Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визначення, що частка померлої [PERSON], [INFO], в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площа 0, 0821 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], складає - 1/3; визначення, що частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], площа 0, 0821 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], складає - 1/3. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що йому, його брату, який є відповідачем по справі, їх матері [PERSON], яка померла [INFO], на підставі рішення Київської міської ради від 07.07.1998 №65 було передано у спільну приватну власність земельну ділянку, площею 0,0821 га, яка знаходиться на території Святошинського району м. Києва на [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. З метою прийняття спадщини після смерті своєї матері він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою. 13.10.2009 р. державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори йому було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме 1/6 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], спадкова справа №912/09, яке зареєстроване в реєстрі за №4-218. 07.09.2015 року державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], з тих мотивів, що не визначена частка померлої у спільному майні. Враховуючи, що частки співвласників не визначені, він позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання спадщини. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує, пояснивши, що частки співвласників у праві власності на земельну ділянку не виділені, що створює перешкоди в реалізації права власності на вказану земельну ділянку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлялася третя особа про час, місце слухання справи належним чином, подала заяву про слухання справи без участі її представника, тому суд, враховуючи думку сторін, матеріали та обставини справи, вважає за необхідне розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі рішення Київської міської ради від 07.07.1998 р. №65 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0821 га, що розташована в м . Києві по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд. Наведена обставина підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю на кожного з її співвласників (а. с. 11, 13, 90). [INFO] [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис про смерть №5561 від 22.03.2009 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві, серії [NUMBER] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/6 частини жилого будинку з відповідними будівлями та спорудами під [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому Першою Київською державною нотаріальною конторою від 18.07.1990 р., та частина земельної ділянки, що знаходиться в м. Києві по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, площею 0, 0821 га. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] згідно заповіту від 18.09.2007 р. (а.с.58). [PERSON] звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] Позивачу по справі 13.10.2009 р. державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину жилого будинку з відповідними будівлями та спорудами під [ADDRESS], яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому Першою Київською державною нотаріальною конторою від 18.07.1990 р. (а.с.68). Між тим, 07.09.2015 року державний нотаріус 12 КДНК виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала [PERSON], у зв'язку з тим, що не визначено розмірів часток у праві спільної приватної власності на землю (а.с. 17, 76). З наведеного вбачається, що спір з приводу спадкового майна виник з тих підстав, що не виділено частки померлої у спільному майні на земельну ділянку, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1, 2 статті 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Як роз'яснено в абзаці 3 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Встановлено, що підставою звернення [PERSON] з позовом до суду стало те, що [PERSON] не може оформити спадщину після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку, оскільки відсутнє визначення розмірів часток у праві спільної приватної власності на землю. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, а також праховаючи приписи ст. 357 ЦК України, роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року N 20 (абз. 3 п. 5) та лист ВССУ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 (абз. 5, 6 п. 3.4), підлягають задоволенню вимоги щодо визначення частки померлої [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку, що розташована в Святошинському районі м. Києва по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0821 га, а саме, що її частка становила - 1/3. Вимоги про визначення частки позивача у праві спільної приватної власності на землю не підлягають задоволенню, оскільки між ним з будь-ким з фізичних чи юридичних осіб відсутній спір з даного питання, а звернення до суду було обумовлене лише відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, і позов поданий з метою захисту саме спадкових прав. На підставі викладеного,

Outcome: partial