Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив під час судового розгляду, до [PERSON] про виділ частки зі спільного майна, виділ частки в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачу на підставі договору дарування від 08 жовтня 2016 року належить 2/3 частини домоволодіння по вул. Приморська, 79/4 в м. Бердянську, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0498 га. Відповідачу належить 1/3 частина вказаного домоволодіння. Будинок не розділений на окремі квартири, відповідач та колишні співвласники користувались ним спільно. Спільне користування суперечить інтересам [PERSON], він має намір розділити будинок на два окремих домоволодіння, однак [PERSON] в добровільному порядку відмовляється вчинити поділ. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи поділ між сторонами відповідно до часток в праві власності не можливий, оскільки це буде порушенням будівельних норм, але експертом запропоновано варіант поділу з відступом від ідеальних часток в сторону збільшення частки відповідача та зменшення частки позивача. Крім зазначеного, експертом вказано, що для такого поділу необхідно виконати ряд переобладнань. Рішенням виконкому Бердянської міської ради № 10/1 від 03 березня 1977 року за спірним домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 504,0 кв.м. В ході судової будівельно-технічної експертизи була виготовлена геодезична зйомка, якою встановлено, що площа земельної ділянки за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Приморська, 79/пров. Санаторний, 4 становить 498 кв.м. Враховуючи площу земельної ділянки, експертом запропоновано порядок користування земельною ділянкою, відповідно до якого [PERSON] в рахунок 1/3 частки необхідно виділити в користування земельну ділянку площею 166,0 кв.м, [PERSON] в рахунок 2/3 часток площею 332,0 кв.м. Просив припинити право спільної часткової власності між ним та [PERSON] на домоволодіння № 79/4 по вул. Приморській/пров. Санаторному в м. Бердянську Запорізької обл., виділити позивачу та визнати за ним право власності на цілий обєкт, що складається з житлового будинку літ. «А», який в свою чергу складається з частини коридору 1, житлової кімнати 4, житлової кімнати 5, а також сіней, 1/2 частини літньої кухні літ. «В», паркану № 3, воріт № 4, визначити порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою згідно меж за кадастровою зйомкою відповідного до варіанту поділу домоволодіння, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 02 жовтня 2017 року № 11/17, виділивши [PERSON] земельну ділянку площею 332,0 кв.м. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що він намагався вирішити з відповідачем питання поділу домоволодіння, однак отримав відмову. Враховуючи той факт, що відповідач не має матеріальної можливості компенсувати йому грошову суму в звязку із збільшенням частки [PERSON] у відповідності до висновків судової будівельно-технічної експертизи, [PERSON] відмовляється від стягнення такої компенсації, а також згоден за власні кошти самостійно здійснити всі переобладнання, необхідні для поділу майна. Представник позивача пояснив суду, що позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить буд. 79/4 по вул. Приморській в м. Бердянську, але сторони не можуть домовитися щодо спільного користування вказаним будинком, тому [PERSON] просить припинити право спільної власності і виділити в натурі належну йому частку майна з урахуванням висновків судової будівельно-технічної експертизи, проведеної по даній справі. В звязку із тим, що поділити спірний будинок відповідно до часток сторін у спільному майні неможливо, експертом запропоновано варіант поділу майна із відступленням від ідеальних часток, при цьому збільшується частка майна відповідача. Позивач не бажає отримувати він [PERSON] компенсацію за збільшення його частки. Таким чином, право відповідача не буде порушено. Крім зазначеного, [PERSON] згоден здійснити всі перепланування, необхідні для поділу майна, за власні кошти. Відповідач заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що в разі поділу будинку належна йому частина не буде відповідати державним будівельним нормам; не зрозуміло, яким чином зміниться будинок після проведення реконструкції і чи буде він відповідати технічним нормам. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав і пояснив, що за результатами проведеної по справі експертизи поділ спірного будинку між співвласниками відповідно до часток в праві власності (1/3 та 2/3) не можливий, оскільки це призведе до порушення будівельних норм. Інший варіант, який був запропонований експертом, не є обовязковим, а також суттєво порушує права [PERSON], який не має матеріальної та технічної можливості проводити переобладнання домоволодіння, які зазначені в уточненому позові та експертизі. Згідно з п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, воно проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради. Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. З матеріалів справи вбачається, що жодних дозволів на переобладнання та перепланування не надавалось, тобто проведення робіт за рішенням суду не можуть вважатися законними. Згідно з висновком проведеної по справі експертизи поділ будинку є неможливим, оскільки це призведе до порушення будівельних норм. Просив в задоволенні позову відмовити. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Позивачу на підставі договору дарування від 08 жовтня 2016 року належить 2/3 частки домоволодіння по вул. Приморська, 79/4 в м. Бердянську Запорізької області. Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 2/3 частки зазначеного домоволодіння на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON], 1/3 частка за [PERSON] Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в\~п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання\~\~від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Ухвалою суду від 25 травня 2017 року на підставі клопотання представника позивача по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено. 05 жовтня 2017 року до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи від 02 жовтня 2017 року № 11/17, в цей же день судом провадження у справі відновлено та призначено до судового розгляду. Згідно з висновком вказаної експертизи поділити житловий будинок, обєкт житлової нерухомості за адресою: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Приморська, буд. 79 / пров. Санаторний, буд. 4, між співвласниками з виділом в окремі домоволодіння відповідно до часток в праві власності (1/3 та 2/3) не можливо. Виходячи з розташування житлового будинку, планування, етажності і розмірів приміщень, його конструктивних елементів, року побудови, розташування надвірних будівель, розмірів і конфігурації земельної ділянки, частин співвласників житлового будинку, наданих документів, експертом було запропоновано варіант поділу житлового будинку з відступом від ідеальних часток в сторону збільшення частки відповідача [PERSON] та зменшення частки позивача [PERSON] та варіант порядку користування земельною ділянкою. Співвласнику [PERSON] запропоновано виділити квартиру № 1, вартість якої складає 159 890,39 грн., що на 53 051,06 грн. більше ідеальної 1/3 частки. Співвласнику [PERSON] запропоновано виділити квартиру № 2 вартістю 160 628,61 грн., що на 53 051,06 грн. менше ідеальної 2/3 частки. Суму 53 051,06 грн. запропоновано покласти судом як грошову компенсацію на користь співвласника [PERSON] По наданому варіанту частки прийняли наступний вигляд: позивачу [PERSON] 160 628,61 / 320 518,00 = 1/2 частина, замість ідеальної 2/3, відповідачу [PERSON] 159 890,39 / 320 518,00 = 1/2 частина, замість ідеальної 1/3 частини. Для поділу в натурі вказаного в експертизі житлового будинку експертом запропоновано виконати відповідні переобладнання. Крім зазначеного, з урахуванням загальної площі земельної ділянки (498,00 кв.м) експертом запропоновано варіант порядку користування земельною ділянкою: площа земельної ділянки співвласника [PERSON] (1/3 частки) на плані визначена в зелений колір, складає 166,0 кв.м; площа земельної ділянки співвласника [PERSON] (2/3 частки) на плані визначена в помаранчевий колір, складає 332,0 кв.м., межа між земельними ділянками обох співвласників на плані земельної ділянки домоволодіння визначена червоною лінією. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364,\~379,\~380, 382 ЦК України\~слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). П.п. 7, 12 постанови Пленуму ВСУ від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» розяснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд, з врахуванням конкретних обставин, може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Позивач має намір та бажання користуватися своєю часткою домоволодіння, але не має можливості в повному обсязі реалізувати своє право власності, оскільки його частка у домоволодінні, що належить йому та відповідачу на праві спільної часткової власності, не виділена в натурі. Враховуючи заперечення відповідача, його матеріальний стан, [PERSON] під час розгляду справи погодився на проділ будинку відповідно до варіанту, запропонованого експертом під час проведення судової будівельно-технічної експертизи по даній справі з відступом розміру належної йому частки в сторону зменшення (з 2/3 часток до 1/2), при цьому позивач не вимагає від [PERSON] компенсації за відповідне збільшення розміру частки відповідача (з 1/3 частки до 1/2). Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі задоволення позовних вимог [PERSON] про виділ йому 1/2 частки домоволодіння № 79/4 по вул. Приморській/пров. Санаторному в м. Бердянську Запорізької обл., права відповідача порушені не будуть в звязку із тим, що належна йому частка буде збільшена, причому без виплати відповідачем відповідної грошової компенсації. Згідно положень ч. 1 ст. 377, ч. 3 ст. 415 ЦК України, ч. 4 ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Згідно із п.п. 19, 21 постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому чисті тією, на якій розташовані належні співвласникам будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед за їхньою угодою залежно від розміру їх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, які пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на житловий будинок і для яких зазначена угода також є обовязковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. За викладених обставин та виходячи з предмета і підстав заявленого позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved