Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 80000,00 грн. та 3% річних від суми боргу та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.02.2013 року позивачем видано на ім»я відповідача довіреність на вчинення дій у відповідних органах з питань будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS], з правом отримання правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на збудований житловий будинок. В забезпечення виконання домовленості, позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США, що підтверджується розпискою [PERSON] від 05.05.2013 року. Також, позивач вказує на те, що строк виконання взятих на себе відповідачем зобов»язань щодо будівництва житлового будинку сплинув 31.21.2013 року. Проте в обумовлений сторонами строк відповідач взяті на себе зобов»язання щодо будівництва житлового будинку не виконав, грошові кошти не повернув, почав уникати спілкування з позивачем. У зв»язку з невиконанням відповідачем вказаних зобов»язань, 29.09.2014 року позивач відкликав видану на ім»я відповідача довіреність, та 11.11.2014 року направив вимогу про повернення в строк до 19.12.2014 року грошових коштів в розмірі 80 000 доларів США, проте відповідач залишив вказану вимогу без задоволення. Сторони в судове засідання не з»явилися. Представник позивача звернулися до суду із заявою, в якій вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі довіреності від 19 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено усний договір будівництва та реєстрації житлового будинку, відповідно до якого Відповідач отримав 80000 доларів США., що підтверджується розпискою від 05 травня 2013 року, з кінцевим строком будівництва 31 грудня 2013 року. Таким чином, на підставі на підставі довіреності від 19 лютого 2013 року та укладеної розписки від 05.05.2013 року між Позивачем та Відповідачем виникли договірні відносини, які регулюються положеннями ЦК України. Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання з будівництва житлового будинку, грошові кошти Позивачу не повернув. Зі змісту ст. 527 ЦК вбачається, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Виходячи зі змісту розписки від 05.05.2013 року, довіреності, усної домовленості Позивача з Відповідачем, дій та бездіяльності Відповідача, останній, отримавши грошові кошти від Позивача, не вчинив необхідних дій, передбачених чинним законодавством України, необхідних для початку проведення будівельних робіт, та не приступив до виконання зобов'язання щодо будівництва житлового будинку, чим, згідно із ст.ст. 610,612 ЦК, порушив свої зобов'язання. У зв»язку з невиконанням відповідачем вказаних зобов»язань, 29.09.2014 року позивач відкликав видану на ім»я відповідача довіреність, та 11.11.2014 року направив вимогу про повернення в строк до 19.12.2014 року грошових коштів в розмірі 80 000 доларів США, проте відповідач залишив вказану вимогу без задоволення. Статтею 610 Цивільного кодексу України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З урахуванням наведеного, а також, аналізуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено факт невиконання відповідачем своїх зобов»язань щодо будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS]». Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відновідно до розрахунку позивача, перевіреного судом, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 08.05.2015 року складає 1 677 009,01 (один мільйон шістсот сімдесят сім тисяч дев'ять гривень 01 копійка) гривень, яка складається з: суми основного боргу Відповідача на дату звернення Позивача до суду - 80 000 доларів США (вісімдесят тисяч доларів США), що згідно з офіційним курсом НБУ становить еквівалент 1 657 796, 80 грн. (одному мільйону шістсот п'ятдесят сім тисяч сімсот дев'яносто шість гривень 80 копійок) та 3 процентів річних, яка станом на 08.05.2015 року становить 927,12 доларів США (дев'ятсот двадцять сім доларів США 12 центів), що згідно з офіційним курсом НБУ становить еквівалент 19 212,21 гривень (дев'ятнадцять тисяч двісті дванадцять гривень 12 копійок). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості є обгрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню, у зв»язку із чим з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 1 677 009,01 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з Відповідача [PERSON] на користь Позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved