Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Солнцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, обґрунтовуючи його тим, що після смерті [INFO] [PERSON], відкрилася спадщина за заповітом на земельну ділянку [ADDRESS] площею 5,77 га., яка знаходиться на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю. Зазначив, що він, як спадкоємець фактично прийняв спадщину, шляхом вступу в управління спадковим майном, а саме з часу відкриття спадщини він користується земельною ділянкою, обробляє її власними силами та сплачує земельний податок. Вказує, що отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості, оскільки отримав відмову від державного нотаріуса на тій підставі, що пропущено строк звернення з заявою про видачу свідоцтва, а також те що спадкодавець не мав документу підтверджуючого право власності на вказану вище земельну ділянку, тому він змушений звернутися до суду з питанням встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, від представника позивача - адвоката Бевз О.П. до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та проти задоволення позову не заперечила. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 01.10.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом (а.с.6), яка знаходиться на території Солонцюватської сільської ради, Бобринецького району Кіровоградської області, а саме на земельну ділянку [ADDRESS], площею 5,77 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Солонцюватської сільської ради, Бобринецького району Кіровоградської області, що належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області 29.03.2002 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів направо приватної власності на землю за № 26-213ч, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 8). Судом також встановлено, що за заповітом, посвідченим 12.03.2002 року секретарем виконавчого комітету Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.6) спадкоємцем земельної ділянки [ADDRESS], яка знаходиться на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, площею 5,77 га. є позивач [PERSON]. З копії спадкової справи № 236-2015 та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру державного нотаріуса (а.с.38-48), вбачається, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є позивач [PERSON]. Із постанови державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.10.2015 року, також встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на тій підставі, що останній не звертався на протязі шести місяців після смерті спадкодавця з питанням видачі свідоцтва, а також що спадкоємець не має документа підтверджуючого право власності на земельну ділянку (державний акт на право приватної власності на землю) виданого на ім»я спадкодавця (а.с. 11). З довідки Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області № 7 від 14.01.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], з [INFO] по день смерті [INFO] проживав в [ADDRESS]. На час смерті проживав один. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався Солонцюватською сільською радою 12.03.2002 року за № 4 (а.с. 10), з довідки Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області № 161 від 12.11.2015 року також встановлено, що на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, земельною ділянкою площею 5,77 га за [ADDRESS] в межах згідно з планом, яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності [NUMBER], після смерті останнього, користується [PERSON], [INFO]. Заборгованості по сплаті земельного податку станом на 05.11.2015 року не існує (а.с. 9). З довідки відділу держгеокадастру у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 51/01/03-15 від 30.10.2015 року, вбачається, що згідно книги записів державних актів на право приватної власності на землю на території Солонцюватської сільської ради, Бобринецького району Кіровоградської області на ім.»я [PERSON] зареєстровано та видано державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] загальною площею 5,77 га ріллі від 28.03.2002 року (а.с.12). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона з 2001 року працює землевпорядником Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та їй відомо, що з 2002 року після смерті [PERSON], на підставі заповіту, земельною ділянкою яка належала останньому на праві власності, користується [PERSON], як спадкоємець за заповітом та сплачує за землю податок. Відповідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За змістом ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Стаття 524 ЦК Української РСР 1963 року, вказує, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту ввідкриття спадщини. Згідно положень ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, передбачений ст. 549 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Оскільки обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження доказами в судовому засіданні, тому суд вважає можливим позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити повністю.

Outcome: approved