Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що з постанови головного державного виконавця Ковпаківського ВДВС у м. Суми Пшик Т.С. від 03.07.2020, він дізнався про те, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального кругу Бондар І.М. 06.04.2020 було вчинено виконавчий напис № 204 про звернення стягнення на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, площею 340, 7 кв.м, та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SUC9GA00000218, укладеним 16.11.2007 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», в сумі 3018569 грн. 63 коп. та витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 3500 грн. При цьому постанову про виконавче провадження було передано йому лише на початку січня 2021, так як він перебував за межами України і повернувся в м. Суми наприкінці грудня 2020. Будь яких інших повідомлень про звернення стягнення на заставне майно він не отримував. Вважає, що виконавчий напис № 204 про звернення стягнення на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, площею 340,7 кв.м, та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не відповідає вимогам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», адже 16 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SUC9GA00000218. Договір іпотеки 16 листопада 2007 було укладено між закритим АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] та [PERSON] , яка виступила майновим поручителем на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № SUC9GA00000218. Предметом іпотеки виступили на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, загальною площею 340,7 кв.м, та майнові права земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Також зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» 01 вересня 2015 року звернувся з позовною заявою до Ковпаківського районного суду м. Суми з вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUC9GA00000218 від 16.11.2007. В поданій позовній заяві, у зв`язку з невиконанням позичальником - [PERSON] обов`язків за кредитним договором щодо своєчасної сплати тіла кредиту та процентів, відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, АТ КБ «Приватбанк» заявив вимогу дострокового повернення кредиту, стягнення процентів, комісії, штрафних санкцій. З врахуванням заяви АТКБ «Приватбанк», поданої 15.04.2016 про зменшення позовних вимог, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 по справі №592/8454/15 позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» були задоволені, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № SUC9GA00000218 від 16.11.2007 у розмірі 49800,63 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом 44463,27 долара США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4303,74 долара США, заборгованість по винагороді за надання фінансового інструменту (комісії) 1033,62 долара США та пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по договору 34 885,59 гривень, судовий збір 3 654 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 липня 2017 року, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 року залишено без змін. Ковпаківським районним судом м. Суми 13 липня 2017 року було видано виконавчий лист, який звернуто до виконання та постановою державного виконавця від 11 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження. Згідно з довідкою Ковпаківського відділу державної виконавчої служби станом на 11 січня 2021 року на користь стягувача стягнуто та перераховано 284 218,20 грн., виконавчого збору 30 627,80 грн., витрат на проведення виконавчих дій 201,00 грн. Таким чином з моменту звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до Ковпаківського районного суду м. Суми 01 вересня 2015 року та заявлення вимоги про дострокове погашення кредиту, закінчився термін дії кредитного договору № SUC9GA00000218 від 16.11.2007. У зв`язку з цим просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар ІМ. від 06.04.2020, зареєстрований в реєстрі за № 204, про звернення стягнення на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, площею 340, 7 к.м, та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SUC9GA00000218, таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача - АТ КБ «ПриватБанк», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подали. Представник третьої особи - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. письмові пояснення щодо позову не подала. Представник третьої особи - Ковпаківського ВДВС у місті Суми Північно - Східного міжрегіонального управління юстиції письмові пояснення щодо позову не подав. Третя особа - [PERSON] пояснення щодо позову не подавала. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SUC9GA00000218 та Договір іпотеки між ЗАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] та [PERSON] , яка виступила майновим поручителем на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № SUC9GA00000218. Предметом іпотеки зазначено: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, загальною площею 340,7 кв.м, та майнові права земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-15). 01.09.2015 АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовною заявою до Ковпаківського районного суду м. Суми з вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUC9GA00000218 від 16.11.2007 у сумі 54001, 23 Долар США (а.с. 16-18) та 15.04.2016 з заявою про зменшення розміру позовних вимог до 5148, 70 Доларів США (а.с. 19-20). 12.05.2017 рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі №592/8454/15 позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» були задоволені, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № SUC9GA00000218 від 16.11.2007 у розмірі 49800,63 доларів США та ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 липня 2017 року, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 року залишено без змін(а.с. 21-25). 11.12.2017 державним виконавцем Ковпаківського ВДВС Жованик О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та станом на 11.01.2021 на користь стягувача стягнуто та перераховано 284 218, 20 грн. боргу. 06.04.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, згідно якого пропонується звернути стягнення на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, площею 340,7 кв.м, та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором: 39340,99 доларів США - заборгованість за кредитним договором; 19820,76 доларів США - заборгованість за відсотками; 6110,22 доларів США - комісія; 55135,43 доларів США - пеня. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №204 (а.с.11). За загальним правилом статей 15,16 ЦК України,- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України,- нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат»),- нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат»,- для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку,- для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,- захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі №6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі №6-141цс14. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПУ України,- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, враховуючи, що виконавчий напис було здійснено з порушенням процедури його вчинення, визначеної ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, суд вважає за необхідне позов задовольнити і визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 06.04.2020, зареєстрований в реєстрі за № 204, про звернення стягнення на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, площею 340, 7 кв.м, та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SUC9GA00000218. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, - з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 908 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 454 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved