Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що у провадженні СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 12017080130000161, у якому він є заявником та потерпілим. 16. 10. 2018 року на ім.»я процесуального керівника - прокурора Ємельяненко В. М. ним було подано клопотання, яке у встановлений КПК України термін не було розглянуто та не направлена йому відповідь, у зв`язку з чим ухвалою Бердянського міськрайонного суду прокурора Ємельяненко В. М. було зобов`язано розглянути клопотання по суті, проте на даний час бездіяльність прокурора не усунута. Зазначає, що вказані дії (бездіяльність ) прокурора спричинили йому моральні страждання, які виразилися у душевних переживаннях, зміні нормального життєвого ритму, що змушувало його прикладати додаткові зусилля для захисту своїх прав в суді, витрачати свій особистий час, а також час, відведений для відпочинку і роботи, для поновлення своїх порушених прав, розмір моральної шкоди він оцінює у 6000 грн., які просить стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання їх з рахунку, передбаченого для відшкодування шкоди, заподіяної громадянину незаконними діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду. В судове засіданні позивач не явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає. Представник відповідача - прокуратури Запорізької області за довіреністю Ємельяненко В. М. в судовому засіданні проти позову заперечує на тих підставах, що позивач помилково вважає про наявність бездіяльності з боку Бердянської місцевої прокуратури, оскільки насправді на його клопотання, датоване 16. 10. 2018 року, заступником керівника Бердянської місцевої прокуратури була дана відповідь від 18. 10. 2018 року про задоволення його клопотання і надання вказівки слідчому про проведення слідчих дій, на які [PERSON] вказував у своєму клопотанні. Наявність ухвали Бердянського міськрайонного суду від 26. 10. 2018 року не може свідчити на підтвердження позову, оскільки на час її винесення бездіяльності вже не існувало. Крім того, вказаним рішенням суду бездіяльності прокуратури встановлено не було. Права позивача жодним чином порушені не були, підстав для стягнення моральної шкоди не існує, крім того, позивачем не обґрунтована сума моральної шкоди і не надані докази на її підтвердження. Представники відповідачів - Державної казначейської служби України та Бердянської місцевої прокуратури до суду не явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, і суд розглядає справу за їй відсутності на підставі наявних доказів. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову [PERSON] , виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 16. 01. 2017 року за заявою [PERSON] до ЄРДР внесено відомості про злочин з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України, про що свідчить витяг з кримінального провадження № 12017080130000161. 16. 10. 2018 року [PERSON] звернувся до прокурора Бердянської місцевої прокуратури Ємельяненко В. М. з клопотанням про надання слідчому вказівок для забезпечення повного та швидкого досудового розслідування та отримання достатніх доказів вчинення злочину. Згідно ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Вважаючи, що у встановлений законом термін його клопотання не вирішено, позивач звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора, і ухвалою від 26. 10. 2018 року скарга [PERSON] була задоволена. За цих підстав позивач зазначає, що йому була спричинена моральна шкода у розмірі 6000 грн., яку просить стягнути за рахунок Державного бюджету України на свою користь. Проте суд з даною позицією погодитись не може у зв`язку з наступним. Частина 2 ст. 23 ЦК України передбачає вичерпний перелік випадків стягнення моральної шкоди, а саме: моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проте позивач не зазначив правових підстав, які надають йому змогу звернутися до суду за відшкодуванням моральної шкоди за вказаних у позовній заяві обставинах. За наявності бездіяльності органу досудового слідства законодавством визначено спосіб, у який особа, яка вважає, що бездіяльністю слідчого або прокурора порушуються її права, має права звернутись за їх захистом, а саме - КПК України передбачає звернення заінтересованої особи до суду в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою, і саме цим способом захисту своїх прав скористався [PERSON] , який звернувся з відповідною скаргою до суду. Проте відновлення судом його права не дає йому безумовних підстав для відшкодування моральної шкоди у зв`язку з бездіяльністю, на його думку, прокурора як процесуального керівника у кримінальному провадженні. Крім того, судом встановлено, що ухвала слідчого судді Бердянського міськрайонного суду від 26. 10. 2018 року, постановлена за скаргою [PERSON] , ґрунтувалася на тому факті, що на момент розгляду скарги прокурором не надано доказів виконання ст. 220 КПК України, при цьому прокурор в судовому засіданні участі не приймав. На даний час відповідачем надано докази того, що клопотання [PERSON] було виконано у передбачений законом термін, йому надана відповідь, у якій зазначено про задоволення його клопотання, та представлені оригінали поштових квитанцій з відправленням скаржнику, отже на момент винесення ухвали слідчим суддею бездіяльності прокурора не існувало. Суд також зважає на те, що Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначені підстави відшкодування моральної школи, а саме: в разі незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи ( посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Натомість позивач за даним позовом не вказав, які існують підстави для застосування до нього цього Закону. Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частина 3 ст. 12 ЦПК України вказує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів отримання будь - якої моральної шкоди позивач не представив, суму позову всупереч вимогам ЦК України не обґрунтував, доказів бездіяльності прокуратури не довів, а відтак підстав для виникнення у відповідачів зобов`язання по відшкодуванню моральної шкоди [PERSON] суд не встановив. У зв`язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed