Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що він був власником земельної ділянки № 7а по вул. Сибірякова в м. Бердянську Запорізької області на підставі державного акту серії ЯК № 911505. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12. 11. 2014 року, постановленим за позовом Бердянського міжрайонного прокурора, визнано незаконним та скасоване п. 5.50 рішення 79 сесії 5 скликання Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року «Про передачу о оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 911505 від 25. 06. 2010 року на земельну ділянку площею 0,0602 га, виданого на ім.»я [PERSON] для індивідуального дачного будівництва по вул. Сибірякова, 7-а в м. Бердянську, і зобовязано [PERSON] повернути земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська. Таким чином Бердянською міською радою було винесене рішення, незаконність якого встановлена судовим рішенням, і ця обставина завдала йому матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у тому, що з його власності вилучили земельну ділянку площею 0,0602 га, вартість якої станом на 2013 рік склала 48\~904,20 грн., а станом на 2015 рік вартість аналогічних земельних ділянок склала вже 78\~573,04 грн. Вказана земельна ділянка була ним оброблена, здійснювалися поліпшення у вигляді підсипки родючого грунту, встановлення огорожі тощо. Витрати на встановлення огорожі склали 12630,00 грн., витрати на підсипку каміння та грунт 84000 грн., оплачена вартість автомобілів з доставки грунту (60 автомобілів) 108\~630 грн. Матеріальна шкода з витрат на оформлення документів на право власності, а саме вартість проекту землеустрою склала 2500,00 грн., експертиза СЕС з надання висновку 250 грн., реєстрація права власності 190,00 грн., а всього 2940,00 грн. Він втратив право на приватизацію земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва, і згідно до грошової оцінки землі у м. Бердянську 1 кв. м. 103 грн. 56 коп., вартість втраченої земельної ділянки склала 103\~560,00 грн. Крім того, йому була завдана моральна шкода, яка полягала у стражданнях, завданих внаслідок фізичного та психічного впливу тривалі судові процеси протягом 3 років, які виснажували та підривали фізичний стан, привели до розладу сімейних стосунків і розлучення з дружиною, неможливість реалізувати своє право на відпочинок, знецінювання грошових коштів. Внаслідок цих обставин, сильного нервового струсу він захворів на рак нирки, у звязку з чим у березні травні 2015 року була проведена операція з видалення правої нирки повністю, і на теперішній час він має 3 групу інвалідності. Просить стягнути у відшкодування моральної шкоди 100\~000 грн. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю і просить задовольнити. Надала розрахунок моральної шкоди, здійснений за «Методикою встановлення заподіяння моральної шкоди та методом оцінки розміру компенсації спричинених страждань» (розробник [PERSON] М.). Пояснила, що відповідач повністю усунувся від захисту прав громадянина, а саме [PERSON]- по позовній заяві прокурора не надавав заперечень, не надавав доказів в обгрунтування правомірності винесеного рішення про надання земельної ділянки, а навпаки, погодився з цим і надавав докази в обґрунтування цієї позиції, не писав касаційну скаргу на рішення суду, що свідчить про свідоме нанесення шкоди [PERSON] [PERSON] позбавлений права реалізації права на приватизацію земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва безоплатно шляхом приватизації, оскільки законодавство України не передбачає порядку відновлення цього права. Представник відповідача Бердянської міської ради за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] отримав земельну ділянку без достатніх правових підстав, і згідно до вимог ст. 1212 ЦК України рішенням апеляційного суду Запорізької області земельна ділянка була повернута Бердянській міській раді, при чому таке повернення відбувалося не самовільно, а органами ВДВС на виконання рішення суду. [PERSON] отримав земельну ділянку в порядку безоплатної приватизації, а тому немає підстав вважати, що міською радою йому були завдані будь які збитки, крім того, відсутня протиправність поведінки міської ради і безпосереднього причинно наслідкового звязку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та збитками потерпілої сторони. Відсутні належні докази поліпшення саме земельної ділянки, яка розташована по вул. Сибірякова, 7а [PERSON], і навпаки, Актом обстеження земельної ділянки від 14. 09. 2016 року встановлена відсутність знаходження на земельній ділянці [PERSON] будь яких поліпшень, огорожі та доказів проведення будь яких будівельних робіт. Вважає, що права на приватизацію [PERSON] не втратив, оскільки у даному випадку реалізація права на безоплатну приватизацію земельної ділянки не відбулася, і [PERSON] не позбавлений права звернення до міської ради з відповідною заявою, проте цим правом він не скористався, з такими заявами не звертався. Вважає, що розмір моральної шкоди не обґрунтований, взагалі її завдання з боку Бердянської міської ради нічим не підтверджено, з медичних документів вбачається, що [PERSON] хворіє на протязі останніх 10 років. В судовому засіданні прокурор Бердянської місцевої прокуратури [PERSON] підтримав позицію Бердянської міської ради, на боці якої він приймав участь. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що пунктом 5.50 рішення 79 сесії 5 скликання Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року «Про передачу о оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації площею 0,0602 га, розташовану по вул. Сибірякова, 7-а в м. Бердянську Запорізької області. На підставі цього рішення 25. 06. 2010 року за [PERSON] була проведена державна реєстрація державного акту на право власності серії ЯК № 911505 на вказану земельну ділянку. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12. 11. 2014 року, постановленим за позовом Бердянського міжрайонного прокурора, визнано незаконним та скасоване п. 5.50 рішення 79 сесії 5 скликання Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року, яким позивачу надано у власність земельну ділянку, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 911505 від 25. 06. 2010 року, і зобовязано [PERSON] повернути земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська. Як вбачається з Акту державного виконавця від 21. 01. 2015 року і постанови про закінчення виконавчого провадження від 21. 01. 2015 року, винесеного старшим державним виконавцем ВДВС Бердянського МРУЮ [PERSON], рішення апеляційного суду Запорізької області в частині повернення земельної ділянки територіальній громаді м. Бердянська повністю виконано. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди з Бердянської міської ради, яка полягає у вартості вилученої земельної ділянки, витрат на її поліпшення, оформлення документів, втраті права на приватизацію, всього на суму 290763,04 грн., а також моральної шкоди в розмірі 100\~000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1173 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ч. 2,3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.(ст. 57 ЦПК України) Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ч. 1 ст 58 ЦПК України). Таким чином, законодавством України передбачено, що матеріальна та моральна шкода відшкодовується внаслідок винесення органом місцевого самоврядування незаконного рішення, проте це не позбавляє потерпілу особу довести наявність матеріальної та моральної шкоди, а також і законність способу її відшкодування. Так, позивач просить стягнути матеріальну шкоду, яка полягає у вартості вилученої у нього земельної ділянки, проте не обґрунтовує, яким нормативним актом регулюється відшкодування такого виду шкоди з огляду на той факт, що земельна ділянка була надана йому в порядку безоплатної приватизації, і доводи його представника, що за ці кошти він може придбати іншу земельну ділянку у звязку з тим, що він втратив право на приватизацію не можуть бути судом прийняті як переконливі. Позивач також не довів наявність матеріальної шкоди, яка полягає у втраті ним права на приватизацію земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального дачного будівництва, оскільки самий факт такої втрати не встановлений, наявність її відновлення не спростована, відповідь Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, надана [PERSON] 02. 11. 2015 року свідчить лише про те, що другий раз використати право на безоплатну приватизацію земельної ділянки у загальному порядку не можливо, проте у даному випадку можливо ставити питання, що така приватизація взагалі не відбулася у звязку зі скасуванням рішення місцевої ради. Законодавством України взагалі не визначено такого виду шкоди як відшкодування права на втрачену приватизацію, частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає такі способи захисту цивільних прав: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Факт поліпшення земельної ділянки на суму 108\~630 грн. взагалі не підтверджена, товарні чеки також не свідчать про використання позивачем будівельних матеріалів для поліпшення земельної ділянки, належних доказів покращення земельної ділянки після отримання її у власність суду не надано, доказів витрат на оформлення документів для приватизації земельної ділянки суду не представлено. Відмовляючи у відшкодуванню моральної шкоди в розмірі 100\~000 грн., суд виходив з того факту, що захворювання [PERSON] на тяжку хворобу, яке призвело до наявності у нього інвалідності 3 групи, не є наслідком винесення Бердянською місцевою радою рішення, із наданих суду медичних документів вбачається, що протягом 10 років у [PERSON] з»влялося періодичне загострення болю в області нирок, що і призвело до операції по її видаленню. Особиста участь у судових засіданнях протягом 3-х років позивачем не доведена, і навіть за її наявності це не може служити підставою для моральних страждань, враховуючи, що позивач користується послугами представника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, отже вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed