Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття особи з реєстрації місця проживання, в якій просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . Відповідач з січня 2020 року за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей у будинку немає. Відповідач не є членом його сім`ї, не пов`язаний з ним спільним побутом, спільного господарства та спільного майна не мають, взаємних прав та обов`язків не мають. Вважає, що відповідач втратив право користування вказаним будинком, у зв`язку із тривалою, понад шість місяців без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача у будинку обмежує його право власності, зокрема - право вільно володіти, вільно користуватися та вільно розпоряджатися своїм будинком. Угоди між ними про безоплатне користування жилим приміщенням немає. А тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки відповідач створює для нього перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. 08 лютого 2021 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 01 березня 2021 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Окрім того, відповідач повідомлявся судовою повісткою із рекомендованим повідомленням та через оголошення на офіційному сайті Ямпільського районного суду Вінницької області. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: відсутні. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.19-23), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорту громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у місті Сорока Молдова, зареєстрований у місті Одеса. Із копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.05.2019 (а.с.7) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №165406566 від 03.05.2019 (а.с.8) судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться у [ADDRESS] . Із копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 року (а.с.9) судом встановлено, що у будинку, який знаходиться у [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Із Акту від 16.11.2020 (а.с.10) та довідки міського голови Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №192 від 16.01.2021 (а.с.27) судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , відповідно до погосподарської книги №2 особовий рахунок № [NUMBER] за 2011-2015 роки дійсно зареєстрований у будинку, який знаходиться у [ADDRESS] та належить позивачеві, але не проживає в ньому протягом останніх шести місяців і раніше також не проживав. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє будинком, який знаходиться у [ADDRESS] , і дійсно в належному йому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим у будинку, який знаходиться у [ADDRESS] . Проте, відповідач не проживає у вказаному будинку протягом тривалого часу, не веде спільне господарство. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача. Тобто, відповідач не є членом сім`ї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, та на даний час він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача і будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами спору не укладалось. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився в будинок і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Суд встановив, що відповідач вселився у спірний будинок як член сім`ї бувшого власника будинку. Доказів того, що на даний час вони ведуть спільне господарство, проживають однією сім`єю із власником будинку і є членами його сім`ї суду не надано. Тому, право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. У зв`язку із вищевикладеними обставинами, [PERSON] чинить перешкоди позивачеві [PERSON] у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном. За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком, і відповідно до задоволення заявлених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - квитанцією №N1A3O3619М від 11.01.2021, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 908 гривень.

Outcome: approved