Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ярової Я.М., про визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , за яким відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] та автомобіль. При подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини йому стало відомо про існування спадкоємця за заповітом від 27.03.2019 - відповідача у справі [PERSON] . Вважає, що заповіт вчинено з порушенням вимог ст.202-203, 215, 1234, 1247, 1248 ЦК України, з огляду на що просить визнати його недійсним та застосувати наслідки його недійсності шляхом скасування реєстрації заповіту. Представник позивача адвокат Вдовцов С.П. та представник позивача за довіреністю [PERSON] у підготовчому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому (а.с.1-6). У підготовчому засіданні представник відповідача адвокат Гут Б.А. позовні вимоги визнав у повному обсязі, надав суду заяву відповідача [PERSON] про визнання позову. Додатково суду пояснив, що остання воля померлого [PERSON] була залишити квартиру та інше майно єдиному сину [PERSON] . Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Ярова Я.М. у підготовче засідання не з`явилась, однак раніше надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.93-94). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). А тому, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви, виходячи з наступного. Зокрема, у підготовчому засіданні достовірно встановлено, що позивач у справі [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про його народження від 18.11.1987 у графі «батько» записаний [PERSON] (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] у м. Вінниця, про що Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 07.6.2019 складено актовий запис №1722 (а.с.11). При цьому, відповідно до заповіту, вчиненого 27.03.2019 о 12 год 50 хв [PERSON] у [ADDRESS] , він заповідає [PERSON] , відповідачу у справі, все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, без будь-яких винятків (а.с.95). Відповідач [PERSON] та померлий [INFO] [PERSON] у сімейних відносинах не перебували. Зі змісту спадкової справи №3/2019 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за померлим [PERSON] звернулися позивач як рідний син померлого та єдиний спадкоємець за законом, а також відповідач як спадкоємець за оспорюваним заповітом. Позивач просив суд визнати недійсним цей заповіт з огляду на те, що [PERSON] у момент вчинення правочину не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Представник відповідач [PERSON] відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України вказані обставини визнав у підготовчому засіданні. Відтак, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України). Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст.1234 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (ч.1 ст.225 ЦК України). Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати відповідно до клопотання представника позивача за довіреністю [PERSON] слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved