Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, треті особи ПАТ «Племенний завод «Червоний велетень», відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, Зміївська районна державна адміністрація Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що 16 листопада 2004 р. помер його брат [PERSON], у віці 25 років. За життя він працював у ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», який у даний час перейменовано у ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень. Крім того, за життя [PERSON] був власником права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», розміром - 4.4115 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. При розпаюванні даного сільськогосподарського підприємства [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень». Тобто, ще за життя [PERSON] брав участь у розпаюванні земель колективної власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» на загальних зборах трудового колективу і пенсіонерів, що раніше перебували з ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» у трудових відносинах, які відбулися 15 січня 2002 p., та був внесений до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) під № 550. У результаті розпаювання земель та передачі їх у приватну власність він одержав пай у вигляді земельної частки під № 375, площею - 4,4115 га, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Цей факт підтверджується списком членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» та Додатком до Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» комісії по жеребкуванню земельних ділянок від 06 грудня 2003 p., згідно з яким за [PERSON] було визначено земельну частку (пай) під № 375, загальною площею - 4,4115 га, в тому числі рілля - під № 375 площею - 0,4489 га та під № 375.01 площею - 3,7929 га, усього рілля - 4,2418 га, а також сіножаті - 0,1697 га. Незважаючи на те, що [PERSON] був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), однак за час свого життя він через свою юридичну несвідомість не встиг оформити своє право. Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього ще за його життя і є його майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті, та входить до складу спадщини. Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не залишилося, так як батьки [PERSON] та [PERSON] померли раніше брата, крім того [PERSON] не був одружений та дітей не мав. Єдиним спадкоємцем другої черги після смерті брата, який постійно проживав разом з ним на час відкриття спадщини є він [PERSON] Оскільки позивач позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права, тому він змушений звернутись з вказаним позовом до суду та просить визнати за ним право на земельну частку (пай). Представник позивача подала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, на фіксуванні судового розгляду технічними засобами не наполягає. Представник відповідача [PERSON] громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву з проханням справу розглядати без їх участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, вивчивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16 листопада 2004 р. помер [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис за № 90, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1 - ВЛ № 470330. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ВЛ за № 419104 [PERSON] народився 16.09.1979 р. та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-БП за №373406 [PERSON] народився 16.12.1975 р. та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про одруження серії І-ВЛ за №067267 вбачається, що [PERSON] одружився з [PERSON] та після укладення шлюбу позивач змінив соє прізвище з «Івахненко» на «Лазаренко» . З свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № 263480 вбачається, що [PERSON] померла 18 липня 2001 p., про що Бірківською сільською радою Змїївського району Харківської області в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за № 52. З свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № 323562 вбачається, що [PERSON] помер 22 квітня 2002 p., про що Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за №39. Відповідно відповіді Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 24.05.2017 року вбачається, що після померлого [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. За життя [PERSON] працював у ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», якій у даний час перейменовано у ПрАТ «Племінний завод «Червоний велетень», що розташоване на території с. Першотравневе Зміївського району Харківської області в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. При розпаюванні даного сільськогосподарського підприємства [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» площею - 4,4115 га, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Даний факт підтверджується списком членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» та Додатком до Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» комісії по жеребкуванню земельних ділянок від 06 грудня 2003 р., згідно з яким за [PERSON] було визначено земельну частку (пай) під № 375, загальною площею - 4,4115 га, в тому числі рілля - під № 375 площею - 0,4489 га та під № 375.01 площею - 3,7929 га, усього рілля - 4,2418 га, а також сіножаті - 0,1697 га. Так, 15 січня 2002 р. відбулися загальні збори членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», на яких ухвалено список членів трудового колективу і пенсіонерів, які раніше працювали в ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», та які мають право на земельну частку (пай). Згідно з Протоколом № 4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», правонаступником якого стало ПАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», від 15 січня 2002 р., рішенням зборів був затверджений список громадян - членів трудового колективу і пенсіонерів, що раніше працювали у ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», які мають право на земельну частку (пай), до якого під №550 занесено [PERSON]. 06 грудня 2003 р. на загальних зборах власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» внаслідок розподілу земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування [PERSON] було виділено земельну ділянку (пай) під № 375, загальною площею - 4,4115 га, в т.ч. рілля - 4,2418 га, сіножаті - 0,1697 га. З Протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» від 06 грудня 2003 р. та додатку до цього протоколу вбачається, що було проведено розподіл земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування, згідно з яким за [PERSON], який мав право на земельну частку (пай), до якого його занесено під № 551 земельну частку під № 375, загальною площею - 4,4115 га, в тому числі рілля - під № 375 площею - 0,4489 га та під № 375.01 площею - 3,7929 га, усього рілля - 4,2418 га, а також сіножаті - 0,1697 га. Розпорядженням № 165 від 02 квітня 2004 р. Зміївської районної державної адміністрації «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю» було виділено в натурі на місцевості земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та наданий дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на землю [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень», розміром 4,4115 га (рілля - 4,2418 га, сіножаті - 0,1697 га) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Однак за життя [PERSON] не оформив своє право та помер. Згідно ч. 2 ст. 25 ЗК України рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Згідно із ч. 3 ст. 118 ЗК України громадяни працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постій -ному користування цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської або районної ради, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 р. № 290/96 - ВР приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). Таким чином, право гр. [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього ще за його життя і є його майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті, та входить до складу спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 31 березня 2017 р. № 905 вбачається, що [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований з 1987 року по день смерті - 16.11.2004 року за адресою: [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою були зареєстровані і проживали: [PERSON], [INFO], - брат померлого; [PERSON], [INFO] - брат померлого. Таким чином, право на земельну частку (пай) в розумінні ст. 181, 1218, 1219 ЦК України є майновим правом яке не припинилось внаслідок смерті спадкодавця і у будь - якому випадку повинно бути успадковане. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Перший протокол та протоколи № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами між - народного права. Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю (п. 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи\~ інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст. 213 ЦПК України,\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України,\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. \~ \~ \~ \~Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті та входить до складу спадщини. \~ \~ \~ \~За таких обставин, визнання позову\~ не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява [PERSON] про визнання за ним права на земельну частку (пай) є обґрунтованою і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у\~ разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved