Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Маріупольської міської ради про встановлення факту його проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією родиною, а також про визнання права власності на спадщину за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON], яка постійно проживала на день смерті у [ADDRESS]. Будинок належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку, без реєстрації. Померла була зареєстрована у [ADDRESS], у будинку який також належить на праві приватної власності на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем за заповітом. У встановлений законом шестимісячний строк він не подав заяву про прийняття спадщини та не оформив свої спадкові права, однак він своєчасно прийняв спадщину, так як проживав разом з бабусею однією родиною на день її смерті у будинку [ADDRESS], у якому він зареєстрований. З бабусею був спільний бюджет, спільні витрати, він піклувався нею, так як вона була похилого віку, та померла у віці 93 роки. У зв'язку зі чим йому необхідно встановити даний факт, для звернення до нотаріуса. Таким чином, позивач вважає, що спадщину після смерті бабусі [PERSON] він прийняв, так як проживав постійно разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті бабусі всі витрати по її похованню поніс позивач. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство, позивач [PERSON] звертається до суду та просить встановити факт його постійного проживання разом з [PERSON] на момент відкриття спадщини, тобто на [INFO], визнати за ним право на спадщину як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради - Карацюба В.Л., діючий на підставі довіреності, до суду не з'явився, надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутність, проти позову не заперечує. Вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 15 грудня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 93 роки, актовий запис № 1720 від 15 грудня 2014 рок (а. с. 4). За заповітом від 04 березня 2008 року, посвідченого секретарем виконкому Виноградненської селищної ради, реєстр № 32 від 04 березня 2008 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно [PERSON] (а. с. 6). Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 28 листопада 2006 року Новоазовського райдержадміністрацією, даний акт був виданий [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 7). Згідно до Договору дарування, посвідченого 19 липня 2008 року державним нотаріусом Новозовської державної нотаріальної контори В.О.Матвєєвою, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останньому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. З додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Першотравневої держнотконтори С.Ф.Чичековим, [PERSON] належить будинок [ADDRESS]. Відповідно до акту, складеного секретарем Виноградненської сільської ради, вбачається, що за свідченням сусідів по домоволодінню [PERSON] з липня 2011 року по день смерті [PERSON] мешкав разом із нею у будинку [ADDRESS] (а. с. 8). Згідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. На підставі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі вивчених судом доказів в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки мешкав із спадкодавцем на момент смерті останньої. З урахуванням цього суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] шляхом визнання факту того, що він мешкав із [PERSON] на момент смерті останньої, яка померла [INFO], починаючи з 2011 року до часу відкриття спадщини. При цьому суд зазначає, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією родиною із спадкоємцем протягом останніх п'яти років до смерті [PERSON] на підставі ст. 1264 ЦК України не підлягають застосуванню, бо [PERSON] спадкує спадщину на підставі заповіту, а не на підставі спадкування 4-ї черги за законом. Відповідно до ст. 1264 ЦК в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно до ст. 3 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] однією родиною на час відкриття спадщини із визнанням за ним права на спадкування після смерті [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved