Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 червня 2014 року відділом РАГС Рогатинського районного управління юстиції, актовий запис № 35. В обґрунтування позовних вимог вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з невідповідністю характерів та різними поглядами на життя, він втратив до неї почуття любові, що призвело до неможливості спілкування та подальшого проживання однією сімєю. Згідно з ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2016 року сторонам надавався строк для примирення у чотири місяці. Згідно з розясненнями, наданими Пленумом ВСУ в Постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, що з 22.02.2016 року проживає окремо від відповідача. Примирення вважає неможливим. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, надала пояснення, що дійсно з 22.02.2016 року вони проживають окремо один від одного, спільних дітей не мають, однак вважає, що примирення таки є можливим. Крім того, повідомила, що в неї є підозра на вагітність від позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, згідно із свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 156022 шлюб між [PERSON], після реєстрації шлюбу обрала прізвище Юган, [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований 21 червня 2014 року відділом РАГС Рогатинського районного управління юстиції, актовий запис № 35. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 22.02.2016 року, дітей подружжя не має, оскільки ці обставини були визнані сторонами. Заперечення відповідача щодо розірвання шлюбу з тих підстав, що вона можливо є вагітною, суд вважає необґрунтованими, адже вона не надала жодних доказів на підтвердження такого факту та не повідомила на якому тижні вагітності може перебувати. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розірвані шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, дітей у них немає, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved