Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] сільської ради Горохівського району, в якому просить визнати його право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,80 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю IV-ВЛ №032508, посилаючись на те, що його дідусь вказану вище земельну ділянку посвідчив йому заповітом. [PERSON] помер 15 червня 2003 року. Після його смерті позивач прийняв спадщину, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача в заяві до суду просить справу розглядати у відсутності представника [PERSON] сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного 29 червня 2000 року, який було посвідчено секретарем Звиняченської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №70 видно, що [PERSON] належну йому земельну частку (пай) заповів своєму внукові, [PERSON] . Заповіт не змінено і не скасовано (а.с.6). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 15.06.2003 року (а.с.7). Постановою державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори від 16.03.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено у звязку з тим, що спадкоємцем документи для видачі свідоцтва не подані в повному обсязі. Довідкою [PERSON] сільської ради від 23.11.2016 року №1218 стверджується, що заповіт [PERSON] у сільській раді посвідчувався 29.06.2000 року по реєстру за №85, який не змінено і не скасовано. Єдиним спадкоємцем за законом та за заповітом після померлого [PERSON] є внук, [PERSON]. Спадкоємець [PERSON] вступив у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом спільного проживання в с.Звиняче (а.с.11). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю IV-ВЛ №032508, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,80 га. (а.с.12). Відповідно до оголошення в газеті «Горохівський вісник», Державний акт на право приватної власності на землю IV-ВЛ №032508, виданий [PERSON] сільською радою 30 грудня 2000 року на імя [PERSON], слід вважати недійсним у звязку з його втратою (а.с.13). З спадкової справи після померлого [PERSON] видно, що [PERSON] після його смерті прийняв спадщину, є його спадкоємцем за заповітом. Отже, судом встановлено, що [PERSON] після померлого [PERSON] прийняв спадщину, є його спадкоємцем за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,80 га. згідно з Державним актом на право приватної власності на землю IV-ВЛ №032508, як на спадкове майно після [PERSON], який помер 15.06.2003 року (а.с.7). Позивач в заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської ради відмовився. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved