Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, в якому, посилаючись на норми Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням уточнень просив: зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати для сплати солідарного відшкодування [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 12\~752,25 грн., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 239\~850,00 грн. завданих протиправними діями, загалом у розмірі 252\~602,25 грн.; зобов'язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області нарахувати для сплати солідарного відшкодування [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 12\~752,25 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 239\~850,00 грн. завданих протиправними діями, загалом у розмірі 252\~602,25 грн.; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] відшкодування матеріальних збитків у розмірі 25 504 грн. 50 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 479 700 грн., загалом у розмірі 505\~204,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 квітня 2015 року та 20 травня 2015 року та пізніше, позивач звертався із заявами, зверненнями та скаргами в досудовому порядку до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області з питань здійснення перерахунку та збільшення виплати пенсії, усунення помилок в отриманих ним довідках про розмір та склад призначеної пенсії. Листами-відповідями відповідачів 1 та 2 позивачу відмовлялось в усуненні недоліків, що призвело до отримання позивачем пенсії в значно менших розмірах від встановлених законодавчо та завдавало позивачу значної матеріальної та моральної шкоди, змусило звертатися з адміністративним позовом до суду про відновлення порушених прав та відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року по справі № 183/48/15 № 2-а/183/159/15 дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області щодо відмови в перерахуванні та поверненні [PERSON] не сплаченої пенсії за роботу з таємними документами у розмірі 10% замість 5% від посадового окладу за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року визнані протиправними. Також означеною постановою відмовлено позивачу у відшкодуванні в повній мірі завданої матеріальної та моральної шкоди. Судом в судовому рішенні встановлено, що позивачу з моменту призначення пенсії і до моменту надання за його неодноразовими зверненнями нової довідки від ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області про грошове забезпечення № 101 від 15 червня 2015 року, вказано доплату до пенсії 5% за таємність, замість 10%, як передбачено нормативно-правовими актами, та наказом МНС України № 333 від 06 серпня 2007 року. Судом встановлено, що ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області складаючи довідки на призначення і перерахунок пенсії позивачу, невірно вказував 5% надбавки за таємність, чим за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року завдано позивачу дуже значної матеріальної та моральної шкоди, а ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, не перевіривши отриманий розрахунок нараховувало та сплачувало позивачу пенсію з порушенням діючого законодавства, чим також за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року завдало позивачу дуже значної матеріальної та моральної шкоди. Посилаючись на норми ст. 1166 ЦК України вказує, що внаслідок неправомірних дій ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області йому завдано значної матеріальної та моральної шкоди, він зазнав фізичний біль, страждання, що погіршило його стан здоров'я, внаслідок тривалого строку, витраченого на захист порушених прав у позивача порушився звичайний спосіб життя. Матеріальні збитки за посиланнями позивача полягають у тому, що він не отримав доходи, які він міг би реально отримати при звичайних обставинах, якби його право не було порушене, оскільки протиправними діями ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНСУ у Дніпропетровській області йому завдано матеріальної шкоди, що полягає у не повернення добровільно у досудовому порядку та за рішенням суду за значний період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року не виплаченої 10% від посадового окладу пенсії за роботу з таємними документами у розмірі 4\~555,46 грн., які до часу звернення із позовом йому так і не сплачені, та внаслідок знецінення та інфляції грошової національної одиниці він ще більше втратив значну частину матеріальних коштів, які за розрахунками позивача складають суму в розмірі 22\~759,01 грн. Крім того, для відновлення порушеного права позивач змушений був витратити значну кількість часу для підготовки та відправлення значної кількості листів у різні інстанції, поїздки до Державних установ, внаслідок чого матеріальну шкоду в цій частині оцінює в розмірі 25504,50 грн. Моральна шкода, завдана відповідачами на думку позивача полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої відповідачів 1 та 2, приниженні його честі та гідності з боку відповідачів, які спричинені йому через недоплату до пенсії протягом тривалого часу, що змусило його економити на харчах та ліках, призвело до погіршення стану здоров`я і для відновлення якого необхідна значна кількість грошових коштів, а тому моральну шкоду оцінює в суму 479700,00 грн. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, вказав на те, що саме діями відповідачів 1 та 2 йому завдано матеріальної та моральної шкоди, внаслідок чого наявні підстави для задоволення позову. Зазначив на відмінність позовних вимог у поданому позові та позовних вимог, що були предметом розгляду у справі № 183/5448/15. Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вказуючи, що предмет спору відсутній оскільки позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди вирішені постановою суду від 12 листопада 2015 року у справі № 183/5448/15 та ухвалою від 27 січня 2016 року, якими, зокрема відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди, визнано відсутність порушень норм законодавства відповідачем-1 в частині виконання постанови суду від 12 листопада 2015 року. Зазначила, що доказів завдання відповідачем-1 позивачу моральної та матеріальної шкоди матеріали справи не містять, позивачем не надано. Представник відповідача-2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що позивач до суду апеляційної інстанції постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року у справі № 183/5448/15 в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди та витрат пов'язаних з підготовкою заяв і скарг до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області не оскаржив. Посилання позивача, що завдана йому матеріальна шкода за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року в розмірі 4 555 грн. 46 коп. до теперішнього часу не сплачена є безпідставним і спростовується рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2016 року у справі № 183/5448/15, виконанням Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області в добровільному порядку рішення суду. Посилання позивача, що згідно рішення суду йому не повернуто матеріальних коштів на суму 22\~759,01 грн. і понесені ним збитки повинні обраховуватись відповідно знецінення гривні з врахуванням курсу американського долару є необґрунтованим і суперечить діючому законодавству, оскільки доплата за рішенням суду на суму 4555,46 грн. та компенсація втрати частини доходів на суму 4274,30 грн. виплачені позивачу по додатковим відомостям в січні 2016 року. Вимога позивача щодо відшкодування йому: витраченого часу на вивчення, підготовку, пошуку в Інтернеті законодавчої документації, друкування документів, стояння в чергах у поштовому відділенні; канцелярських витрат, поштових витрат, поїздок до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області в сумі 2\~745,05 гривень не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню. Стосовно моральної шкоди відповідач-2 вказує, що позивач не навів жодних доказів щодо характеру, глибини та тривалості страждань. Представник відповідача-3 до судового засідання не з`явився, підстав неявки не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши докази, надані в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. П.п.8, 9 ч.1 ст.16 ЦК України передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Так, у відповідності до постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року по справі № 183/4548/15 задоволено частково адміністративний позов [PERSON] до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності та дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії стягнення недоплачених сум до посадового окладу, недоплаченої надбавки, премій, додатковими позовами про збільшення розміру позовних вимог та відшкодування моральної шкоди. Визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо надання довідок і нарахування грошового забезпечення відносно 10% надбавки до посадового окладу за таємність [PERSON], зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та доплату пенсії [PERSON] за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року та виплатити доплату у сумі 4 555,46 грн., з нарахуванням компенсації втрати частині доходів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Як вбачається зі змісту означеної постанови, позивачем в порядку адміністративного судочинства заявлялися в тому числі і позовні вимоги про стягнення з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області моральної шкоди в розмірі по 507000,00 грн. з кожного, пов`язаної з не нарахуванням йому в повному обсязі пенсії за значний строк в період з 01 серпня 2008 року по 30 червня 2014 року, стягнення з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області компенсації, пов`язаної з витратами, понесеними на відновлення порушених прав в розмірі 15350,4 грн. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року по справі № 183/4548/15 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення виконання судового рішення. Судом встановлено, що на виконання постанови суду від 12 листопада 2015 року [PERSON] проведено перерахунок пенсії за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року та проведено розрахунок компенсації втрати частини доходів. Доплата за рішенням суду в розмірі 4555,46 грн. та компенсація втрати частини доходів в розмірі 4274,30 грн. виплачені по додатковим відомостям в січні місяці 2016 року. Покладені судом зобов`язання вчинити певні дії виконані відповідачем добровільно в повному обсязі. Розглядаючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з наступного. Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Статтями 10, 60 ЦПК України визначено обов`язок довести належними доказами ті обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, посилання позивача на те, що завдана йому матеріальна шкода за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року (не виплата пенсії з врахуванням 10% від посадового окладу за роботу з таємними документами) в розмірі 4555,46 грн. до часу звернення з позовом не сплачена спростовується ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2016 року. Посилання позивача, що згідно рішення суду йому не повернуто матеріальних коштів на суму 22759,01 грн. і понесені ним збитки повинні обраховуватись відповідно знецінення національної валюти до курсу американського долару є необґрунтованими, а тому не приймаються судом до уваги. Так, рішенням у справі № 183/5448/15 судом зобов'язано ГУ УПФУ Дніпропетровської області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, що, як вбачається зі змісту ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2016 року, виконано відповідачем-1 в повному обсязі. Таким чином вбачається, що відповідач-1 фактично відшкодував завдані позивачу матеріальні збитки у повному обсязі. Вимога позивача щодо відшкодування йому витраченого часу на вивчення, підготовку, пошук в Інтернеті законодавчої документації, друкування документів, канцелярські витрати, поштові витрати, поїздки до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області в сумі 2\~745,50 грн., які ним вчинені перед зверненням з адміністративним позовом у справі № 183/5448/15 не підлягає задоволенню, оскільки означені збитки не є збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства, а пов`язані із реалізацією права позивача на звернення до суду. З огляду на викладене, суд вважає. що позивачем не надано належних доказів на спричинення діями та бездіяльністю відповідачів позивачу матеріальної шкоди, а тому підстав для задоволення позову в цій частині не вбачає. Розглядаючи вимоги позову в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд виходить з положень ч.3 ст.61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, як зазначено вище, постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року по справі № 183/4548/15 визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо надання довідок і нарахування грошового забезпечення відносно 10% надбавки до посадового окладу за таємність [PERSON] Частини 1-3 статті 23 ЦК України визначають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, позивачем не підтверджено належними доказами наявність моральної шкоди і розмір її грошового відшкодування, не надано доказів, які б свідчили про важкий душевний стан (переживання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров'я, способі життя, спілкування, працездатності) та про реальні зміни в житті в зв'язку з невиплатою пенсії в належному розмірі по 30 червня 2014 року. Згідно з абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачів, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювачів та вини останніх в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не наведено жодних доказів щодо характеру, глибини та тривалості страждань, змін в звичайному укладі життя, пов`язаних із діями відповідачів, доказів на підтвердження причинного зв`язку між станом здоров`я та діями відповідачів. Крім того, як встановлено судом у справі № 183/5448/15, порушення прав позивача відповідачами пов`язане із недотриманням останніми вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», однак, нормами даного Закону не передбачено стягнення моральної шкоди з посадових осіб, винних у порушенні зазначеного законодавства, а тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи, а тому судові витрати не стягуються.

Outcome: dismissed