Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, встановлення опіки над майном та визнання опікуном. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] є батьком заявника та востаннє бачився з ним навесні 2014 року. З метою розшуку батька, заявник звернувся до органів поліції, з цього приводу відкрито кримінальне провадження та розпочато досудове розслідування. Останнє відоме місце проживання [PERSON] м.Дніпро, вул. Троїцька, 39/1. На теперішній час місце перебування [PERSON] не відоме, тому заявник звернувся до суду з вказаною заявою. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у відсутність заявника. Відповідно до вказаної заяви, заявник вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник Шевченківського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції суду надав заяву про розгляд справи без його участі. В звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з п.3 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком заявника [PERSON], що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 26.06.2017 року №00018266723. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON] проживав за адресою: [INFO]. Заявник востаннє бачився та спілкувався з батьком навесні 2014 року. У листопаді 2014 року СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області внесло до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості та зареєстровано кримінальне провадження №12014040000000840 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за фактом зникнення безвісті з 01.07.2014 року в зоні проведення АТО [PERSON], [INFO]. СУ ГУНЦ в Дніпропетровській області [PERSON] надано довідку, що станом на 07.11.2016 року місцезнаходження [PERSON] залишається невстановленим. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] необхідно заявнику для виявлення майна, що належало батькові та встановлення над цим майном опіки. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, оскільки протягом одного року у місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування на теперішній час. Відповідно до\~ст. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.7\~ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved