Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Вказав, що на початку 2016 року [PERSON] попросив його позичити кошти, однак, оскільки в нього не було грошей відповідач вмовив його взяти на себе кредит, та позичити йому отримані кошти. Так, 30.03.2016 року позивач оформив кредит в ПАТ банк «Траст» 20000 (двадцять тисяч гривень) та передав кошти відповідачу. 06.07.2016 року позивач оформив кредит в фінансовій установі «Кредит-Маркет» в розмірі 6500 грн. про що відповідач написав відповідну розписку. Відповідач обіцяв повертати кошти шляхом погашення його зобов'язань перед банком, однак жодним чином їх не виконав. На даний час у позивача перед кредиторами виникла заборгованість, яку він не в змозі погасити. На його неодноразові звернення [PERSON] відбувається відмовками, тому позивач був вимушений звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Судом встановлено, що в 2016 року відповідач [PERSON] попросив позивача [PERSON] позичити кошти. Оскільки в [PERSON] не було грошей, відповідач попросив позивача взяти його кредит та оформити його на себе, а отримані кошти позичити йому. 30.03.2016 року позивач оформив кредит в ПАТ банк «Траст» 20000 (двадцять тисяч) гривень та передав кошти відповідачу. Також, 06.07.2016 року позивач оформив кредит в фінансовій установі «Кредит-Маркет» в розмірі 6500 грн., про що власноручно написав розписку, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні (а.с. 4). Відповідач обіцяв повертати кошти шляхом погашення його зобов'язань перед банком, однак свої зобовязання не виконав. Позивач виконав своє зобовязання належним чином, надавши відповідачеві в борг 26500 грн. Однак, станом на день звернення із позовом та розгляду справи відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, борг по розписці не повернув. Правовідносини, що виникли між сторонами з договору позики є зобовязальними, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 48, 51, 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved