Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому із зменшенням позовних вимог просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] право приватної власності на 1/2 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,30 га, що знаходиться в с. Нетечинці по вул. В. Котика, 30, Віньковецького району Хмельницької області згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ № 00019, виданого 25.07.1994 року на підставі рішення Нетечинецької сільскої ради № 19 від 25.07.1994 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 07 вересня 2012 року помер його батько [PERSON], який був власником земельних ділянок. Позивач є спадкоємцем померлого першої черги за законом як син, та протягом шестимісячного строку звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Однак державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, в зв'язку з тим, що Державні акти не зареєстровані в Державному земельному кадастрі. Таким чином належне позивачу право власності в порядку спадкування на вище зазначене майно є оспорюванним, а тому з метою реалізації своїх спадкових прав він вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 28.12.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, залучено [PERSON]. У судове засідання 16.01.2016 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив визнати за ним право власності на 1/2 земельної ділянки по вул. Валі Котика, 30, в с. Нетечинці, а справу розглянути без його участі. Представник відповідача, Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявився, причини неявки до суду не повідомив. 16 січня 2016 року справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 07 вересня 2012 року у с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області помер [PERSON], який був власником житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Валі Котика, 30, в с. Нетечинці, та земельних ділянок площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства, розміщених в с. Нетечинці по вул. В.Котика, 30, Віньковецького району. Після смерті спадкодавця на вказане майно відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] є спадкоємцями майна померлого першої черги за законом як сини померлого, спадщину прийняли, оскільки протягом шестимісячного строку звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і за їх заявами відкрита спадкова справа. Також спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Інший спадкоємець - дружина померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась протягом шести місяців, подавши письмову заяву до нотаріальної контори. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть спадкодавця [PERSON] серії І-БВ № 196107; копією паспорта позивача; Державним актом на право власності на землю серії ХМ № 00019, виданим 25.07.1994 року на імя [PERSON], згідно якого остання є власником земельних ділянок площею 0,25 га, та площею 0,30 га на території Нетечинецької сільської ради; рішенням Віньковецького районного суду від 08.02.2007 року про визнання за [PERSON] права приватної власності в порядку спадкування на земельну ділянку розміром 0,55 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,30 га -- для ведення особистого підсобного господарства; копією заяви [PERSON] про відмову від спадщини та обов`язкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON]; копіями заяв [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини; свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] на 1/2 частку домоволодіння в с. Нетечинці по вул. В.Котика, 30, кожному, а також матеріалами спадкової справи № 321-2012, заведеної 14.12.2012 року після смерті [PERSON], яка була надана Віньковецькою районною державною нотаріальною конторою на запит суду. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.08.2015 року, державним нотаріусом [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на земельну ділянку згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ № 00019, у звязку з тим, що Державний акт не зареєстрований в Державному земельному кадастрі. Згідно витягів з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, вартість земельних ділянок, що належали [PERSON] станом на 01.01.2015 року становить 47306,16 грн. Згідно довідок Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області № 644 та № 645 від 23.09.2015 року [PERSON], який помер 07.09.2012 року, був зареєстрований та проживав в [INFO], один. Оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на земельні ділянки відповідно до закону, однак не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, у звязку з чим позивачі позбавлені можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно. Вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1225 цього Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Отже, позивач [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] як спадкоємці померлого за законом першої черги , мають право на вказане майно в порядку спадкування в рівних частках, та зокрема земельних ділянок площею 0,25 га, та площею 0,30 га, право на які за спадкодавцем [PERSON] було визнано на підставі рішення Віньковецького районного суду від 08.02.2007 року, спадщину прийняли у встановленому законом порядку, тому суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, та враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved