Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу, під час розгляду справи позовні вимоги уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 22 травня 2012 року по цивільній і № 2-8605/2011, 2/412/531/2012 задовольнив у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] , стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування у рахунок матеріальної шкоди 39,483,21 грн. і частково моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 31 жовтня 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилив, рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 травня 2012 року залишив без змін. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2012 року встановленого згідно до наявного в матеріалах справи копії полісу обов`язкового страхування цивільну правовою відповідальності власників наземних транспортних засобів № [NUMBER] відповідальність відповідача [PERSON] застрахована в ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія». Цим же рішенням встановлено, що Згідно з страхового акту № 14\\11 від 23.06.2011 року, копія якого наявна в матеріалах справи, на підставі вище зазначеного полісу обов`язкового страхування цивільну правовою відповідальності власників наземних транспортних засобів № [NUMBER] ПрАТ «Українською пожежною страховою компанією» до розгляду цивільної справи сплатила Відповідачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 24 990,00 грн.(двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень). В цьому ж рішенні суд зазначив, що розмір матеріальної шкоди 39483,21 грн. складає різницю між визначеною експертним висновком від 17.09.2007 року №513/07 (експерт Пилипенко А.І. ) сумою матеріальної шкоди та вже сплаченим відшкодуванням ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія». Рішенням Жовтневого районного суду м Дніпропетровська встановлено, що відповідно висновку Пилипенко А.І. від 17.09.2007 року №513/07 матеріальна шкоди, завдана в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Опель-Омега державний номер [NUMBER] , з технічної точки зору складає 64,073.21 грн. Дійсна (ринкова) вартість автомобіля Опель-Омега державний номер [NUMBER] станом на 18.08.2007 року - складає 64,073.21 грн. У висновку експерта Пилипенко А.І. від 17.09.2007 року №513/07 зазначено: вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Опель-Омега державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , прирівнюється до ринкової вартості автомобіля, так як його відновлення економічно недоцільним, таким чином автомобіль не підлягає відновленню, а оціночна вартість 64,073.21 грн. - є повною ринковою вартістю автомобіля «Опель-Омега» без урахування пошкоджень, за якою його можливо придбати в спеціалізованих точках продажу. Таким чином, призначена судом до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування у рахунок матеріальної шкоди 39,483.21 грн. встановлене з врахуванням вже отриманого на той час [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 24 990,00 грн. В суді першої інстанцій під час першого судового слухання 27.07.2011 року позивач [PERSON] заявив, що після отримання страхового відшкодування продав автомобіль «Опель-Омега» своїм знайомим. Після чого суд зобов`язав [PERSON] надати письмові підтвердження місця знаходження автомобіля «Опель-Омега», вказати вартість продажу, та прізвище покупця. Але [PERSON] не вказав вартості продажу, та взагалі, в наступне 05.11.2011 року судове засідання не з`явився. В подальшому судом було з`ясовано, що власник продав свій автомобіль «Опель-Омега», згідно долученого до матеріалів справи, доручення, виданого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на право розпорядження від 30.06.2011 року. Судом було роз`яснено, що він не мав права продавати автомобіль, а після відшкодування відповідачем повної його ринкової вартості повинен повернути пошкоджений автомобіль «Опель-Омега» [PERSON] , але [PERSON] відмовився повернути автомобіль. В зв`язку з чим Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2011 року було призначено і проведено судову авто-товарознавчу експертизу автомобіля «Опель-Омега» д/н [NUMBER] на вирішення експерта було поставлено питання визначити остаточну вартість автомобіля «Опель-Омега» в пошкодженому вигляді. Витрати пов`язані з проведенням зазначеної експертизи покладено на [PERSON] . Згідно з висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 4714-11 від 24.02.2012 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено ринкова вартість автомобіля «Опель-Омега» в пошкодженому вигляді, на день проведення експертизи, 15 670,78 грн. при врахуванні, що середня ринкова вартість дослідженого автомобіля визначена в розмірі 59 396,87 грн., також встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість. Апеляційним судом Дніпропетровської області для дачі пояснень було викликано експерта [PERSON] , який робив вищевказаний експертний висновок, та цілком підтвердив його зміст в судовому засіданні, додатково суду заявив, що при необхідності зможе встановити остаточну вартість пошкодженого автомобіля «Опель-Омега», по матеріалам експертизи експерта Пилипенко А.І. від 17.09.2007 року № 513\\07 станом на 2007 рік. Крім цього при розгляді цивільної справи № 2-8605/2011, 2/412/531/2012 судді Апеляційного суду Дніпропетровської області попередили [PERSON] , що після відшкодування відповідачем [PERSON] повної ринкової вартості автомобіля «Опель-Омега» [PERSON] повинен повернути пошкоджений автомобіль [PERSON] Для виконання рішення від 22 травня 2012 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ відкрито виконавче провадження В.П. № 35398527 від 22.11.2012 р. згідно виконавчого листа 8605/112/412/531/2012 від 13.11.2012року, за яким видано Платіжне доручення № 8676 від 05.11.2013 року для перерахування з [PERSON] на рахунок [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди коштів в розмірі 39,483.21 грн.(тридцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесяти грн.). Після отримання [PERSON] зазначених коштів Державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ 09.12.2013 року винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження. Загальна сума відшкодованих ним матеріальних збитків, яку [PERSON] отримав становить - 64473.21 грн.(шістдесят чотири тисячі чотириста сімдесят три гривні) 21 копійки, саме ця сума згідно експертного висновку від 17.09.2007 року №513/07 є повною ринковою вартістю автомобіля «Опель-Омега» в не пошкодженому вигляді за яку його можна придбати в спеціалізованих точках продажу. Під час зіткнення автомобілів йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку з чим він отримав групу інвалідності. Внаслідок отриманих під час ДТП важких травм голови і хребта до теперішнього часу має слабке здоров`я потребує коштів на лікування, доходів не має і тому знаходиться в важкому - матеріальному становищі. Ним на адресу Відповідача направлено Претензію від 01.11.2016 року, яку він отримав 01.11.2016 року, для вирішення питання стосовно повернення йому остаточної вартості пошкодженого автомобіля «Опель-Омега» у розмірі 15 670,78 грн., або повернення автомобіля «Опель-Омега» державний номер [NUMBER] в пошкодженому вигляді, але до цього часу Відповідач не повідомив про прийняте ним рішення. На рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2012 року [PERSON] отримав повне відшкодування ринкової вартості автомобіля «Опель-Омега» в не пошкодженому, вигляді станом на 17.09.2007 року (на момент дорожньо-транспортної пригоди), але не забажав після отримання повної компенсації матеріальної шкоди повернути йому пошкоджений автомобіль. Судами як першої так і другої інстанції встановлено, що відповідач не проводив ніяких відновлювальних робіт, а продав пошкоджений автомобіль «Опель-Омега». Просить суд зобов`язати [PERSON] повернути пошкоджений автомобіль «Опель-Омега» 1998 року випуску, кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , зеленого кольору [PERSON] . У разі не можливості повернення йому автомобіля стягнути з [PERSON] встановлену судовою авто-товарознавчою експертизою №4714-11 від 24.02.2012 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз остаточну вартість пошкодженого автомобіля «Опель-Омега» в розмірі 15 670,78 грн., та понесені ним витрати з проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 1 687,68 грн. - разом 17 358,46 грн. на користь [PERSON] . [PERSON] не погодившись з позовними вимогами звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.09.2007 року за постановою слідчого по кримінальній справі № 69071388 була проведена товарознавча експертиза транспортного засобу «Опель - Омега» д.з. [NUMBER] , згідно висновку експерта Пилипенко А.І. від 17.09.2007 року за № 513/07 матеріальна шкода завдана в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля «Опель Омега», д.з. [NUMBER] з технічної точки зору складає 64073,21 гри. дійсна (ринкова) вартість автомобіля «Опель Омега» д.з. [NUMBER] станом на 18.08.2007 року складає 64 073,21 грн., та 12 475,00 доларів США, що при курсі НБУ Вартість 1:5,05. Вартість відновлювальних робіт складає 99 111,00 грн., що перевищує вартість автомобіля станом на 18.08.2007 року. Враховуючи що автомобіль «Опель Омега» випускається за кордоном, ціни на ремонт та запчастини рахувалися в іноземній валюті. [PERSON] на протязі усього досудового розслідування обманювали потерпілих в тому числі і його, що відшкодують їм збитки, просили щоб вони написали, що не мають претензій до [PERSON] , а сам [PERSON] , у цей час ховався по лікарням у тому числі й психіатричній.. Адвокати казали що їх підзахисний хворий, тому ніяких відшкодувань вони не отримають. Договорів з [PERSON] , з приводу його розбитого автомобіля про те, що він повинен йому його віддати після відшкодування йому збитків не було, це все вигадки [PERSON] 06.10.2010 року відповідач [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, ч. 2 ст. 286 КК України, відповідачу призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, та стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 11.02.2011 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок було змінено в частині покарання, а саме у вигляді семи років позбавлення волі, в частині цивільних позовів було скасовано, та направлено на новий судовий розгляд. З 18.08. 2007 року по 30. 06. 2011 року з його розбитим автомобілем «Опель Омега» д.з. [NUMBER] були проведені всі потрібні для слідства експертизи також був оглянутий експертами страхової компанії. [PERSON] судом був визнаний винний, сидів у в`язниці, тому подальше зберігання металобрухту було недоцільним, так як усе за чотири роки поржавіло покрилось плісенню, усе це дуже впливало на його моральний стан, гроші йому відшкодовані не були. 23.06.2011 року він отримав страхову виплату у розмірі 24 990 гривен, коли отримає від [PERSON] іншу частину виплат було незрозуміло, тому 30.06.2011 року він віддав, по довіреності своїм знайомим технічний паспорт і розбитий автомобіль «Опель Омега». 24.06.2011 року ним була подана позовна заява до Жовтневого районного суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] . До позову було долучено розпорядження НБУ, згідно якого один долар США прирівнюється до 8 грн. України, тобто ціна автомобіля «Опель Омега» д.з. [NUMBER] з перерахунку 12 475 доларів США на 8 грн. України вже дорівнювала 99 800,00 грн. У в`язку з тим, що відповідач [PERSON] своєчасно не відшкодував збитки [PERSON] , а саме у 2007 році коли сума була 12 475,00 $ * 5,05 грн. = 62 998,75 грн., то у 2011 році сума збільшилась у зв`язку з цінами та курсом долара США, який становив вже 8 грн., тобто 12 475,00 $ * 8,00 грн. = 99 800,00 грн. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 22 травня 2012 року по цивільній справі № 2-8605/2011, 2/412/53172012 задовольнив позовні вимоги стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування у рахунок матеріальної шкоди 39812,43 грн. і частково моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн. 31.10.2012 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області відхилено скаргу [PERSON] , в якій останній просив зменшити суму відшкодування до 23812,43 грн., тобто 39 483,21 грн. мінус 23 812,43 грн. = 15 670,78 грн. Враховуючи те, що апеляційний суд 31.10.2012 року вже розглядав апеляційну скаргу [PERSON] про зменшення суми відшкодування на 15670,78 грн. і з цього приводу винесена ухвала, скаргу [PERSON] відхилено, тому у [PERSON] немає ніяких підстав для звернення до суду. У 2012 році сума збитків з урахуванням курсу США становила 12475,00 доларів США *8,00 грн. =99800,00 грн. Загальна сума відшкодованих йому збитків складає 64473,21 грн. З урахуванням того, що сума збитку була 99800,00 грн. у 2012 році, а він отримав лише 64473,21 грн., тобто [PERSON] не відшкодував йому повну суму збитків що становлять залишок 35326,79 грн. (4415,84 доларів США). Станом на 07.02.2017 року згідно з розпорядженням НБУ «Ощадбанк» курс долара становить 27,80 грн. 4415,84 доларів США *27,80 грн. = 122760,35 грн. На теперішній час [PERSON] не відшкодував йому матеріальні збитки, які на теперішній час становлять 122760,35 грн. [PERSON] цинічно заявляє, що йому були заподіяні тілесні ушкодження, хоча саме він спричинив цю трагедію з загибеллю [PERSON] , тяжкими тілесними ушкодженнями [PERSON] 24.06.2011 року була подана позовна заява про відшкодування шкоди, в якій було зазначено про збільшення суми збитків на 24. 06. 2011 рік у зв`язку з збільшенням цін, яка становить 99 800 грн., але суд з урахуванням заперечень [PERSON] про зменшення суми відшкодування на 15 670 гривен 78 копійок , в яку начебто було оцінено його розбитий автомобіль «Опель Омега», д.з. [NUMBER] , 24.02.2012 року та з урахуванням того, що вищезазначеного авто в нього вже не було, присудив суму відшкодувань збитків лише 39 483 гривні 21 копійку. Також [PERSON] в своїй позовній заяві вказує, що йому було відомо що з 27.07.2011 року він знав, що автомобіля « Опель Омеги» д.з. [NUMBER] в нього не має, тому суд в своїх рішеннях не міг його зобов`язати повернути автомобіль якого в нього вже не було. Він взагалі не розуміє про який регрес може йти мова, якщо це [PERSON] визнаний винним, а він потерпілий і в рішеннях суду чітко вказана сума відшкодування матеріальної шкоди на суму 39 483 гривен 21 копійка, переплат [PERSON] йому ніяких не робив, тому усі його вигадки є без підставними і взагалі регрес подається до винної особи страховиком про відшкодування збитків, а винна особа є саме [PERSON] який своєчасно не відшкодував йому збитки. Просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 122760,35 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 20000,00 грн. Покласти на [PERSON] всі судові витрати. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити. Відповідач в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав, зустрічні позовні вимоги просив задовольнити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Судом встановлено, що 18.08.2007 р. з вини [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ 2107» державний номер [NUMBER] на перехресті вул.. Чершишевського та вул. Гоголя в м. Дніпропетровську, була скоєна дорожньо - транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «Опель Омега» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , отримав пошкодження. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2010 року, [PERSON] визнано винний у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі та позбавлення права керувати транспортним засобом на три роки, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] 38573,21 грн. матеріального збитку та 10000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди та з ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25500,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2011 року, вирок було змінено в частині призначення покарання, а саме: [PERSON] призначено покарання у вигляді семи, а не восьми років позбавлення волі та позбавлення права керувати транспортним засобом на три роки, вирок першої інстанції в частині рішення суду, що стосується цивільних позовів було скасовано та в цій частині направлено на новий розгляд. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій [PERSON] , [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 39483,21 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2012 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2012 року залишено без змін. Вказаним рішенням встановлено, що розмір матеріальної шкоди завданої в результаті зазначеного ДТП власнику автомобіля «Опель Омега» станом на 18 серпня 2007 року становить 64073,21 грн., з яких 24990 грн. було сплачено [PERSON] ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія», різницю між сумою визначеною експертним висновком та відшкодуванням сплаченим ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» у розмірі 39 483,21 грн. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням суду від 22.05.2012 року. Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. В матеріалах справи є постанова державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 09.12.2013 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-8605/11 від 13.11.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 39483,21 грн., у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі боржником вимог виконавчого документу. (а.с.136). В матеріалах справи є постанова державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 09.12.2013 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-8605/11 від 13.11.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі боржником вимог виконавчого документу. (а.с.136). Позивач за первісним позовом вважає, що у зв`язку з відшкодуванням [PERSON] матеріальної шкоди, яка становила різницю між сумою визначеною експертним висновком та відшкодуванням сплаченим страховою компанією у розмірі 39 483,21 грн., у нього виникає право вимоги в порядку регресу на повернення йому пошкодженого автомобілю або в разі неможливості повернення йому пошкодженого автомобіля стягнути з [PERSON] на його користь остаточну вартість пошкодженого автомобіля «Опель Омега» у розмірі 15670,78 грн. Суд роз`яснює позивачу, що він не вірно розуміє правову природу цивільно-правових відносин що склалися між ним та відповідачем, та роз`яснює наступне. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), згідно вимог якої, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, при регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. Виходячи з наведеного, помилковим є застосування в даних правових відносинах положень статті 1191 ЦК України, оскільки за правилами регресу не передбачено звернення винної особи, а в даному випадку це є позивач [PERSON] до потерпілого, оскільки таке право виникає лише у третьої особи, яка відшкодувала шкоду потерпілому пред`явити вимоги до винної особи, а тому суд зазначає позивачу, що він не вірно обрав спосіб захисту свого права. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу необхідно відмовити у повному обсязі. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні виходячи з наступного. Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, станом на 09.12.2013 року матеріальну шкоду завдану ДТП [PERSON] , встановлену рішенням суду, у розмірі 64073,21 грн. та моральну у розмірі 1000,00 грн. відшкодовано у повному обсязі. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2012 року ухвалено в межах позовних вимог, виконано боржником, а тому підстави для стягнення як матеріальної так і моральної шкоди станом на 07.02.2017 року відсутні, оскільки шкоду було відшкодовано, а на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди потерпілим ( [PERSON] ) такі вимоги до [PERSON] не пред`являлися.

Outcome: dismissed