Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі страхова компанія) страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні позивач та його представник підтвердили позовні вимоги і дали пояснення, що 10 червня 2014 року о 16 годині 10 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21099 д/з ВН 0277 МІ по вулиці Перекопської Дивізії кут вулиці Івана Франка в місті Ізмаїл Одеської, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», здійснив зіткнення з автомобілем [PERSON] д/з ВН 7417 СР, під керуванням позивача, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 13 червня 2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП за ст.124 КпАП України. Цивільна-правова відповідальність [PERSON] застрахована відповідачем страховою компанією. Тому позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 12740грн. 9коп., 4496грн. 3коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 1349грн. 53коп. втрат від інфляції та 489грн. 1коп. трьох відсотків річних, а також судові витрати. Представник відповідача та третя особа у судове засідання викликалися належним чином, але не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково. В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, через те, що 10 червня 2014 року о 16 годині 10 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21099 д/з ВН 0277 МІ по вулиці Перекопської Дивізії кут вулиці Івана Франка в місті Ізмаїл Одеської, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», здійснив зіткнення з автомобілем [PERSON] д/з ВН 7417 СР, під керуванням позивача, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до ст.ст.22,1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобілем на час ДТП законно володів [PERSON] Згідно ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.ст.979,988,990 ЦК України збиток повинна сплатити страхова компанія. Цивільна відповідальність автомобіля третьої особи [PERSON] була застрахована відповідачем страховою компанією, тому саме вона повинна сплатити страхове відшкодування. До страхового відшкодування позивач відніс: шкоду повязану з пошкодженням автомобіля, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, інфляційне зростання суми боргу та три відсотки річних за користування чужими грошима. Розмір шкоди від пошкодження автомобіля підтверджений розрахунком, наданим позивачем і складає 12740грн. 9коп. Обовязок сплатити пеню за прострочення виплати страхового відшкодування виникає у відповідача страхової компанії на підставі вимог ст.20 Закону України «Про страхування», якою визначено, що страховик має здійснити страхову виплату або страхове відшкодування у передбачений строк та ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно якої встановлені строки страхового відшкодування та розмір пені за кожен день прострочення виплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Згідно наданого розрахунку пеня складає за період з 9 вересня 2014 року (час настання виплати) по 12 листопада 2014 року 567грн. 20коп. (65 днів х 0,068 відсотків облікова ставка НБУ в день х 12740,09грн. сума шкоди); з 13 листопада 2014 року по 7 квітня 2015 року 1432грн 24коп.(146 днів х 0,077 відсотків облікова ставка НБУ в день х 12740,09грн. сума шкоди). Загальна сума пені складає 1999грн. 44коп., тому саме в цьому розмірі підлягає стягнення пені, тобто вимоги в цій частині задовольняються частково. Обовязок сплатити збитки від інфляції та три відсотка річних передбачений вимогами ст.625 ЦК України. Розрахунок інфляційних збитків надан позивачем за період з 9 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 року і складає 1349грн. 53коп. та підлягає задоволенню вимоги саме в цьому розмірі. Розрахунок трьох відсотків річних наданий за період з 9 вересня 2014 року по 19 грудня 2015 року, а тому підлягає задоволенню частково за період з 9 вересня 2014 року по 7 квітня 2015 року і складає 220грн. 97коп. Тому суд доходить висновку, що вимоги позивача повністю базуються на нормах закону та підлягають задоволенню частково із зменшенням сум виплат з урахуванням вищенаведених розрахунків.. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial