Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із указаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 02.09.2006 року зареєстрував шлюб із відповідачем, від якого мають спільну дитину. Подальше подружнє життя не склалося, відповідач подала до суду позов про розірвання шлюбу, який остаточно був розірваний рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2021. Позивач зазначає, що після припинення шлюбних відносин самостійно утримує сина, [PERSON] не надає коштів для утримання дитини, не несе будь-яких витрат на нього, проживає окремо та не цікавиться долею дитини. За словами [PERSON] , він не має можливості повноцінно утримувати дитину через свої мінімальні доходи, натомість відповідач працює у м. Києві, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина та зобов`язана її надавати зважаючи на положення Сімейного кодексу України. З огляду на викладене у позові [PERSON] просить встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися відповідачем на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні з огляду на позицію відповідача фактично зменшив свої вимоги, просив суд ухвалити рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги частково, а саме в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та подала письмову заяву про визнання позову у цій частині. Підтвердила, що працює офіційно в магазині [ADDRESS] та між сторонами був погоджений розмір аліментів саме в один прожитковий мінімум. На запитання суду [PERSON] відповіла, що не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків або чоловіка, а також є співвласником квартири по [ADDRESS] , набутої у власність в порядку приватизації. У відповідності із п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2021 у справі №295/2072/21 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 02.09.2006 року Виконкомом Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №8. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі. Зі змісту довідки ТОВ «АТБ-Маркет» №5131/С/ВНЗП від 17.06.2021 слідує, що [PERSON] працює у ТОВ «АТБ-Маркет» із 11.03.2021 на посаді продавця-консультанта та її дохід із 11.03.2021 по травень 2021 року включно склав 39 463,77 грн. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 статті 184 згаданого закону встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, батьків та інші обставини, що мають істотне значення та наведені у статті 182 СК України. З огляду на викладене, враховуючи часткове визнання позову відповідачем та не заперечення позивача щодо стягнення на його користь аліментів на утримання сина саме в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на його користь аліментів на утримання сина у погодженому між сторонами розмірі до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial