Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить встановити факт того, що він був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 26.04.1986 року. Свої вимоги мотивує наступним. Заявник [PERSON] під час аварії на Чорнобильської катастрофи працював на Чорнобильській АЕС, є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 26.04.1986 року заявник був залучений до робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, оскільки відповідно до наказу від 19.04.1985 року №2с турбінний цех (ТЦ-І), в якому працював заявник, залучався до формувань Цивільної оборони. Заявник звернувся з відповідними документами до заінтересованої особи про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в своєму листі їй відмовило, посилаючись на те, що не було надано документів, підтвердждуючих факт залучення до формувань цивільної оборони. Від заявника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої заявлені вимоги підтримав та просив суд про їх задоволення. Від представника заінтересованої особи - УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА Шульги Ю.А. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, відповідно до змісту якого просила суд розглянути справу на підставі документів, які знаходяться у справі. За даних обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів, визнавши їх достатніми для вирішення справи. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за категорією 1 та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до копії посвідчення [NUMBER] та вкладки до нього [NUMBER] (а.с. 12). Згідно копії довідки МСЕК серії КИ-1 №054323, [PERSON] з 01.04.2003 року є інвалідом третьої групи довічно, яким став внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (а.с. 13). З копії довідки №36 від 15.04.1991 року, наявної в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, працював в зоні відчуження з 26.04.1986 року (а.с. 15). Згідно з копією посвідчення №2155, [PERSON] нагороджений пам'ятним знаком за активну участь в роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а..с 15). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON], останній працював на Чорнобильській АЕС з 01.08.1978 року по 23.01.1991 року на посадах інженера та старшого інженера в турбінному цеху (а.с. 19-22). Згідно роз'яснень Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 14.02.2017 року, наданих ВГО «Всеукраїнське об'єднання ветеранів Чорнобиля», вбачається, що формування Цивільної оборони, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони (а.с. 28-29). 12.12.2017 року заявник звернувся до заінтересованої особи із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення. 14.12.2017 року заявнику було надано відповідь про те, що наданих ним документів не достатньо для підтвердження факту залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з приписами ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постарждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є обгрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved