Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебував в шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі знаходяться на утриманні і вихованні матері дітей [PERSON]. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2012 року позивач повинен виплачувати аліменти на утримання двох синів в твердій грошовій сумі по 1000 гривень кожному, а всього 2000 грн., щомісячно, на користь [PERSON]. Однак позивач аліменти платив півроку, більше не платив, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів з грудня 2012 року по 01.04.2015р. в сумі 42000 грн. Після цього він з колишньою дружиною дійшов до згоди, що він в рахунок сплати заборгованості по аліментам та виплати аліментів до досягнення синами повноліття, подарує дітям належному позивачу ? частку квартири [ADDRESS] сину [PERSON] та квартиру [ADDRESS]. Згідно розпорядження органу опіки та піклування Суворовської райадміністрації м. Одеси № 288 від 24.06.2015p. позивач отримав відповідний дозвіл на здійснення дарування. Однак коли сторони звернулись до нотаріуса з метою оформленням договорів дарування, то з'ясувалося, що відповідач - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 27.12.2012 року, прийняв постанову №40747106 про арешт всього майна, у тому числі на [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. Позивач звернувся до Першого Суворовського ВДВС із заявою про скасування арешту, але йому в цьому відмовили та рекомендували звернутися до суду з цією позовною заявою. Позивач бажає подарувати дітям квартири в рахунок погашення заборгованості. На підставі викладеного, позивач просить скасувати постанову про арешт майна №40747106 від 27.12.2013 року, винесену Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/2 частці кожному, та на квартиру [ADDRESS], яка належить особисто [PERSON] на праві особистої власності. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що бажає в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів подарувати дітям свою нерухомість. Представники Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявились, згідно поданої заяви просили справу розглянути у їх відсутність. Відповідачка [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вона з позивачем досягла домовленості щодо передачі належного йому майна на користь неповнолітніх дітей в рахунок сплати аліментів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі знаходяться на утриманні і вихованні матері дітей [PERSON]. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2012 року позивач повинен виплачувати аліменти на утримання двох синів в твердій грошовій сумі по 1000 гривень кожному, а всього 2000 грн., щомісячно, на користь [PERSON]. Однак позивач аліменти платив півроку, більше не платив, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів з грудня 2012 року по 01.04.2015р. в сумі 42000 грн. Постановою старшого державного виконавця першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ [PERSON] від 18.11.2013р. було відкритого виконавче провадження щодо виконання рішення про стягнення аліментів з [PERSON]. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.12.2013р. старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] за виконавчим провадженням № 40747106, був накладений арешт на все майно, що належить [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони прийшли до згоди, що в рахунок сплати заборгованості по аліментам та виплати аліментів до досягнення синами повноліття, позивач подарує належному йому ? частку квартири [ADDRESS] сину [PERSON] та частку квартиру [ADDRESS] на користь дітей. Згідно розпорядження органу опіки та піклування Суворовської райадміністрації м. Одеси № 288 від 24.06.2015p. позивач отримав відповідний дозвіл на здійснення дарування. Однак коли сторони звернулись до нотаріуса з метою оформленням договорів дарування, то з'ясувалося, що відповідач - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 27.12.2012 року, прийняв постанову №40747106 про арешт всього майна, у тому числі на [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. Позивач звернувся до Першого Суворовського ВДВС із заявою про скасування арешту, але йому в цьому відмовили та рекомендували звернутися до суду з цією позовною заявою. Судом також встановлено, що постановою від 01.04.2015р. державного виконавця першого Суворовського відділу ДВС ОМУ [PERSON] був повернутий стягувачеві за його заявою. Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження № 606-XIV від 21.04.1999р. встановлено, що «у …\~ випадках\~\~ незавершеного\~\~\~ виконавчого провадження\~ арешт\~ з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. \~ \~ \~ \~ Суд вважає, що оскільки між сторонами виконавчого провадження досягнута домовленість про погашення заборгованості по сплаті аліментів за рахунок нерухомого майна, що належить боржнику, то позовні вимоги підлягають задоволенню. \~

Outcome: approved