Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області, прокуратури Хмельницької області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 30 грудня 2012 р. близько 24 години у с. Іванківці Хмельницького району відомі та невідомі особи завдали позивачу тілесних ушкоджень. Він звернувся до Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області із заявою про вчинення злочину. 31 грудня 2012 р. слідчим було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування. Спочатку попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення було умисне легке тілесне ушкодження (ч. 1 ст. 125 КК України). Згодом правову кваліфікацію було змінено на умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125 КК України). За його скаргою слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зобов'язано начальника слідчого відділу Хмельницького РВ УМВС України і Хмельницької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань також відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює прокуратура Хмельницького району. Позивач посилається на те, що з моменту внесення відомостей до СРДР пройшло вже понад 2,5 роки, особам, які завдали йому тілесних ушкоджень до цього часу не оголошено про підозру, хоча деякі з них були відомі з початку досудового розслідування, сам злочин не є складним для розслідування. Невідомі особи, які завдали йому тілесних ушкоджень, до цього часу не встановлені. Прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, не виконують покладених на них Кримінальним процесуальним кодексом України обов'язки. Кримінальне провадження декілька разів закривалось, він, як потерпілий від злочину, не повідомлявся про прийняття таких постанов слідчим. Його клопотання, подані в кримінальному провадженні, у передбачені законом строки не розглядались або взагалі залишались без відповіді. Його скарги до вищестоящих органів внутрішніх справ та прокуратури позитивного для позивача, як потерпілого, результату не принесли, досудове розслідування до цього часу не завершене. Внаслідок такої бездіяльності відповідачів сплили встановлені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК Україні строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, що означає, що особи, які завдали йому легких тілесних ушкоджень, не будуть відповідати перед законом. [PERSON] також посилається на те, що бездіяльністю Хмельницького РВ УМВС та прокуратури Хмельницького району йому завдано моральної шкоди, яка полягає в підриві авторитету та престижу органів державної влади; зневірі до органів державної влади, які зобов'язані захищати його права як людини та громадянина, потерпілого від злочину. Внаслідок бездіяльності відповідачів він змушений відриватися від роботи та звичайних повсякденних справ, оскільки йому доводиться звертатись за юридичною допомогою та шукати захисту в судових органах, правоохоронних органах вищого рівня, він втратив надію на справедливість та те, що особи, які завдали йому тілесних ушкоджень, понесуть за це справедливе покарання. Враховуючи все вищевикладене, розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої йому бездіяльністю Хмельницького РВ УМВС та прокуратури Хмельницького району (яка є структурним підрозділом прокуратури Хмельницької області) він оцінює у сумі 35000 грн. 00 коп. з кожного. [PERSON] неодноразово звертався до прокуратури Хмельницької області зі скаргами на бездіяльність працівників прокуратури Хмельницького району, посилаючись на те, що останніми не здійснюється належне процесуальне керівництво досудовим розслідування, строки досудового розслідування виходять за межі розумних. Досудове розслідування за його заявами у відповідність до норм КПК України не приведене. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої йому бездіяльністю прокуратури Хмельницької області він оцінює в 10000 грн. [PERSON] неодноразово звертався до генеральної прокуратури України зі скаргами на бездіяльність працівників прокуратури Хмельницького району та прокуратури Хмельницьке області. Просив вжити заходів щодо належного розслідування вчинених щодо нього злочинів, однак його скарги були залишені без належного реагування. Згідно п. 3 Положення про Управління Міністерства внутрішніх справ України Хмельницькій області, затвердженого наказом МВС України від 02. 02. 2004 р. № 94, основними завданнями УМВС є організація роботи з питань кадрового забезпечення органів підрозділів УМВС, додержання законності в їх діяльності; виявлення, розкриття і розслідування злочинів, розшуку осіб, які їх вчинили. [PERSON] неодноразово звертався до Хмельницького РВ УМВС, вказував на їх бездіяльність щодо досудового розслідування, просив вжити заходів щодо належного розслідування вчинених щодо нього злочинів. Вважає, що бездіяльністю відповідача йому завдано моральної шкоди, розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої йому бездіяльністю УМВС України в Хмельницькій області, він оцінює у сумі 10000 грн. 00 коп. Згідно підпункту 3 п. 5 Положення про Міністерство внутрішніх справ України затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 383/2011, МВС Україні контролює діяльність органів внутрішніх справ, підприємств, установ, організацій, що належать до сфери його управління, [PERSON] неодноразово звертався до Міністерства Внутрішніх Справ України із скаргою про закриття кримінального провадження, просив вжити заходів щодо притягнення слідчого до дисциплінарної відповідальності, його скарги були залишені без реагування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої йому бездіяльністю Міністерством Внутрішніх Справ України він оцінює в сумі 10000 грн. 00 коп. [PERSON] просить стягнути з Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області на його користь 35000 грн. Стягнути з прокуратури Хмельницької області на його користь 45000 грн. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на його користь 10 000 грн. Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на його користь 10000 грн. Стягнути з Генеральної прокуратури України на його користь 10000 гри. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги змінив і просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь 110000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача - Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області - позов не визнав, пояснивши що позов є безпідставним, позивач не надав доказів того, що процесуальні дії працівників Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області визнані неправомірними. Позивач, як потерпілий, не оскаржував дії слідчого у порядку до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки не надав доказів щодо обґрунтування позовних вимог. Представник відповідача - прокуратури Хмельницької області, Генеральної прокуратури України позов не визнав, пояснивши, що позов є безпідставним, просив відмовити у його задоволенні. Представник відповідача - Державної казначейської служби України позов не визнав, пояснивши, що позов є безпідставним, просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно п. п. 8.9. ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на власний розсуд. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 30 грудня 2012 р. близько 24 години у с. Іванківці Хмельницького району відомі та невідомі особи завдали [PERSON] тілесних ушкоджень. Він звернувся до Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області із заявою про вчинення злочину.31 грудня 2012 р. слідчим було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування. Спочатку попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення було умисне легке тілесне ушкодження (ч. 1 ст. 125 КК України). Згодом правову кваліфікацію було змінено на умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125 КК України). За його скаргою слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зобов'язано начальника слідчого відділу Хмельницького РВ УМВС України і Хмельницької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань також відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює прокуратура Хмельницького району. Судом встановлено, що [PERSON] звертався зі скаргами на дії слідчого Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на які були надіслані відповіді від 3.01.2014 р. № С- 624, від 4.02.2014 р. № 8/П-26, від 1.09.2014 р. № 8/Т- 417, від 30.10.2014 р. № 8/Т- 522, від 12.11.2014 р. № 8/Т- 526, від 5.12.2014 р. № 8/Т- 561. Судом встановлено, що [PERSON] звертався зі скаргами на дії слідчого Хмельницького РВ УМВС України до прокуратури Хмельницького району, на які йому були надані відповіді від 8.04.2013 р. №58-517-12, від 1.07.2013 р. №58-517-13, 25.09.2013 р. №68-517-12, від 25.01.2014 р. №58-517-12, від 12.08.2014 р. №58-517-12, від 3.10.2014 р. №58-517-12, від 17.07.2014 р. №58-517-12, від 20.10.2014 р. №58-517-12 , від 7.11.2014 р. №58-517-13, до прокуратури Хмельницької області на які йому були надані відповіді від 12.06.2013 р. № 04/2/2-р, від 5.08.2013 р. № 04/2/2-р, від 9.09.2013 р. № 04/2/2-р, від 7.08.2014 р. № 04/2/2-456.14 , від 1.09.2014 р. № 04/2/2-456.14, від 2.10.2014 р. № 04/2/2-456.14, від 19.11.2014 р. № 04/2/2-456.14, Генеральної прокуратури України, на які позивачу були надані відповіді від 28.08.2014 р. № 19 - р, від 16.09.2014 р. № 19 - р, від 27.10.2014 р. № 19 - р. Судом встановлено, що позивачем не надано доказів незаконного рішення, дій чи бездіяльності Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України, прокуратури Хмельницької області, Генеральної прокуратури України, наявності шкоди, протиправності дій заподіювачів шкоди та причинного зв'язку між їх діями та шкодою.

Outcome: dismissed