overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає розірвати укладений з [PERSON] шлюб, що був зареєстрований 21.05.2010 Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом номер 146. Подружжя мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] ,2016 року народження та [PERSON] , 2017 року народження. Через відсутність взаєморозуміння подружжя не підтримують сімейних стосунків з лютого 2020 року, спільним побутом не пов`язані. Подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 22.02.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги ним підтримані повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалася. Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено, що сторони з 21.05.2010 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис за номером 146. Подружжя мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей. Сторони спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з лютого 2020 року. Збереження сім`ї та примирення між ними не можливо. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи положення ст.112 СК України, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Питання про судові витрати вирішено відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає розірвати укладений з [PERSON] шлюб, що був зареєстрований 24.09.2004 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом номер 292. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Через відсутність взаєморозуміння подружжя не підтримують сімейних стосунків, спільним побутом не пов`язані. Подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 10.03.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги ним підтримані. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористалася, надіслала заяву, в якій розгляд справи прохала провести у її відсутність, позов визнала повністю. Після розірвання шлюбу прохала залишити прізвище « [PERSON] ». Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 24.09.2004 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис за номером 292. Подружжя мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На час розгляду справи судом бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Відповідач на розірвання шлюбу погодився та визнав позов. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати у шлюбі один з одним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Отже, позов необхідно задовольнити, шлюб розірвати. Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до ст.142 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає розірвати укладений з [PERSON] шлюб, що був зареєстрований 27.02.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області. Сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , 2010 року народження. Через відсутність взаєморозуміння подружжя не підтримують сімейних стосунків, спільним побутом не пов`язані. Подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 24.03.2020 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористалася, надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, розгляд справи прохала провести у її відсутність. Після розірвання шлюбу прохала залишити прізвище « [PERSON] ». Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 27.02.2009 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис за номером 48. Подружжя мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На час розгляду справи судом бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Відповідачка на розірвання шлюбу погодилася та визнала позов. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати у шлюбі один з одним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Отже, позов необхідно задовольнити, шлюб розірвати. Судові витрати, згідно заяви позивача, залишено за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає розірвати укладений з [PERSON] шлюб, що був зареєстрований 30.06.2000 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом номер 121. Подружжя спільних неповнолітніх дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння подружжя не підтримують сімейних стосунків з січня 2020 року, спільним побутом не пов`язані. Подальше перебування у шлюбі та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 13.09.2021 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Позивач в позовній заяві прохав розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалася. Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено, що сторони з 30.06.2000 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис за номером 121. Подружжя спільних неповнолітніх дітей не мають, спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з січня 2020 року. Збереження сім`ї та примирення між ними не можливо. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи положення ст.112 СК України, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання у зв'язку із продовженням навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач є його батьком. Наразі [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання у вищому учбовому закладі, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батька. [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи сторони до суду не з'явились, звернувшись із клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивачем заявлені вимоги підтримані повністю, відповідач позов визнав, згодний сплачували аліменти у межах заявлених вимог. Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються наданою суду копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). Згідно з наданою суду довідкою [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського, термін закінчення ним навчання в учбовому закладі становить - 30.06.2017 року. Відповідач [PERSON] починаючи з 01.12.2008 р. працює на постійній основі у ТОВ «Славутич-Руда-Україна» і його заробітна плата за квітень-вересень 2014 року склала 20372,51 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи відповідача. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище повнолітньої дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, відсутність заперечень проти позову, наявність у відповідача стабільного доходу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири в якій зареєстрований колишній власник [PERSON], хоча фактично він в квартирі не проживає з моменту укладання договору купівлі-продажу від 10 серпня 2012 року. Оскільки позивач змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що є для нього ускладненим, а тому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] У судове засідання позивач надав заяву в якій наполягав на позовних вимогах, а справу просив слухати за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, своїх заперечень суду не надав. У відповідності до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10 серпня 2012 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с.4). Як видно з акту обстеження від 27.01.2014 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], але у даній квартирі не проживає з 2012 року, оскільки виїхав на постійне місце проживання у РФ. (а.с.7) Згідно довідки Виконкому Мар`янівської сільської ради Красногвардійського району АР Крим у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], який з 2012 року у квартирі не проживає, оскільки виїхав у РФ. (а.с.8) Статтями 71 та 163 Житлового кодексу України передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач понад шести місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі, а тому втратив право на користування жилою площею. На підставі ст.ст. 71, 163 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2018 року. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 25 вересня 2020 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнала та після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2018 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 30 березня 2021 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та просила шлюб розірвати, оскільки на даний час проживає з іншим чоловіком. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2009 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 20 березня 2020 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що він з відповідачкою разом не проживають з 31 грудня 2019 року, тому примирення між ними не можливе. Відповідачка в останнє судове засідання не з`явилась, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У адресованих суду запереченнях на позовну заяву від 20 травня 2020 року заперечувала проти розірвання шлюбу та просила надати час на примирення, аналогічна заява нею подана до суду 14 серпня 2020 року. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що у наданий судом строк, а саме з 05 червня 2020 року по 16 жовтня 2020 року сторони не примирилися, позивач наполягав на розірванні шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved