Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про виселення та втрату права на користування житлом. В позовній заяві вказувала, що їй на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] Зарічненського району. Разом із нею в будинку проживає її співмешканець [PERSON], відповідач по справі, з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах, а також п'ятеро дітей, троє з яких - спільні, а саме, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, бійки, погрожує фізичною розправою. Виганяє її та дітей з будинку, неодноразово вчиняв насильство в сім'ї, чим робить неможливим для них проживання в одному будинку. [PERSON] не працює і останнім часом виносить з господарства речі і продає їх. На її неодноразові прохання змінити своє відношення до сім'ї відповідач не реагує, добровільно виселитися із житлового будинку не бажає. Покликаюсь на викладене, [PERSON] просить виселити останнього із належного їй на праві власності житлового будинку в судовому порядку без надання йому іншого жилого приміщення, визнати таким, що втратив право користування її будинком та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Представник позивачки адвокат [PERSON] просила задовольнити позов [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення Зарічненського районного вузла поштового зв'язку. (а.с.19). У відповідності до п.1 ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 16 листопада 2010 року, який зареєстроавний в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, позивачці по справі [PERSON], на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] Зарічненського району. (а.с.13). Як вбачається з пояснень свідка [PERSON], він працює дільничним інспектором Зарічненського РВ УМВС і обслуговує територію Кутинської сільської ради Зарічненського району. Позивачка неодноразово зверталася до нього за допомогою з приводу вчинення відповідачем насильства в сім'ї. Всі звернення позивачки були обґрунтовані і на відповідача складалися протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, в тому числі про вчинення насильства в сім'ї, за що на [PERSON] накладались адміністративні стягнення. Всі адмінправопорушення [PERSON] вчиняв будучи в нетверезому стані. Останній веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, проживає в будинку співмешканки з дітьми, систематично виганяє їх з будинку, погрожує фізичною розправою, останні змушені ночувати в сусідів, тобто порушує правила співжиття. Свідок [PERSON], голова сільської ради, в судовому засіданні ствердила, що позивачка [PERSON] неодноразово зверталась до неї з питань вчинення [PERSON] насильства в сім'ї. [PERSON] перебуваючи в нетверезому стані, своєю поведінкою створює несумісні умови для спільного проживання, вчиняє сімейні скандали, б'є позивачку, дітей та виганяє з будинку. У зв'язку з чим [PERSON] разом з дітьми часто змушені ночувати у сусідів. В даний час переїхала на проживання в інший населений пункт. Відповідно до положень ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника житлового будинку (квартир) може бути виселено у випадках, передбачених ст.116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до положень ч.1 ст.116 ЖК України якщо члени сім'ї власника житла або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу власника житла провадиться без надання іншого житлового приміщення. Як вбачається з постанов Зарічненського районного суду, відповідач [PERSON] протягом 2014 року чотири рази притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї і на нього накладалися адміністративні стягнення у виді штрафу, громадських робіт та адміністративного арешту. Зазначені вище відомості вказують на систематичність порушення [PERSON] правил співжиття. Згідно характеристики Кутинської сільської ради Зарічненського району, [PERSON] виключно негативно характеризується за місцем проживання, як особа, яка зловживає спиртними напоями, влаштовує сімейні конфлікти, на зауваження реагує негативно. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], проживаючи разом з позивачкою в житловому будинку в с.Кутин Зарічненського району, який належить останній на праві власності, робить неможливим проживання з ним в одному будинку, оскільки тривалий час зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, бійки, виганяє позивачку та дітей з будинку, погрожує їм фізичною розправою, систематично порушуючи правила співжиття. Заходи попередження у вигляді накладення адміністративних стягнень за насильство в сім'ї не дали позитивних результатів. Враховуючи викладене, суд рахує, що [PERSON] підлягає виселенню із житлового будинку, що належить позивачці, без надання іншого житлового приміщення. Задовольняючи позов частково, суд виходив, що вимога позивачки про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком є безпідставною і задоволенню не підлягає, оскільки втрата права користування житлом є наслідком виселення. У відповідності до ст.88 ЦПК України до задоволення підлягає вимога про стягнення частини сплаченої позивачкою суми судового збору в розмірі 121,80 гривень, пропорційно до частини задоволених позовних вимог. На підставі викладеного ст.ст.116, 157 ЖК України,

Outcome: partial