Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по вул.Пушкіна, 26, в с.Олександрівка Ріпкинського району Чернігівської області, зазначивши, що домоволодіння належало його матері - [PERSON], котра померла 01.09.1987 року. Позивач вказує, що факт прийняття ним спадщини підтверджено судовим рішенням і він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі правовстановлюючого документа [PERSON] було відмовлено з тих підстав, що відомості про нерухоме майно своєчасно не були внесені до Реєстру обєктів нерухомості. Таким чином, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами. В судове засідання представник позивача не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позову. Представники третіх осіб - Чернігівського МБТІ та Першої Чернігівської державної нотаріальної контори, яка виконує функції Ріпкинської РДНК, в судове засідання не зявились, надіславши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду за відсутності незявившихся учасників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Частиною 4 ст.174 ЦПК України визначено, що задоволення позову у разі визнання його відповідачем, допускається за наявності для того законних підстав. Законних підстав для задоволення позову в судовому засіданні не встановлено. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як слідує з позовної заяви, єдиною підставою для звернення [PERSON] до суду, є відмова нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину після померлої матері. В той же час, позивач належними і допустими засобами доказування не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом після [PERSON], котра померла 01.09.1987 року. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.11.2014 року по справі № 743/1240/14-ц, встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері. Разом з цим, із повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 25.11.2016 року, вбачається, що за наслідками перевірки алфавітних книг обліку спадкових справ Ріпкинської районної державної нотаріальної контори, за період з вересня 1987 по грудень 1998 року, Ріпкинською районною державною нотаріальною конторою спадкова справа після смерті [PERSON], не заводилась. З інформації Першої Чернігівської ДНК від 25.11.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 25.11.2016 року, вбачається, що спадкова справа після [PERSON], померлої 01.09.1987 року, не заводилась. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], на день звернення до суду, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а нотаріус, в свою чергу, не заводив спадкової справи за заявою позивача і не виносив постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спащину. З урахуванням недоведеності позивачем обставин, зазначених у позовній заяві, у суду відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] Крім того, за наслідками дослідженння цивільної справи № 743/1240/14-ц, встановлено, що [PERSON], звертаючись до Ріпкинського районного суду 19.09.2014 року з позовом про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті матері та визнання права власності на домоволодіння № 26, розташоване по вул.Пушкіна, 26 в с.Олешня Ріпкинського району, також вказував, що 17.01.2014 року він звертався до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про прийняття спадщини та отримав відмову у видачі цього правовстановлюючого документа. Під час розгляду вказаної вище справи, судом не було отримано доказів звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та винесення нотаріусом постанови про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою Ріпкинського районного суду від 06.10.2014 року, [PERSON] було зобов'язано надати докази неможливості вирішення спору в позасудовому (нотаріальному) порядку, та розяснено положення ч.4 ст.10 ЦПК України, про те, що ненадання доказів унеможливить визнання за ним права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 11.11.2014 року, вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на нерухоме майно, з ініціативи позивача, було залишено без розгляду. Частиною 3 ст.27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Із заяви представника позивача, наданої суду 01.06.2016 року, вбачається, що нотаріусом не виносилася постанова про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадкування нерухомого майна. У випадку відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створеного та оформленого в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням викладеного, в задоволенні позову необхідно відмовити. Судові витрати по справі відсутні.

Outcome: dismissed