Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із цивільним позовом, який надалі уточнив, до відповідача та просить стягнути з нього 150 000,00 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що 17.07.2015 року в ході конфлікту [PERSON] наніс йому тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми грудної клітки зліва, закритого перелому шостого ребра зліва із незначним зміщенням уламків, пневмо-гемотракс зліва, двобічний травматичний злам тіла нижньої щелепи, які відповідно до висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Внаслідок вчиненого позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він зазнав фізичного болю, психічних та психологічних страждань. Зокрема, у зв`язку із заподіяними йому тілесними ушкодженнями він зазнав фізичного болю, внаслідок перелому щелепи тривалий час був позбавлений можливості повноцінно харчуватись. Зазнав також психічних та психологічних страждань, оскільки через пережитий порушено його сон та переніс нервовий зрив. Крім того, був змушений тривалий час перебувати на стаціонарному лікуванні, що порушило його життєвий режим, був вимушено обмежений в пересуванні та не мав змоги матеріально забезпечувати свою сім`ю. Просить позов задовольнити. Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2017 року у справі № 462/5779/15-к [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі та звільнено від відбуття покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2 2677,00 грн. матеріальної шкоди, щодо позовних вимог потерпілого про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04.10.2019 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2017 року щодо [PERSON] скасовано в частині цивільного позову та призначено в цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції. 23.10.2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано для розгляду судді Гедз Б.М. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони (а.с. 14). 14.02.2020 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відмовлено. 27.08.2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Леонтьєвим О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач не навів у позовній заяві достатніх та допустимих доказів, як того вимагає Пленум Верховного суду України відповідно до викладеної позиції у постанові № 4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема з`ясуванню підлягають те, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. При цьому, наголошує, що при вирішенні питання заподіяння моральної шкоди відповідачем [PERSON] суду слід взяти до уваги неодноразове вчинення позивачем щодо [PERSON] хуліганських дій, за що він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. У зв`язку з недоведеністю позивачем факту заподіяння моральної шкоди просить у задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судовому засіданні цивільний позов, із врахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог, підтримав в повному обсязі з мотивів наведених у позові, просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечив в повному обсязі, пояснив, що саме позивач вчиняє неправомірні дії щодо нього та членів його сім`ї, часто перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поводиться неадекватно, нецензурно висловлюється та провокує конфліктні ситуації з ним та його сім`єю, в зв`язку з чим він неодноразово звертався із заявами до правоохоронних органів, зокрема вказаний конфлікт із [PERSON] триває вже понад 6 років і за цей час він був змушений звернутись з більш ніж 450 заявами в Залізничний відділ поліції з приводу неправомірних дій позивача щодо нього. Просить в позові відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні проти цивільного позову заперечив, зазначив, що позивач веде антисоціальний спосіб життя, часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчиняє хуліганські дії щодо [PERSON] та членів його сім`ї, що підтверджується численними постановами Залізничного районного суду м. Львова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Вважає, що заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною, сума моральної шкоди необґрунтована та не підтверджується жодними належними доказами, тому вважає, що в задоволенні цивільного позову слід відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 462/5779/15-к та матеріали кримінального провадження № 12015140060001888, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначеності розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 13 грудня 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі та звільнено від відбуття покарання на підставі п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Вироком суду з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 267,00 грн. Таким чином, вироком суду встановлено вину відповідача в тому, що 17.07.2015 року близько 17.00 год. [PERSON] , перебуваючи на вул. Вузькій, у м. Львів-Рудно, на грунті тривалого конфлікту з [PERSON] , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, тримаючи в руках сторонній предмет, схожий на дерев`яну палицю наніс йому один удар в область голови з лівої сторони, після того як [PERSON] впав на землю, продовжив наносити декілька ударів ногами та руками по тулубу та по голові, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Вказаний вирок набрав законної сили. Віповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, вказані обставини не підлягають доведенню при розгляді даної справи. Згідно висновку експерта КЗ ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи № 1084 на час проведення судово-медичної експертизи у гр. [PERSON] виявлено подвійний перелом нижньої щелепи в ділянці тіла зліва і уламковий в ділянці 6-ого зуба справа, 2 синці на обличчі зліва, 2 садна на спині справа та зліва, 9 саден на правій руці, 2 синці на правій нозі. Вказані тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії тупого предмета, могли виникнути від ударів битою, дерев`яним бруском, рукою, ногою 17 липня 2015 року, як вказав потерпілий. Переломи нижньої щелепи відносяться до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Синці та садна відносяться до легкого ступеня тяжкості (а.с. 18-19 матеріалів кримінального провадження № 12015140060001888). Згідно відповідей КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи» [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР-відділенні (щелепно-лицева хірургія) з 20.07.2015 року по 23.07.2015 року з діагнозом: двохсторонній травматичний злам нижньої щелепи (а.с. 75, 76 матеріалів кримінального провадження № 12015140060001888) та згідно витягу-епікризу із медичної карти № 1668 хворого стаціонару ІІ торакального відділення Львівського регіонального фтизіопульмонологічного центру [PERSON] знаходився на лікуванні з 23.07.2015 року з діагнозом: тупа закрита травма грудної клітки зліва (17.07.2015 р.), з/перелом VІ ребра зліва із незначним зміщенням уламків. Пневмо-гемоторакс зліва. Дренаж лівої плевральної порожнини (22.07.2015 р.). Обмежений пневмоторакс зліва. Двобічний травматичний злам тіла нижньої щелепи (а.с. 78 матеріалів кримінального провадження № 12015140060001888). З висновку експерта Комунального закладу ЛОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи № 1314 - додатковий вбачається, шо на момент первинної судово-медичної експертизи у [PERSON] було виявлено: подвійний перелом нижньої щелепи в ділянці тіла зліва і уламковий в ділянці шостого зуба справа, два синці на обличчі зліва, два садна на спині справа і зліва, дев`ять саден на правій руці, два синці правій нозі. В подальшому при поступленні у фтизіопульмонологічний центр 23.07.2015 року було діагностовано травму грудей зліва із переломом шостого ребра, яка супроводжувалась накопиченням крові і повітря в грудній порожнині. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 17.07.2015 року від дії тупих предметів. Така травма грудей, перелом нижньої щелепи відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Синці, садна відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с. 99-101 матеріалів кримінального провадження № 12015140060001888). За встановлених судом обставин та їх правового регулювання, суд вважає, що протиправні дії відповідача [PERSON] перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням моральної шкоди позивачу. Суд погоджується із обгрунтуванням позивача щодо заподіяної йому моральної шкоди у зв`язку із перенесеним фізичним болем, перебуванням на стаціонарному лікуванні та порушенням звичного для нього життєвого ритму, внаслідок дій відповідача. Однак, суд бере також до уваги те, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, тому при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд повинен враховувати вимоги розумності та справедливості, а сам розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку з порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди. Тому, враховуючи засади виваженості, добросовісності та розумності, а також співмірності грошового відшкодування із заподіяною шкодою, беручи до уваги, як з`ясовано в ході розгляду даної справи, характер особистих неприязних відносин, які склались між сторонами та тривалий конфлікт між ними, суд вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов [PERSON] та визначити розмір морального відшкодування у сумі 10 000 (десять тисяч) грн., що на переконання суду буде достатнім та належним відшкодуванням завданої позивачу моральної шкоди. Позивачі в силу положень Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, тому із відповідача [PERSON] слід стягнути 840,80 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial