Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У будинку який належить Позивачу на праві власності зареєстрований Відповідач, але фактично починаючи з 2006 року та по теперішній час в ньому не проживає. Позивач як власник будинку, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а тому вимушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги визнав в повному обсязі проти задоволення позову не заперечував (а.с. 25). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 22). Враховуючи клопотання позивача про розгляд справи без його участі, а також те, що відповідачем позов визнано в повному обсязі, суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність нез`явившихся осіб та вирішити справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , на праві власності належить житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВАР [NUMBER] 721547 (а.с. 9)). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). На момент смерті [PERSON] з ним був зареєстрований за однією адресою: син [PERSON] , що підтверджується довідкою №0310-32/4258-2 від 31.07.2019 року (а.с. 12). Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Враховуючи вищевикладене після смерті [PERSON] Позивач в порядку спадкування за законом став власником вказаного будинку. Таким чином у будинку який належить Позивачу на праві власності зареєстрований Відповідач, що підтверджується довідкою №0310-32/4258-1 від 31.07.2019 року, але фактично починаючи з 2006 року та по теперішній час в ньому не проживає, що підтверджується довідкою №189 від 31.07.2019 року вуличного комітету №22 (а.с. 13). У зв`язку з тим, що в будинку Позивача зареєстрований Відповідач, який фактично у ньому не проживає, Позивач, як власник будинку, не можу повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач починаючи з 2006 року у будинку не мешкає, його особистих речей в ньому немає, жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку не приймає, Позивач самостійно утримує будинок в належному стані, здійснює його поточний ремонт. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 383 Цивільного Кодексу України передбачає, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Таким чином, оскільки Відповідач фактично у будинку не проживає, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та, враховуючи те, що у Позивача з Відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному будинку, він вважається такими, що втратив право користування житловим приміщенням. Для зняття Відповідача з реєстрації у відповідності до Закону України ст.7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення Відповідача права користування житловим приміщенням. Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/ перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved