Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON], звернувшись в лютому 2015 року до суду, просить розірвати укладений 02 жовтня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, зареєстрований 02.10.2013 р. за №17001302460 Рівненським міським центром зайнятості, звільнивши її (позивача) з посади менеджера в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 02.10.2013 р. перебуває з відповідачем у трудових відносинах, працюючи в неї як у фізичної особи-підприємця менеджером, про що був внесений відповідний запис в її трудову книжку, а укладений з підприємцем трудовий договір зареєстрований в Рівненському міському центрі зайнятості. 13 лютого 2015 року надіслала підприємцю [PERSON] заяву від 13.02.2015 р. про припинення трудового договору за угодою сторін з 27.02.2015 р., однак не отримала від роботодавця відповіді, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх порушених трудових прав, адже через нерозірваний трудовий договір, укладений на невизначений строк, не має змоги працевлаштуватися на іншу роботу, про що необхідно внести запис у трудову книжку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надіславши до суду, в особі свого представника [PERSON], письмову заяву про визнання позову, де представник просить розглядати справу за відсутності його довірительки. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надіславши до суду письмове пояснення від 30.04.2015 р. №07-17/1174 щодо розвязання спору (а.с.38 41). Відповідно до ч.1 ст.61, ч.ч.1, 4 ст.174 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, оскільки сторонами визнані і не оспорюються фактичні обставини справи, а визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, при цьому представник відповідача, який підписав заяву про визнання позову, не обмежений, згідно нотаріально посвідченої довіреності від 03.02.2011 р. №403, у повноваженнях на вчинення цієї процесуальної дії, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення без зясування обставин справи та перевірки їх доказами. Відповідно до ч.1 ст.22, п.1 ч.1 ст.36, ч.1 ст.38 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін. Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Outcome: approved