Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ди-Версія», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг в розмірі 519071,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 08.08.2013 року по 08.09.2017 року він був учасником та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія». 12 квітня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики (надання поворотної фінансової допомоги) № 1 від 12.04.2016 року (надалі - Договір). Відповідно до п. 1.1. Договору, Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти в розмірі 858190,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) в строк до 11 квітня 2017 року (включно). Відповідно до п. 1.3. Договору, позика за даним договором не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Відповідно до п. 2.1. Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому Позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені даним договором. Позика (грошові кошти) вважається повернутою в момент зарахування Позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно умов визначених вказаним договором позивачем було перераховано на користь ТОВ «Ди-Версія» 858190 грн. 00 коп. 14.11.2017 року позивач змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 08.09.2017 року він здійснив відчуження 100% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія» і засновником та директором з того моменту став вже [PERSON] . На підставі додаткової угоди № 1 від 11.04.2017 року було продовжено строк повернення суми позики до 11 квітня 2018 року (включно). На підставі додаткової угоди № 2 від 11.04.2018 року було продовжено строк повернення суми позики до 11 квітня 2019 року (включно). На підставі додаткової угоди № 3 від 11.04.2019 року було продовжено строк повернення суми позики до 11 квітня 2020 року (включно). В подальшому строк повернення суми позики не продовжувався. Таким чином, остаточний строк повернення позики згідно договору № 1 від 12.04.2020 року закінчився 11 квітня 2020 року. На даний момент ТОВ «Ди-Версія» повернуло йому поворотну фінансову допомогу у вигляді позики лише частково, а саме в розмірі 339119,00 грн. Борг ТОВ «Ди-Версія» станом на дату подання позовної заяви складає 519071,00 грн. 20.04.2020 року він звернувся до ТОВ «Ди-Версія» з письмовою вимогою щодо повернення йому суми позики в розмірі 519071,00 грн. згідно умов договору. Листом № 1 від 30.04.2020 року ТОВ «Ди-Версія» відповіло, що начебто у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем ТОВ «ДИ-ВЕРСІЯ» не мало можливості вчасно (до 11 квітня 2020 року (включно)) у повному обсязі повернути позику. При цьому, ТОВ «Ди-Версія» в своєму листі так і не повідомило про намір повернути залишок боргу взагалі. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення їх судом не заперечував. Додатково пояснив, що у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем товариство не має можливості на даний час повернути вказану суму боргу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 квітня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «ДИ-ВЕРСІЯ» було укладено договір позики (надання поворотної фінансової допомоги) № 1 від 12.04.2016 року (а.с. 6). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти в розмірі 858190,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) в строк до 11 квітня 2017 року (включно). Відповідно до п. 1.3. договору, позика за даним договором не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Відповідно до п. 2.1. договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому Позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені даним договором. Позика (грошові кошти) вважається повернутою в момент зарахування Позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно умов визначених вказаним договором позивачем було перераховано на користь ТОВ «Ди-Версія» 858190 грн. 00 коп. відповідно до платіжних доручень №9000410957 від 12.04.2016 року та №9000412828 від 14.04.2016 (а.с. 7, 8). 14.11.2017 року позивач змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 15). 08.09.2017 року [PERSON] здійснив відчуження 100% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ди-Версія (а.с. 16). На підставі додаткової угоди № 1 від 11.04.2017 року було продовжено строк повернення суми позики до 11 квітня 2018 року (включно) (а.с. 9). На підставі додаткової угоди № 2 від 11.04.2018 року було продовжено строк повернення суми позики до 11 квітня 2019 року (включно) (а.с. 10). На підставі додаткової угоди № 3 від 11.04.2019 року було продовжено строк повернення суми позики до 11 квітня 2020 року (включно) (а.с. 11). Таким чином, остаточний строк повернення позики згідно договору № 1 від 12.04.2016 року закінчився 11 квітня 2020 року. На даний момент ТОВ «Ди-Версія» повернуло йому поворотну фінансову допомогу у вигляді позики лише частково, а саме в розмірі 339119,00 грн. 20.04.2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Ди-Версія» з письмовою вимогою щодо повернення йому суми позики в розмірі 519071,00 грн. згідно умов договору (а.с. 12). Листом № 1 від 30.04.2020 року ТОВ «Ди-Версія» відповіло, що у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем ТОВ «ДИ-ВЕРСІЯ» не мало можливості вчасно (до 11 квітня 2020 року (включно)) у повному обсязі повернути позику згідно договору позики (надання поворотної фінансової допомоги) №1 від 12.04.2016 року. Станом на поточну дату залишок коштів на рахунку товариства складає 5689,02 грн., заборгованість ТОВ «Ди-Версія» перед [PERSON] становить 519071,00 грн. (а.с. 13). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В суді знайшов своє підтвердження факт порушення ТОВ «Ди-Версія» зобов`язань передбачених умовами укладеного договору позики (надання поворотної фінансової допомоги) № 1 від 12.04.2016 року, а тому заборгованість за вказаним договором в сумі 519071,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, понесені позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved