Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] в с. Некрасове Вінницького району Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай), площею 3,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського ТОВ «Некрасове» та належала їй на підставі сертифікату серії РН №058185. Спадкоємцем першої черги був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно, яке згідно з заповітом від 14.01.1998 все своє майно він заповів [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . Після смерті дружини відкрилась спадщина на вищевказане майно. Спадкоємцями першої черги за законом, крім позивача, є їхні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, подавши заяви про відмову в нотаріальну контору. Разом з тим, успадкувати право на земельну частку (пай) позивач не має змоги в зв`язку з тим, що його дружина [PERSON] за життя не отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , а також сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 058185 виданий Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 10.02.2004. В подальшому, [PERSON] стало відомо, що [PERSON] склав два заповіта. Перший заповіт складений 14.01.1998, яким все своє майно з чого воно б не складалося, заповів [PERSON] , а другий заповіт складений 08.04.1998, яким все своє майно з чого воно б не складалося, заповів [PERSON] , тому просив суд змінити підстави позову та залучити до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.06.2020 було прийнято до провадження заяву [PERSON] про зміну підстав позову; залучено до участі у справі № 128/3054/19 в якості співвідповідача [PERSON] . Зі змісту позовної заяви в новій редакції від 22.06.2020, крім вищевикладених підстав позову, [PERSON] зазначив, що [INFO] помер [PERSON] в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається: з земельної частки (пай) площею 3,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського ТОВ «Некрасове» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №058185 видано [PERSON] ); з земельної частки (пай) площею 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чкалова (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №049423 видано [PERSON] ); житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Вінницького районного суду від 10.06.2002 встановлено факт батьківства [PERSON] відносно сина [PERSON] , заповіт, складений на ім`я [PERSON] , визнано частково недійсним; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію на 2/3 частини будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди щодо поділу земельних часток. [INFO] помер [PERSON] в м. Вінниця. Після його смерті спадщину прийняла його мати [PERSON] . Таким чином,\~позивач вважає,\~що докази,\~надані в\~розпорядження суду,\~підтверджують ті\~обставини,\~що дійсно\~його дружині\~ [PERSON] \~належало право\~на земельну\~частку (пай),\~тому позивач просить визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07.12.2020 було замінено неналежного відповідача по справі Некрасовську сільську раду Вінницького району Вінницької області на належного Якушинецьку сільську раду Вінницького району Вінницької області. В судове засідання 08.04.2021 сторони не з`явилися, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо подав через канцелярію суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В матеріалах даної справи міститься письмова заява представника позивача адвоката Коваль Т.Д. про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Також в матеріалах даної справи міститься письмова заява сільського голови Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, правонаступником прав та обов`язків якої є Якушинецька сільська рада Вінницького району Вінницької області, про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, в якій зазначено, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову. Частиною другою статті 55 ЦПК України передбачено, що усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Частиною третьою\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоч про день, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки - http://vnr.vn.court.gov.ua). Відзив на позовну заяву відповідачами у запропонований судом строк до суду не подано. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 08.04.2021 у відсутність учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована\~Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції»\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та позивачем [PERSON] , як між дружиною та чоловіком, підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 8). Крім позивача [PERSON] , іншими спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщини, подавши заяви про відмову від належної частки у спадщині на користь [PERSON] (а.с. 38-41). Позивач вважає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) у землях, що перебувала в колективній власності КСП ім. Чкалова, розміром 3,30 умовних кадастрових гектарів, вартістю 9394,00 грн, без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості). Вказане право\~на земельну\~частку (пай)\~у землях,\~що перебувала\~в колективній\~власності КСП\~ім.\~Чкалова,\~розміром 3,30\~умовних кадастрових\~гектарів,\~вартістю 9394,00\~грн,\~без визначення\~меж цієї\~ділянки в\~натурі (на\~місцевості),\~належало [PERSON] \~на підставі\~сертифікату серії\~РН №\~058185,\~що також\~підтверджується випискою виконавчого комітету Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, виданою 08.10.2019 № 550, та викопіюванням з плану землекористування Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 17, 18, 19). Відповідно до довідки виконавчого комітету Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, виданої 07.10.2019 № 549, [PERSON] надавалась земельна частка (пай) на підставі рішення загальних зборів КСП ім. Чкалова 27.01.2000 протокол № 1, та розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 142 13.03.2000 (а.с. 16). [PERSON] в позовній заяві зазначає, що [PERSON] померла [INFO] , однак належних доказів на підтвердження цих обставин не надав. З довідки виконавчого комітету Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, виданої 23.08.2019 № 447, убачається, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Також позивач стверджує, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] в с. Некрасово, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 79). Згідно з довідкою виконавчого комітету Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.08.2019 № 448 [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). З довідки виконавчого комітету Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, виданої 23.08.2019 № 446, убачається, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] ; за даною адресою проживав син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до архівної довідки, виданої Вінницькою обласною Державною адміністрацією Державний архів Вінницької області 18.09.2019, у книзі актових записів про шлюб громадян по с. Юзвин (нині - с. Некрасове) Вінницького району Вінницької області за 1934 рік знаходиться актовий запис № 17 за 14 лютого 1934 року про шлюб наступного змісту: наречений: [PERSON] ,(так у документі), 22 роки, перший шлюб, та наречена: [PERSON] ,(так у документі), 20 років, перший шлюб, прізвище після шлюбу: [PERSON] (а.с. 20, 21-22). Згідно з довідкою виконавчого комітету Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, виданою 27.10.2019 № 547, [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON] ; [PERSON] робив в будинку поточний ремонт, обробляв земельну ділянку; земельна частка (пай) розташована на території Некрасовської сільської ради за межами населеного пункту (а.с. 10). 14.01.1998 [PERSON] склав заповіт та заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, і на що він матиме право, [PERSON] (а.с. 13-14). З довідки виконавчого комітету Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, виданої 07.10.2019 № 548, убачається, що [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та користувалась його земельною часткою (паєм) (а.с. 15). \~ \~ \~ \~23.10.2019 постановою державного нотаріусу Вінницької районної державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності ТОВ «Некрасове» с. Некрасове Вінницького району Вінницької області, розміром 3,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належить [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої за законом був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, помер [INFO] , оскільки за наявними у нотаріальній конторі даними спадкоємиця [PERSON] у встановлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Також відповідно до абзацу 2 ст. 9 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Правоздатність [PERSON] припинилась [INFO] , а сертифікат на право на земельну частку (пай), серія PH № 9058185, виданий Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 10 лютого 2004 року, тобто після смерті спадкодавця (а.с. 23) На виконання вимог ухвали від 19.11.2019 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області надійшла копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] , [PERSON] 07.09.2011 звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 37). На підставі заяви 07.09.2011 була проведена реєстрація спадкової справи після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 43). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні (а.с. 42). З матеріалів спадкової справи на майно померлого [PERSON] , копія яких надійшла на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 30.01.2020, вбачається, що 02.02.2001 [PERSON] уповноважив [PERSON] оформити його спадкові права на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , що підтверджується копією доручення (а.с. 92). 07.02.2002 [PERSON] звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] (а.с. 91). Також судом встановлено, що 08.04.1998 [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого на випадок його смерті все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповів сину [PERSON] . Заповіт посвідчено Некрасовською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с. 95). З копії довідки-характеристики від 22.01.2001 № 16 убачається, що [PERSON] належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житловий будинок від 15.01.2001, розташованого на присадибній ділянці. На присадибній земельній ділянці розташовано: один дерев`яновалькований будинок з прибудовою жилою площею 23,0 кв. м, зазначений в плані літерою «А», а також господарські дощаті будівлі: сарай «Б», сарай з льохом «В», сарай «В», вбиральня «Г», огорожа «І-З». Дійсна вартість будівель і споруд 4294 гривні (а.с. 96, 97). 08.02.2001 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчений завідуючою Вінницької державної районної державної нотаріальної контори Ісаєвою О.Ю., в якому зазначено, що на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області 28.04.1998 і зареєстрованого в реєстрі за № 5, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] та розташованого на присадибній ділянці. На присадибній земельній ділянці розташовано: один дерев`яновалькований будинок з прибудовою жилою площею 23,0 кв. м, зазначений в плані літерою «А», а також господарські дощаті будівлі: сарай «Б», сарай з льохом «В», сарай «В», вбиральня «Г», огорожа «І-З». Цей житловий будинок належить спадкодавцю на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житловий будинок від 15.01.2001, зареєстрованого у Вінницькому ООБТІ 22.01.2001 за № 333 (а.с. 102). [INFO] помер [PERSON] в с. Некрасово, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 78). З матеріалів спадкової справи на майно померлого [PERSON] , копія яких надійшла на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 30.01.2020, вбачається, що 04.02.2002 [PERSON] уповноважила [PERSON] оформити її спадкові права на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , що підтверджується копією доручення, посвідченого секретарем Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 69). 16.02.2002 [PERSON] звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] (а.с. 70). Відповідно до дублікату заповіту (який має силу оригіналу) 28.02.2001 [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все майно, яке йому буде належати йому на день його смерті і на що за законом він матиме право, він заповів [PERSON] (а.с. 217). Крім того, судом установлено, що 17.01.2002 [PERSON] також звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с. 75). Довідкою виконкому Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 305 від квітня 2003 року встановлено, що [PERSON] був прописаний та проживав в [ADDRESS] з [INFO] до дня смерті (а.с. 76). З довідки виконкому Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 31.03.2003 № 264 вбачається, що [PERSON] був прописаний та проживав в [ADDRESS] з [INFO] до дня смерті (а.с. 77). Відповідно до довідки відділу реєстрації актів громадянського стану від 19.03.2003 № 04-49-120, що видана [PERSON] , [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження поновлено Вінницьким районним відділом РАГС; батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 80). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області 10.06.2002 по справі № 2-566/2002 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту визнання батьківства, визнання частково недійсним заповіту та про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини будинковолодіння, встановлено факт визнання [PERSON] батьківства відносно сина [PERSON] ; визнано частково недійсним заповіт на ім`я [PERSON] , вчинений [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 2/3 частини в будинковолодінні [ADDRESS] в сумі 3060 гривень в порядку спадкування за законом; присуджено, визнавши право власності за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на 100% будинку з погосподарськими будівлями в [ADDRESS] , який значиться зареєстрованим за [PERSON] , який помер [INFO] . Рішення набуло чинності 11.07.2002 (а.с. 81-82, 131-133). 31.03.2003 [PERSON] уповноважив [PERSON] оформити його спадкові права на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , що підтверджується копією доручення, посвідченого секретарем Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 83). З матеріалів спадкової справи також убачається, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0479423, виданого на підставі рішення Вінницької районної державної адміністрації 13.03.2000 № 142 (а.с. 84). 24.04.2003 державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Циц Н.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що на підставі статті 529 ЦК України спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є син [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чкалова, села Некрасове, Вінницького району, Вінницької області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належної на підставі сертифікату серії ВН № 0479423, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 14.03.2000, згідно з рішенням від 13.03.2000 за № 142, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) 14.03.2000 за № 145, [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого за законом був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 87). [INFO] помер [PERSON] в м. Вінниця, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 188). На виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 19.11.2019 на адресу суду надійшла копія спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . З копії матеріалів спадкової справи на майно померлого [PERSON] вбачається, що 09.04.2014 [PERSON] звернулась до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 186). \~ \~ \~ \~ [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.02.1999 по день смерті, що підтверджується копією довідки ТОВ «ЖЕО» від 17.03.2014 № 1170, виданою [PERSON] для пред`явлення за місцем вимоги (а.с. 187). Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 189) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, відповідно до якого 21.02.1971 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 191, 192-193). 29.04.2014 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його мати [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 3,5322 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території Некрасівської сільської ради, Вінницького району Вінницької області, належної померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 825313, виданого Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області 26.10.2005 на підставі розпорядження від 24.12.2003 за № 1210, кадастровий номер земельної ділянки 0520684200:03:002:0127 (а.с. 206). Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 1220 ЦК України,\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1270 ЦК України\~передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Положеннями статті 5 Земельного кодексу України (1991 року) передбачалося, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 ЗК України. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Отже, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також свідоцтво про право на спадщину або рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Право на отримання земельної частки (паю) регулюється зокрема\~Указом Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», відповідно до якого член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року чинній на час виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить (ст. 544 ЦК Української РСР). Судом установлено, що [PERSON] за життя склав два заповіти. Перший заповіт складений 14 січня 1998 року, яким все своє майно з чого воно б не складалось, заповів [PERSON] , а другий заповіт складений 08 квітня 1998 року, яким все своє майно з чого воно б не складалось, заповів [PERSON] , тобто заповіт, складений 08.04.1998 скасовує заповіт, складений 14.01.1998. Таким чином, у даній справі судом не приймається до уваги заповіт, складений 14 січня 1998 року, яким [PERSON] заповів все своє майно з чого воно б не складалось, заповів [PERSON] . Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549\~ЦК Української\~РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] спадщину прийняла лише на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією спадкової справи на майно померлого [INFO] [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково. При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 та ч. 3\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина перша статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексу. Судом є установленим, що право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності ТОВ «Некрасове» с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області, розміром 3,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на яку претендує позивач [PERSON] , належало [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємцем якої за законом був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, помер [INFO] . Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] був [PERSON] , який спадщину прийняв, однак помер [INFO] . Спадкоємцем за заповітом від 28.02.2001 після смерті [PERSON] являлася [PERSON] . Однак рішенням Вінницького районного суду Вінницької області 10.06.2002 по справі № 2-566/2002 за позовом [PERSON] до [PERSON] заповіт на ім`я [PERSON] , вчинений [PERSON] , було визнано частково недійсним, оскільки встановлено факт батьківства [PERSON] відносно сина [PERSON] та визнано, що останній має обов`язкову частку в спадщині після смерті свого батька. Таким чином, [PERSON] , будучи спадкоємцем свого батька, мав право на частину всього спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] [PERSON] спадщину після смерті свого батька [PERSON] прийняв, оскільки звернувся в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. В подальшому, [PERSON] помер і його спадкоємцем являється мати [PERSON] . В своїй позовній заяві, викладеній в новій редакції, позивач стверджує, що [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди щодо поділу земельних часток, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин не надає. Крім того, померла [PERSON] , яка була дружиною позивача [PERSON] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] лише на житловий будинок, оскільки подала нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини. З іншими заявами [PERSON] до нотаріуса після смерті [PERSON] не зверталася. Будь-яких доказів, що [PERSON] фактично прийняла спадщину на інше майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , матеріали даної цивільної справи не містять. Судом також установлено, що [PERSON] не являлася ні спадкоємцем за законом, ні спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як ґрунтуються лише на припущеннях, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.\~141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed