Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що проживала з [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано 02.02.1991 у виконкомі Липчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №6. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, які досягли повнолітнього віку. В даний час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу позивачка вказує те, що протягом тривалого часу складаються неприязні відносини, між ними втрачено довіру та взаємні почуття, відповідач допускав подружню невірність проживаючи фактично у двох сім`ях, що негативно впливає на її моральний та психологічний стан. Їхній шлюб існує лише формально та не виконує свого прямого призначення. Просила шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати без надання строку на примирення. Питання про зміну прізвища позивачка у позовній заяві не ставила. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, до суду подала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяв поданих сторонами про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 СК України зі змінами та доповненнями внесеними від 10.01.2002 року, «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Судом встановлено, що сторони проживають в шлюбі, який зареєстровано 02.02.1991 у виконкомі Липчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №6. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які досягли повнолітнього віку. На час розгляду справи в суді встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин і не бажають збереження їхнього шлюбу. Сторони в своїх письмових заявах висловили бажання про розірвання шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати.

Outcome: approved