Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль», та просить визнати недійсним кредитний договір №014/0043/74/74033 від 28 квітня 2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль». В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28 квітня 2007 року між ним та Банком був укладений кредитний договір №014/0043/74/74033, за яким банк надав йому кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 386\~557 дол. США на споживчі цілі зі сплатою 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту,щомісячно, строком до 04 жовтня 2027 року. Вищевказаний договір позивач просить византи недійсним, оскільки, на його думку, при укладенні кредитного договору були відсутні істотні умови договору щодо умов виконання зобовязання кредитодавця надання кредитних коштів позичальнику. Також, позивач вважає, що стронами не було узгоджено та не визнано у письмовій формі порядок надання кредиту відповідно до норм цивільного законодавства та нормативно-правових актів Національного Банку України. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що кредитний договір №014/0043/74/74033 від 28 квітня 2007 року, укладений між банком та [PERSON] не протирічить чинному законодавстві, є дійсним та обов'язковим для виконання. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль» був укладений кредитний договір №014/0043/74/74033, за яким банк надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 382 729 дол. 70 цент. США на споживчі цілі зі сплатою 1/240 від суми ліміту отриманого кредиту,щомісячно, строком до 04 жовтня 2027 року. Твердження позивача про те, що при укладенні вказаного договору були відсутні істотні умови договору щодо умов виконання зобовязання кредитодавця надати кредитні кошти позичальнику, спростовуються наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На момент укладення кредитного договору №014/0043/74/74033 від 28 квітня 2007 року, позивач був ознайомлений зі змістом вказаного договору, був згоден з усіма умовами і наслідками порушення зобов'язань за цим договором. Вказане підтверджується підписом [PERSON] на вказаному договорі. В матеріалах справи є також копія додаткової угоди №014/0043/74/4033/01 до кредитного договору разом з графіком платежів. Підпис позичальника у цих документах дає підставу для висновку, що він був ознайомлений зі всіма умовами договору, і погодився з ними шляхом вчинення свого підпису. Крім того, в п. 8.2. кредитного договору передбачено, що сторони погодилися, що з укладенням договору сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та що не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом договору. Посилання позивача на недійсність вищевказаного договору спростовуються наступним. Згідно п.п. 1 кредитного договору №014/0043/74/74033 від 28 квітня 2007 року кредитні кошти банком [PERSON] видавалися в іноземній валюті на суму 382\~729 дол. 70 цен. США. Банк належним чином виконав свої зобовязання по кредитному договору, а саме надав кредит готівкою в сумі 382\~729 дол. 70 цент. США. Тобто згідно істотних умов договору зобовязання визначено в іноземній валюті. Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України « про систему валютного регулювання кредитного контролю» визначено, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку встановленого законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити податки. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ « Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії. Відповідно до ст. 47 ЗУ « Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензій банки мають право здійснювати такі банківські операції : розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, операції з валютними цінностями. Відповідно до п.8.12 Правил використання готівкової іноземної валюти на території України затверджених Постановою Правління НБУ № 200 від 30 травня 2007 року фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію використовувати готівку іноземну валюту для проведення валютних операцій відповідно до отримання генеральних ліцензій НБУ на здійснення валютних операцій. На момент укладення кредитного договору №014/0043/74/74033 від 28 квітня 2007 року ПАТ « [PERSON] Аваль» мав банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції ч.1 п. 5-11 ч.2 ЗУ « Про банки та банківську діяльність» від 11 жовтня 2006 року (копія якої міститься в матеріалах справи). Відповідно до Дозволу ВАТ «[PERSON] Аваль» має право здійснювати операції з валютними цінностями із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, тобто здійснювати кредитування в іноземній валюті. Відповідно до ст. 19 ЗУ « Про захист прав споживачів» підприємницька практика вважається нечесною, якщо вводить споживача в оману, зокрема стосовно іншого способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Однак, позивачем не наведено жодних обставин, стосовно яких його введено в оману при укладанні кредитного договору №014/0043/74/74033 від 28 квітня 2007 року та приховуванні інформації про те, що його вибір не був свідомим. Таким чином, з огляду на вищевказане, нормами чинного законодавства дозволено надання банкам кредитні кошти в іноземній валюті, оскільки у ПАТ « [PERSON] Аваль» є наявна ліцензія та письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, то суд вважає вимоги позивача щодо визнання кредитного договору недійсним є безпідставними.

Outcome: dismissed