Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] який є батьком позивача, разом не проживали більше 10 років, оскільки позивач проживає разом з матірю [PERSON], за адресою: м. Кропивницький, вул.\~Єгорова, 101. [PERSON] вдруге зареєстрував шлюб з [PERSON], яку зареєстрував у власній квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 17.10.2015 року [PERSON], помер, після смерті батька, [PERSON] згідно заповіту успадкував вказану квартиру. Відповідач за зазначеною адресою з 2013 року не проживає, на телефоні дзвінки не відповідає, місце перебування [PERSON] не відомо, однак її реєстрація позбавляє можливості позивача, як власника квартири, реалізувати у повному обсязі право власності, а також несе додаткові витрати по сплаті комунальних платежів. На підставі викладеного позивач звернувся до суду. Представник позивача у судове засідання не зявилася, проте надала суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, однак про час і місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку. Третя особа Созонівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області свого представника у судове засідання не направили, проте надали суду письмову заяву в якій просили розглянути справу без участі їх представника, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 17.10.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОЛ №214921, яке видано 19.10.2015 року Созонівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №16. За життя померлому належала квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло №298 від 25.06.2002 року, яке зареєстровано в ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за №300/2 від 04.07.2002 року. Відповідно до заповіту зареєстрованого секретарем Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області в реєстрі за №6 від 05.08.2014 року [PERSON], належну йому на праві приватної власності квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], заповідав своєму синові [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за №2-316 від 06.06.2017 року [PERSON], [INFO], після смерті [PERSON], успадкував квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Довідки Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 2640 від 26.10.2017 року та №506 від 21.12.2017 року, які видано Созонівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області свідчать, що [PERSON], [INFO], зареєстрована, але не проживає за адресою: [INFO]. Довідка УДМС України в Кіровоградській області від 18.12.2017 року свідчить, що станом на 04.04.2016 року за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання [PERSON], [INFO], зареєстрована з 11.09.2002 року за адресою: [ADDRESS]. Актом опитування свідків на предмет проживання у житловому будинку №2641 від 26.10.2017 року секретарем Созонівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON], в присутності спеціаліста сільської ради [PERSON], проведено опитування: [PERSON], що проживає за адресою: [INFO]; [PERSON], що проживає за адресою: [INFO]; [PERSON], що проживає за адресою: [INFO], які повідомили, що [PERSON], дійсно з 2013 року не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до посвідчення учасника бойових дій серія МВ №052841 від 02.09.2016 року [PERSON], [INFO], має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, безтерміново і по всій території України. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року розяснено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Підставою припинення права користування жилим приміщенням відповідно до ст.71 ЖК Української РСР є відсутність наймача або члена його сімї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин, тобто за тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців і причини та мотиви відсутності протягом цього часу не мають правового значення. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини та докази, якими їх підтверджено, суд вважає, що позовна вимога про визнання відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню, оскільки її підтверджено достатніми та належними доказами. Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідачів, то вона задоволенню не підлягає, оскільки ст.7 ч.1 п.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання та додаткового підтвердження рішенням суду не потребує. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн., що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial