Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням . Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. Встановлено, що відповідач [PERSON] у суді позов визнав. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивачка, обгрунтовуючи позов вказує , що вона являється власницею квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 21.12.2005 року та Витягу про реєстрацію права власності. У вказаній квартирі значиться зареєстрованим її бувший чоловік [PERSON] , який на протязі кількох років у квартирі не проживає, участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не приймає. Факт реєстрації за вказаною адресою відповідача унеможливлює отримання нею субсидій на сплату комунальних послуг. Вважає, що оскільки відповідач з 2018 року не є членом її сім`ї, у квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, квартиру не утримує, а вона, як власниця, має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні нею права на користування та розпорядження своїм майном, тому просить суд визнати відповідача таким , що втратив право на проживання. Представник позивачки [PERSON] в суді позов підтримала та просила його задовольнити, сплачений позивачкою судовий збір просила не стягувати з відповідача. Відповідач в суді позов про визнання його таким, що втратив право користування житлом, визнав. Заслухав представника позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.12.2005 року за № 2137 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.12.2005 року, номер витягу 9367251 [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Відповідно до Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 15 грудня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до Довідки Відділу реєстрації місця проживання юридичного управління Кам`янець-Подільської міської ради та Актів перевірки паспортного режиму від 20.08.2020 року та від 22.06.2021 року у вказаній вище квартирі значиться зареєстрованим [PERSON] , відповідач по справі, який з 2018 року, на протязі трьох років, у квартирі не проживає, участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не приймає. Факт реєстрації за вказаною адресою відповідача унеможливлює отримання субсидій на сплату комунальних послуг. Факт не проживання [PERSON] у вищевказаній квартирі з 2018 року підтверджується Актами перевірки паспортного режиму від 20.08.2020 року, від 22.06.2021 року та визнанням позову відповідачем. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пункт 1 статті 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, який гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою житла. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом, угоди. Частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки позивачка являється власницею квартири [ADDRESS] , вона вправі вимагати усунення перешкод у користуванні належною їй квартирою, оскільки відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивачки та з 2018 року в квартирі не проживає. Відповідно до абзацу 6 ст.3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначеним адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Враховуючи те, що [PERSON] втратив право на житло, останній підлягає зняттю з реєстрації в даній квартирі. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.391, 405 ч.2 ЦК України,

Outcome: approved