Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся\~\~до суду із позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) площею 2,326 га. в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 1998 року померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка (пай) площею 2,326 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Україна», розташована на території Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області, яка належала матері позивача на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0279344. Однак після звернення до нотаріуса, позивач отримав відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на зазначену земельну ділянку та рекомендовано звернутись до суду з питанням визнання права власності. Ухвалою суду від 11.07.2019 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано інформацію від державного нотаріуса та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, відстрочено сплату судового збору (а.с. 18-19). Ухвалою суду від 19.11.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено судове засідання (а.с.62). Ухвалою суду від 01.03.2021 року було замінено сторону відповідача - Граденицьку сільську раду Біляївського району Одеської області\~на його правонаступника - Біляївську об`єднану територіальну громаду Одеського району (а.с. 73). Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, але надали заяву в якій просять судовий розгляд провести за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 70). Представник Біляївської об`єднаної територіальної громади Одеського району у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 68). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовите з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 59. (а.с. 11). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач по справі [PERSON] [INFO] є сином померлої, тобто спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 118 (а.с. 12). Звернувшись до державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної Одеської області з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] отримав відповідь від 07.12.2018 року № 6455/02-14 про неможливість видачі йому свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) площею 2,326 га., оскільки листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відділ у Біляївському районі від 23.11.2018 року № 2950/105-18 зазначено, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) КСП «Україна» за [PERSON] зареєстрований Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0279344, однак зазначений правовстановлюючий документи, що підтверджує право власності на вищевказане спадкове майно за гр. [PERSON] у [PERSON] відсутній, тому йому було рекомендовано звернутися до суду, з питанням визнання права власності на вказану земельну ділянку (а.с. 13, 14). Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 3.5 роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), в тому числі є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Однак, копії чи оригіналу даного документу суду не надано. На підтвердження факту прийняття спадщини після смерті матері, в матеріалах спадкової справи є довідка Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 1592 від 25.07.2018 року про те, що гр. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, вів з нею господарство за адресою: [ADDRESS] )ступив в управління спадковим майном, зберігає спадкове майно, поводить поточний ремонт будинку, обробляє присадибну ділянку (а.с. 29). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Довідку Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 1592 від 25.07.2018 року суд не приймає за достатній доказ на підтвердження права вступу [PERSON] на спірну земельну частку (пай), оскільки суду не надано будь-яких інших доказів на підтвердження даних обставин (показань свідків, довідок с податкової служби про сплату податків за земельну ділянку, позивач не був зареєстрованим разом з матір`ю на час відкриття спадщини, тощо). Окрім того, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, та наданих суду доказів, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на земельну часку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті матері не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин вступу в управління ним спадковим майном, окрім того слід зауважити, що стороною позивача не здійснювалось будь-яких активних дій, щодо доведення тих обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, не заявлялись клопотання про витребування відомостей з архівів або інших установ, тощо. Суд не приймає як належний доказ те, що в листі Держгеокадастру від 23.11.2018 року надісланого на адресу Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області зазначається, що за [PERSON] зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с. 14). Таким чином, в матеріалах справи відсутня жодна копія сертифікату або його оригінал. Зазначеного обсягу інформації, на думку суд, у не достатньо для задоволення позову. У відповідності ч. 1 ст. 136 ЦПК України, судом було відстрочено сплату судового збору, який при подачі позову було сплачено в мінімальному розмірі та витребувано інформацію від Біляївського районного відділу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 2,326 в умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Україна», яка розташована на території Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області, листом якого встановлено, що базова вартість земель сільскогосподарського призначення за межами населених пунктів по Одеській області становить 31\~017, 00 грн. за 1 га. рілля, таким чином позивачу немає підстав доплачувати суму судового спору, оскільки ціна позову, яка складає за таких обставин близько 72\~145,54 грн., відповідає сплаченій сумі судового збору.

Outcome: dismissed