Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про визнання правочину дійсним. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він працював і був членом колгоспу ім.Кірова Царичанського району Дніпропетровської області з 1988 року, який у 1994 році був реорганізований з правонаступництвом у КСП ім.Кірова, а в кінці 2000 року був ліквідований. В даний час правонаступників немає. На початку 2000 року КСП ім.Кірова заборгував йому заробітну плату і адміністрація КСП ім.Кірова в рахунок боргу за 9600 грн. запропонували йому передати у власність належний КСП ім.Кірова споруду - громадський будинок склад, побудований у 1990 році, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, було укладено договір купівлі-продажу складу. 24 січня 2000 року за спільною домовленістю була складена накладна за №231, відповідно до якої за 9600 грн. йому було передано у власність склад. При отриманні необхідних документів КСП ім.Кірова обіцяли нотаріально посвідчити правочин. Накладна підтверджує факт правочину. Після 20.01.2000 року він неодноразово прохав адміністрацію КСП ім.Кірова нотаріально посвідчити угоду, йому обіцяли, проте в кінці 2000 року КСП ліквідували. З дня передачі коштів за склад він користується ним, зробив ремонтні роботи, які значно збільшили вартість складу, а саме: підлив фундамент, перекрив дах. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.16, 203, 220 ЦК України та ст.ст.19, 274 ЦПК України, прохає суд визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. Представник відповідача - Царичанської селищної ради Дніпропетровської області Марчук О.М. в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку в судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. Позивач працював і був членом колгоспу ім.Кірова Царичанського району Дніпропетровської області з 1988 року, який у 1994 році був реорганізований з правонаступництвом у КСП ім.Кірова, а в кінці 2000 року був ліквідований. На даний час правонаступників КСП ім.Кірова немає. КСП ім.Кірова в рахунок заборгованості по заробітній платі за 9600 грн. передало позивачу у власність належну КСП ім.Кірова споруду - громадський будинок склад, побудований у 1990 році, який розташований за адресою: [ADDRESS], про що було оформлено накладну за №231 від 24.01.2000 року (а.с.6). Адміністрація КСП ім.Кірова неодноразово обіцяли позивачу нотаріально посвідчити угоду, проте в кінці 2000 року КСП ліквідували. З дня передачі коштів за склад позивач користується приміщенням, зробив ремонтні роботи, які значно збільшили вартість складу, а саме: підлив фундамент, перекрив дах. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові надано право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідно до ч.2 ст.219 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною 2 статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9 з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.ч.1, 3 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.392 вказаного Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу матеріалів справи та враховуючи викладене вище, суд вважає, що вимоги позивача про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, а також про визнання за ним права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за таким договором купівлі-продажу є підставними та обґрунтованими, доведені матеріалами справи і підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved