Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить усунути перешкоди, у здійсненні позивачем прав власника шляхом виселення відповідачів : [PERSON], [PERSON], [PERSON] із належного йому на праві власності житлового будинку, розташованого по вул.Миру,40 м.Сарни Рівненської області. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що він є власником житлового будинку, розташованого по вул.Миру,40 м.Сарни Рівненської області, в якому власник не проживав тривалий час, через що за будинковолодінням на прохання позивача доглядала [PERSON], з дозволу якого до спірного будинку і вселились [PERSON], [PERSON], [PERSON] 15 грудня 2015 року позивачем на імя відповідачів було надіслано вимогу про звільнення належного йому житлового будинку, яку останніми було проігноровано. Оскільки відповідачі проживають у вказаному вище житловому будинку без достатньої правової підстави, позивач просить захистити його права власника шляхом виселення відповідачів із займаного житла. В свою чергу [PERSON], [PERSON], [PERSON] предявили до [PERSON] зустрічний позов, в якому просять стягнути на їх користь з позивача за первісним позовом 802 908 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених ними на поліпшення будинку та надвірних будівель та прибудинкової території за адресою : вул.Миру,40 м.Сарни Рівненської області. В обґрунтування зустрічного позову відповідачами-позивачами зазначено, що на момент їх вселення до спірного будинковолодіння його вартість становила 170 100 грн., що є значно меншою від вартості будинковолодіння на момент звернення сторони із зустрічним позовом, оскільки Сергієнками протягом тривалого часу майно утримувалось, здійснювались певні поліпшення, вартість яких на даний момент становить 802 908 грн. Враховуючи вказані обставини відповідачі-позивачі просять стягнути з [PERSON] на їх користь витрати, понесені на поліпшення належного останньому майна. В ході судового провадження [PERSON] були подані письмові заперечення щодо зустрічного позову, відповідно до яких останній зазначав, що фактично Сергієнками проводилось поліпшення будинковолодіння всупереч волі власника, який не уповноважував останніх на проведення таких робіт, а тому їх вимоги є безпідставними. Відповідачами-позивачами було заявлено клопотання про призначення у цій справі судової будівельно-технічної експертизи, з метою встановлення вартості будівельно-монтажних та ремонтно-будівельних робіт у спірному будинковолодінні, яке було задоволено судом ухвалою суду від 22 грудня 2016 року. Крім цього, сторонами було заявлено клопотання про допит свідків, яке судом задоволено. Також [PERSON] було подано клопотання про розєднання первісного та зустрічного позовів, оскільки спільний розгляд вказаних вимог, на думку сторони, суттєво затягує розгляд справи. Судом відмовлено у задоволенні заявленого клопотання на підставі ст.188 ЦПК України. Крім цього, судом було відмовлено у клопотання [PERSON] про долучення до матеріалів справи письмових доказів, які не були надані суду стороною. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння та користування нерухомим майном. Ці правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Надана суду позивачем-відповідачем копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 9 грудня 2015 року та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 9 грудня 2015 року - доводять, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок №40 по вул.Миру м.Сарни Рівненської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 14 січня 1985 року. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В даному випадку способом захисту цивільних прав особи, відповідно до ст.16 ЦК України є припинення дії, яка порушує право. Таким чином, при вирішенні такого спору слід зясувати чи є особа власником майна та чи чиняться іншою особою певні перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні належним йому майном. Надані позивачем відповідачем докази, вказані вище, підтверджують право власності [PERSON] на спірне будинковолодіння. Крім цього, вказані обставини на момент розгляду даного спору судом не заперечуються відповідачами позивачами. Із наданої судом копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 березня 2012 року, копії рішення цього ж суду від 9 січня 2014 року, а також із копії рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 7 квітня 2014 року судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 1994 року проживають у вказаному вище будинковолодінні, в звязку із чим порушували питання про визнання за ними права власності на цей будинок за набувальною давністю. Однак, у задоволенні позову було відмовлено в звязку із встановленням судом відсутності правових підстав для визнання права власності, оскільки останні вселились у житло як квартиранти. 17 грудня 2015 року [PERSON] на адресу [PERSON] було надіслано письмову вимогу про звільнення зайнятого ними житлового будинку №40 по вул.Миру м.Сарни Рівненської області, на підтвердження чого позивачем-відповідачем суду надано копію письмової вимоги та копію рекомендованого повідомлення про вручення [PERSON] поштового відправлення. Допитана судом свідок [PERSON] показала, що спірне будинковолодіння дійсно належало батькам [PERSON], після смерті яких з дозволу знайомих позивача-відповідача у будинок вселились квартиранти. Орієнтовно у 2012-2013 роках [PERSON] розпочали ремонт у спірному будиноколодінні. Крім цього, свідок пояснила, що син [PERSON] звертався до [PERSON] з метою врегулювання питання оплати за користування житлом, однак, це питання вирішено не було. Враховуючи досліджені судом докази - є встановленим наявність права власності позивача відповідача на спірне будинковолодіння, розташоване по вул.Миру,40 м.Сарни Рівненської області та наявність перешкод для користування [PERSON] належним йому майном, які чиняться йому відповідачами позивачами. Згідно із ст. 387 ЦК України - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідачі-позивачі зазначали, що вони вселились до спірного будинковолодіння як квартиранти. Факт вселення [PERSON] до вказаного у позові будинковолодіння підтвердила в суді свідок [PERSON], яка пояснила, що відповідачі-позивачі вселились до цього будинку орієнтовно у 1994 році, після того, як з будинку виселилась свідок. Зі слів свідка власник будинку виїхав із будинку орієнтовно у 1992 році. Однак, статтею 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених судом. Наявність будь-якого договору з приводу речових прав [PERSON] на належне [PERSON] нерухоме майно останній заперечує. Крім цього, сторони визнають, що вселення у спірне житло відповідачів-позивачів відбулось за усною домовленістю із знайомими позивача-відповідача. Враховуючи наведене [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають у будинковолодінні, розташованому по вул.Миру,40 м.Сарни рівненської області без будь-якої правової підстави, чим порушують права власника майна, а тому вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. В свою чергу [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом про стягнення суми витрат, понесених на поліпшення належного [PERSON] майна. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 9 грудня 2015 року спадкове майно, яке було прийнято позивачем-відповідачем становило будинковолодіння, до якого відносився житловий будинок 1925 року побудови загальною площею 84,1 м2 із господарськими будівлями. Вартість спадкового майна, на яке [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину 170 100 грн. Із наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту на будинковолодіння, розташованого по вул.Миру,40 м.Сарни Рівненської області, встановлено, що станом на 1 лютого 2012 року (на момент виготовлення технічного паспорту) за вказаною адресою розташовувалось будинковолодіння, що складалось із житлового будинку загальною площею 103,6 м2 та господарських будівель : літньої кухні, сараю, гаража, вбиральні, колонки, огорожі у вигляді металевої сітки в металевих стовпах та воріт металевих із хвірткою. Відповідачами позивачами суду були подані видаткові накладні, товарні чеки та квитанції на різні суми, відповідно до яких Сергієнками протягом 2012-2014 років придбавались будівельні матеріали на різні суми. Крім цього, стороною суду надані копії розписок, наданих [PERSON], [PERSON], [PERSON], якими доводиться факт оплати Сергієнками проведених останніми робіт у будинковолодінні, розташованому по вул.Миру,40 м.Сарни Рівненської області. Вказані обставини підтвердили в суді свідки. Так, свідок [PERSON] суду показав, що є сусідом [PERSON], з якими підтримує дружні стосунки. На момент їх вселення будинок перебував у занедбаному стані, оскільки батьки позивача відповідача померли, а [PERSON] виїхав на інше постійне місце проживання. Зі слів свідка підлога і дах будинку були майже знищені, господарські приміщення не придатні для використання. Аналогічні покази щодо стану будинковолодіння на момент вселення [PERSON] дали в суді свідки [PERSON], [PERSON],[PERSON] та [PERSON] Крім цього, вказані свідки, а аткож свідок [PERSON], який є батьком відповідача-позивача, підтвердили, що [PERSON] за власні кошти повністю провели ремонтні роботи спірного будинковолодіння, перекрили дах, провели водогін та опалення, встановили нові вікна та двері, а також огорожу та замощення подвіря. Свідки [PERSON] та [PERSON], допитані за клопотанням позивача відповідача, показали, що на момент вселення відповідачів-позивачів будинок був у задовільному стані та придатний для проживання. Однак, ці свідки також підтвердили факт проведення Сергієнками ремонтних робіт у спірному будинковолодінні та здійснення ними значних поліпшень будинковолодіння. Згідно із висновком експерта №170223/1-ФМ судової будівельно-технічної експертизи від 10 жовтня 2017 року на момент проведення експертизи вартість будівельно-монтажних та ремонтно-будівельних робіт, проведених в будинковолодінні, розташованому по вул.Миру,40 м.Сарни Рівненської області за період з 1995 року становить 1 233 455 гривень. Враховуючи наведені вище обставини, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] вселились за відсутності згоди [PERSON] у належне йому будинковолодіння, яке розташоване по вул.Миру,40 м.Сарни Рівненської області, в якому здійснили певні ремонтні роботи, вартість яких становить 1 233 455 гривень. Таким чином, вказані особи не є добросовісними набувачами (володільцями) спірного нерухомого майна, а тому не мають права, відповідно до ч.4 ст.390 ЦК України на відшкодування вартості здійснених ними поліпшень належного [PERSON] майна. Також, відповідно до ч.1 ст.778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Доказів надання такої згоди [PERSON] власником нерухомого майна Демянчиком, стороною суду надано не було, а тому вимоги за зустрічним позовом є безпідставними та до задоволення не підлягають. Оскільки суд дійшов висновку щодо обґрунтованості первісного позову та щодо безпідставності зустрічного у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати. На підставі ст.ст. 328, 387, 395, 396, 390, 398 ЦК України,

Outcome: dismissed