Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування 1/2 частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. 04 червня 2015 року з реєстровим номером 840. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 червня 2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 38506457 від 04 червня 2015 року. Право власності на квартиру є спільним частковим, де співвласниками є: позивач - [PERSON] (частка власності 1/2 - договір дарування 1/2 частки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю. В. 04 червня 2015 року з реєстровим номером 840) та [PERSON] -(частка власності 1/2 - договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. 07 травня 1998 року з реєстровим номером 1595. 12 жовтня 2020 року позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. 07 вересня 2020 року було здійснено реєстрацію права власності на 1/2 частки квартири за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим [PERSON] 07 вересня 2020 року з реєстровим номером 2180 на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 листопада 2020 року з номером довідки 231288049. [PERSON] , в свою чергу, є дарувальником за Договором дарування 1/2 частки квартири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. 04 червня 2015 року з реєстровим номером 840, на підставі якого право власності на 1/2 частки квартири виникло у позивача. Таким чином, 04 червня 2015 року [PERSON] відчужила на користь позивача належну їй 1/2 частки квартири та перестала бути її власником. У зв`язку з чим, до свідоцтва про право на спадщину було включено майно, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] не мала законних підстав видавати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом з реєстровим номером 2180, і як наслідок приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 53929310 від 07 вересня 2020 року та проводити державну реєстрацію права власності на 1/2 частки квартири за [PERSON] . Такі дії [PERSON] та [PERSON] , як вважає позивач, є порушенням його прав та законних інтересів, у зв`язку з чим позивач звертається до суду за їх захистом та відновленням. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду представник позивача адвокат Деркач О.В. подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач приватний нотаріус КМНО Сліпченко Н.В. у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, в клопотанні на адресу суду просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] відзив у встановлений строк не подав, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією договору дарування 1/2 частки квартири від 04.06.2015, серії НАМ 943892, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 840, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38506457 від 04.06.2015, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності (1/2 частка) належить [PERSON] . Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21791196 від 04.06.2015. Згідно з копією дублікату договору купівлі-продажу квартири від 07.05.1998 серії НАВ 096387, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С., зареєстрованому в реєстрі№ 636, [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили, у рівних долях кожен квартиру від [ADDRESS] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 14.03.2019 відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 20755. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 231288049 від 05.11.2020, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] (1/2 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії та номер 2180, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. та [PERSON] (1/2 частка) на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки квартири, серія та номер 840, виданий 04.06.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. Згідно відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. № 69/01-16 від 27.11.2020, 04.06.2015 нею був посвідчений Договір дарування 1/2 частки квартири між [PERSON] та її сином - [PERSON] . Квартира [ADDRESS] . Під час проведення реєстраційних дій було допущено технічну помилку: в полі «назва документу» замість «Договір дарування 1/2 частки квартири» було вказано «Договір» купівлі-продажу 1/2 частки квартири». Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом (стаття 1301 ЦК України). Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Статтею 1301 ЦК України щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням - кожному з них окремо. Згідно з п. 4.14 глави 10 Інструкції Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Пунктом 4.15 глави 10 Інструкції Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 07.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. номер в реєстрі 2180 недійсним, оскільки під час видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус не перевірив належним чином право власності на спадкове майно та видав свідоцтво на частку квартири, яка на момент смерті спадкодавця не перебувала у її власності. Згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та зобов`язання провести в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення права власності - підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1968733766.1 від 08.01.2021 про сплату судового збору у сумі 1816,00 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved