Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до наказу №10/03/15 від 10.03.2015 року відповідач розірвав з ним трудовий договір, укладений на невизначений строк, та звільнив його з роботи з цього ж числа на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що його звільнення є незаконним та таким, що проведено з грубим порушенням вимог чинного трудового законодавства, так звільнення на підставі п.3 ст.40 КЗпП України може мати місце у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. З оскаржуваного наказу позивачу вперше стало відомо, що 25 листопада 2014 року та 26 листопада 2014 року до нього були застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді догани, за нібито «простій» та паління у невстановленому місці. Дані стягнення накладені з порушенням вимог ст. 149 КЗпП України, а саме: позивач не вчиняв дисциплінарних проступків, від нього не було відібрано письмове пояснення, а головне - йому не повідомлено під розписку про накладення вказаних стягнень. Дані стягнення накладені чисто теоретично, задля створення вигляду системи порушень з метою наступного звільнення позивача. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні. Окрім того має місце невірне нарахування заробітної плати. При звільненні позивача, окрім порушень, викладених вище, відповідач також порушив вимоги ст.43 КЗпП України та провів розірвання трудового договору без згоди профспілкового комітету. Також незаконне звільнення, порушення прав позивача на працю, несвоєчасна виплата належних сум завдало йому моральної шкоди. Він та його сім'я, в результаті незаконних дій відповідача лишились основного джерела доходу, який давав їм можливість виживати. Така ситуація вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя в плані пошуку засобів для проживання та забезпечення самим необхідним себе та членів сім'ї, що є в силу вимог ст.237-1 КЗпП України підставою для стягнення моральної шкоди. Позивач є інвалідом 2-ї групи, проте мусить працювати, оскільки отримувана ним пенсія не може забезпечити курс лікування, який час від часу необхідно проходити. Саме тому втрата роботи через незаконне звільнення морально гнітить його та призводить до значних психологічних навантажень, моральних страждань. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 8000 грн. На підставі наведеного позивач просить: поновити йому строк для звернення до суду для оскарження наказів від 25.11.2014 року та 26.11.2014 року про оголошення догани; визнати незаконними накази генерального директора Приватного акціонерного товариства «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» №25/11/13 від 25.11.2014 року та №26/11/13 від 26.11.2014 року про оголошення [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани; визнати незаконним наказ генерального директора Приватного акціонерного товариства «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» №10/03/15 від 10.03.2015 року про звільнення [PERSON] з посади працівника елеватора (оператора обробки зерна) з 10 березня 2015 року на підставі п.3 ст.40 КЗпПУ; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 8000 грн., недоплачену заробітну плату, компенсацію за невикористані дні відпустки та середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що на підставі заяви від 14 травня 2008 року [PERSON] відповідно до наказу № 41 від 14 травня 2008 року прийнято на роботу на посаду інженера з ремонту ВАТ «Вікторійське ХПП», що після перейменування має назву ПрАТ «Вікторійське ХПП» В подальшому позивача згідно наказу № 29/07/13 від 29 липня 2013 року переведено на посаду оператора з обробітку зерна за його згодою. Позивач систематично проходив інструктаж з питань умов праці, охорони праці, пожежної безпеки, електробезпеки, охорони навколишнього середовища, а також власноручно підписувався на підтвердження того, що він ознайомлений з умовами праці в журналі з охорони праці. Крім того, позивач проходив медобстеження, що підтвердило можливість займати вказану посаду. Посадові обов'язки позивача були передбачені Посадовою інструкцією оператора обробітку зерна, затвердженою 25.07.2014 року, а також Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими 01 липня 2014 року. Посада позивача відноситься до структурного підрозділу «Виробництво», яким здійснює безпосереднє керівництво головний інженер. Відповідно до доповідної записки від 10 листопада 2014 року старшого зміни охорони підприємства [PERSON] 10 листопада 2014 року о 16:16 на території нижньої галереї 8-9 складу оператор обробітку зерна [PERSON] палив, чим грубо порушив правила трудової дисципліни. Про дане порушення було складено Протокол № 6 від 10 листопада 2014 року (на бланку протоколу про адміністративне правопорушення), підписаний старшим зміни охорони [PERSON], охоронцем [PERSON], а також головним інженером [PERSON] На неодноразові пропозиції керівництва товариства надати пояснення причин порушення трудових обов'язків [PERSON] відмовився, письмових пояснень не надав, що підтверджується Актом № 2 від 11.11.2014 року, складеним заступником генерального директора [PERSON], головним інженером [PERSON], бухгалтером [PERSON] Наказом №26/11/13 від 26 листопада 2014 року до [PERSON] застосовувалося дисциплінарне стягнення у вигляді догани за паління у невстановленому місці. Відповідно до доповідної записки від 07 листопада 2014 року головного інженера [PERSON], оператор обробітку зерна [PERSON] після одержання завдання на робочий день (розгортання зерна у складі №3) станом на 09:35 ще не приступив до виконання завдання, а на аргументовані зауваження [PERSON] відповів безпідставно різко та грубо. Керівництво елеватора прийняло рішення обмежитися усним зауваженням на початку робочого дня та надати можливість [PERSON] виконати поставлене завдання на робочий день із розгортання зерна у складі №3. В результаті, згідно із повторною службовою запискою від 07 листопада 2014 року головного інженера [PERSON], [PERSON] не виконав поставленого завдання. На неодноразові пропозиції керівництва Товариства надати пояснення причин порушення трудових обов'язків [PERSON] відмовився, письмових пояснень не надав, що підтверджується Актом № 1 від 11.11.2014 року, складеним заступником генерального директора [PERSON], головним інженером [PERSON], водієм [PERSON] Наказом №25/11/13 від 25 листопада 2014 року до [PERSON] застосовувалося дисциплінарне стягнення у вигляді догани за простій. Застосування доган до Позивача ним не оскаржувалося. 12 лютого 2015 року на ім'я Генерального директора ПрАТ «Вікторійське ХПП» [PERSON] надійшов доповідний лист головного інженера [PERSON] та пояснювальна записка [PERSON], в результаті розгляду яких було встановлено наступне. 12 лютого 2015 року головний інженер [PERSON] надав вказівку здійснювати вивантаження зерна зі складу №7 наступним працівникам: водію автонавантажувача «Моніту» [PERSON], водію «Камазу» [PERSON], а також оператору обробітку зерна [PERSON] Завдання із вивантаження зерна є типовим завданням на ПрАТ «Вікторійське ХПП» та передбачає підмітання зерна з-під коліс автонавантажувача та інших транспортних засобів, а також зняття з підлоги решіток вентиляційних каналів. Оператор обробітку зерна [PERSON] відмовився знімати з підлоги решітки вентиляційних каналів, обґрунтовуючи це важким для нього фізичним навантаженням. В результаті чого решітки знімав водій «Моніту» [PERSON], що не є його трудовими обов'язками. Головний інженер [PERSON] повторно роз'яснив [PERSON], що робота зі зняття решіток вентиляційних каналів є об'єктивно неважкою, є обов'язковою роботою при забезпеченні вивантаження зерна зі складу, а тому [PERSON] зобов'язаний знімати решітки. Після роз'яснення цього, головний інженер [PERSON] зробив [PERSON] зауваження та надав повторну вказівку знімати з підлоги решітки вентиляційних каналів при вивантаженні зерна у складі № 7. [PERSON] повторно відмовився знімати решітки вентиляційних каналів. [PERSON] відмовився надавати письмові пояснення з приводу порушення, що підтверджується Актом № 1 від 04 березня 2015 року. Відповідно до статті 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження директора, використовувати робочий час для продуктивної праці. Коло обов'язків (робіт), які виконує кожен працівник за своєю спеціальністю визначається посадовими (робочими) інструкціями і положеннями. Відповідно до пункту 6.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства працівник несе дисциплінарну відповідальність за порушення трудової дисципліни в тому числі за невиконання або неналежне виконання з власної вини покладених на нього трудових обов'язків. Відповідно до пункту 1 Посадової інструкції оператора обробітку зерна, він безпосередньо підпорядковується генеральному директору та головному іженеру. Відповідно до пункту 2 вказаної інструкції, оператор обробітку зерна виконує вказівки головного інженера. Підпунктами 4-6 статті 2 Посадової інструкції передбачено, що оператор обробітку зерна має наступні обов'язки: навантажує вагони та автомобілі, відвантажує зерно зі складів, встановлює вентиляційні канали в складах, прибирає територію, склади, галереї та механізми. Таким чином, зняття решіток вентиляційних каналів є прямим обов'язком оператора обробітку зерна, що передбачено підпунктами 4-6 статті 2 Посадової інструкції, крім цього, згідно з пунктами 1-2 статті 1 Посадової інструкції, оператор обробітку зерна збов'язаний виконувати вказівки головного інженера, якому він безпосередньо підпорядковується. Отже, 12 лютого 2015 року [PERSON] допустив невиконання трудових обов'язків, що передбачені п. 1-2 статті 1 та п. 4-6 статті 2 Посадової інструкції та полягали у невиконанні вказівок головного інженера Товариства зі зняття решіток з вентиляційних каналів під час вивантаження зерна у складі № 7. При визначенні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, що підлягає застосуванню до [PERSON], товариством враховане наступне. Наказом № 25/11/13 від 25 листопада 2014 року до [PERSON] застосовувалося дисциплінарне стягнення у вигляді догани за простій. Наказом № 26/11/13 від 26 листопада 2014 року до [PERSON] застосовувалося дисциплінарне стягнення у вигляді догани за паління у невстановленому місці. Таким чином, [PERSON] має два не знятих дисциплінарних стягнення у вигляді догани. Відповідно до статті 140 КЗпПУ, у трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. При цьому обидва рази [PERSON] попереджався про те, що його поведінка та відкрите ігнорування як прохань, так і прямих вказівок керівництва створює негативну атмосферу в трудовому колективі. В даному випадку [PERSON] не змінив свого відношення до трудових обов'язків та трудового колективу, а тому Товариство вважає цілком законним застосування до [PERSON] такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення. Актом було підтверджено те, що [PERSON] відмовився від підпису про отримання наказу про звільнення та трудової книжки. Одночасно зі звільненням позивачу були виплачені всі належні йому до сплати в день звільнення суми, що підтверджується розрахунковим листком за березень 2015 року. У зв'язку з тим, що позивач залишив місце роботи та відмовився отримувати трудову книжку, відповідач запропонував йому або отримати під підпис, або дати заяву на отримання трудової книжки поштою. При цьому, відповідач потворно направив Позивачу копію наказу про звільнення, тому наказ про звільнення позивача є законним, а його позовні вимоги - безпідставними та необгрунтованими. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 14 травня 2008 року його відповідно до наказу № 41 від 14 травня 2008 року прийнято на роботу на посаду інженера з ремонту ВАТ «Вікторійське ХПП», що після перейменування має назву ПрАТ «Вікторійське ХПП» В подальшому позивача згідно наказу № 29/07/13 від 29 липня 2013 року переведено на посаду оператора з обробітку зерна за його згодою. Наказом генерального директора Приватного акціонерного товариства «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» №25/11/13 від 25.11.2014 року на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за те, що він 07.11.2014 року не виконав вказівку головного інженера [PERSON] по розгортанню зерна у складі №3. При цьому у наказі зазначено, що [PERSON] порушив своїми діями Правила внутрішнього трудового розпорядку та Посадову інструкцію оператора обробітку зерна. Наказом генерального директора Приватного акціонерного товариства «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» №26/11/13 від 26.11.2014 року на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за те, що він 10.11.2014 року палив на території нижньої галереї 8-9 складу, чим порушив вимоги Правил внутрішнього трудового розпорядку. Суд вважає, що позивачу слід поновити строк для оскарження даних наказів та визнати їх незаконними з таких підстав. Копії вищевказаних наказів не були належним чином вручені позивачу та не направлені йому поштою. Даний факт не заперечує представник відповідача, тому [PERSON] не мав можливості їх вчасно оскаржити. Накази генерального директора Приватного акціонерного товариства «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» №25/11/13 від 25.11.2014 року та №26/11/13 від 26.11.2014 року про оголошення [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани підписані не генеральним директором [PERSON], як вказано у наказах, а заступником генерального директора [PERSON], про що у судовому засіданні ствердив сам [PERSON] При цьому судом ставилось питання чи має останній відповідні повноваження на підписання наказів. Однак до закінчення судового розгляду відповідачем не надано доказу про наявність у [PERSON] відповідних повноважень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вищевказане у суда немає підстав вважати, що накази про оголошення [PERSON] догани підписані уповноваженою на те особою. Також надані відповідачем Правила внутрішнього трудового розпорядку не затверджені належним чином. В них стоїть дата затвердження - 01.07.2014 року, однак не зазначено ким вони затверджені. Правила внутрішнього трудового розпорядку - це локальний нормативний документ підприємства, який регламентує чітку організацію праці, зокрема, встановлює режим робочого дня та відпочинку, а також визначає взаємні обов'язки роботодавців і працівників. Згідно з частиною першою ст. 21 КЗпП працівник зобов'язується виконувати роботу за трудовим договором і має дотримуватися внутрішнього трудового розпорядку. У ст. 142 КЗпП передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу та виборним органом первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. До початку роботи за укладеним трудовим договором роботодавець зобов'язаний ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором (п. 2 ст. 29 КЗпП). Однак як вбачається з наданих суду копії та оригіналу Правил внутрішнього трудового розпорядку вони відрізняються один від одного. Так у копії наданих Правил стоїть відмітка про ознайомлення з ними [PERSON] у листопаді 2014 року. При цьому прізвище [PERSON] стоїть останнім. В наданому оригіналі Правил вже є відмітка, що [PERSON] з ними ознайомився 03.11.2014 року (що [PERSON] заперечує) при цьому після прізвища [PERSON] стоять прізвища ще 7 працівників, які ознайомились з ними в липні 2014 року. Тобто після ознайомлення з Правилами [PERSON] в листопаді 2014 року в них появилась дописка про ознайомлення з ними інших працівників в липні 2014 року, хоча за листопадом йде грудень місяць. Також надані суду копії та оригінали наказів на окремих аркушах про оголошення [PERSON] догани не відповідають один одному. Нумерація наказів стоїть №25/11/13 від 25.11.2014 року та №26/11/13 від 26.11.2014 року, хоча порівняно з іншими наказами ПрАТ «Вікторійське ХПП» остання цифра в нумерації наказів відповідає року його видання, так цифра 13 відповідає 2013 року а цифра 15 - 2015 року. В наданих суду копіях наказів про оголошення догани, які зроблені з оригіналу, видно виправлення в році його видання - 2014 рік (4 виправлено). В наданих суду оригіналах наказів таке виправлення відсутнє, однак при накладанні текстів копії та оригіналу видно, що вони не відповідають один одному. При цьому як пояснив представник відповідача на ПрАТ «Вікторійське ХПП» відсутня книга наказів, що не дає можливості суду встановити дійсну дату їх видання. Однак вищевказані невідповідності у документах дають підставу суду вважати про штучне створення відповідачем підстав для звільнення [PERSON] з роботи. Таким чином накази генерального директора Приватного акціонерного товариства «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» №25/11/13 від 25.11.2014 року та №26/11/13 від 26.11.2014 року про оголошення [PERSON] дисциплінарного стягнення у виді догани є незаконними, оскільки вони підписані не уповноваженою на те особою і в них відповідач посилається на порушення [PERSON] Правил внутрішнього трудового розпорядку, однак останні не затверджені зборами трудового колективу підприємства, що робить їх не чинними. Наказом №10/03/15 від 10.03.2015 року [PERSON] звільнено з посади працівника елеватора ( оператора обробки зерна) з 10 березня 2015 року на підставі п.3 ст.40 КЗпПУ. В наказі вказано, що [PERSON] 12.02.2015 року не виконав вказівку головного інженера [PERSON] про зняття з підлоги решіток з вентиляційних каналів, чим призупинив відгрузку зерна. Замість [PERSON] ці решітки мусив знімати водій автонавантажувача [PERSON] Тим самим [PERSON] втретє вчинив дисциплінарне порушення протягом року та черговий раз порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку, що стало підставою для його звільнення з роботи. Даний наказ про звільнення суд також вважає незаконним. По-перше, якщо судом визнані незаконними два попередніх накази про оголошення [PERSON] догани, то відповідно у нього відсутня систематичність вчинення дисциплінарних проступків. По-друге, [PERSON] відмовився піднімати решітки з вентиляційних каналів, оскільки ця робота не обумовлена трудовим договором. Так в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що суть трудового порушення [PERSON] від 12.02.2015 року полягає в тому, що він відмовився піднімати решітки з-під зерна, щоб автонавантажувач їх не пошкодив. Зміст цієї роботи полягає в тому, що [PERSON] мав за допомогою металевої труби, яку працівники самі знайшли для полегшення роботи, підривати решітки з-під зерна. Однак така робота не передбачена ні технологічним процесом виробництва, оскільки в ньому не має приймати участь такий інструмент як металева труба, так і посадовими обов'язками [PERSON] Відповідно до ст.31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Крім того Правила внутрішнього трудового розпорядку не затверджені загальними зборами трудового колективу, що робить їх не чинними, тому посилання на них відповідача у наказі є безпідставним. Також наказ про звільнення [PERSON] з роботи підписаний не генеральним директором [PERSON], як вказано у наказі, а заступником генерального директора [PERSON], про що у судовому засіданні ствердив сам [PERSON] При цьому суду не надано доказу про наявність у [PERSON] відповідних повноважень. Таким чином суд прийшов до висновку про визнання незаконними накази про оголошення [PERSON] догани та його звільнення, а також про необхідність поновлення позивача на роботі. Відповідно з відповідача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача. Згідно довідки ПрАТ «Вікторійське ХПП» середньоденний (по робочим дням) заробіток позивача становить 134,30 грн. В період з 11.03.2015 року по 20.05.2015 року позивач вимушено прогуляв 48 робочих днів. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 6450,24 грн. (48 х 134,30 = 6450,24 грн.). Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з незаконним звільненням, в сумі 8000 грн. підлягають частковому задоволенню. Так незаконне звільнення, порушення прав позивача на працю, завдало йому моральної шкоди. Він та його сім'я в результаті незаконних дій відповідача лишились основного джерела доходу, який давав їм можливість виживати. Така ситуація вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя в плані пошуку засобів для проживання та забезпечення самим необхідним себе та членів сім'ї. Крім того позивач є інвалідом 2-ї групи, проте мусить працювати, оскільки отримувана ним пенсія не може забезпечити курс лікування, який час від часу необхідно проходити, що в силу вимог ст.237-1 КЗпП України є підставою для стягнення моральної шкоди. З врахуванням засад розумності та справедливості суд визначив розмір моральної шкоди в 1000 грн. В задоволенні вимог позивача про стягнення на його користь недоплачену заробітну плату, компенсацію за невикористані дні відпустки слід відмовити, оскільки відповідачем надані суду розрахункові листи про проведення повного розрахунку з позивачем по день звільнення. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави.

Outcome: partial