Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник зазначав, що постійно проживав разом зі своєю бабцею [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона хворіла та потребувала стороннього догляду. Заявник та його дружина доглядали за старенькою, вели спільне господарство, надавали необхідну допомогу. Після смерті бабусі заявник фактично прийняв спадщину у розумінні ст. 1268 ЦК України та залишився проживати у спадковому житловому будинку за вищевказаною адресою. Державний нотаріус Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області відмовив заявнику у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом, оскільки ним було пропущено строк звернення, а також не надано доказів проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Посилаючись на\~викладене,\~заявник просив\~суд встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи Броварської міської ради Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду письмові пояснення, в яких не заперечували проти задоволення заявлених вимог, просили про розгляд справи у відсутність представника. В судове засідання представник заінтересованої особи Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду листа про розгляд справи у відсутність представника. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 травня 2019 року виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №34 (а.с.7). За життя [PERSON] склала заповіт від 22.06.2018 р., який посвідчений головою виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за №44, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповідач заповіла заявнику [PERSON] (а.с.6). Листом від 10.01.2020 р. №49/02-14 Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області щодо оформлення спадщини роз`яснено, що [PERSON] пропустив 6-ти місячний термін, заяву для прийняття спадщини не подав, з померлою не проживав та був зареєстрований за іншою адресою, так як померла на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] на день її смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Проте, згідно довідки від 10.03.2020 р. №438 виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент смерті постійно проживала разом з онуком заявником [PERSON] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до акту підтвердження фактичного проживання від 09.03.2020 р., заявник [PERSON] з 2005 року і по даний час дійсно проживає в [ADDRESS] (а.с.10). Згідно витягу з рішення Броварської міської ради Київської області №14-01-08 від 09.02.2021 р., проведено процедуру реорганізації Княжицької сільської ради Броварського району Київської області шляхом приєднання до Броварської міської ради Броварського району Київської області. Броварська міська рада Броварського району Київської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Княжицької сільської ради Броварського району Київської області. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2, ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, до спадкоємців за законом четвертої черги віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р. №296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявник [PERSON] дійсно постійно проживав з бабцею [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог в повному обсязі.

Outcome: approved