Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Комунального шляхо-будівельного підприємства про стягнення 25000 гривень, як таких, що були набуті без достатніх правових підстав. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 18.06.2012 року, 16.07.2012 року, 23.08.2012 року, 12.10.2012 року, 17.12.2012 року через Експортно-імпортний банк України (м.Чернігів) і ПАТ КБ «Правекс-Банк» сплатив 25000 гривень рівними частинами по 5000 гривень Комунальному шляхо-будівельному підприємству за виконання робіт (за послуги) згідно договору 05/01/2013 від 05.01.2012 року. Вважає, що достатніх правових підстав для отримання вказаних коштів у відповідача не було: не укладався договір на виконання робіт, договір про надання послуг чи договір про надання послуг з виконання робіт 05/01/2013 від 05.01.2012, які б передбачали здійснення оплат, відповідачем не надавались послуги і не виконувались роботи на вказані суми. Вважає, що у Комунального шляхо-будівельного підприємства відповідно до ст.ст.11, 1212, ч.2 ст.509 ЦК України виникли недоговірні зобов»язання з повернення безпідставно набутого майна (грошей на суму 25000 гривень). Зазначає, що на вимогу відповідач грошей не повернув. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсягу, надав письмові пояснення (а.с.26-27) та додаткові письмові пояснення (а.с.66-69), які в судовому засіданні підтримав. Не заперечував, що договір № 05/01/2012 від 05.01.2012 року на даний час є чинним, але спірні кошти перераховувалися на виконання усних домовленостей - мали бути укладені і інші договори з таким же номером та датою. Вказав, що акт прийомки виконаних робіт за червень 2009 року підписувався [PERSON], але не був дооформлений - відсутня печатка СПД [PERSON] і не відповідає за формою і змістом типовій формі акту. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсягу, надав письмові заперечення проти них (а.с.46-48), які в судовому засіданні підтримав. До викладеного в запереченнях доповнив, що оскільки позивач відмовляється підписувати інші, крім акту за червень 2009 року, акти виконаних робіт, то сплачені ним кошти фактично є авансовими платежами. Вважає, що дані позовні вимоги висунуті [PERSON] з метою уникнення сплати решти коштів за договором № 05/01/2012 від 05.01.2012 року. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи: квитанції № 25689294 від 18.06.2012 року, № 25921233 від 16.07.2012 року, № 26225761 від 23.08.2012 року, № 2657641 від 12.10.2012 року і № 5781/366 від 17.12.2012 року (а.с.2-3), лист-вимогу від 16.08.2014 року та відомості про його направлення (а.с.4-5, 58), ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.09.2014 року (а.с.28), позовну заяву про захист прав споживача та зобов»язання вчинити дії (а.с.29-30), договір № 14 від 28.04.2009 року (а.с.31), договір № 05/01/2012 від 05.01.2012 року (а.с.32,57), заяву про виконання ремонту асфальто-бетонного покриття та щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів від 19.08.2014 року та відмості про її направлення (а.с.33-35,59-60), лист-вимогу про призначення експертизи та надання документів, що підтверджують якість продукції від 03.09.2014 року та відомості про його направлення (а.с.36-38), лист-вимогу про призначення експертизи та надання документів, що підтверджують якість продукції і про повернення безпідставно набутих грошових коштів від 11.09.2014 року та відомості про його направлення (а.с.39-42), лист-вимогу про призначення експертизи та надання документів, що підтверджують якість продукції і про повернення безпідставно набутих грошових коштів від 26.09.2014 року та відомості про його направлення (а.с.43-45), повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи (а.с.49), договір № 14 від 28.04.2009 року (а.с.50), виписки по особовим рахункам (а.с.52-53), акт прийомки виконаних робіт за улаштування заїздного карману, тротуару та площадки за червень 2009 р. (а.с.54), платіжні доручення (а.с.55-56), ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 01.08.2011 року (а.с.70), свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.71), заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності (а.с.72), податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (а.с.73-74), листи КП «Чернігівське міське шляхове управління» Чернігівської міської ради № 174 від 30.06.2009 року і № 207 від 03.08.2009 року на адресу [PERSON] (а.с.82), претензію і запит [PERSON] від 25.06.2009 року і 28.07.2009 року відповідно (а.с.83), суд приходить до наступних висновків: 28.04.2009 року між [PERSON] і КП «Чернігівське міське шляхове управління» Чернігівської міської ради (приєднано до Комунального шляхо-будівельного підприємства - а.с.49) було укладено договір № 14 (а.с.50), пунктом 2.6. якого передбачено, що до початку виконання робіт «Замовник» перераховує «Підряднику» аванс в розмірі вартості будівельних матеріалів згідно з договірною ціною та кошторисом (60,00 тис.грн.) по етапам: до 25 травня 2009 року - 20 тис.грн.; до 5 червня 2009 року - 20 тис.грн.; до 12 червня 2009 року - 20 тис.грн. 05.01.2012 року між Комунальним шляхо-будівельним підприємством і [PERSON] було укладено договір № 05/01/2012 (а.с.32) згідно з п.1.1. якого він укладається з метою дружнього врегулювання спірних правовідносин Сторін, що пов»язані із договором № 14, укладеним між замовником та КП «Чернігівське міськ ШУ» 28.04.2009 і п.1.4 якого Підрядник гарантував Замовнику якість виконаних робіт згідно договору підряду № 14 до 31 грудня 2016 року, тобто Сторони дійшли згоди про збільшення гарантійного строку. Відповідно до п.2.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2016 року; після укладення цього договору договір підряду № 14 діятиме лише в тій частині, що не суперечить умовам даного договору. 18.06.2012 року, 16.07.2012 року, 23.08.2012, 12.10.2012 року і 17.12.2012 року [PERSON] перерахував Комунальному шляхо-будівельному підприємству 25000 гривень - рівними частинами по 5 000,00 гривень, де в графі «призначення платежу» вказав «за виконання робіт дог 05/01/2012 від 05.01.2012»; «за викон робіт дог 05/01/2012 від 05.01.2012»; «за послуги зг дог 05/01/2012 від 05.01.2012»; «за послуги зг дог 05/01/2012 від 05.01.2012»; «за послуги з виконання робіт зг дог №05/01/2012 від 05.01.2012» (а.с.2-3) і ці кошти надійшли на рахунок Комунального шляхо-будівельного підприємства (а.с.52-56). Таким чином, між сторонами існували і продовжують існувати договірні відносини в рамках яких позивач і здійснив перерахування 25000 гривень, що підтверджується як змістом договорів (а.с.32,50) і квитанціями та платіжними дорученнями (а.с.2-3,55-56), так і актом прийомки виконаних робіт на улаштування заїздного карману, тротуару та площадки за червень 2009 року (а.с.54). Вказаний висновок суду також підтверджується наявністю претензій сторін щодо умов виконання договору, в тому числі і стосовно оплати (а.с.4-5, 28-30, 33-45, 58-60, 70). Згідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Позивач жодного належного і допустимого доказу на спростування перерахування коштів саме на виконання договору № 05/01/2012 від 05.01.2012 року, суду не надав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Стаття 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних засобів захисту. Договірний характер правовідносин між сторонами виключає можливість застосування положень ч.1 ст.1212 ЦК України, що підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у рішенні по справі № 6-122 цс 14 від 24.09.2014 року. Проаналізувавши і дослідивши всі надані сторонами докази в їх сукупності з нормами права, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність відмови [PERSON] в задоволенні позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed