Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому, після уточнення, просив зобов`язати Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з [PERSON] окремий договір найму житлового приміщення на житлову кімнату [ADDRESS] загальною площею 52,1 м2, житловою площею 27,5 м2 в будинку [ADDRESS] . Позов обґрунтований наступними обставинами. У 1971 році [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після укладання шлюбу обрала прізвище « [PERSON] ». Під час шлюбу у 1973 році у подружжя народилася донька [PERSON] . Позивач з 1971 по 2004 роки проходив службу в органах внутрішніх справ. Згідно посвідчення № 12 від 23 січня 1976 року позивачу [PERSON] надано право користування квартирою [ADDRESS] . Шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано 07 грудня 1988 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] разом із дочкою сторін зайняли кімнату [ADDRESS] та [ADDRESS] та після цього перебудували вказані кімнати у окремий будинок. Кожне з житлових приміщень має окрему кухню та санвузол, тобто є повністю автономними. Після перебудови, у кімнаті [ADDRESS] разом із колишньою дружиною та донькою стали проживати внучка позивача [PERSON] разом із своїм співмешканцем [PERSON] . Позивач зазначає, що збільшення кількості проживаючих осіб у кімнаті [ADDRESS] , яку займає [PERSON] призвело до значних витрат з оплати комунальних послуг саме позивачем. Для впорядкування обставин користування, зокрема комунальними послугами, позивач звернувся до органів управління з питанням укладання окремого договору найму житлового приміщення. Згідно листа Малиновської районної адміністрації Т-2360/2/06-07 від 17.09.2008 року позивачу відмовлено в укладанні окремого договору найму житлового приміщення, роз`яснено право звернення до суду. З 2010 року колишня дружина, донька, внучка та її співмешканець постійно вчиняють сварки із позивачем, чим порушують його право користування житловим приміщенням. Оскільки добровільно змінити договір найму житлового приміщення відповідач відмовився, [PERSON] вимушений звернутися до суду. На думку позивача, іншої можливості крім укладання окремого договору найму житлового приміщення з позивачем для розв`язання існуючої конфліктної ситуації та припинення незаконного утримання витрат з комунальних послуг не існує. Позивач [PERSON] та його представникв ході розгляду справи позов підтримали, просили його задовольнити, в останнє судове засідання подали заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. ПредставникМалиновської районної адміністрації Одеської міської ради в ході розгляду справи заперечувала проти задоволення позову, подала письмові пояснення щодо позову, в якому заперечувала проти позову до Малиновської районної адміністрації, посилаючись на необхідність встановлення порядку користування житлом між позивачем та особами, які проживають у спірному житловому приміщені. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини. 23 січня 1976 року [PERSON] виконавчим комітетом Іллічівської районної ради депутатів трудящих видано посвідчення № 12 про право заняття службової житлової площі за адресою: [ADDRESS] , яка складається із однієї кімнати розміром 20,0 кв. м. (а. с. 6). 01 вересня 1989 року [PERSON] із сім`єю, яка складається із трьох осіб, видано ордер на жиле приміщення на право заняття двох кімнат житловою площею 32,0 кв. м. в квартирі [ADDRESS] та [ADDRESS] . (а. с. 7). Ордер виданий на підставі рішення виконкому Малиновської районної ради народних депутатів № 469 від 01 вересня 1989 року, відповідно до якого квартира [ADDRESS] має площу 20,0 кв. м., а квартира [ADDRESS] має площу 12,0 кв. м. (а. с. 9). Із витягу із рішення виконкому Малиновської районної ради народних депутатів № 695 від 06 жовтня 1995 року вбачається, що [PERSON] дозволено використовувати як підсобне приміщення без права проживання членів сім`ї звільнену квартиру [ADDRESS] (а. с. 10). Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним в спірному приміщенні зареєстровані [PERSON] - колишня дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка (а. с. 12). Із копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира [ADDRESS] має самочинно збудовані або переобладнані приміщення, та в цілому складається із трьох кімнат 20,1 кв. м., 13,6 кв. м. та 27,5 кв. м. Загальна площа квартири складає 109,9 кв. м. (а. с. 13-15). В обґрунтування позову [PERSON] надано копію відповіді Малиновської районної адміністрації від 17.09.2008 року, в якій роз`яснено про неможливість зміни договору найму на два окремих на жилу площу 32,0 кв. м. в двокімнатній квартирі [ADDRESS] в зв`язку із відсутністю згоди колишньої дружини та дочки позивача (а. с. 16). Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За приписами статті 103 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Частинами 1, 2 статті 104 ЖК УРСР передбачено, що член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Таким чином, задля належного вирішення питання щодо укладення окремого договору найму, в контексті вимог статті 104 ЖК УРСР, позивачу необхідно було звернутися до членів сім`ї, які проживають разом із ним для отримання згоди на укладення окремого договору, і тільки після відмовлення дати згоду звертатися до відповідача, та в подальшому в суд із позовом. Разом із цим, матеріали справи не місять відомостей щодо звернення [PERSON] до членів сім`ї та відмови останніх на надання відповідної згоди на укладення окремого договору найму. Відмовляючи в позові, суд також зауважує на наступному. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] звертався до Малиновської районної адміністрації в 2008 році із заявою про зміну договору найму на два окремих на жилу площу 32,0 кв. м. в двокімнатній квартирі. Разом із цим, матеріали справи свідчать про те, що станом на час розгляду справи загальна площа приміщення [ADDRESS], щодо якого остаточно ставиться питання позивачем, становить 52,1 кв. м. , що підтверджується копією технічного паспорта від 14.09.2021 року (а. с. 68-70). При цьому, первісно, приміщення [ADDRESS] мало площу 12,0 кв. м. Відповідно до статті 100 ЖК УРСР виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди). Таким чином, позивачем було здійснено переобладнання спірного приміщення без згоди наймодавця, в зв`язку із чим приміщення квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] була збільшена з 32,0 кв. м. до 109,9 кв. м. Відомостей щодо звернення позивача до Малиновської районної адміністрації із заявою про укладення окремого договору найму на переобладнане приміщення з подальшою відмовою відповідача матеріали справи не містять, що дозволяє суду дійти висновку щодо невідповідності позовних вимог [PERSON] діючому житловому законодавству України. Як регламентує стаття 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи зокрема щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав і інтересів. При цьому предметом позову є матеріально- правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Відмовляючи в позові суд зауважує на тому, що із вказаним позовом [PERSON] звернувся передчасно, до вирішення Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради питання щодо укладення окремого договору найму житлового приміщення, в межах своїх повноважень.

Outcome: dismissed