Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних на утримання неповнолітньої дитини аліментів. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 28.10.2010 року було змінено розмір аліментів, які стягувались з відповідача [PERSON] та було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує, що на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання дитини, оскільки рівень її матеріального забезпечення постійно зростає, а відповідач добровільно не бажає збільшити розмір присуджених аліментів, а вона, у свою чергу, не може самостійно забезпечити спільного сина усім необхідним. За вказаних обставин позивачка звернулась до суду та просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 28.10.2010 року і стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1200 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення даного позову. Ухвалою судді від 05 червня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.07.2018 року, яке було відкладено на 15.08.2018 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 15 серпня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.09.2018 року. Відповідачем 30 серпня 2018 року було подано відзив на позовну заяву. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, подали до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, у задоволенні даного позову просять відмовити в повному обсязі з підстав викладених у поданому відзиві. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.12.2006 року убачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.07.2004 року). Як убачається із матеріалів справи, рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2010 року у цивільній справі №2-1775/10 було змінено розмір аліментів, які стягувались із відповідача та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як установлено в судовому засіданні домовленості про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Разом із тим, у поданій до суду позовній заяві позивачем [PERSON] не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, крім цього, згідно поданого відзиву на позовну заяву, вказана обставина заперечується самим відповідачем. З посвідчення серії [NUMBER] від 14.05.2007 року виданого Управлінням Пенсійного фонду України в м.Ковелі убачається, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію. Як убачається із довідки №3060/02-11-14 від 27.08.2018 року виданої Ковельським ОУПФ [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі 1933 гривень. Окрім цього, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що у нього значно погіршився стан здоров»я і він потребує постійного лікування, що підтверджується копіями квитанцій про витрати на лікування та довідками про перебування на стаціонарному лікуванні. Також вказує, що у нього погіршилось матеріальне становище, адже на момент винесення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини він здійснював підприємницьку діяльність, але у зв»язку із погіршенням стану здоров»я, з 29.12.2017 року припинив підприємницьку діяльність, і єдиним джерелом доходів у нього є пенсія, якої ледь вистачає на сплату комунальних послуг, лікування, харчування та сплати аліментів, та попри тяжке матеріальне становище заборгованості по сплаті аліментів він не має та постійно дає кошти сину на додаткові витрати. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також враховує середньостатистичні доходи громадян по Волинській області та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Таким чином, на основі вище викладеного, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що починаючи з 01.04.2007 року по даний час відповідач [PERSON] з об»єктивних причин, які встановлені судом вище, є інвалідом ІІ групи, і пенсія, яка йому призначена в розмірі 1933,94 гривень, є його єдиним регулярним доходом, а тому суд вважає, що необхідно змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, і встановити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з дня набрання рішенням у даній справі законної сили. Визначений розмір аліментів на дитину щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 11.05.2007 року виданого Управлінням ПФУ в м.Ковелі [PERSON] є інвалідом ІІ групи і має пільги встановлені законодавством України, а отже він звільнений від сплати судового збору по даній справі.

Outcome: partial