Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ясногірської селищної ради м.Краматорська про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON], 1927 року народження, не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позові наполягав. Згідно позову, [INFO] померла дружина позивача [PERSON] - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS]. Він (позивач) є єдиним спадкоємцем за законом та вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після спливу шести місяців він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.12.2014 року, за яким успадкував земельну ділянку за вказаною адресою, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДН від 13.01.1997 року. Постановою же нотаріуса Третьої Краматорської ДНК від 29.12.2014 року йому було відмовлено у видачі аналогічного свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та господарські будівлі, належні померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Краматорською ДНК 01.03.1994 року, реєстровий [NUMBER], через втрату оригіналів правовстановлюючих документів та відсутність їх державної реєстрації. З огляду на відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, на підставі ст.ст.392, 1216, 1218, 1268 ЦК України позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник відповідача Ясногірської селищної ради м.Краматорська Гребенюк М.Г. підтвердив факт розташування домоволодіння по [ADDRESS] на території Ясногірської селищної ради м.Краматорська, а також факт постійного проживання та реєстрації позивача [PERSON] за вказаною адресою з 28.10.1996 року. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову, оскільки позивач після смерті дружини вже успадкував земельну ділянку під житловим будинком, призначенням якої є обслуговування саме цього житлового будинку та господарських будівель. Суд, дослідивши позов, заяви та надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ч.1 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ч.1 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом згідно копій свідоцтв органів РАЦС встановлено, що позивач [PERSON] 07.08.1951 року одружився з [PERSON], яка після укладення шлюбу узяла прізвище свого чоловіка «[PERSON]» (а.с.5). Єдиний син сторін [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про смерть дружина позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Після смерті [PERSON] спадщина була прийнята спадкоємцем [PERSON] Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.12.2014 року державним нотаріусом Третьої Краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В. по матеріалам спадкової справи №35/2014, зареєстрованого в реєстрі за №1495, [PERSON] успадкував земельну ділянку площею 0,1329 га, кадастровий номер [NUMBER], призначену для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДН, виданого 13.01.1997 року Ясногірською селищною радою, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №73. (а.с.11-14) В той же час, постановою державного нотаріуса Третьої Краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В. від 29.12.2014 року було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS], належні померлій [PERSON], через втрату оригіналів правовстановлюючих документів та відсутність їх державної реєстрації. (а.с.8) Згідно даних технічної інвентаризації БТІ м.Краматорська, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] у м.Краматорську, зареєстрований в Краматорському БТІ в реєстраційній книзі №18 під реєстровим №8014 по праву власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Краматорською ДНК 01.03.1994 року, реєстровий [NUMBER]. (а.с.10, 15-20) Вказаним документом підтверджується наявність права власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS], де пізніше за вказаною адресою [PERSON] отримала у приватну власність також відповідну земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДН від 13.01.1997 року, призначенням якої є обслуговування саме цього житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 вказаного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як - Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56; Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті України 18.02.2002 року за №157/6445 З подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинку, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав на нерухоме майно шляхом звернення до нотаріальної контори за видаче нию свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що нотаріусом було відмовлено спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в частині житлового будинку та господарських будівель, то вказана особа правомірно скористалася правом звернутися до суду за правилами позовного провадження (вищенаведений п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). За таких обставин позов [PERSON] слід задовольнити, визнавши за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] після смерті його дружини [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved