Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 60 006 грн. 16 коп. та судових витрат у розмірі 600 грн. 06 коп., посилаючись на те, що 18.05.2011 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого, позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 50 000 грн., терміном до 21.06.2011 року, з виплатою винагороди в розмірі 10% від взятої в борг суми. Фактичне передання грошових коштів підтверджується розпискою, яку написала [PERSON] В зазначений термін відповідач позику не повернула, на однократні прохання повернути борг посилалась на важке фінансове становище та просила відстрочити виконання зобов'язань на більш пізніший строк. Позивач зазначив, що до 21.06.2012 року розмір відсотків був обумовлений в договорі - 10% від позиченої суми. Розмір процентів з 22.06.2012 року по день звернення до суду позивачем розрахований відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, яка з 22.06.2012 року до 10.06.2013 року становила 7,5% річних, з 10.06.2013 року до 13.08.2013 року становила 7,0% річних, з 13.08.2013 року по день звернення до суду становить 6,5% річних. Виходячи з цього, сума заборгованості, що підлягає стягненню становить: 60 006 грн. 16 коп., з яких: 50 000 грн. - сума позики, 5 000 грн. - проценти за користування коштами за період з 18.05.2012 року по 21.06.2012 року, 3 626 грн. 71 коп. - проценти за користування коштами за період з 22.06.2012 року по 09.06.2013 року, 613 грн. 70 коп. - проценти за користування коштами за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року, 765 грн. 75 коп. - проценти за користування коштами за період з 13.08.2013 року по 06.11.2013 року. На день звернення позивача до суду борг не сплачений, боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань, не відповідає на телефонні дзвінки. Враховуючи порушення своїх прав, позивач звернувся для їх поновлення до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.05.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, оформлений розпискою, за яким [PERSON] отримала у [PERSON] в борг 50 000 грн., з зобов'язанням повернути гроші до 21.06.2011 року, з виплатою винагороди в розмірі 10% від взятої в борг суми, що підтверджено розпискою, наданою позивачем (а.с. 5). Позивач декілька разів просив відповідача повернути позику. Частина 1 ст. 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свого зобов'язання за договором не виконала, зокрема, у строк до 21.06.2011 року не повернула суму позики позивачу. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вже зазначалось раніше, відповідач свого зобов'язання за договором не виконала, суму грошових коштів обумовлених договором позики позивачу в строк до 21.06.2011 року не повернула, внаслідок чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір процентів з 22.06.2012 року по день звернення до суду розрахований позивачем відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, облікова ставка Національного банку України з 22.06.2012 року до 10.06.2013 року становила 7,5% річних, з 10.06.2013 року до 13.08.2013 року становила 7,0% річних, з 13.08.2013 року по день звернення до суду становить 6,5% річних. Суд проаналізувавши вказані вище обставини у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. - проценти за користування коштами за період з 18.05.2012 року по 21.06.2012 року, 3 626 грн. 71 коп. - проценти за користування коштами за період з 22.06.2012 року по 09.06.2013 року, 613 грн. 70 коп. - проценти за користування коштами за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року, 765 грн. 75 коп. - проценти за користування коштами за період з 13.08.2013 року по 06.11.2013 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved