до ФОП [PERSON] та ПП «ВікноЛідер», враховуючи, що підрядником не усунуто попередньо виявлені позивачем недоліки, позивач вимагав виправити всі недоліки, переробити двері згідно правильно зроблених вимірів та встановити такі двері, а у разі неможливості - повернути сплачені кошти.

Outcome: partial