overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся на адресу Врадіївського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою позовну заяву тим, що він уклав з відповідачем шлюб 02 грудня 2011 року, який зареєстрований Новомиколаївською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області за актовим записом № 3. Від даного шлюбу у нього з відповідачем спільних дітей не має. Шлюбні відносини між сторонами припинені та не ведеться сумісного господарства протягом 2 років, після того як відповідач [PERSON] виїхала до с. Бобрик, Врадіївського району, Миколаївської області. Через несумісність характерів та різні погляди на сімейні цінності спільне життя не склалося, не ведуть сумісного господарства. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем [PERSON] неможливе і суперечить його інтересам, які мають істотне значення, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати дану цивільну справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на розірванні шлюбу з [PERSON] Не заперечує проти заочного розгляду даної цивільної справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду даної цивільної справи, на розгляд справи не з'явилася, клопотання про розгляд справи в її відсутність не надала, про причини неявки не повідомила, суд, з урахуванням згоди позивача на ухвалення заочного рішення, ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд визнав можливим здійснювати розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізуючи докази, суд визнав доведеними такі факти: - сторони уклали шлюб 02 грудня 2011 року, який зареєстрований Новомиколаївською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області за актовим записом № 3 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]); - майнового спору станом на день звернення до суду у сторін немає (пояснення позивача у позовній заяві); - за період спільного проживання між подружжям склалися неприязні відносини на ґрунті відсутності спільних інтересів, несумісність характерів, різні погляди на сімейні цінності та на даний момент кожен з них створив нові сім»ї (пояснення позивача у позовній заяві). Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу, при прийнятті рішення, суд керується ст. 110, ст. 112 СК України. За таких умов суд вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся на адресу суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою заяву тим, що він уклав з відповідачем шлюб 07 листопада 1969 року, який зареєстрований у Виконавчому комітеті Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області за актовим записом № 8. Від даного шлюбу у нього з відповідачем немає спільних неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів, різні погляди на життя, через постійні сварки та непорозуміння, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], оскільки не бажає підтримувати шлюбні відносини з відповідачем. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала проти розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що подальше збереження їх сім'ї не можливе. Аналізуючи докази, та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: - Сторони уклали шлюб 07 листопада 1969 року, який зареєстрований у Виконавчому комітеті Гуляницької сільської ради Врадіївського району Миколаївської області за актовим записом № 8 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.2014 року, пояснення сторін); - Від даного шлюбу немає спільних неповнолітніх дітей (пояснення сторін); - Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведеться, майнового спору між ними немає (пояснення сторін). Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу, при прийнятті рішення суд керується ст. ст. 110, 112 СК України. За таких умов суд вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся на адресу суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свою заяву тим, що він уклав з відповідачем шлюб 29 вересня 2012 року, який зареєстрований у відділі ДРАЦС Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 29. Від даного шлюбу у нього з відповідачем немає спільних неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені через несумісність характерів, різні погляди на життя, через постійні сварки та непорозуміння, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON], оскільки не бажає підтримувати шлюбні відносини з відповідачем. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала проти розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що подальше збереження їх сім'ї не можливе. Аналізуючи докази, та пояснення сторін, суд визнав доведеними такі факти: - Сторони уклали шлюб 29 вересня 2012 року, який зареєстрований у відділі ДРАЦС Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 29 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2014 року, пояснення сторін); - Від даного шлюбу немає спільних неповнолітніх дітей (пояснення сторін); - Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведеться, майнового спору між ними немає (пояснення сторін). Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу, при прийнятті рішення суд керується ст. ст. 110, 112 СК України. За таких умов суд вважає, що шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся о суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка є його колишньої дружиною та зареєстрована за вказаною адресою, проте фактично не проживає в будинку з серпня 2011 року. За таких обставин вважає, що вона втратила право на користування житловим будинком, а тому просить суд постановити відповідне рішення. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена, повторно у судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач є одноособовим власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.11.2000 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.10.2001 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] є колишньою дружиною позивача, шлюб між якими було розірвано за рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 25.03.2014 року. Згідно інформації № 753 від 06.06.2014 року, наданої Сколівським РС ГУДМСУ у Львівській області, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS], що також підтверджується довідкою № 219 від 15.11.2007 року, виданої державним виробничим підприємством технічної інвентаризації по Воловецькому району та копією будинкової книги, проте, як встановлено у судовому засіданні, з 2011 року фактично у вказаній квартирі не проживає. Відповідно до ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи наведене, суд вважає, що оскільки відповідачка [PERSON] є відсутньою протягом трьох років, а саме з 2011 року і по даний час у квартирі [ADDRESS] її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся спочатку до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просив визнати своє батьківство стосовно малолітньої [PERSON], [INFO], та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, посилаючись на такі обставини. \~ \~ \~ \~З вересня 2014 року він знаходився у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], яка на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] \~ \~ \~ \~29.09.2015 року у них народилася донька [PERSON]. Однак, через те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано не було, саме відповідача було записано батьком дитини в актовому записі про її народження. Враховуючи, що [PERSON] не має жодного відношення до [PERSON], а її батьком є [PERSON], він вимушений звертатися до суду. 16.06.2017 року Магдалинівським районним судом було відкрито провадження по справі (а.с.10), однак ухвалою від 21.12.2017 року справу було передано за підсудністю Нікопольському міськрайонному суду Дніпропетровської області у звязку з реєстрацією місця проживання відповідача на території Нікопольського району (а.с.61). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2018 року справу було передано судді Тихомирову І.В. (а.с.76) та ухвалою від 25.05.2018 року ним було прийнято зазначену цивільну справу до свого провадження та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.77). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Пояснив, що чотири роки вони з [PERSON] проживають однією сімєю та разом виховують доньку, яка [PERSON] не знає та вважає батьком [PERSON] Відповідач у судові засідання не зявлявся, про час та місце судового розгляду справи та всі процесуальні дії по справі був повідомлений належним чином (а.с.17,34,42,49,71,82,94), причини неявки суду невідомі. Із позовом ознайомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому особисто копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів (а.с.17) Відзиву на позов або жодних заяв суду від [PERSON] не надходило. Представник Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи без їхньої участі (а.с.89). Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просила позов задовольнити. Пояснила, що вона доводить матірю [PERSON], [INFO], а батьком є [PERSON] [PERSON] був зазначений батьком в актовому записі про народження дитини, оскільки на дату її народження вони перебували з ним у зареєстрованому шлюбі. Відповідач долею [PERSON] не цікавився та аліменти на неї ніколи не сплачував. Донька вважає своїм батьком [PERSON] Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, на виклик суду не зявився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1994 року йому та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (попередня назва вулиці - Московська), в м. Луцьку Волинської області. При цьому, 30.03.2008 року померла одна з співвласників даної квартири [PERSON] Вказує, що через відсутність визначених часток кожного із співвласників не має можливості реалізувати право власності на нерухоме майно та оформити спадщину після смерті [PERSON] Просить суд, визначити, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS] належить по 1/6 частки даної квартири. Сторони в судове засідання не зявились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (попередня назва вулиці - Московська), в м. Луцьку Волинської області ( а.с. 4). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ № 059654 від 31.03.2006 року [PERSON] померла 30.03.2008 року (а.с. 5). Ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ч. 2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] кожному в квартирі за №12 по вул. Огієнка, 18 в м.Луцьку Волинської області належить по ? частини. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся суд\~з позовом\~до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення ідеальної частки у спільній сумісній власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.03.2002 року йому, відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. 29.12.2016 року помер один з співвласників даної квартири [PERSON] Вказує, що через відсутність визначених часток кожного із співвласників не має можливості реалізувати право власності на нерухоме майно. Просить суд, визначити, що йому належить ідеальна частка в спільній сумісній власності у розмірі 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди\~позивача суд\~ухвалює рішення\~при заочному\~розгляді справи,\~що відповідає\~вимогам ст.\~280 ЦПК України. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, проте подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами справи. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів згідно ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.03.2002 року [PERSON] та членам його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. ( а.с. 3). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 199395 від 13.01.2017 року К [PERSON] помер 29.12.2016 року (а.с. 4). \~ \~ \~ \~Ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 370 ч. 2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, позивачу належить ідеальна частка в спільній сумісній власності у розмірі 1/5 частини квартири [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24 листопада 2006 року, який був зареєстрований Підгайцівською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 18. За час подружнього життя у них народилось двоє дітей: 17.01.2007 року син - Олег та 12.07.2008 року син - [PERSON]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Просить шлюб розірвати. До початку судового засідання позивач подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявилась по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.11.2006 року, який зареєстрований Підгайцівською сільською радою Луцького району Волинської області(а.с. 4 ). За час подружнього життя у них народилось двоє дітей: 17.01.2007 року син - Олег та 12.07.2008 року син - [PERSON]. (а.с. 5,6 ). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~ жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про\~ побудову\~ сімейних відносин між собою\~ та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік\~ зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина\~\~ зобовязана\~ утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік\~ відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування\~ до припинення шлюбних\~ відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена\~ Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому,\~ що шлюб може бути розірвано\~ в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї\~ стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач більше трьох років подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Спору про розподіл майна на даний час немає. На підставі наведенного, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся суд із позовом до територіальної громади с.Росільна в особі Росільнянської сільської ради Богородчанського району про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та пояснив, що 09 квітня 2014 року в с.Росільна Богородчанського району померла його мати [PERSON], яка за життя склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла йому. До спадкового майна належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Набережна, 233 в с. Росільна. У визначений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки тоді знаходився на роботі в Полтавській області, а пізніше у звязку з смертю дочки суттєво погіршився стан його здоровя, тривалий час знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Зараз бажає реалізувати своє право на спадщину, однак зробити цього не може, тому змушений був звернутись до суду з даним позовом. Його сестра [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом, на спадкове майно не претендує, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. Брат - [PERSON] 30 липня цього року помер. За життя з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса також не звертався. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Встановлено, що 09 квітня 2014 року померла жителька с. Росільна Богородчанського району Івано-Франківської області [PERSON] 14 серпня 2008 року в Росільнянській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету сільської ради [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 837, В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її матір [PERSON] є рідною сестрою позивача. На спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] вона не претендує, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачем строк звернення із заявою про прийняття спадщини пропущено через зайнятість на роботі та проблеми зі здоров'ям. За таких обставин суд вважає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] поважна, тому йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved