Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.10.2009 р. У шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO], та син [PERSON] - [INFO], які проживають з нею. Рішенням Надвірнянського районного суду від 15.12.2009 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що дана сума аліментів є недостатньою для утримання дітей. Так, на даний час вона проживає разом з неповнолітніми дітьми, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, не працює, інших доходів немає, тому їй одній важко забезпечити дітей всім необхідним. Крім того сини [PERSON] та [PERSON] навчаються, у зв'язку з чим вона несе додаткові витрати на їх утримання. Також на даний час в неї на утриманні є ще малолітній син [PERSON]. Тому на даний час вона опинилась у скрутному матеріальному становищі. Відповідач потребами дітей не цікавиться, аліменти, визначені рішенням суду, не сплачує, додаткових коштів на дітей не надає. Відповідач не офіційно працює по тимчасових заробітках, з чого отримує мінливий нерегулярний дохід, а тому має змогу надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, він є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має. Також позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому вона зазначає, відзив на позов є необгрунтованим та не підтверженим доказами. Так вказує, що твердження відповідача про те, що він надає кошти дітям, єне відповідають дійсності, так як він добровільно кошти на утримання дітей не надавав і не надає, їх потребами не цікавиться. Твердження відповідача про те, що діти постійно приїздять до нього в гості, тако не відповідають дійсності, так як діти останній раз були у нього ще 5 років назад, і з того часу відповідач з дітьми більше не бачився. Стосовно отримання дітьми стипендії за навчання, то це їхня винагорода за успішність у навчанні, і відповідач до даних коштів не має жодного відношення. Також зазначає, що відповідач є інвалідом 3 групи, однак це не є перешкодою для працевлаштування, і відповідач має змогу працювати та сплачувати аліменти. Також не погоджується із твердженням відповідача про те, що він утримує свою матір, яка перенесла інсульт, оскільки у нього є ще батько, який працює, отримує заробітну плату та пенсію та утримує свою дружину, а не відповідач. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що розмір даних витрат є законним та обгрунтованим, визначнним згідно розрахунку суми витрат, складеним адвокатом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Просить суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, визанчений рішенням суду від 15.12.2009 р. в твердій грошовій сумі, та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з відповідача в її користь витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений завчасно належним чином. Подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, однак заперечує проти розміру аліментів, зазначеного позивачем, та заперечує проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу. Зазначає, що він матеріально дітей утримує, перераховує їм кошти на особисті картки. Діти періодично їздять жо нього в гості в с. Приазовськ. Сини [PERSON] та [PERSON] навчаються на державній формі навчання і отримують стипендію. З 2009 року, у зв'язку із черепно-мозковою травмою, він є інвалідом третьої групи та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1480,00 грн., з якої стягуються аліменти. Інших доходів, крім пенсії, у нього немає. Його стан здоров'я незадовільний, він повинен постійно проходити лікування та приймати ліки. У зв'язку із станом здоров'я він не може додатково працювати. Також в 2017 році його матір перенесла інсульт та її паралізувало, у зв'язку з чим вона також перебуває на його утриманні. В зв'язку з цим на даний час він перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, вказаному позивачем. Просить визначити мінімальний розмір аліментів, визначений законом. Також заперечує щодо вимоги позивача про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, у зв'язку з необгрунтованістю. Йому не надіслано копії договору з адвокатом та розрахунку послуг адвоката. Тому просить в задоволенні позову в цій частині відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.10.2009 р. У шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO], та син [PERSON] - [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9-10). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.12.2009 року присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист (а.с. 11, 74). На даний час позивач проживає разом з неповнолітніми дітьми у власній квартирі, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших доходів немає. Сім'я є малозабезпеченою та потребує допомоги (а.с. 12, 15). Згідно розрахунку заборгованості від 02.06.2014 р., наданого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.06.2014 р. складає 21406,03 грн. (а.с. 13-14). З документів, наданих відповідачем вбачається, що він офіційно не працює, є інвалідом 3 групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності (а.с. 32-34, 42-47). Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. Суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що діти навчаються та отримуються стипендію, оскільки стипендія є винагородою за успішність у навчанні і є особистими коштами дитини та на визначення розміру аліментів не впливає. Також суд не бере до уваги твердження відповідача, що в нього на утриманні є хвора матір, оскільки наявність інших утриманців не звільняє батьків від обов'язку по сплаті аліментів. Таким чином, з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дітей, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, який офіційно не працює, не має інших утриманців, незадовільний стан здоров'я, суд прийшов до висновку що позов слід задовільнити частково і стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу згідно квитанції № 594 серії АЕ від 21.02.2018 р., та 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства»

Outcome: approved