Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому, виходячи із останніх уточнених вимог, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 15.06.2017 року загальною сумою 25109,96 грн., що утворилася станом на 26.04.2018 року. На обгрунтування вимог у позові вказано, що за наведеним договором позики, підтвердженого відповідною розпискою, відповідач отримав у борг 1500 доларів США, які зобовязався повернути до 01.10.2017 року. Проте, взяте зобовязання належним чином не виконує, 01.11.2017 року повернув лише частину 21405 грн., решта не сплачена, що і стало підставою для звернення до суду про примусове стягнення боргу, з урахуванням приписів ст.625 ЦК України, який складається з: - несплаченого тіла позики в розмірі 18885 грн.; - подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за період з 02.10.2017 по 31.10.2017 року в сумі 1395, 68 грн. та з 02.11.2017 по 26.04.2018 року - 2794,88 грн.; - 3% відсотка річних від простроченої суми за період з 02.10.2017 по 31.10.2017 року в розмірі 99,34 грн. та з 02.11.2017 по 26.04.2018 року 273,18 грн.; - інфляційних витрат за період з 02.10.2017 по 31.10.2017 року в сумі 642,09 грн. та з 02.11.2017 по 26.04.2018 року 1019,79 грн. Позивач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився повторно, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважність причин неявки не сповістив, відзив на позов не надав. Суд, дослідивши представлені докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи із такого. Судом встановлено, що за договором позики від 15.06.2017 року, укладення якого підтверджено відповідною розпискою, [PERSON] отримав від [PERSON] 1500 доларів США, які зобовязався повернути до 01.10.2017 року (а.с.13). Проте, зазначений борг повернув лише частково, 01.11.2017 року в сумі 21405 грн., решта не сплачена. Позивач просить стягнути залишок боргу та застосувати санкції, встановлені ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання зобовязання, зокрема у вигляді відшкодування за час прострочення заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та індексу інфляції Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У ч.1 ст. 631 ЦК визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За положенням ч.2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, а не подвійної облікової ставки, на чому наполягає позивач. Окрім того, підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобовязання. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. За приписами ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначалось вище між сторонами виникли правовідносини на підставі розписки, за змістом якої [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті 1500 доларів США. Курс долара до гривні встановлюється НБУ з урахуванням індексу інфляції, а тому до грошових зобов»язань визначених в іноземній валюті не може застосовуватись положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях. З урахуванням викладеного розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, буде таким. 1500 доларів США, на 01.11.2017 року по курсу НБУ (26,86 грн. за один доллар), становило 40290 грн. Прострочення цієї суми відбулось з 02 по 31 жовтня 2017 року (30 днів). З 02.10. по 26.10.2017 року облікова ставка НБУ дорівнювала 12,5%, а з 27.10.по 31.10.2017 року 13,5%. Шляхом арифметичного підрахунку проценти за користування коштами у період з 02 по 26.10.2017 року будуть становити 344,94 грн. (40290 х 12,5% : 365 х 25 днів = 344,94), а з 27 по 31.10.2017 року 74,50 грн. ( 40290 х 13,5% : 365 х 5 днів = 74,50). Загальна сума по процентах 419,44 грн. ( 344,94 + 74,50 ). 3% річних за 30 днів, з 02 по 31.10.2017 року, становить 99,34 грн. (40290 х 3 х 30 : 365 :100 = 99,34 ) 01.11.2017 року відповідачем була повернута частина боргу в сумі 21405 грн., а тому з 02.11.2017 року тіло позики становить 18885 грн. (703 долара США). Облікова ставка НБУ дорівнювала: з 02.11. по 14.12.2017 року 13,5%; з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року 14,5%; з 26.01.2018 по 01.03.2018 року 16%; з 02.03.2018 по 26.04.2018 року 17%. Шляхом арифметичного підрахунку проценти за користування коштами: - у період з 02.11. по 14.12.2017 року будуть становити 300,34 грн. (18885 х 13,5% : 365 х 43 дні = 300,34); - з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року 315,09 грн. (18885 х 14,5% : 365 х 42 дні = 315,09); - з 26.01.2018 по 01.03.2018 року 289,74 грн. (18885 х 16% : 365 х 35 днів = 289,74); - з 02.03.2018 по 26.04.2018 року 492,56 грн. (18885 х 17% : 365 х 56 днів = 492,56); Загальна сума по процентах 1397,73 грн. (300,34 + 315,09 + 289,74 + 492,56 = 1397,73). 3% річних за 176 днів, з 02.11.2017 по 26.04.2018 року, становить 273,18 грн. (18885 х 3 х 176 : 365 6 100 = 273,18 ) Таким чином загальний розмір заборгованості складає 21074,69 грн. (18885 + 419,44 + 99,34 + 1397,73 + 273,18 = 21074,69) Судовий збір, відповідно до ст.144 ЦПК України, відшкодовується пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial