Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 31 січня 1995 року померла його баба [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована [INFO], що стверджується записом акта про смерть № 18 від 31.01.1995 року. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2, 92 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Новоміське», с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області. За життя його баба [PERSON] належним їй майном не розпорядилася. Він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після неї за правом представлення згідно ч.2 ст. 529 ЦК України 1963року, чинного на час відкриття спадщини, оскільки його батько син спадкодавиці [PERSON] помер 17 червня 1984 року, тобто до відкриття спадщини, що стверджується свідоцтвом про його смерть. Він прийняв спадщину в силу ст. 549 ЦК Украйни 1963 року, фактично до шести місяців з час її відкриття вступивши у володіння та управління спадковим майном. Про прийняття спадщини свідчить наявність у нього правовстановлюючих документів на майно, що належано спадкодавцеві, зокрема ощадної книжки (п. 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року чинної на час відкриття спадщини). З метою оформлення прийнятої спадщини він звернувся до нотконтори. однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2. 92 в умовних кадастрових гектарах на території [PERSON] сільської ради йому було відмовлено в зв'язку з тим, що сертифікат про право на вказану частку (пай) було видано на ім'я спадкодавця уже після її смерті. Крім того, перешкодою для оформлення спадщини є також і те, що свідоцтво про народження його батька [PERSON] втрачено і відновити його немає можливості, так як він народився у 1927 році на хуторі Майдан Тиврівського району Вінницької області, актовий -заиис про його народження не зберігся. Разом з тим, той факт, що [PERSON] був сином [PERSON] стверджується записами в погосподарській книзі за 1947-1949 роки . У відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 234, п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у пункті 7 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 р.- №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В ході судового розгляду позивач подав заяву в якій просить його позов в частині визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом залишити без розгляду, а встановити факт, що [PERSON], який помер 17 червня 1984 року в м. Жмеринка Вінницької області був сином [PERSON], померлої 31 січня 1995 року в м. Христинівка Христинівського району Черкаської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених у ній. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надіслав суду листа, в якому не заперечує проти задоволення заяви, просить справу розглянути у відсутності її представника. Представник відповідача [PERSON] РДА в судове засідання не зявився, надіслав суду листа, в якому не заперечує проти задоволення заяви просить справу розглянути у відсутності її представника. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки факт, що [PERSON] була матір'ю [PERSON] стверджується витягом з погосподарської книги за 1947-1949 роки , в якій вказано, що [PERSON] був сином [PERSON] (а.с. 14).

Outcome: approved