Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 41 740 грн. матеріальної шкоди та 500 000 грн. моральної шкоди завданої внаслідок злочину. В позовній заяві пояснив, що вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області по справі № 391/407/16-к відповідач [PERSON] засуджений за ч.2 ст.121 КК України та його визнано винним в тому, що він своїми діями навмисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого [PERSON] . Потерпілим по кримінальному провадженню визнано його, близького родича [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 12 575,07 грн. та моральну шкоду в сумі 70 000 грн. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29.08.2017 вирок залишено без змін. Постановою Верховного суду від 11.10.2018 вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29.08.2017 в частині вирішення його цивільного позову, щодо відшкодування моральної шкоди скасовано і призначено новий розгляд в цій частині у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В результаті смерті [PERSON] він поніс витрати на його поховання, а саме придбання необхідних для поховання ритуальних предметів на суму 14 490 грн., на оплату послуг священнослужителя при проведенні церковного обряду поховання на суму 450 грн., на оплату послуг транспортування померлого з місця проведення судово-медичної експертизи до місця поховання на суму 1 800 грн., витрати на проведення поминального обіду після поховання та на 9-й і 40-й дні смерті згідно традицій православного християнства, придбання надгробку та оградку в розмірі 1 000 грн. Внаслідок цього кримінального правопорушення йому було завдано непоправну моральну шкоду, яка виразилася у втраті близької людини, у величезних моральних переживаннях, руйнуванні звичного для нього перебігу життя, погіршення його психоемоційного стану та здоров`я. Моральну шкоду, спричинену йому, оцінює в 500 000.00 грн. 17.03.2020 року позивачем, на підставі висновку судово-психіатричного експерта, подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно яких він прохав стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1 020 168.00 грн. На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Ухвалою від 15.02.2019 року судовий розгляд справи призначено в режимі відеоконференції з представником відповідача [PERSON] з Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 14.03.2019 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою від 14.03.2019 року призначено підготовче судове засідання в режимі відеоконференції з приміщення Арбузинської виправної колонії № 83 Арбузинського району Миколаївської області. Ухвалою від 06.11.2019 року в частині вирішення позовної вимоги про стягнення збитків, завданих злочином, які полягають у відшкодуванні матеріальних витрат на суму 41 740 грн. провадження закрито. Ухвалою від 06.11.2019 року призначено у справі комісійну психолого-психіатричну експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 21.10.2020 року в підготовчому судовому засіданні відновлено провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та надала пояснення згідно позовної заяви. Відповідач позовні вимоги не визнав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки потерпілий по кримінальному провадженню не є особою, якій по діючому законодавству передбачено відшкодування шкоди, завданої злочином. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Кримінально-процессуальний кодекс України визначає поняття близькі родичі та члени сім`ї: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач, опікун, а також особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у том числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. (п.1 ч.1 ст. 3). Як встановлено з пояснень [PERSON] та свідка, його дружини, [PERSON] під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням відповідача та як зазначено в вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року позивач [PERSON] , [INFO] , приходиться дядьком померлому [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими в судовому засіданні документами, а саме: свідоцтвом про народження [PERSON] , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. (т. 1 а.с. 4-12). На підставі заяви потерпілим до кримінального провадження залучено близького родича загиблого - [PERSON] , [INFO] . (т. 2 а.с. 75). [PERSON] з жовтня 2015 року до часу смерті проживав у [ADDRESS] , до складу його сім`ї входив позивач [PERSON] (т.2 а.с. 73). Згідно вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 по справі № 391/407/16-к відповідач [PERSON] засуджений за ч.2 ст.121 КК України та його визнано винним в тому, що він своїми діями навмисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило [INFO] смерть [PERSON] . Потерпілому по кримінальному провадженню [PERSON] стягнуто з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 12 575,07 грн., та моральну шкоду в сумі 70 000 грн. (т.1 а.с. 11). Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29.08.2017 вирок суду першої інстанції залишено без змін. (т.1 а.с. 13-26). Постановою Верховного суду від 11.10.2018 вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29.08.2017 щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову потерпілого [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди скасовано та постановлено призначити новий розгляд провадження в цій частині у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Підставами для скасування вироку в частині задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди є не зазначення в рішенні суду, з наведенням відповідних доказів, обґрунтування для визначення саме такого розміру відшкодування, а також не перевірено наявність підстав, передбачених законом для стягнення такої шкоди. (т.1 а.с. 27-32). Судом встановлено, що статус позивача [PERSON] як потерпілого та цивільного позивача у кримінальному провадженні № 12016120180000119 від 15.04.2016 року судовими рішеннями, ухваленими за результатом розгляду кримінального провадження №12016120180000119 від 15.04.2016 року справа № 391/407/16-к судом першої, апеляційної та касаційної інстанції не змінювався, що підтверджується вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016, ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29.08.2017 та наданими до суду документами, які підтверджують ступінь його родинного зв`язку з померлим потерпілим [PERSON] , якій входив до складу його сім`ї. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що, відповідно до вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016, винуватість [PERSON] у завданні смерті [PERSON] , який є близьким родичем та членом сім`ї позивача [PERSON] , проживав з ним однією сім`єю, встановлена. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи, що Постановою Верховного суду від 11.10.2018 вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29.08.2017 щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову [PERSON] скасовано відшкодування моральної шкоди в сумі 70 000 грн., в іншому вирок залишено без змін, суд не розглядає стягнення майнової шкоди, а саме витрат на поховання, оскільки дані витрати стягнуто за вироком і ухвалою суду від 06.11.2020 року провадження в цій частині цивільного позову закрито. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних стражданнях у зв`язку зі смертю племінника, внаслідок протиправних дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням [PERSON] та вини останнього в її заподіянні, в вироку описані протиправні дії відповідача які явились причиною смерті [PERSON] , наслідком чого є моральна шкода спричинена дядьку, а тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу діями відповідача моральної шкоди. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно судово-психіатричної експертизи № 9 від 17.01.2020 року [PERSON] переніс психотравму, з 25.04.2016 року йому виставлений діагноз депресивний стан у зв`язку з втратою родича, на час проведення експертизи має розлади сну (поверхневий сон). Висновком експертизи визначено розмір моральної шкоди, який становить 1 020 168,00 грн. (один мільйон двадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень). (т. 1 а.с.186-189). Як встановлено судом, в результаті протиправних дій відповідача загинув племінник позивача, який проживав з ним, смерть останнього для нього є непоправимою втратою, що свідчить про те, що позивач отримав душевні страждання на все своє життя та їх неможливо оцінити в матеріальному виразі. При тому втрата рідної людини є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість, але судом враховується й те, що [PERSON] не є родичом першого ступеня спорідненості (сином, батьком) з позивачем та що він проживав нетривалий період однією сім`єю з позивачем [PERSON] , а тому визначений розмір моральної шкоди в сумі 1 020 168,00 грн. (один мільйон двадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень) є завищеним. Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає моральну шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку він отримав у зв`язку зі смертю племінника та неможливістю повернення до життя людини, а також, враховуючи ступінь та тривалість моральних страждань і переживань позивача у розмірі 500 000.00 грн. (п`ятсот тисяч гривень), а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 5 000 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3 723,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial