Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним договір від 29.05.2012 № б/н про надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк. В обґрунтування позову покликається на те, що 29.05.2012 між ним та відповідачем виникли договірні відносини, відповідно до яких він отримав платіжну картку і ПІН-код до неї, та здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій з використанням даної картки. Однак по факту жодного примірника договору банк йому не надав, зазначивши, що його замінює анкета-заява, а клієнту просто видають банківську картку, не зазначаючи ніяких інших додаткових умов чи можливих наслідків та ризиків (в т.ч. несанкціонованого та незаконного зняття іншими особами коштів з кредитної картки). Вказує, що добросовісно користувався коштами на банківській картці в межах ліміту, зберігав у таємниці її ПІН-код від будь-яких осіб, поповнював грошовий баланс на картці, проте банк не захистив його, як свого клієнта, від несанкціонованого та незаконного зняття коштів з виданої йому картки невідомими особами в період з 29.03.2013 по 30.06.2013 в загальній сумі 7 992 грн. Про даний факт злочину він негайно сповістив банк та правоохоронні органи, та за його заявою про злочин Сихівським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області 08.07.2013 було відкрито кримінальне провадження, про що внесено запис в ЄРДР № 12013150070001641, де триває досудове розслідування. На подальші звернення до банку йому повідомили лише загальну інформацію про те, що оригінал договору чомусь загублено в архівах банку. Також підозру викликав той факт, що представники банку щоразу даний договір називали по-іншому (договір про надання банківських послуг, кредитний договір тощо). Фактично підтвердженням наявності між сторонами хоча б яких-небудь відносин є банківська виписка з карткового рахунку за період з 29.05.2012 по 02.06.2016. Також зазначає, що представники відповідача при видачі йому банківської картки спонукали його до договірних відносин, свідомо та навмисно ввели в оману щодо істотних умов кредитного договору в тому числі відсоткових ставок, фінансових ризиків, штрафних санкцій та пені, з метою привернення уваги до фінансової послуги саме цього банку. Вважає, що в діях банку є ознаки нечесної підприємницької практики, оскільки від нього приховали інформацію про наявність іншої схеми кредитування, що є істотно дешевшою та вигіднішою для споживача, а доказом приховування істотної інформації, що необхідна споживачу для здійснення свідомого вибору, є непроведення із ним переддоговірної роботи, що призвело до укладення ним кредитного договору за найбільш невигідною для нього та водночас найбільш прибутковою для банку схемою. З огляду на вищевказане змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить такий задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов заперечили, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи, просять у задоволенні такого відмовити повністю. Перш за все, у таких вказують, що позивачем не доведено порушення відповідачем його прав при укладенні договору. Звертають увагу, що підписом на Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 29.05.2012 позивач підтвердив, що він згідний з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг; також підтвердив, що ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. На підставі положень Цивільного кодексу України зазначають, що при укладенні договору приєднання особа, що приєднується до виконання Умов та Правил надання банківських послуг, не в змозі у інший спосіб, ніж підписання анкети-заяви (згоди на виконання згаданих умов), підтвердити своє ознайомлення із наданими умовами та правилами, розуміння вказаних умов та правил та згоду і необхідність щодо їх виконання. Тому сторону, що приєдналася, слід вважати такою, що ознайомлена із Умовами та Правилами, до яких вона приєднується, усвідомлює їх та погоджується їх виконувати, а інакше заява-анкета про приєднання до договору нею не підписується та відповідно договір не укладається. Також вказали, що всі істотні умови кредитного договору, що є необхідними для договорів даного виду, передбачені Довідкою про Умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду. Спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, оскільки позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови, а банк в свою чергу надав йому документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача, в якому зазначені суми, що підлягали до сплати щомісячно. Звертають також увагу, що станом на 31.12.2015 заборгованість позивача за кредитним договором складала 45 491,16 грн. Про стягнення цієї суми відповідачем до позивача предявлено позов, що знаходиться на розгляді у Сихівському районному суді м.Львова (справа № 464/2061/16-ц). Таким чином вказане свідчить про уникнення позивачем виконання своїх зобовязань за кредитним договором, повернення отриманого і використаного ним кредиту. А тому, просять у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, зясувавши обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджуючи докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29.05.2012 позивачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій вказано, що він, після ознайомлення із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку, виявляє бажання оформити на своє імя платіжну картку КРЕДИТКА Універсальна та дебетову особисту картку. Позивач своїм підписом на Анкеті-заяві підтвердив, що він згідний з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також підтвердив, що ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальність суб'єктів переказу, а також загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначено та встановлено Законом України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні. Згідно з п.1.27. ст.1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до п.14.8. ст.14 вказаного Закону банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов'язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов'язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі. Позивач своїм підписом в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку також зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Таким чином між сторонами був укладений договір приєднання, оскільки позивач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, ознайомився з такими в письмовому вигляді та висловив згоду щодо необхідності їх виконання. Суд не бере до уваги покликання позивача на здійснення нечесної підприємницької практики банком, оскільки він не довів жодними належними та допустимими доказами вказаний факт. Судом встановлено, що на підставі довідки № 1619-6938 від 16.07.2013, виданої Сихівським районним відділом ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, [PERSON] дійсно звертався 08.07.2013 в Сихівський РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з письмовою заявою про те, що в період часу з 29.03.2013 по 30.06.2013 невідома особа шахрайським способом, перебуваючи в м.Дніпропетровськ, заволоділа його грошовими коштами в сумі 7 992 грн., які зняла з його кредитної картки ПриватБанку через термінал вказаного банку. На підставі листа Сихівського відділу поліції ГУНП у Львівській області від 15.11.2016 № М-108/40/09/2016 встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12013150070000870, розпочатого за фактом викрадення з банківської картки позивача грошових коштів, відновлено, та на даний час проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на повне, всебічне та неупереджене розслідування кримінального правопорушення та встановлення особи, яка вчинила таке. Проте вказані відомості не є підставою для визнання договору від 29.05.2012 № б/н про надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку недійсним. Враховуючи вищенаведене, виходячи з заявлених позовних вимог, враховуючи положення чинного законодавства України та матеріалів справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а відтак у позові необхідно відмовити. Залишаючи позов без задоволення, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави. На підставі ст.ст. 207, 626, 627, 634 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 14 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та

Outcome: dismissed