Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду в якому просить визнати бездіяльність Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради щодо стягнення нарахованого ним боргу протиправною та зобов`язання списати з особового рахунку позивача № [NUMBER] заборгованість в розмірі 5 064,65 грн. як безнадійну. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 26.02.2019 відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Цитульського В.І. від 30.09.2020 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивачем вказану ухвалу отримано 25.05.2021 та подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Стислий виклад позиції учасників. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з вересня 2004 року він є споживачем послуг відповідача за особовим рахунком № [NUMBER] . У 2013 році відповідач почав вимагати від нього проведення за його рахунок періодичної повірки попередньо встановленого лічильника обліку водопостачання. Враховуючи, що обов`язок забезпечити повірку лічильника лежить на відповідачу позивач відмовився. У зв`язку із цим з січня 2014 року по грудень 2015 року відповідач проводив облік послуг з холодного водопостачання та водовідведення по нормативах. Відтак відповідач почав обліковувати за позивачем боргу в сумі 5 064,65 грн. проте із позовом про стягнення заборгованості не звертався. Враховуючи соціальну норму субсидії та фактичне споживання на протязі жовтня 2016 року - квітня 2018 року відповідач зменшив борг на суму 311,94 грн. На сьогоднішній день щодо заборгованості сплив строк позовної давності, відповідно така є безнадійною та підлягає списанню. Проте відповідач відмовляється це робити. Згідно відзиву відповідач заперечує проти задоволення позову. Вказує на обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права. Оплата за послуги централізованого водопостачання та водовідведення позивачу з 14.01.2014 по 05.01.2016 проводилась по кількості зареєстрованих осіб. За позивачем рахується заборгованість в сумі 4 950,19 грн. списання безнадійної заборгованості відноситься до виключної господарської діяльності підприємства, є правом а не обов`язком. Сплив позовної давності не припиняє зобов`язання. У відповіді на відзив позивач вказує на обрання належного способу захисту, відмова відповідача від стягнення заборгованості а потім від її списання свідчить про викривлення фінансової звітності. Сплив позовної давності є підставою для списання заборгованості. Фактичні обставини встановлені судом. Із листування між сторонами вбачається та цей факт визнається сторонами, що позивач є користувачем послуг, надавачем яких є відповідач, з централізованого питного водопостачання та водовідведення за особовим рахунком [NUMBER] . Позивачу був встановлений лічильник обліку водопостачання. У зв`язку із не проведенням періодичної повірки лічильника відповідач з січня 2014 року по грудень 2015 року нараховував оплату не за показаннями лічильника, а за встановленими нормативами. У 2016 році відповідачем виставлялись повідомлення про заборгованість, вимоги про сплату заборгованості, зокрема 01.11.2016 на суму 5 048,21 грн. Згідно довідки по особовому рахунку [NUMBER] обліковується заборгованість в сумі 4 950,19 грн., при цьому за 2014 - 2015 роки заборгованість становила 5 084,48 грн. Із вказано довідки та наданих позивачем квитанцій вбачається сплата позивачем протягом 2014 - 2015 років грошових коштів за водопостачання. При цьому із квитанцій вбачається врахуванням при сплаті показів лічильника. Заперечень щодо сплати за послуги водопостачання та водовідведення у 2014-2015 роках позивачем згідно показань лічильника відповідачем не наведено. Норми права, що застосував суд. Відповідно до ч.3 ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №113/98-ВР від 11.02.1998, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Пунктами 9, 30, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства. Застосовуючи аналогічну по змісту норму ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 15.01.2015 року N124-VIII та пункти 9, 30, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення Верховний Суд у постанові від 15.07.2019 у справі №235/499/17 (провадження № 61-32739св18) вказав, що у спірний період (до 03.07.2016) вказав, що проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, що були власністю фізичних осіб результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду повинні були здійснюватись за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з водопостачання. При цьому за змістом пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. За висновками постанови Великої Палати Верховного Суду №522/1528/15-ц від 21.01.2021 що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права (п.58). Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним (п.59). Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (п.64). Згідно Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість» безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позивної давності. Поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат. Оцінка суду. Станом на 2014 - 2015 роки повірка квартирних засобів обліку була обов`язком виконавця та мала бути проведена за його рахунок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається. Відтак перекладення обов`язку по повірці квартирних засобів обліку відповідачем на позивача є помилковим, а нарахування плати за нормативами споживання неправомірним. При цьому, враховуючи підтвердження сплати позивачем за цей період за послуги водопостачання та водовідведення згідно показів лічильника та відсутності заперечень з цього приводу відповідача суд виходить із того, що нарахування позивачу боргу на суму 5 084,48 грн. є неправомірним. Відповідач не звертався до суду із позовом про стягнення нарахованої заборгованості, відтак застосування способу захисту спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах є належним у даному випадку. Враховуючи наведене, а також, що у суму боргу позивача на даний час враховано інші періоди та субсидії, з метою правової визначеності у відносинах сторін, слід визнати протиправним нарахування позивачу заборгованості за 2014-2015 роки на суму 5 084,48 грн. Щодо вимоги про зобов`язання відповідач списати заборгованість як безнадійну то така не підлягає до задоволення. Так суд дійшов висновку про відсутність заборгованості. В свою чергу безнадійна заборгованість є правомірною заборгованістю за якою, зокрема минув строк позовної давності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved