Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних на утримання неповнолітньої дитини аліментів. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 13.10.2014 року з відповідача [PERSON] було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], 11.02.2009 р.н, в розмірі по 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.08.2014 року. Позивачка вказує, що на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання дитини, оскільки рівень її матеріального забезпечення постійно зростає, а відповідач добровільно не бажає збільшити розмір присуджених аліментів, а вона, у свою чергу, не може самостійно забезпечити спільну дочку усім необхідним. За вказаних обставин позивачка звернулась до суду та просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 13.10.2014 року і стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, в якій також заявлені вимоги змінила та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відповідно до ч.5, п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, із урахуванням чого судовий розгляд справи було ухвалено проводити у відсутності відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із рішення Ковельського міськрайонного суду від 27.12.2010 року убачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЕГ №092736 від 23.02.2009 року). Як убачається із матеріалів справи, рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2014 року у цивільній справі №159/5202/14-ц з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі по 350 гривень щомісячно, починаючи з 21.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як установлено в судовому засіданні домовленості про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що після винесення Ковельським міськрайонним судом рішення від 13.10.2014 року про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає з 01.12.2017 року - 1860 гривень, і такий же прожитковий мінімум залишився і станом на 01.01.2018 року. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також із урахуванням середньостатистичних доходів громадян по Волинській області та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням у даній справі законної сили. Визначений розмір аліментів в сумі 1000 гривень на дитину щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин, та є не суттєво більший від половини такого прожиткового мінімуму (а саме 930 гривень). Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved