Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши, що після смерті 20 липня 1997 року [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, який знаходиться в с. Борисів, Ізяславського району, Хмельницької області, по вул. Волошковій, 10. В травні 2016 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформленні спадкових прав на даний житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно за спадкодавцем. Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, однак, реалізувати своє право на спадкове майно не може, тому просить суд визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізяславського району в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданому до суду письмовому клопотанні просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Із свідоцтва про смерть серії І-БВ № 071093 вбачається, що 20 липня 1997 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 09 липня 1997 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 28, за яким заповіла все своє майно [PERSON], що підтверджується дублікатом заповіту виданого 04 квітня 2016 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 24. Згідно довідки [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 22 травня 2017 року, [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в [INFO] та була головою вищезазначеного двору. Інші особи з нею не проживали. Рішенням [PERSON] сільської ради Ізяславського району Хмельницької області сьомого скликання пятої сесії про перейменування вулиці на території [PERSON] сільської ради, вирішено перейменувати в населеному пункті с. Борисів вулицю ім. Жукова на вул. Волошкова. Також, відповідно до копії, виготовленої з погосподарської книги вказаний вище будинок був збудований у 1968 році, головою господарства була [PERSON]. Таким чином [PERSON] фактично являлася власником житлового будинку, розташованого в с. Борисів по вул. Волошкова (ім.Жукова), № 10 Ізяславського району Хмельницької області, проте, правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що підтверджується довідкою комунального підприємства Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації від 03 квітня 2017 року № 202. Повідомленням Ізяславської державної нотаріальної контори від 18.05.2017 року № 901/02-14 підтверджено, що після смерті [PERSON] 26 квітня 2016 року на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, заведено спадкову справу № 220-2016, вказане підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 48564784. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є [PERSON]. Спадщина на яку видано свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай) у землі, розміром 2,35 в умовних кадастрових гектарах, яке перебуває в колективній власності КСП «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області і належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0238791. Вказане підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43831632, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 65336786. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: в т.ч. рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За таких обставин, з урахуванням того, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON], прийняла спадщину після смерті останнього, однак належним чином оформити свої спадкові права на житловий будинок не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно за спадкодавцем, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved