Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] . 18 липня 2017 року він (позивач), як спадкоємець [PERSON] п`ятої черги за законом, подав до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. заяву про прийняття спадщини. На підставі цієї заяви нотаріусом було відкрито спадкову справу № 70/2017. У зв`язку із відсутністю у нього (позивача) документів, які б підтверджували родинні відносини між ним та [PERSON] , нотаріус в усній формі відмовила йому в прийнятті спадщини. З метою підтвердження наявності родинного зв`язку він (позивач) звертався до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин. У ході розгляду цієї справи нотаріусом було направлено до Подільського районного суду м. Києва копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] , з якої йому (позивачу) стало відомо про те, що: 11 серпня 2017 року нотаріусом було отримано заяву [PERSON] про прийняття спадщини; 28 лютого 2018 року Носівським районним судом Чернігівської області було ухвалено рішення, яким встановлено, що [PERSON] є двоюрідною онукою [PERSON] 13 квітня 2018 року Подільський районний суд м. Києва постановив ухвалу, якою залишив без розгляду його (позивача) заяву про встановлення факту родинних відносин у зв`язку із наявністю спору про право. 3 травня 2018 року нотаріус винесла постанову, якою зупинила вчинення нотаріальних дій по спадковій справі № 70/2017 до майна померлої [PERSON] до вирішення справи судом та відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2018 року було скасовано рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2018 року, заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду. У зв`язку із вищевикладеним він (позивач) позбавлений можливості у позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача не визнав позов, заперечував проти його задоволення з тих підстав, що позивачем не доведено факт його родинних відносин з [PERSON] . У судове засідання третя особа [PERSON] не з`явилася, її представник заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, суть яких зводить до того, що у 1965 року вона одружилася з позивачем. З цього ж часу вона (свідок) знала [PERSON] , яка померла [INFO] . Мати позивача [PERSON] та [PERSON] були двоюрідними сестрами. 2 квітня 2020 року всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 70). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18 липня 2017 року (а.с. 73), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2017 року приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. за заявою [PERSON] про прийняття спадщини було заведено спадкову справу № 70/2017. У встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини подала також [PERSON] , що підтверджується копією відповідної спадкової справи (а.с. 68-105). З матеріалів справи (а.с. 29; 53-56; 84) вбачається, що [PERSON] звертався до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме просив встановити факт, що він є двоюрідним племінником [PERSON] . Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року заяву [PERSON] було залишено без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право та роз`яснено йому право на звернення до суду в порядку позовного провадження. 28 лютого 2018 року Носівським районним судом Чернігівської області було ухвалено рішення, яким встановлено факт, що [PERSON] є двоюрідною онукою [PERSON] . Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2018 року рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2018 року було скасовано, заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду та роз`яснено їй право подати позов на загальних підставах. З копії постанови приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. № 281/02-31 від 3 травня 2018 року (а.с. 28) вбачається, що на підставі отриманої від суду ухвали про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, а також у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями, нотаріусом було зупинено вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом та відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Принципами цивільного судочинства є, зокрема, змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем та його представником не надано суду достовірних та достатніх доказів того, що позивач є двоюрідним племінником [PERSON] , яка померла [INFO] , та відповідно не доведено те, що позивач має право на спадкування після смерті [PERSON] , як спадкоємець п`ятої черги за законом. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Позивач не звертався до суду в порядку позовного провадження із вимогою про встановлення факту його родинних відносин з [PERSON] . Відповідно до правової позиції касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 171/2030/17, відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно є, зокрема, спадкоємці, які прийняли спадщину. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. У судовому засіданні встановлено, що спір у цій справі стосується прав та інтересів [PERSON] , яка за заявою позивача залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. При цьому без відповідної заяви або клопотання позивача про заміну відповідача чи залучення співвідповідача суд не вправі залучати до участі у справі інших осіб як відповідачів, які не визначені у такому процесуальному статусі позивачем. Суд вважає, що у цій справі залучення до участі у справі [PERSON] в якості належного співвідповідача має принципове значення, оскільки це пов`язане також й з обранням належних та ефективних способів захисту прав позивача. Обраний спосіб захисту особи, яка наполягає на застосуванні судового захисту її цивільного права та інтересу, має відповідати характеру та природі спірних правовідносин. Позивач та його представник у порядку, встановленому частинами 1 та 2 ст. 51 ЦПК України, не подали клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] або заміну первісного відповідача - Носівської міської ради Чернігівської області належним відповідачем - [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов є необґрунтованим, поданим до неналежного відповідача, а тому задоволенню не підлягає. У силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачена сума судового збору не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed