Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням поданих ним заяв про збільшення позовних вимог, просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики від 05.08.2017 року у розмірі 336241,35 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3682,41 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики грошей, а із [PERSON] у якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором позики [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] поручився за виконання боржником [PERSON] зобов'язань з повернення коштів за договором позики. [PERSON] надано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому він визнає обставини, викладені у позові [PERSON], проти задоволення позову не заперечує, однак повідомляє, що внаслідок погіршення його матеріального становища, виконати прийняті на себе зобов'язання з погашення боргу [PERSON] не може. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, через канцелярію суду надали заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 05 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі шляхом видачі розписки було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти у розмірі 312000,00 гривень. 05 серпня 2017 року у якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором позики між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір поруки, відповідно до якого останній поручається за виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики від 05.08.2017. Відповідно до виданої [PERSON] розписки останній зобов'язався повернути [PERSON] позику у строк до 01 листопада 2017 року. До матеріалів справи не надано доказів на підтвердження виконання [PERSON] або [PERSON] прийнятих на себе зобов'язань з повернення коштів за договором позики від 05.08.2017. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 по справі № 6-50цс16. Судом досліджено наданий до матеріалів справи оригінал розписки [PERSON], в якій він зазначає, що 05 серпня 2017 року одержав від [PERSON] 312000,00 гривень та прийняв зобов'язання повернути одержані кошти у строк до 01 листопада 2017 року. З огляду на це, суд вважає, що надана розписка містить усі передбачені законодавством відомості та може вважатися договором позики у простій письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, [PERSON] та [PERSON] мають нести солідарну відповідальність за зобов'язаннями, які випливають із договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 05 серпня 2017 року. Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення із відповідачів суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно надано позивачем розрахунку відповідачі крім суми основного боргу мають сплатити 4897,35 гривень як три відсотки річних від простроченої суми та 19344,00 гривень, як суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Дослідивши наданий розрахунок, суд вважає, що він є обґрунтований та відповідає вимогам законодавства. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено факт виникнення договірних зобов'язань між учасниками справи, а також факт їх порушення з боку відповідачів, у зв'язку із чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved