Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], безвісно відсутніми. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі крім нього зареєстровані доньки [PERSON], [PERSON] та онук [PERSON], які також є співвласниками квартири, але з червня 2014 року в ній не проживають і з цього часу відсутні відомості про місце їх перебування. Спроби їх розшукати результату не надали. Реєстрація доньок і онука в квартирі вимушує заявника сплачувати додаткові комунальні витрати та перешкоджає оформленню субсидії, у звязку з чим, для зняття їх з реєстрації, виникла необхідність в судовому порядку визнати [PERSON], [PERSON] і [PERSON] безвісно відсутніми. В судовому засіданні [PERSON] просив визнати доньок і онука безвісно відсутніми, для того щоб зняти їх з реєстрації у квартирі. Доньки і онук в 2014 року виїхали з м. Краматорську та повертатись не збираються, а він не може оформити субсидію і вимушений сплачувати за них комунальні послуги. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування заперечував проти задоволення заяви, оскільки [PERSON] відомо де знаходяться його доньки та онука, у звязку з чим відсутні правові підстави для визнання осіб безвісно відсутніми. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитав свідка [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, суд установив наступне. Заявник [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1993 року, виданого Відділом обліку і розподілу житлової площі виконкому на підставі розпорядження від 23.06.1993 року №2283/2. Згідно Довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрації від 12.12.2017 року, в квартирі [ADDRESS], разом з власником [PERSON], зареєстровані члени його сімї: дружина [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON] та онук [PERSON]. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що доньки та онука з 2014 року не проживають в квартирі, однак [PERSON] відомо, що доньки проживають і працюють у м. Самара РФ. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідком [PERSON], оскільки викладені нею обставини підтверджуються іншими об'єктивними доказами. Зокрема, згідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України [PERSON] виїхала за межі України 26.09.2014 року через пункт пропуску Харків-Пасажирський на поїзді Донецьк-Москва, а [PERSON] і [PERSON] виїхали за межі України 26.06.2014 року через пункт пропуску Харків-Пасажирський на поїзді Керч-Москва. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання безвісно відсутніми [PERSON], [PERSON] та [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у місці їх постійного проживання немає відомостей про місце їх перебування понад один рік, однак в судовому засіданні було встановлено, що вони на теперішній час проживають у м. Самара РФ і заявнику відомо про місце їх перебування. Ці обставини у судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] і у суду відсутні підстави не довіряти показанням даного свідка. Аналізуючи досліджені у судовому засіданні письмові докази, пояснення свідка, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання особи безвісно відсутньою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed