Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступне. 13.04.2016 р. відбувся ІІ Пленум Центрального комітету Товариства сприяння обороні України на якому було вирішено питання про виведення позивача зі складу ЦК ТСО України відповідно до п. 4.8. Статуту, як такого що не виправдав довір»я. Проте, зазначений пункт Статуту передбачає таку можливість, якщо член комітету не виправдав довір»я, не виконує своїх обов»язків, втратив зв»язок з Товариством за ініціативною самого органу або за представленням вищестоящого органу відкритим або таємним голосуванням, якщо за це проголосувало не менше половини присутніх. Отже наявний обов»язковий перелік умов для вчинення таких дій, але доказів наявності їх всіх відсутні. Також, позивача вивели зі складу Центрального комітету з підстав порушення етики, що взагалі нічим не передбачено. Крім того, виведення позивача зі складу Центрального комітету не тільки і з численнями процесуальними порушеннями. Так, протокол ІІ Пленуму не містить, як додатку, протоколу лічильної комісії; обравши лічильну комісію, Пленум не обрав її голову; протокол не містить підписів всіх членів секретаріату Пленуму; Пленум, як вбачається з його документів проводився без офіційного головуючого; позивача позбавлено можливості підготуватися до питання виведення з членів ЦК за відсутності конкретизації питань; пропозицію про вирішення питання щодо позивача подано першим заступником голови Київської міської організації ТСО України, а не самого органу, як передбачено Статутом та винесено для обговорення безпосередньо на Пленум. Права [PERSON], як члена Товариства, а тому позивач відповідно до Статуту ТСО України, ст. 7 Закону «Про громадські об»єднання», ст.ст. 34,ч. 5 ст. 55 Конституції України просить суд визнати недійсним рішення ІІ Пленуму Центрального Комітету ТСО України від 13 квітня 2016 року в частині про виведення, відповідно до ст. 4.8 Статуту ТСО України, зі складу ЦК ТСО України [PERSON], як такого, що не виправдав довір»я; визнати недійсним Протокол ІІ Пленуму центрального Комітету ТСО України від 13 квітня 2016 року. В судовому засіданні 22.01.2018 р. у зв»язку із набранням чинності змін до ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Громадська організація категорично не погоджується з заявленими вимогами, вважає їх надуманими та не обґрунтованими. Відповідно до п. 4.8. Статуту ТСО України, якщо член комітету не виправдав довір»я або не виконує своїх обов»язків, або втратив зв»язок з Товариством, то він за ініціативою самого органу або за представленням вищестоящого органу може бути виведений з його складу рішенням даного органу відкритим або таємним голосуванням, якщо за це проголосувало не менш половини присутніх. Питання про виведення чиж мара Ю.І із членів Центрального комітету та, відповідно, із членів Бюро Центрального комітету ТСО України було внесено до порядку денного членами Центрального комітету ТСО України, після заслуховування виступів членами ЦК , представників громадськості та учасників АТО. Включення даного питання до порядку денного Пленуму питання про виключення позивача із членів ЦК ТСО України вирішувалось шляхом голосування. За виведення [PERSON] із членів ЦК ТСО України проголосував 81 із 82 присутніх на Пленумі 13.04.2016 р. членів Центрального комітету Товариства. Оскаржуване рішення приймалось шляхом відкритого голосування, після підрахунку голосів результати голосування були оголошені прилюдно і занесені до відповідного протоколу. Позов ґрунтується виключно на власних припущеннях, особистому розумінні та вільній трактовці [PERSON] Статуту ТСО України. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог. Наголосив, що позивач вказує на п. 4.8. Статуту ТСО України в редакції, яка втратила чинність. З метою встановлення всіх обставин, доводів та заперечень сторін до матеріалів справи долучено належним чином завірену копію Статуту ТСО України. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам, наданим сторонами, суд вважає. що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що Товариство сприяння обороні України є всеукраїнським громадським добровільним оборонно-патріотичним і спортивно-технічним об»єднанням громадян. В своїй діяльності Товариство керується Конституцією України, чинним законодавством та Статутом. Членом Товариства, відповідно до п. 3.1. Статуту, може стати будь - який громадянин України, який досяг 14 років, визнає Статут і сплачує членські внески. Члени Товариства мають право: брати активну участь у вироблені, прийнятті й виконанні рішень; обирати і бути обраним до керівних органів; звертатися із заявами до керівних органів Товариства і добиватися відповіді по суті; вільного виходу з Товариства. Їм забезпечується першочергове право навчатися у навчальних організаціях Товариства, на курсах, в гуртках і клубах, користуватися спортивним обладнанням та інвентарем, брати участь у змаганнях, конкурсах, виставках та інших заходах (п. 3.4. Статуту). Як свідчать матеріали справи, 13 квітня 2016 р. відбувся ІІ Пленум Центрального комітету Товариства сприяння обороні України на якому було прийнято рішення, зокрема, про виведення, відповідно до ст. 4.8. Статуту ТСО України, зі складу ЦК ТСО України [PERSON], як такого, що не виправдав довір»я. Дане рішення оформлено протоколом ІІ Пленуму Центрального комітету ТСО України. Представник [PERSON] зазначає, що таке рішення порушує права члена Товариства, підстави для прийняття такого рішення в порядку ст. 4.8. Статуту, крім того, було допущено численні процедурні порушення. Вищими керівними органами Товариства є для первинних організацій - загальні збори їх членів або конференції; для районних міжрайонних, міських, об»єднаних райміських, обласних, Київської і Севастопольської міських і організацій Автономної Республіки Крим - відповідні конференції; для ТСО - з»їзд Товариства (ст. 4.4. Статуту). Статтею 4.4. Статуту визначено, що загальні збори і конференції визначають кількісний склад комітету і обирають його, а з»їзд - Центральний комітет. В свою чергу ст. 5.21. Статуту визначено, що у період між з»їздами всією діяльністю Товариства керує Центральний комітет ТСО України. З його складу на Пленумі обирається голова ТСО України, перший заступник та заступники. При цьому, як вбачається з ст. 5.23 Статуту дл вирішення питань статутної діяльності, керівництва організаціями, контролю і перевірки виконання прийнятих рішень між пленумами Центральний комітет обирає Бюро в складі, зокрема, голови ТСО і членів бюро. Кількісний склад Бюро визначається Пленумом. До компетенції Бюро відноситься в тому числі і готує проекти документів, що розглядаються на Пленумах Товариства. Так, як свідчать надані докази 13.04.2016 р. під час проведення ІІ Пленуму Централного комітету ТСО із 82 членів було присутні 82 члени ЦК ТСО України. ІІ Пленум, як свідчить відповідний протокол, було відкрито Головою Товариства сприяння обороні України [PERSON]. Членами ЦК ТСО України обрано президію, секретаріат, лічильну комісію. Головуючим запропоновано порядок денний: про стан справ та шляхи підвищення ефективності роботи обласних і їм рівних організацій, навчальних закладів Товариства з удосконалення навчально-виробничого процесу, оптимізації штатного розкладу і навчально-методичної бази з метою поліпшення якості підготовки кадрів за робітничими професіями та збільшення їх обсягів; по скликання позачергового ХІV з»їзду Товариства; організаційні питання. Під час обговорення на Пленумі третього пункту порядку денного, головуючим поставлено питання про виконання ст. 4.8. Статуту ТСО України, в тому числі і пропозицію внести до порядку денного пропозицію члена ЦК [PERSON] «за грубі порушення етики і кодексу ТСОУ вивести зі складу Центрального комітету, а відповідно і з членів Бюро ЦК» [PERSON], як такого, що не виправдав довіри та ввести до складу іншу особу після заслуховування виступів присутніх, зокрема, членів ЦК. Дане питання головуючим поставлено на обговорення та запропоновано проводити процедуру виведення зі складу відкритим голосуванням. Голосували за - 81 особа, проти -1 особа ([PERSON]). Також, як свідчить зазначений документ, за виведення позивача зі складу ЦК ТСО Україні за ст. 4.8. Статуту віддали свої голоси 81 присутній на пленумі членів ЦК. Статут ТСО Україні, в редакції яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення, передбачав - якщо член комітету не виправдав довір»я або не виконує своїх обов»язків, або втратив зв»язок із Товариством, то він за ініціативою самого органу або за представленням вищестоящого органу може бути виведений з його складу рішенням даного органу відкритим або таємним головуванням, якщо за це проголосувало не менше половини присутніх. За приписами ст. 1 Закону України «Про громадські об»єднання» - громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. За положеннями ч. 1,2 ст. 3 зазначеного нормативно - правового акту громадські об'єднання утворюються і діють на принципах: 1) добровільності; 2) самоврядності; 3) вільного вибору території діяльності; 4) рівності перед законом; 5) відсутності майнового інтересу їх членів (учасників); 6) прозорості, відкритості та публічності. Добровільність передбачає право особи на вільну участь або неучасть у громадському об'єднанні, у тому числі в його утворенні, вступі в таке об'єднання або припиненні членства (участі) в ньому. Звернувшись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] вказує на те, що за ст. 4.8. Статуту виведення зі складу ЦК ТСО України можливе за обов»язкової наявності одночасно таких умов: не виправдання довір»я, не виконання своїх обов»язків та втрата зв»язків з Товариством. Проте, суд не може погодитись з таким твердженням сторони позивача, оскільки матеріали справи містять копію Статуту Товариства, що дійсний на день прийняття оскаржуваного рішення, зміст якого (ст. 4.8.) свідчить про те, що ТСО Україні передбачило можливість виведення члену ЦК Товариства за наявності однієї із перерахованих умов. Крім того, суд не може покласти в основу рішення доводи позивача про порушення процедури, оскільки на відповідному Пленумі, правомірність проведення якого не ставиться під сумнів позивачем, питання про виведення позивача з членів ЦК відповідним чином поставлено на голосування та прийнято. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. За положеннями ст. ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до приписів ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Стверджуючи про численні процедурні порушення на ІІ Пленумі ТСО Україні під час сторона позивача має надати, в розумінні вимог чинного ЦПК України, докази наявності таких порушень, що призвело до порушення прав особи, яка звернулась до суду з одного боку, та з іншого боку представник відповідача має довести свої заперечення. При цьому суд вважає за можливе зазначити, що положеннями Закону України «Про громадські об»єднання» визначено і право членів таких об»єднань вирішувати питання щодо своєї діяльності в межах та спосіб, передбачені статутними документами, законодавством України, встановлюючи при цьому забезпечує додержання прав громадських об'єднань(ст.ст.21, 22 Закону). Матеріали справи - письмові докази зібрані по справі у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб не місять в собі відомостей про те, що при прийняті оскаржуваних рішень було допущено порушення прав позивача, як члена ТСО Україні. Представником позивача не доведено, що обставини викладені в позовімали місце та з огляду на обставини встановленні в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed