Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Велика Вільшаниця в особі Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначає, що [INFO] , в с. Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області померла його тітка [PERSON] . У зв`язку із смертю [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 1,3597 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області та інше майно. Позивач зазначає, що спадщину фактично прийняв, оскільки вступив в управління та володіння всім майном померлої. Маючи намір оформити право на спадщину після смерті спадкодавиці, він звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак, нотаріусом йому у цьому було відмовлено, оскільки оригінал правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно, відсутній. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивач звернувся до суду з даним позовом. \~\~\~\~ \~ \~ \~В підготовче засідання позивач не з`явився, однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника, позов визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є племінником [PERSON] , що підтверджується рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 26 січня 2017 року, довідкою №392 від 10.06.2019 виданою виконкомом Великовільшаницької сільської ради Львівської області, згідно якої [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , є сестрами. Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 березня 2018 року [PERSON] померла [INFO] . Із заповіту від 25 січня 1986 року вбачається, що [PERSON] зробила розпорядження своїм майном на користь [PERSON] . Копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 12 грудня 2002 № 612, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1.3597 га, що знаходиться на території Великовільшаницької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки №144 від 25.02.2019, виданої виконкомом Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області, останнім місцем проживання померлої [INFO] [PERSON] , 1916 р.н., було с. Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області. Заповіт від її імені у Великовільшаницькій сільській раді не посвідчувався. Заборон та арештів на земельну ділянку пл. 1,3597 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великовільшаницької сільської ради та належить [PERSON] немає. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її племінник [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння всім спадковим майном померлої [PERSON] , взяв в користування всі її речі домашньої обстановки та вжитку, доглядає за її житловим будинком, обробляє її земельну ділянку, але не оформив своїх спадкових прав через відсутність правовстановлюючих документів. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 876/02-14 від 10.12.2018 [PERSON] за його заявою від 22 листопада 2018 року № 582, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,3597, яка належала [PERSON] . Відповідно до витягу із спадкового реєстру за № 55997655 від 25.04.2019 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] , відкрита за № 63370755 та заведена 22.11.2018 року. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписами\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Згідно ст.\~328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином з врахуванням того, що спадщина відкрилася 28.12.1998 [INFO] , на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За приписами ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на спадкування майна померлої тітки, спадщину фактично прийняв, наявної інформації, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкривалась за заявою [PERSON] , відсутність інформації про осіб, які мали б право на спадщину, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, що є перешкодою для реалізації ним свого спадкового права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved