Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 18.01.2019 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. У даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що з 14.03.2020 року він не проживає з відповідачкою разом, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім`ї є неможливим. А тому просив шлюб розірвати. Сина залишити на проживання з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за їхньої відсутності, позовні вимоги позивач підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 18.01.2019 року, сторони 18.01.2019 року зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 117 (а.с. 4). Від даного шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, з 14.03.2020 року він не проживає з відповідачкою разом, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved