Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до прокуратури Львівської області, Бориславського відділення поліції Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.02.2015р. йому було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України у кримінальному провадженні №12015140100000061. 26.03.2015р. старшим прокурором прокуратури м. Борислава було складено та затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12015140100000061 від 10.02.2015р. відносно [PERSON] Вироком Бориславського суду Львівської області від 10.02.2016р. позивача визнано невинуватим в предявленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та виправдано за недоведеністю. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.05.2017р. вирок Бориславського міського суду Львівської області від 10.02.2016р. залишено без змін. В касаційному порядку справа не переглядалася. В результаті незаконних дій органу досудового слідства та прокуратури позивач в період з 13.02.2015р. до 19.05.2017р. незаконно перебував під судом і слідством. Вважає, що внаслідок безпідставного обвинувачення йому було завдано моральної шкоди на суму 87019,00 грн., яка полягала у тому, що позивачу довелося постійно оправдовуватися перед друзями, рідними та оточуючими людьми, яким стало відомо про порушення відносно нього кримінального провадження, розяснювати їм дійсні причини ситуації, яка склалася, що викликало у нього додаткові хвилювання, спричинило душевний біль та викликало небезпідставні занепокоєння щодо погіршення його репутації, яка була позитивною. Також, у звязку з притягненням його до кримінальної відповідальності змушений був звернутися за юридичною допомогою та понести значні витрати на отримання такої допомоги в сумі 28661,00 грн., яку позивач просить йому відшкодувати. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги у повному обсязі; позивач при цьому додатково пояснив,\~що висунення необґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення спричининяло ще й додаткові переживання за здоровя дружини, оскільки його дружина на момент огляду місця події 09.02.2015р. перебувала у лікарні та потребувала операції по видаленню пухлини головного мозку, однак через вилучення металобрухту, за здачу якого він планував отримати кошти на лікування, дана операція так і не була проведена, внаслідок чого дружині встановлено другу групу інвалідності; він є інвалідом третьої групи. Представники відповідача прокуратури Львівської області [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечили, зазначили, що позивачем не долучено доказів щодо завдання моральної шкоди і за розрахункову величину для визначення розміру моральної шкоди необхідно брати 1600 грн., виходячи з вимог п. 3 розділу II « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 р.№1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 1 січня 2017 р., де встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Представник відповідача [PERSON] відділення поліції Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не зявився, письмових заперечень суду не надав. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. В письмових запереченнях проти позову зазначив, що позов не визнає, вказавши, що позивач жодним чином не обґрунтував та не довів, яку саме шкоду завдав йому орган Казначейства, який не несе відповідальності за дії органів державної влади, також зазначив, що розмір заподіяної моральної шкоди позивачем безпідставно завищено. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 13 лютого 2015р. [PERSON] старшим слідчим СВ Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України у кримінальному провадженні №12015140100000061, тобто у здійсненні [PERSON] операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством. 26 березня 2015 року був складений та затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12015140100000061 від 10.02.2015р. про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України. Вироком Бориславського міського суду Львівської області від 10 лютого 2016р. [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу злочину. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2017 року вирок Бориславського міського суду Львівської області від 10 лютого 2016р. у кримінальному провадженні відносно [PERSON] залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора\~без задоволення. Таким чином, позивач [PERSON] в результаті незаконних дій органом досудового розслідування та прокуратури у період з 13 лютого 2015р. до 19 травня 2017 року незаконно перебував під судом і слідством, тобто 27 місяців та шість днів. Згідно зі\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу тощо відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду. Пунктом 1 ст.2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом виникає у випадках, зокрема постановлення судом виправдувального вироку. Відповідно до п.5 ст.3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. За час незаконного перебування під слідством та судом, [PERSON] зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебуванні у стані невизначеності, що підсилювався розумінням своєї невинуватості, безперервного нервового стресу, переживань, небезпідставного занепокоєння щодо погіршення його репутації серед рідних, друзів, знайомих. Згідно з пунктами 5 та 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначає, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина перед слідством та судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування перед слідством та судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету,\~незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно\~ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік»\~у 2017 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень. Разом із тим,\~частиною 3\~ст. 23 ЦК України\~передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності та справедливості, враховує тривалість, характер, глибину та обсяг страждань позивача, характер немайнових втрат, можливість відновлення попереднього стану. Таким чином, оскільки незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури були порушені конституційні права позивача, що завдало йому фізичних і моральних страждань, то виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, [PERSON] підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 87019,00\~грн., з розрахунку 3200,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на час винесення рішення) х 27 місяців (кількість місяців перебування під слідством)+ 619 грн. (сума моральної шкоди за 6 днів, що розраховується за формулою 3200:31х6) = 87019,00 грн. Крім того, з метою забезпечення належного захисту своїх прав в правоохоронних органах позивач змушений був звернутися за юридичною допомогою. Вартість юридичних послуг, повязаних з наданням йому правової допомоги у цьому кримінальному провадженні, становить 28661,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, для захисту від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення [PERSON] користувався послугами Адвокатського обєднання «Мицик і Партненри» на підставі договору №80 про надання правової допомоги. Згідно з актом виконаних робіт від 19 травня 2017р., підписаним Адвокатським обєднанням «Мицик і Партненри» та [PERSON], витрати на правову допомогу за вказаним вище договором складають 28661,00 грн., які були сплачені позивачем, що підтверджується відповідним банківськими квитанціями (а. с. 20-21). Згідно п.10-1 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі\~ст. 56 Конституції України\~судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України. Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845. Згідно п.35 Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Відповідно до п.9\~Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України\~рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів). Пунктами 5 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/201, казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладені норми, стягнення на користь позивача з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України. Судовий збір слід віднести на рахунок держави, оскільки у відповідності п. 13 ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про судовий збір»\~за подання\~позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури або суду судовий збір не справляється. Згідно ч.2 ст.10\~та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved