Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недостовірною і такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію - інформації, поширеної про нього Любецьким селищним головою [PERSON] 21.05.2020 року, перед початком 26 позачергової сесії Любецької селищної ради сьомого скликання. [PERSON] зазначив, що поширена про нього інформація відноситься до інформації захищеної законом, що є прямим втручанням в приватне життя позивача і була отримана від секретаря Любецької селищної ради [PERSON] , котра являється автором цієї інформації та передала її [PERSON] з метою протиправного публічного поширення. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 21.05.2020 року, з метою дискредитації його як особистості, приниження честі, гідності, ділової репутації як депутата місцевої ради та посадової особи навчального освітнього закладу, в присутності депутатів, голова ради [PERSON] дав доручення працівнику ради [PERSON] ввімкнути аудіозапис начебто розмови [PERSON] з секретарем ради [PERSON] , для публічного розголосу. Після цього [PERSON] вдався до коментарів та поширення про позивача недостовірної інформації. Таким чином, позивач просив: 1) визнати недостовірною інформацію поширену про нього [PERSON] та [PERSON] , як таку що захищена законом, являється конфіденційною і розголошена без його згоди; 2) стягнути на його користь з [PERSON] та [PERSON] по 5000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; 3) стягнути з відповідачів судовий збір та понесені [PERSON] витрати при розгляді справи. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, пояснивши, що [PERSON] , займаючи посаду секретаря Любецької селищної ради, перебуваючи у неприязних відносинах з [PERSON] , переслідуючи мету дискредитації останнього, передала голові селищної ради [PERSON] аудіозапис невідомого походження, отриманий нею всупереч вимог закону. Вказаний запис, за вказівкою [PERSON] , котрий також неприязно і упереджено ставиться до [PERSON] , був оприлюднений перед депутатами Любецької селищної ради, з метою створення позивачеві перешкод у депутатській діяльності, та з метою створення штучних передумов для усунення [PERSON] з посади директора Т.Шевченківського закладу освіти, що в подальшому і було зроблено. Факт незаконності отримання [PERSON] аудіозапису та його недостовірність підтверджені рішенням Ріпкинського районного суду від 27.10.2020 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що твердження позивача є безпідставними, оскільки [PERSON] , 05.05.2020 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у вечірній час зателефонував їй на мобільний телефон, та з використанням нецензурної лексики, висловлював образи і погрози з приводу виконання нею своїх посадових обов`язків, а також з приводу неї особисто та членів її сім`ї. З огляду на те, що [PERSON] не вперше вчиняв подібні дії, [PERSON] здійснила запис телефонної розмови та передала відповідний аудіо файл [PERSON] . В подальшому запис здійснений [PERSON] , за вказівкою [PERSON] , був увімкнений перед депутатами ради, однак без зазначення того, що співрозмовником [PERSON] був саме [PERSON] . Разом з цим, відповідач зазначила, що вона згодна відшкодувати [PERSON] кошти, про стягнення яких він просить у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. У відповідності до ст.ст.15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 4 ст.32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. У відповідності до ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. У постанові пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності а честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» містяться наступні роз`яснення. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно ст.307 ЦК України, фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. При цьому, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканність ділової репутації, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Позивач на підтвердження своїх вимог посилався на розповсюдження про нього недостовірної інформації, автором якої є [PERSON] , котра передала цю інформацію для протиправного публічного розголосу Любецькому селищному голові [PERSON] , який 21.05.2020 року перед початком позачергової 26 сесії, дав доручення працівнику ради [PERSON] , ввімкнути аудіозапис начебто розмови [PERSON] та секретаря ради [PERSON] , яка мала місце 05.05.2020 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він займає посаду адміністратора системи Любецької селищної ради, і до кола його обов`язків віднесено адміністрування сайту, обслуговування комп`ютерів, виконання доручень селищного голови. В силу покладених на нього обов`язків [PERSON] також здійснює відеофіксацію пленарних засідань. В 2020 році [PERSON] був присутнім на сесії ради, яка розпочалася о 10 годині і тривала близько однієї години, після чого було оголошено перерву до наступного дня. В той час [PERSON] отримав на робочий комп`ютер повідомлення від [PERSON] про необхідність відкриття аудіофайлу, на який містилось посилання. Вказаний аудіо файл [PERSON] відкрив коли із сесійної зали вийшли запрошені особи, а в приміщенні залишилися депутати. Під час прослуховування запису [PERSON] чув розмову чоловіка та жінки, голоси яких були схожими на голос [PERSON] і [PERSON] . При цьому, [PERSON] звертав увагу присутніх на те, яким чином невідома особа спілкується зі [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона являлась депутатом Любецької селищної ради 7 скликання і приймала участь у сесії ради 21.05.2020 року. Того дня, через нетривалий час після відкриття сесії та прийняття порядку денного, в засіданні було оголошено перерву, ймовірно що через відсутність кворуму. Свідок не пам`ятає, чи приймав участь у вказаній сесії [PERSON] , та чи залишався він після оголошення перерви, коли прослуховувався запис телефонної розмови чоловіка, який погрожував секретареві ради [PERSON] . Хто саме телефонував [PERSON] свідок не знає. Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він являвся депутатом Любецької селищної ради 7 скликання та приймав участь у сесії 21.05.2020 року, на якій головував [PERSON] , і перед якою було анонсовано прослуховування аудіозапису телефонної розмови. Того дня [PERSON] на сесії присутнім не був і про те, що прослухана розмова стосувалася позивача, [PERSON] дізнався в кулуарах сесії. Від кого саме він почув таку інформацію, свідок не пам`ятає. [PERSON] особисто чув аудіо запис розмови, однак не придав йому значення і не пам`ятає, чи звучали на записі прізвища. Свідок не пам`ятає, яке враження на нього справила прослухана розмова. [PERSON] не пам`ятає щоб [PERSON] , який головував на сесії, натякав, що прослуханий запис стосується позивача. Свідок був обізнаний, що на той час між [PERSON] і [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з іншої, склалися неприязні відносини через принципову позицію, яку займав позивач виконуючи свої депутатські обов`язки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона являлась депутатом Любецької селищної ради 7 скликання та була заступником голови постійної комісії, яку очолював [PERSON] . На сесії ради 21.05.2020 року [PERSON] присутньою не була, однак їй відомо, що того дня пленарне засідання не відбулося. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статтею ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З прослуханого в судовому засіданні аудіозапису наданого позивачем, встановлено, що в розмові чоловіка та жінки, на адресу останньої були використані образливі та принизливі висловлювання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що саме вона здійснила запис цієї розмови на власний телефон і передала [PERSON] аудіофайл, який згодом було прослухано депутатами ради без анонсування того, що її співрозмовником був [PERSON] . \~ \~ \~ \~Суд не може розцінювати як визнання позову згоду [PERSON] сплатити [PERSON] грошові кошти, про стягнення яких він зазначає в позовній заяві, оскільки визнання позову не оформлено в належний процесуальний спосіб, а зміст пояснень відповідача зводиться до того, що вимоги позивача є необгрунтованими. Частинами 1, 2 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року зазначено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У відповідності до ч.ч.1, 2\~ст.30 Закону України «Про інформацію»,\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Матеріалами справи не доведено факту розповсюдження відповідачами конфіденційної інформації про [PERSON] , оскільки сам він заперечує зміст прослуханої телефонної розмови та припускає, що запис було штучно створено [PERSON] . Позивачем не доведено факту розповсюдження про нього відповідачами недостовірної інформації, котра порочить честь, гідність, ділову репутацію, оскільки допитані в судовому засіданні свідки підтвердили лише факт прослуховування за ініціативою [PERSON] аудіозапису розмови, без вказівки на те, що одним із співрозмовників являється [PERSON] . Ухвалення судом і набрання законної сили рішенням про відмову в задоволенні позову в цивільній справі № 743/625/20 від 27.10.2020 року за вимогами [PERSON] до [PERSON] - про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, не може бути окремою і самостійною підставою для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , оскільки вказаним вище рішенням встановлено, що [PERSON] не довела належними засобами доказування зміст телефонної розмови, котра за її твердженнями відбулася між нею і [PERSON] 05.05.2020 року, а також факт належності [PERSON] голосу чоловіка, який їй телефонував з погрозами і образами. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач належними і допустимими засобами доказування не довів тих обставин, на які він посилалася як на підставу своїх вимог. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, необхідно віднести на його рахунок. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed