Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], з якого: 1/2 частки, як спільне майно подружжя, набуте нею у шлюбі разом з чоловіком - [PERSON], та 1/2 частки, як спадкове майно за законом після смерті останнього. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач та [PERSON] з 02.04.1968 року по [INFO] року перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого спільними коштами та силами побудували вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, тому дане нерухоме майно є їх спільної сумісною власністю, відповідно, кожному із них належить по ? його частки. [INFO] року [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла приналежна йому частка зазначеної нерухомості. Спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом, оскільки за життя заповіту він не укладав. Позивач, як спадкоємець першої черги, спадщину прийняла в порядку ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки на момент смерті спадкодавця разом з ним проживала та вступила в управління і володіння спадковим майном. Однак, оформити своїх майнових та спадкових прав на вказану нерухомість [PERSON] не має можливості через відсутність на неї правовстановлюючих документів, що для нотаріуса слугувало підставою для відмови у видачі їй свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті чоловіка. Оскільки реалізація прав позивача можлива лише в судовому порядку, тому вона звернулась до суду з зазначеним позовом. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними у справі доказами, зазначивши, що позовні вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити. Від Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області також надійшло клопотання, датоване 03.05.2017 року за вих.№75/2.13, про розгляд справи за відсутності представника селищної ради та погодження і підтримання позовних вимог [PERSON] За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 02.04.1968 року Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 03.03.1968 року уклали шлюб, про що вчинено актовий запис за №5 (а.с.9). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Головненською селищною радою Любомльського району Волинської області 28.03.2003 року, стверджено, що [PERSON] помер [INFO] року в смт.Головне Любомльського району Волинської області (а.с.10). Згідно довідки Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 17.01.2017 року за вих.№129, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться в [ADDRESS] З копії технічного паспорта, виданого 26.12.2016 року Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» на об'єкт нерухомого майна, вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] побудовані у 1990 році, тобто у період перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі (а.с.14-17). Відповідно до ст.ст. 22, 28 КпШС України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, а частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Отже, вищенаведеними письмовими доказами доводиться та обставина, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Відтак, позивачу - [PERSON] та її чоловіку - [PERSON] на праві власності належить по ? частки вказаної нерухомості, відповідно, після смерті останнього відкрилась спадщина на приналежну йому частку - 1/2 . Як встановлено з копії матеріалів спадкової справи №190 до майна померлого [INFO] року [PERSON] та довідки Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 17.01.2017 року за вих.№129, заповіт спадкодавцем за життя не складався, тому спадкування після його смерті здійснюється за законом (а.с.49-55, 18). Відповідно до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини після смерті [PERSON], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Довідкою Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області від 17.01.2017 року за вих.№129 стверджено, що на день смерті [PERSON] разом з ним проживала і була зареєстрована [ADDRESS], його дружина - позивач [PERSON]. Копією матеріалів спадкової справи №190 підтверджено відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно після смерті [PERSON], в тому числі які б мали право на обов'язкову частку у спадщині (а.с.49-55). Отже, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], є позивач, яка спадщину прийняла у встановленому законом порядку. 26.07.2005 року позивачу в нотаріальному порядку видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме, на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «ГОЛОВНЕНСЬКЕ» Любомльського району Волинської області розміром 2,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості (а.с.11). В той же час, постановою в.о. державного нотаріуса Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області від 23.03.2017 року позивачу - [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на зазначену нерухомість (а.с.20). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому права позивача можуть бути реалізовані лише в судовому порядку. Повідомленням Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 30.03.2017 року за №683 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 03.05.2017 року за №86231477, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.19, 45). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Копією акту обстеження забудови і технічного стану будівель на земельній ділянці, затвердженого начальником комунального підприємства «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно планувальне бюро м.Ковеля» 23.01.2017 року, стверджено, що індивідуальний житловий будинок загальними розмірами - 11,95х11,43 м., загальною площею - 103,60 кв.м., житловою - 49,70 кв.м., допоміжною - 53,9 кв.м., та дві господарські споруди, що знаходяться по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 1500 кв.м., побудовані з дотриманням вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та чинним будівельним нормам і вимогам (а.с.12-13). Статтею 392 ЦК України установлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з'ясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на ? частки житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], як спільне майно подружжя, а на іншу ? частки цієї ж нерухомості - в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка - [PERSON]

Outcome: approved