Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Нігинський кар`єр» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільненні по день фактичного розрахунку. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 30 листопада 2019 року по 05 лютого 2020 року [PERSON] працював машиністом крана в залізничному цеху ДП «Нігинський кар`єр», що підтверджується довідкою відповідача № 7 від 01.07.2020 року. 05 лютого 2020 року позивач був звільнений з роботи згідно з наказом відповідача № 6-к на підставі ст. 38 КЗпПУ за власним бажанням. Під час роботи на підприємстві заробітна плата позивачу належним чином не виплачувалась, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року у розмірі 13874,29 грн, яка так і не була виплачена відповідачем при звільненні з роботи позивача. У зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні відповідач зобов`язаний сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Просить стягнути з ДП «Нігинський кар`єр» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 13 874,29 грн, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 05.02.2020 р. по день ухвалення судового рішення із розрахунку середньоденного заробітку 455,12 грн помноженого на кількість днів затримки виплати заробітної плати. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27 січня 2021 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження зповідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином. Відзив на позов не подав. За відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 71-к від 29.11.2019 р. був прийнятий на роботу у Державне підприємство «Нігинський кар`єр» машиністом крана в залізничний цех підприємства. Наказом № 6-к від 05.02.2020 року [PERSON] звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпПУ за власним бажанням. Дані обставини підтверджуються довідкою № 27 від 01.07.2020 р. ДП «Нігинський кар`єр». Відповідно довідки № 329 від 24.06.2020 р., виданої ДП «Нігинський кар`єр», на час звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі становила 13 874,29 грн. Відповідачем заборгованість по заробітній платі [PERSON] не виплачена. Відповідно довідки про доходи № 362 від 08.07.2020 р. середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 455,12 грн., середньомісячний заробіток на дату звільнення 05.02.2020 р. становить 9500,63 грн. Таким чином у зв`язку із не проведенням остаточного розрахунку при звільненні, за наявності вини відповідача у позивача виникло право вимагати стягнення наявної заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Право на своєчасне отримання винагороди захищається законом, про що зазначено у ст.43 Конституції України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Право працівника на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору закріплено у ст.21 Закону України «Про оплату праці». Строки виплати заробітної плати врегульовано ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», якими визначено,що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Строки розрахунку при звільненні визначені ст.116 КЗпП України, зокрема при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що з вини відповідача згідно вимог ст.ст. 116-117 КЗпП України виникла заборгованість із заробітної плати, яка в день звільнення погашена не була, а тому має право на стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку. Суд, погоджується із такими твердженнями позивача оскільки обов`язок своєчасної виплати заробітної плати покладений на роботодавця ст.115-116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Середній заробіток розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, згідно абзацу 3 пункту 2 розділу II, абзацу 3 пункту 3 розділу III, пункту 5, 8 розділу IV, якими передбачено, що у випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата; усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі; нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чиним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна)заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Середньоденна заробітна плата позивача становить 455,12 грн. Враховуючи, що позивач був звільнений 05 лютого 2020 року, станом на 18.11.2021 р. затримка з виплати становить 448 робочих дні. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 455,12 грн. х 448 дні = 203 893,76 грн.без виключення (з урахуванням) усіх необхідних обов`язкових податкових платежів. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні (Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц). Застосовуючи вищенаведені критерії, суд бере до уваги, що сума невиплаченої заробітної плати за відповідний період становила 13 874,29 грн., середньоденна заробітна плата складала 455,12 грн., а отже враховуючи співвідношення розміру заборгованості із заробітної плати та середньоденної заробітної плати за відповідний період, а також дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, беручи до уваги те, що відповідач є Державним підприємством суд приходить до висновку, що з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 40 000 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше як за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved