Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «БМП Планета-Міст» про стягнення 26209,53 грн. заборгованості із заробітної плати, 26057,13 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 5000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 16.07.2011 року згідно наказу за № 90-к від 14.07.2011 року він був прийнятий відповідачем на роботу електрогазозварником 3-го розряду. Наказом від 11.03.2013 року за № 35-к позивача було звільнено згідно ст. 36 КЗпП України. Позивач стверджує, що відповідач всупереч вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України не провів з ним належний розрахунок при звільненні, тобто не виплатив йому заробітну плату та інші суми, що належить йому до виплати в день звільнення. Внаслідок чого виникла заборгованість із заробітної плати в сумі 26209,53 грн. Крім того, позивач стверджує, що відповідно ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день розрахунку в розмірі 26057,13 грн.. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги та просять суд задовольнити їх у повному обсязі. Зокрема, позивач пояснив, що він з липня 2012 року по березень 2013 року не отримував заробітної плати, крім того він працював у день звільнення, однак відповідач не провів з ним належного розрахунку. Після звільнення неодноразово звертався до відповідача з вимогами про виплату боргу, але коштів не отримав. В обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди пояснив, що не виплата коштів призвела до його душевних страждань, оскільки за ці кошти, він планував оплатити лікування собі та дружині, придбати продукти харчування, одяг, оплатити комунальні послуги. Крім того, пояснив, що змушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема позичати гроші, оскільки розраховував на кошти, які мав отримати при звільненні, для утримання родини. Також позивач зазначив, що спору про розмір сум заробітної плати, належних йому при звільненні не виникало. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 26.12.2013 року за № 0103314794587 та повідомленням про вручення поштового відправлення від 15.01.2014 року за № 0103314821983. На час завершення судового розгляду справи, повідомлення про причини неявки в судове засідання від відповідача не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 169 ЦПК України наслідки, визначені частинами другою-четвертою цієї статті настають і в разі, якщо сторона залишить залу судового засідання. В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що згідно наказу від 14.07.2011 року за № 90-к, позивач [PERSON] 16.07.2011 року був прийнятий ТОВ «БМП Планета-Міст» на посаду електрогазозварником 3 розряду. Крім того, вбачається, що згідно наказу від 11.03.2013 року за № 35-к, позивача [PERSON] 11.03.2013 року було звільнено з роботи згідно ст. 36 КЗпП України.(а.с.4). З довідки виданої 15.03.2013 року за № 35 ТОВ «БМП Планета-Міст», вбачається, що на час звільнення [PERSON], розмір середньоденної заробітної плати останнього складав 92,73 грн. (а.с.9) Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом з наданих позивачем доказів встановлено, що відповідач за відсутності спору щодо розміру сум, які підлягають виплаті, не провів належного розрахунку за вимогою позивача після звільнення останнього. За таких обставин, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість із заробітної плати в розмірі 26209,53 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, в розмірі 26057,13 грн.. При цьому, суд обраховує суму такого заробітку, виходячи з кількості робочих днів у періоді затримки - (281) та визначеної згідно постанови КМ України від 08.02.1995 року за № 100 (із наступними змінами та доповненнями) суми середньоденного заробітку позивача - 92,73 грн. (281х92,73=26057,13 грн.) Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд визнає, що затримка розрахунку при звільненні, яка триває понад дев'ять календарних місяці призвела до порушення законних прав позивача, внаслідок чого йому було заподіяно моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях останнього, який не міг в повному обсязі придбати продукти харчування, одяг, оплатити комунальні послуги, частковій втраті нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, пошуку джерел до існування, а також у зменшені його самооцінки в очах близьких йому людей. З урахуванням вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, оскільки заявлений позивачем розмір відшкодування є завищеним, тому ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 грн.. Вирішуючи відповідно до ст. 88 ЦПК України питання про розподіл судових витрат суд, враховує, що позивача згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, тому стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 572 грн. 66 коп. відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи викладене,

Outcome: partial