Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01 листопада 2015 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,322 га, розташованої на території Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області. Зазначене майно належало померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким вказану земельну ділянку заповіла [PERSON] У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки за життя спадкодавиця проживала в іншому населеному пункті, а про її смерть [PERSON] дізнався лише 06 липня 2016 року. В звязку з тим, що позивач своєчасно не звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини за заповітом, постановою приватного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому він змушений звернутись до суду з даним позовом. На підставі викладеного, позивач просить суд вважати поважними причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначити йому, [PERSON], додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 01.11.2015\~року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Також повідомив, що інші поважні причини пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, зясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, виданого Юрївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06 липня 2016 року (а.с. 44). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,322 га, розташованої на території Новоіванівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 116507, виданого Юрївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 20 березня 2003 року (а.с. 10). Згідно зі ст.ст. 1217, 1223, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. З матеріалів спадкової справи № 24/2016, заведеної після смерті [PERSON], встановлено, що остання за життя, 02 квітня 2003 року, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 216, за яким належну їй земельну ділянку заповіла [PERSON] В спадковій справі відсутні відомості про інших спадкоємців за законом чи заповітом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 42-52). Отже, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Наслідком невчинення таких дій є пропущення строку для прийняття спадщини. За нормами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Строк, визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (ст. 254 ЦК України). Отже, шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом почав перебіг з 02 листопада 2015 року та сплинув 01 травня 2016 року. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Юрївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини лише 15 липня 2016\~року, тобто після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, в звязку з чим приватний нотаріус постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дії (а.с.\~6). Судом зясовано, що [PERSON] своєчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в звязку з тим, що перед смертю спадкодавиця тимчасово проживала в іншому населеному пункті, а про її смерть він дізнався лише 06 липня 2016 року. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, але він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України\~ № 6-1486цс15 від 04 листопада 2015 року. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, незнання про смерть спадкодавиці як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Виходячи з наведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи відсутність інших поважних причин пропуску строку для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed