Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок загальною площею 67 кв.м і житловою площею 30,6 кв.м у [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що у 1962 році батьки позивача [PERSON] та [PERSON] розпочали будівництво вказаного вище житлового будинку. Станом на 30.06.1990 року у цьому господарстві, яке відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» проживали і працювали батьки позивача, брати: [PERSON] та [PERSON] , дружина брата [PERSON] - [PERSON] , та їхній син [PERSON] 20.08.1987 року вказаний вище житловий будинок був зареєстрований у Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації, головою якого був батько позивача [PERSON] . За життя батьки позивача заповіту не залишили, а після їх смерті право власності на майно не було оформлено на жодного із спадкоємців. Крім того, брат позивача також не залишив заповіту на свою частку майна, яке після його смерті, залишилося не оформленим у встановленому законом порядку. Крім того, стверджує, що відповідачі по справі відмовилися від спадкування на його користь. 27.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться на [ADDRESS] , що є спадковим майном є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Відтак, позивач змушений звертатися до суду із вказаним позовом, з метою захисту свої майнових прав. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 26.04.2018 року відкрито провадження у справі. 14.05.2018 року на адресу суду Жидачівською ДНК надіслано спадкову справу №169/2012 від 12.04.2012 року, яка заводилася після смерті [PERSON] . Ухвалою від 27.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою від 29.01.2019 року провадження у справі запинено для залучення до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 13.08.2020 року справу прийнято до свого провадження. 31.08.2020 року Жидачівською ДНК надіслано на адресу суду копію спадкової справи №499/2018 від 08.11.2018 року, яка заводилася після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 01.09.2020 року провадження у справі поновлено, залучено [PERSON] до участі у справі у якості правонаступника позивача [PERSON] . У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про визнання позову та просили проводити розгляд справи без їх участі. Оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] у 1962 році розпочали будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і який є предметом спору у даній справі. Станом на 30.06.1990 року у цьому господарстві, яке відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» числились: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дружина [PERSON] - [PERSON] , та їхній син [PERSON] , що підтверджується Витягом з погосподарської книги с.Тейсарів №298 від 26.02.2018 року (а.с.10). Вказаний вище житловий будинок 20.08.1987 року був зареєстрований у Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації, і складається із: житлового будинку, веранди підвалу, літньої кухні з гаражем оглядової ями, сходів, сараїв, воріт з хвірткою огорожі та водо колонки, що підтверджується технічним паспортом №31, який виготовлено 12.03.2018 року (а.с.7), інвентаризаційна справа №3. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25.08.1987 року вказаний вище житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Вільховецької сільської ради №297 від 26.02.2018 року [PERSON] був прописаний та проживав у [ADDRESS] до дня смерті [INFO] (а.с.14). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.11). [INFO] помер син [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.13) не залишивши заповіту. Спадкове майно після їх смерті не було оформлено спадкоємцями у встановленому законом порядку. Єдиним спадкоємцем після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] був позивач [PERSON] , оскільки відповідача [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовилися від частки у майні колгоспного двору на користь [PERSON] , про що свідчать їх письмові заяви. Постановою завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою Матусека В.В. від 27.02.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті його батька, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться на [ADDRESS] є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.3). Однак, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с.64), після смерті якого Жидачівською ДНК Львівської області заведено спадкову справу №499/2018. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] позивачка по справі та син [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини, про що свідчить заява останнього №1035 від 08.11.2018 року. Відтак, єдиним спадкоємцем на спірний житловий будинок загальною площею 67 кв.м і житловою площею 30,6 кв.м у [ADDRESS] є позивачка [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не претендують на частку у майні колишнього колгоспного двору та відмовились від частки у спадковому майні у цьому ж дворі на користь [PERSON] , про що свідчать їх заяви (а.с.100, 102, 104). Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4\~ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. У судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5\~статті 1268 ЦК України\~визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.ст.41,\~55 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1\~ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно роз`яснень, викладених у п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Як видно з матеріалів спадкової справи померлого [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини після його смерті звертався лише [PERSON] . Одночасно, син [PERSON] та брат [PERSON] - [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини в користь [PERSON] . Відтак, враховуючи вище вказане, вимога про визнання за позивачем права власності на житловий будинок загальною площею 67 кв.м і житловою площею 30,6 кв.м у [ADDRESS] , підлягає до задоволення. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачі позов визнали, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved