Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за цією адресою. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив на не надіслав відзив на позовну заяву. У зв`язку з цим суд розглядає справу відповідно до вимог ст. ст. 280-284 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено (а.с. 10-18), що [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] , яка перебувала в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк». В цій же квартирі було зареєстроване місце його проживання. 14.11.2017 року Малинський районний суд Житомирської області видав виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 273967 гривень 47 копійок. Для погашення цієї заборгованості вищевказана квартира була реалізована шляхом проведення електронних торгів і її власником стала [PERSON] . НА підтвердження права власності їй було видане свідоцтво про право власності на квартиру. Однак реєстрація в даній квартирі [PERSON] створює перешкоди у здійсненні позивачем свого права власності наквартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). З вищевказаних доказів вбачається, що відповідач, втративши право власності на квартиру, також і втратив право користування нею. За таких обставин суд визнає [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та знімає його з реєстрації за цією адресою.

Outcome: approved