Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра» та просить встановити факт укладення 10 травня 2012 року між ним та ПАТ «КБ «Надра» безстрокового трудового договору, згідно з яким [PERSON] було прийнято на посаду агента відділу проблемних активів роздрібного бізнесу з посадовим окладом згідно з штатним розкладом; стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на його користь суму заробітної плати за період з 10 травня 2012 року по 28 травня 2015 року у розмірі 2\~100, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10 травня 2012 року позивача було прийнято на роботу до Одеської філії ПАТ «КБ «Надра» на посаду агента відділу проблемних активів роздрібного бізнесу з посадовим окладом у розмірі 3\~500, 00 грн. в місяць, з випробувальним строком на три місяці. Трудовий договір у письмовій формі з позивачем не укладався, однак 10 травня 2012 року він фактично був допущений до виконання посадових обовязків. Однак, 28 травня 2012 року позивача було повідомлено про його звільнення у звязку з не проходженням випробувального терміну. Позивач вважає, що між ним та ПАТ «КБ «Надра» виникли фактичні трудові відносини, оскільки він був допущений до роботи, та в період з 10 травня по 28 травня 2012 року виконував посадові обовязки агента відділу проблемних активів роздрібного бізнесу. Тому, позивач просить сягнути з [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати за вказаний період у розмірі 2\~100, 00 грн. [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили їх задовольнити. Позивач подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» у судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином. До суду надійшла заява представника [PERSON] про розгляд справи за відсутності їх представника, а також заперечення проти позовних вимог [PERSON], в яких зазначено, що позивач не був працевлаштований до Одеської філії банку, тому, на його думку, відсутні будь-які підстави для стягнення заробітної плати за період з 10 травня по 28 травня 2012 року. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також відповідної заяви позивача про можливість прийняття по справі заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки позивача та його представника, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 травня 2012 року [PERSON] було прийнято на роботу до Одеської філії ПАТ «КБ «Надра» на посаду агента відділу проблемних активів роздрібного бізнесу з посадовим окладом у розмірі 3\~500, 00 грн. в місяць, з випробувальним строком на три місяці, що підтверджується відповідною заявою позивача від 20 березня 2012 року та розпорядженням №31/1 від 10 травня 2012 року. До заяви позивачем були надані також копія паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ІПН, копію диплома про вищу освіту, а також була власноручно заповнена анкета та автобіографія. Крім того, [PERSON] була підписана розписка про нерозголошення банківської таємниці ПАТ «КБ «Надра», розписка про ознайомлення з вимогами ст. 6 та ст. 23 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», п. 6.9 Положення НБУ «Про здійснення банками фінансового моніторингу», ст. 209 та 2091 КК України та ст. 1669 КУпАП, а також договір про отримання від [PERSON] конфіденційної інформації з метою належного виконання працівником своїх трудових обовязків під час роботи в [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. Також судом встановлено, що безпосереднім керівником позивача був начальник відділу проблемних активів роздрібного бізнесу [PERSON], який розяснив [PERSON] його функціональні права та обовязки як агента, а також надав позивачу відповідний список боржників [PERSON], який також являється банківською таємницею. Суд вважає доведеним у судовому засіданні виникнення трудових відносин між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», оскільки 10 травня 2012 року позивач фактично був допущений до роботи. Твердження представника відповідача про відсутність фактичних трудових відносин між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» спростовується також листом Банк №10/02/14-3 від 10 лютого 2014 року, в якому зазначено, що позивача було прийнято у резерв на агентів ПАТ «КБ «Надра» Одеське РУ та направлено на стажування до відділу проблемних активів роздрібного бізнесу під керівництвом начальника зазначеного відділу [PERSON] на період з 10 травня 2012 року по 28 травня 2012 року. 28 травня 2012 року позивач був повідомлений про його звільнення у звязку з не проходженням випробувального терміну. Однак, заробітну плату за період фактичного виконання трудових обовязків відповідачем [PERSON] виплачено не було. Відповідно ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В порушення вищевказаної норми у день звільнення позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з 10 травня 2012 року по 28 травня 2012 року у розмірі 2\~100, 00 грн. (3\~500, 00 грн. * 30 днів / 18 днів). Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] про встановлення факту наявності трудових відносин між ним та ПАТ «КБ «Надра» за період з 10 травня 2012 року по 28 травня 2012 року, а також стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 2\~100, 00 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку зі звільненням позивача від сплати судових витрат відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про судовий збір», а саме за подання позову про стягнення заробітної плати, та інші вимоги, що випливають з трудових правовідносин, суд вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved