Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання будівлі самочинним будівництвом та зобов`язання вчинити дії. А саме, просить зобов`язати відповідача [PERSON] знести за власний рахунок будівлю літера Д д та гараж літера У, які розташовані на земельній ділянці по [ADDRESS] та привести земельну ділянку до попереднього стану, який існував до зведень будівель літера Д д та літера У. Вимоги позову обґрунтовані тим, що Рішенням № 193 від 15.02.1955 Виконкому Київської міської ради депутатів трудящих земельна ділянка площею 1820 кв. м по [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] (рідні сестра та брат). Частина земельної цієї ділянки за вказаною адресою була визначена як надлишки. У липні 1955 року вул. Лермонтовська була перейменована на вул. Молодіжну, а у серпні 1984 року - на вул. Миколи Юнкерова. Дане домоволодіння отримало [ADDRESS] . На підставі договору дарування від 31.03.1964 позивачу належить 1/5 частина домоволодіння, відповідачу - 1/6 його частина, третім особам: [PERSON] та [PERSON] - 2/5 частин, [PERSON] - 7/30. Домоволодіння [ADDRESS] складається із жилого будинку під літерою «А», жилого будинку під літерою «И» та господарських споруд. Порядок користування цим домоволодінням був встановлений між співвласниками на підставі договору від 08.12.1992. Зокрема, відповідач [PERSON] користується літньою кухнею (сарай) літера Д д , гараж літера У. Гараж літера У є самовільним будівництвом, про що зазначено у технічному паспорті на домоволодіння. Житловий будинок літера Д у будівельному плані домоволодіння по [ADDRESS] станом 1994 рік зазначено як самовільне будівництво. Літня кухня літера Д в договорі від 08.12.1992 зазначена як самовільне будівництво. У відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи від 29.02.2016 частково будівля літера Д знаходиться поза межами земельної ділянки по [ADDRESS] . Таким чином, будівля літера Д побудована на земельній ділянці, яка не була відведена співвласникам домоволодіння по [ADDRESS] . Позивач вважає, що є всі підстави вважати, споруду (літня кухня, сарай) літера Д д самочинним будівництвом, оскільки вона збудована на земельній ділянці, яка не була відведена співвласникам домоволодіння по [ADDRESS] без відповідного дозвільного документу. У відповідності до розпорядження Представника Президента України в Подільському районі м. Києва від 15.11.1994 №971 Про прийняття в експлуатацію збудованого будинку літ Т по [ADDRESS] прийнято в експлуатацію самовільно збудований [PERSON] в садибі [ADDRESS] цегляний житловий будинок літ . Т з підвалом та мансардою, на 4-и жилі кімнати площею 75,2 кв.м., загальною площею 177,1 кв.м. Дозволити [PERSON] влаштувати в будинку літ. Т необхідні комунальні вимоги /електро-водо-газопостачання, каналізацію та знести/ за його згодою і на власні кошти/ пристосований для житла сарай літ. Д, а квартиру [ADDRESS] в будинку літ. А переобладнати в службові приміщення. Згідно змісту цього розпорядження відповідач зобов`язався знести пристосований для житла сарай літера Д, а квартиру [ADDRESS] в будинку літ А переобладнати для службових приміщень. Однак, відповідачем вказані зобов`язання не виконані. Існування на земельній ділянці по [ADDRESS] споруд літера Д та літера У призводить до суттєвих перешкод для позивача, як співвласника домоволодіння, належним чином та у законний спосіб визначити порядок користування цією земельною ділянкою. Ухвалою суду від 27.05.2016 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.11.2016 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Київська міська рада, Департамент архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація, про зобов`язання вчинити дії. Відповідно до зустрічного позову [PERSON] просить зобов`язати [PERSON] за власний рахунок знести у будинку під літерою «Б» квартиру [ADDRESS] (назви приміщень: житлова, ванна, вбиральня), загальною площею 29,7 кв.м. та квартиру [ADDRESS] (назви приміщень: тамбур, хол, кухня, котельня, шафа, шафа, житлова, вбиральня, ванна, коридор, санвузол, житлова, гардероб, житлова, гардероб), загальною площею 168,7 кв.м.; приміщення під літерою а1 - прибудова, площею 25,3 кв.м.; приміщення під літерою а7 - прибудова, площею 3,7 кв.м., приміщення Б1 - житлова прибудова, площею 84,5 кв.м., приміщення під літерою Б - веранда, площею 21,4 кв.м., приміщення під літерою б1 - тамбур, площею 55,0 кв.м., приміщення під літерою Ц - гараж, площею 40,2 кв.м., приміщення під літерою Ш - навіс, площею 19,4 кв.м. Просить зобов`язати [PERSON] за власний рахунок знести приміщення під літерою а7 - прибудова, площею 8,1 кв.м., та приміщення під літерою а6 - прибудова, площею 7, 6 кв.м. Ухвалою суду від 22.04.2019 прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить: визнати будівлю літера Д д та гараж літера У, які розташовані на земельній ділянці по [ADDRESS] самочинним м будівництвом; зобов`язати [PERSON] знести за власний рахунок будівлю літера Д д та гараж літера У, які розташовані на земельній ділянці по [ADDRESS] та привести земельну ділянку до попереднього стану, який існував до зведення будівель літера Д д та літера У. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом вимоги первісного позову підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові; вимоги зустрічного позову не визнав, заперечував щодо їх задоволення. Як вбачається з відзиву на зустрічний позов, [PERSON] вказує, що порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між співвласниками домоволодіння не визначений. [PERSON] не надано доказів того, що існування відповідних будівель та споруд, якими користується [PERSON] порушує права [PERSON] . Порядок користування домоволодінням між його співвласниками існує багато років. [PERSON] не вважав до цього часу, що з боку [PERSON] відбувається порушення його прав та тільки звернення [PERSON] до суду з позовом, вирішив фактично помстився [PERSON] та [PERSON] . При цьому, [PERSON] не звертає уваги на те, що на земельній ділянці по [ADDRESS] існують самовільні будівлі та прибудови, якими користується [PERSON] . З цього можна зробити висновок, що деякі будівлі та споруди на земельній ділянці по [ADDRESS] на думку [PERSON] треба знести, а деякі не треба зносити, що підтверджує штучність та необґрунтованість вимог [PERSON] до [PERSON] . Отже, позивач та його представник вважають, що зустрічний є незаконним та необґрунтованим та є таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги первісного позову визнали частково, а саме визнають в частині знесення гаражу літера У, в решті просили відмовити у задоволенні позову; вимоги зустрічного позову підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, враховуючи те, що визнання позову в частині вимог первісного позову щодо знесення гаражу під літерою У, що знаходиться в будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] , може порушити права, свободи чи інтереси інших учасників справи як співвласників будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , то суд відмовляє у прийнятті визнання позову відповідачем [PERSON] в цій частині. Як вбачається з пояснень представника відповідача [PERSON] , сторони є власниками будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, але право користування останньою ними не оформлено у відповідності до діючого земельного законодавства України. Позивач самовільно, без відповідних дозвільних документів здійснив самочинну реконструкцію зі зміною площі будинку літ. «А» з прибудовами та надбудовами, змінивши геометричні розміри забудови земельної ділянки, яка не належить йому на праві власності. Тобто, будинок під літ. «А» має самочинні, не узаконені добудови, прибудови, перебудови. Житловий будинок по [ADDRESS] під літ. «А» не є поділеним в натурі. Будь-який з вже розроблених планів розподілу спірної земельної ділянки не враховує можливість нормального користування будинком, який розташований на цій земельній ділянці, співвласником якого є сторони у справі. Вони не забезпечують здійснення догляду за даним будинком, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо, не враховує вимоги санітарних правил і правил пожежної безпеки. Станом на даний час Домоволодіння належить на праві власності: 1/5 частина - позивачу [PERSON] , 1/6 частина - відповідачу [PERSON] , 2/15 та 2/30 - [PERSON] , 2/15 та 2/30 - [PERSON] та 7/30 - [PERSON] , що разом складає 1 (30/30). Спірна господарська споруда під літ «Д» станом на 1992 року обліковувалась як законна і називалась сараєм. Господарська споруда «Д» є сараєм і не значиться самочинною. Причина цього пояснюється у довідці-характеристиці Київського БТІ за вих. № 1125305 від 22 листопада 2005 р. У ній вказано, що «сарай з прибудовою літ. Д не відноситься до категорії самовільного будівництва, так як був збудований до виходу Указу Президента від 22.01.1979 р. «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і не відображається в матеріалах інвентаризації як самовільний». У технічному паспорті на Домоволодіння від 08.04.2011 р., виданому Київським БТІ на ім`я позивача [PERSON] , літ. Д значиться як самочинне будівництво, але не як сарай, а будинок. Позивач же стверджує, що це є літньою кухнею. У той же час, згідно з листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві № 7/26-4848/5/08 від 04.08.2011 р. будівля під літ. Д серед самочинно зведених також не значиться. Навіть якщо дана споруда є літньою кухнею, то вона не є самочинною, а максимум переобладнаною і в гіршому для відповідача випадку може бути не знесена, а приведена у первинний стан, як сарай. Що стосується будівлі під літ. У, то [PERSON] первісний позов у цій частині визнав і одразу після отримання копії ухвали про відкриття провадження у даній справі, виконав цю вимогу добровільно. Третя особа за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав, а вимоги зустрічного позову не визнав, заперечував щодо задоволення зустрічної позовної заяви. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про час і місце розгляду справи по суті повідомлені належним чином. Як вбачається з письмових пояснень представника Департаменту, просять ухвалити рішення у справі відповідно до вимог чинного законодавства без участі їхнього представника. Третя особа Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про час і місце розгляду справи по суті повідомлені належним чином. Третя особа Київська міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про час і місце розгляду справи по суті повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до положень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 19 лютого 1962 року, виданого Подільським райвиконкомом депутатів трудящих м. Києва, зареєстрованого в Київському міському БТІ за № 2745, [PERSON] був власником 3/5 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 26 квітня 1982 року, виданого виконкомом Подільської районної ради народних депутатів м. Києва, зареєстрованого в Київському міському БТІ 10.05.1982 р. за № 2745, [PERSON] була власником 2/5 частини домоволодіння по [ADDRESS] . На підставі договору дарування від 31 березня 1964 року за реєстровим № 5527, посвідченого нотаріусом 8-ї Київської державної нотаріальної контори Є.М. Сьоміною Степасюк С.М. подарував своєму сину (позивачу) [PERSON] 1/5 частину цього Домоволодіння, яке на момент дарування складалось з трьох дерев`яних одноповерхових будинків на 9 кімнат та споруд, розташованих на земельній ділянці. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 лютого 1983 року за реєстровим № 520н-3047, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори З.П. Прохоровою, [PERSON] отримала у спадок від свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , 7/30 Домоволодіння, яке складалось з двох житлових будинків, площею: під літ. А - 70,2 кв. м; під літ. И - 30,2 кв. м., а також наступних службових приміщень: сараїв під літ. В, вбиральня під літ. Г, сараї літ. Е,Ж, З,Л, М,Н,О, Р, споруди. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 серпня 1989 року за реєстровим № 170-1296, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Т.Г. Чвановою, відповідач [PERSON] отримав у спадок від свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , 1/6 Домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці 1820 кв. м, складалось з двох житлових будинків, площею: під літ. А - 59,3 кв. м; під літ. И - 30,2 кв. м., а також сараїв під літ. В,Е,З,Л, М,Н,Н1,О, Р,С вбиральня під літ. Г, споруди. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 вересня 1989 року за реєстровим № 1335, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори В.Ф. Драчук, [PERSON] отримав у спадок від [PERSON] , померлої [INFO] , 2/5 частини Домоволодіння, яке складалось з двох житлових будинків: дерев`яного цегляного під літ. А площею - 54,8 кв. м; деревяного під літ. И - 30,2 кв. м., а також сараїв під літ. В,Е,З,Й,Л, М,Н,,О, Р,С вбиральня під літ. Г, споруди; яке розташоване на земельній ділянці 1820 кв. м. Співвласники будинковолодіння [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] шляхом укладення у 1992 році нотаріально посвідченого договору визначили наступний порядок користування будинковолодінням: - [PERSON] , з часткою 7/30 домоволодіння відійшли: тамбур № 3-1 площею 5 кв. м, кухня № 3-2 площею 12,9 кв. м, житлова кімната № 3-3 площею 17,3 кв. м, комора № 3-4 площею 4,3 кв. м, комора № 3-5 площею 6,4 кв. м. Разом - 45,9 кв. м загальної площі, а також: сараї літ «Р», «З», «Ж», «В», ј частина огорожі, ј частина колодязя; - Відповідачу-1 [PERSON] з часткою 1/6: кухня № 4-1 площею 4,2 кв. м, кухня № 4-2 площею 7,8 кв. м, житлова кімната № 4-3 площею 14,3 кв. м, коридор № 1 площею 3,9 кв. м, комора № ІІ площею 0,6 кв. м. Разом - 30,8 кв. м. А також сарай літ. «Е», вбиральня літ. «У», ј частина огорожі, ј частина колодязя. Крім того, самовільно прибудовані і добудовані: сарай літ. «Д», кухня № 8-1 площею 8,4 кв. м, житлова кімната № 8-2 площею 15,2 кв. м, тамбур І площею 9,7 кв. м, гараж літ. «С», сарай літ. «Т»; - [PERSON] 2/5: частина коридору № 1-1 площею 3,0 кв. м, частина кухні № 1-3 площею 2,7 кв. м, ванна № 1-4 площею 3,2 кв. м, вбиральня № 1-5 площею 0,8 кв. м, житлова кімната № 1-6 площею 14,7 кв. м, частина коридору № 2-1 площею 3,2 кв. м, вбиральня № 2-2 площею 0,8 кв. м, ванна № 2-3 площею 4,4 кв. м, житлова кімната № 2-4 площею 15,5 кв. м. Разом - 48,3 кв. м. А також: вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Л», ј частина огорожі, ј частина колодязя. Крім того, самовільно прибудовані і добудовані: частина коридору № 1-1 площею 4,6 кв. м, частина кухні № 1-3 площею 5,8 кв. м, житлова кімната № 1-2 площею 15,5 кв. м, частина коридору № 2-1 площею 3,3 кв. м, житлова кімната № 2-5 площею 10,5 кв. м, житлова кімната № 2-6 площею 8,2 кв. м., житловий будинок літ. «Б», веранда № 6-1 площею 7,8 кв. м, кухня № 6-2 площею 9,2 кв. м, житлова кімната № 6-3 площею 12,9 кв. м, веранда № 7-1 площею 9,0 кв. м, кухня 7-2 площею 10,5 кв. м, житлова кімната № 7-3 площею 14,8 кв. м, гараж літ. «П»; - Позивачу [PERSON] з часткою 1/5: коридор № 5-2 площею 6,4 кв. м, житлова кімната № 5-4 площею 14,8 кв. м, комора № 5-5 площею 0,8 кв. м, кухня № 5-6 переобладнана у житлову кімнату, площею 9,9 кв. м. Разом - 31,9 кв. м. А також сараї літ. «М», «Н», «О», ј частина огорожі, ј частина колодязя. Крім того, самовільно прибудовані і добудовані: житлова кімната № 5-7 площею 6,0 кв. м, коридор № 5-1 площею 3,0 кв. м, сіні № 5-3 площею 3,8 кв. м. - Кожен співвласник користується часткою земельної ділянки та деревами, які примикають до тієї частки будинку, яка знаходиться в його користуванні. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 1997 року за реєстровим № 3-4326, виданого державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори О.Ф. Горшковою, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали у спадок від [PERSON] , померлого [INFO] , і рівних долях 2/5 частини Домоволодіння, яке складалось з двох житлових будинків: дерев`яного, облицьованого цеглою під літ. А площею - 54,8 кв. м; дерев`яного під літ. И - житловою площею 17,3 кв. м., а також сараїв під літ. В,Д,Ж,З,Л,М,Р, споруди. На підставі договору дарування частини житлового будинку від 25 грудня 2001 року за реєстровим № 1-2069, посвідченого державним нотаріусом 14-ї Київської державної нотаріальної контори І.В. Пуртовою, [PERSON] подарувала своїм синам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному 2/15 частини Домоволодіння, яке на момент дарування складалось з двох житлових будинків: дерев`яного, облицьованого цеглою під літ. А площею - 54,8 кв. м; дерев`яного під літ. И - житловою площею 17,3 кв. м., а також сараїв під літ. В,Д,Ж,З,Л,М,Р, споруди. На підставі Договору дарування від 28.03.2007 р. за реєстровим № 402, посвідченого приватним нотаріусом КМНО О.Ю. Перевертун, [PERSON] подарувала своєму синові (відповідачу) [PERSON] 7/30 Домоволодіння, яке складалося з двох житлових будинків під літ. «И» - 30,2 кв. м; зазначена в плані під цифрами 3-1 - кухня 12,9 кв. м; 3-2 - житлова кімната 17,3 кв. м; 3-3 - кладова 4,3 кв. м; 3-4 - кладова 6,4 кв.м; 3-5 - кладова , а також сараїв під літ. В,Ж,З,Л, М,Н,Р, споруди. Таким чином, будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності: 1/5 частина - [PERSON] , 1/6 частина - [PERSON] , 2/15 та 2/30 - [PERSON] , 2/15 та 2/30 - [PERSON] та 7/30 - [PERSON] , що разом складає 1 (30/30). Відповідності до витягу з технічного паспорту станом на 14.05.1973 р., витягу з технічного паспорту станом на 27.11.1981, витягу з технічного паспорту станом на 07.01.1983, витягу з технічного паспорту станом на 04.11.1988, листа Київського міського БТІ КМДА за вих. № 219 від 15.04.2002, довідки-характеристики Київського міського БТІ КМДА за вих. № 1125305 від 22.11.2005, витягу з технічного паспорту станом на 10.11.2006, витягу з технічного паспорту станом на 15.03.2007, господарська споруда під літерою «Д» є сараєм і не значиться самочинною. Як вбачається з довідки-характеристики, виданої Київським БТІ за вих. № 1125305 від 22 листопада 2005 року, сарай з прибудовою літ. Д не відноситься до категорії самовільного будівництва, так як був збудований до виходу Указу Президента від 22.01.1979 р. «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і не відображається в матеріалах інвентаризації як самовільний». Згідно з листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві № 7/26-4848/5/08 від 04.08.2011 будівля під літ. Д серед самочинно зведених також не значиться. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 25.04.2016 було проведено перевірку дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт із будівництва гаражу (літера У) на [ADDRESS] , якою встановлено, що за вказаною адресою знаходиться споруда без влаштування фундаменту - металевий гараж; на момент перевірки вище зазначена споруда за призначенням не використовується, однак будівельних робіт не виявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вище вказаний об`єкт класифікується як тимчасова споруда. Як вбачається з листів Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 03.05.2019 та від 06.06.2019, Департамент станом на час відповіді не видавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, які б надавали право на виконання підготовчих і будівельних робіт та не приймав в експлуатацію об`єкт будівництва за адресою: [ADDRESS] (літ. Д, літ. Д д). Відповідно до положень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивач як сторона по справі зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право. Позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів того, що будівля під літерою Д д та будівля під літерою У, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , є самочинним будівництвом. Звертаючи до суду із позовом про зобов`язання відповідача [PERSON] знести за власний рахунок будівлю під літерою Д д та будівлю під літерою У, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , позивач [PERSON] вказував, що вказані споруди є самочинними та порушують його права, як співвласника будинковолодіння та вважає, що його права повинні бути захищені саме у такий спосіб. Разом з тим, позивач [PERSON] не зазначає як чином вказані будівлі порушують його права як співвласника. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звертаючись до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] керувався положеннями статті 376 ЦК України (Самочинне будівництво) та просив знести за власний рахунок відповідачів за зустрічним позовом самочинні будівлі та споруди. В обґрунтування вимог вказував, що відповідно до технічного паспорту на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , воно має самочинні будівлі, споруди переобладнання. Як вбачається з постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. При розгляді справ про знесення самочинного будівництва, яке здійснюється особою на власній присадибній, дачній або садовій земельній ділянці, суд має звертати увагу на наявність будівельного паспорта, технічних умов, документів, що надають право виконувати підготовчі та будівельні роботи, дотримання при забудові будівельних норм та правил, а також на наявність порушення прав інших осіб. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що існування спірних будівель і споруд, якими користуються [PERSON] та [PERSON] порушують його права як співвласника будинковолодіння. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] не підлягають задоволенню. Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду, учасниками надано не було. Окрім цього, суд звертає увагу учасників справи на положення статті 103 ЗК України (Зміст добросусідства) власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Outcome: dismissed