Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» про стягнення безпідставно одержаних коштів, посилаючись на те, що 22.03.2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ним, [PERSON] , був укладений кредитний договір № 151622. 18.09.2019 року приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис реєстр. № 5443, за яким з позивача на користь відповідача ТОВ «Росвен інвест Україна» стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором в розмірі 19744,90 грн. заборгованості та 500,0 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. 17.10.2019 року на підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 60333282 про стягнення з нього на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» боргу в сумі 20244,9 грн. В межах цього виконавчого провадження з нього було стягнуто 2821,65 грн. боргу, 232,17 грн. винагороди приватного виконавця та 500,0 грн. витрат виконавчого провадження. Вказані кошти були перераховані: на рахунок ТОВ «Росвен інвест Україна» в розмірі 2821,65 грн.; на рахунок приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. в розмірі 732,17 грн. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2020 року у справі № 711/1137/20 вказаний вище виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення не оскаржувалось і, відповідно, набрало законної сили. 20.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ним, [PERSON] , був укладений кредитний договір, оформлений заявою № 003-28522-200313. 13.07.2019 року приватним нотаріусом Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис реєстр. № 1906, за яким з позивача на користь відповідача ТОВ «Росвен інвест Україна» стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором в розмірі 32225,0 грн. заборгованості та 500,0 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. 05.08.219 року на підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 59719119 про стягнення з нього на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» боргу в сумі 32725,0 грн. В межах цього виконавчого провадження з нього було стягнуто 1345,59 грн. боргу, 149,5 грн. винагороди приватного виконавця та 500,0 грн. витрат виконавчого провадження. Вказані кошти були перераховані: на рахунок ТОВ «Росвен інвест Україна» в розмірі 1345,59 грн.; на рахунок приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. в розмірі 649,5 грн. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2020 року у справі № 712/15266/19 вказаний вище виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення не оскаржувалось і, відповідно, набрало законної сили. Як вказано вище, в межах виконавчих проваджень № 60320377 та № 59719119 приватний виконавець Вольф (Павелків) Т.Л. стягнула належні йому грошові кошти, які були перераховані відповідачам. При цьому підстави такого набуття (виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. від 18.09.2019 року № 5761 та виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 13.07.2019 року № 1906) згодом відпали (визнані такими, що не підлягають виконанню). Враховуючи це, відповідачі зобов`язані повернути йому, одержані ними кошти, а саме: ТОВ «Росвен інвест Україна» зобов`язано повернути йому 3435,07 грн. (2089,48 + 1345,59); приватний виконавець Павелків Т.Л. зобов`язана повернути мені 1381,67 грн. (732,17 + 649,5). 30.03.2020 року на адресу приватного виконавця Павелків Т.Л. була направлена заява про закінчення виконавчого провадження № 59719119, в якій також містилась вимога про повернення стягнутих коштів. 19.05.2020 року виконавче провадження було завершено. Приватним виконавцем було повернено кошти в сумі 381,67 грн. 06.07.2020 року на адресу ТОВ «Росвен інвест Україна» була направлена вимога про повернення безпідставно стягнутих коштів, що одержані ним за виконавчим написом № 1906. Ця вимога залишилась без відповіді. Кошти повернені не були. 06.07.2020 року на адресу приватного виконавця Павелків Т.Л. була направлена заява про повернення безпідставно стягнутих коштів, що одержані ним за виконавчим написом № 1906. Ця заява залишилась без відповіді. Кошти повернені не були. 27.08.2020 року на адресу приватного виконавця Павелків Т.Л. була направлена заява про закінчення виконавчого провадження № 60333282, в якій також містилась вимога про повернення стягнутих коштів. 09.09.2020 року виконавче провадження було завершено. Приватним виконавцем було повернено кошти в сумі 731,17 грн. 27.08.2020 року на адресу ТОВ «Росвен інвест Україна» була направлена вимога про повернення безпідставно стягнутих коштів, що одержані ним за виконавчим написом № 5443. Ця вимога залишилась без відповіді. Кошти повернені не були. На даний час заборгованість відповідачів по поверненню коштів складає: ТОВ «Росвен інвест Україна» зобов`язано повернути мені 1345,59 грн. за виконавчим написом № 1906 та 2089,48 грн. за виконавчим написом № 5443, в всього 3435,07 грн.; приватний виконавець Павелків Т.Л. зобов`язана повернути мені 267,83 грн. за виконавчим написом № 1906 та 1,0 грн. за виконавчим написом № 5443, в всього 268,83 грн. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» на користь [PERSON] безпідставно одержані кошти в розмірі 3435,07 грн. Стягнути з Приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни на користь [PERSON] безпідставно одержані кошти в розмірі 268,83 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2021 року провадження в частині заявлених позовних вимог [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про стягнення безпідставно набутих коштів - закрито. Стягнуто з приватного виконавця Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 435,48 грн. Зобов`язано Управління Державної Казначейської служби України у м. Черкаси Черкаської області повернути [PERSON] частину судового збору в розмірі 61,03 грн., сплачений квитанцією № 0.0.1932252373.1 від 07.12.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.03.2013 року між ПАТ «Терра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 151622. 18.09.2019 року приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. було вчинено виконавчий напис реєстр. № 5443, за яким з [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Росвен інвест Україна» стягнуто за вказаним вище кредитним договором заборгованості в розмірі 19744,90 грн. та 500,0 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. 17.10.2019 року на підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 60333282 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» боргу в сумі 20244,9 грн. В межах вказаного виконавчого провадження з [PERSON] було стягнуто боргу у розмірі 2821,65 грн., винагороди приватного виконавця у розмірі 232,17 грн. та 500,0 грн. витрат виконавчого провадження. Вказані кошти були перераховані: на рахунок ТОВ «Росвен інвест Україна» в розмірі 2821,65 грн.; на рахунок приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. в розмірі 732,17 грн. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2020 року у справі № 711/1137/20 вказаний вище виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили. 20.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, оформлений заявою № 003-28522-200313. 13.07.2019 року приватним нотаріусом Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис реєстр. № 1906, за яким з [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Росвен інвест Україна» стягнуто за вказаним вище кредитним договором заборгованість в розмірі 32225,0 грн. та 500,0 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. 05.08.219 року на підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження № 59719119 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» боргу в сумі 32725,0 грн. В межах цього виконавчого провадження з [PERSON] було стягнуто боргу у розмірі 1345,59 грн., винагороди приватного виконавця у розмірі 149,5 грн. та 500,0 грн. витрат виконавчого провадження. Вказані кошти були перераховані: на рахунок ТОВ «Росвен інвест Україна» в розмірі 1345,59 грн.; на рахунок приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. в розмірі 649,5 грн. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2020 року у справі № 712/15266/19 вказаний вище виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Якщо виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття стягувачем коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Існування між сторонами договірних відносин, що виникли з договору кредиту, зазначеного не спростовує. Питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18, реєстр. № 80308663. В межах виконавчих проваджень № 60320377 та № 59719119 приватний виконавець Вольф (Павелків) Т.Л. стягнула належні позивачу грошові кошти, які були перераховані відповідачам. При цьому підстави такого набуття, а саме виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. від 18.09.2019 року № 5761 та виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 13.07.2019 року № 1906, згодом відпали, оскільки визнані такими, що не підлягають виконанню. 30.03.2020 року на адресу приватного виконавця Павелків Т.Л. була направлена заява про закінчення виконавчого провадження № 59719119, в якій також містилась вимога про повернення стягнутих коштів. 19.05.2020 року виконавче провадження було завершено. Приватним виконавцем було повернено кошти в сумі 381,67 грн. 06.07.2020 року на адресу ТОВ «Росвен інвест Україна» була направлена вимога про повернення безпідставно стягнутих коштів, що одержані ним за виконавчим написом № 1906. Вимога залишилась без відповіді. Кошти повернені не були. 06.07.2020 року на адресу приватного виконавця Павелків Т.Л. була направлена заява про повернення безпідставно стягнутих коштів, що одержані ним за виконавчим написом № 1906. Заява залишилась без відповіді. Кошти повернені не були. 27.08.2020 року на адресу приватного виконавця Павелків Т.Л. була направлена заява про закінчення виконавчого провадження № 60333282, в якій також містилась вимога про повернення стягнутих коштів. 09.09.2020 року виконавче провадження було завершено. Приватним виконавцем було повернено кошти в сумі 731,17 грн. 27.08.2020 року на адресу ТОВ «Росвен інвест Україна» була направлена вимога про повернення безпідставно стягнутих коштів, що одержані ним за виконавчим написом № 5443. Вимога залишилась без відповіді. Кошти повернені не були. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2021 року провадження в частині заявлених позовних вимог [PERSON] до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про стягнення безпідставно набутих коштів - закрито. Таким чином, на даний час заборгованість відповідача ТОВ «Росвен інвест Україна» по поверненню коштів складає: за виконавчим написом № 1906 у розмірі 1345,59 грн. та за виконавчим написом № 5443у розмірі 2089,48 грн., а всього 3435,07 грн., яка підлягає до стягнення з ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові виграти складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом установлено, що 11 жовтня 2019 року між адвокатом Стратілатовим Костянтином Геннадійовичем та [PERSON] укладено Договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги). Відповідно до п. 4.1 договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) робота виконавця, зазначена в цьому договорі оплачується замовником в розмірі встановленому окремою угодою, що є додатком до цього договору. Відповідно до угод про вартість послуг за надання правової (професійної правничої) допомоги (додаток до договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 11.10.2019 року) від 28.05.2020 року; 22.01.2020 року та детального опису робіт (наданих послуг) загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу станом на 07.04.2021 року - 6000 грн. У зв`язку із розглядом справи позивач поніс судові витрати в розмірі 6840,8 гри., які складаються із 840,8 грн. судового збору, та 6000 грн. витрат на правову допомогу, сплачених до подання позову. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. В заяві про розподіл судових витрат та повернення судового збору представник позивача зазначив, що до стягнення з ТОВ «Росвен інцест Україна» підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 5564,52 грн. та судового збору у розмірі 779,77 грн., та надано розрахунок. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі у розмірі 5564,52 грн. та судового збору у розмірі 779,77 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Outcome: approved