Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], на обґрунтування якого повідомив, що згідно договору позики від 13.05.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 293 та посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В., він та відповідач домовились про позику грошей в сумі 126 550 (сто двадцять шість тисяч п'ятсот п'ятдесят ) гривень, що еквівалентно 5000 (п'яти тисячам) доларів США, згідно офіційного валютного курсу НБУ, встановленого на момент укладення даного договору, у свою чергу позичальник [PERSON] зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Відповідно до договору за користування грошовими коштами позичальник також зобов'язаний сплатити позикодавцю 20% (двадцять відсотків) від зазначеної суми. Грошові кошти в указаному розмірі передані ним та прийняті [PERSON], однак відповідач свої зобов'язання щодо повернення коштів у строк до 13.12.2016 року не виконав, кошти в сумі 126 550 грн. та 20 % від зазначеної суми за користування грошовими коштами станом на 14.12.2016 року не повернув, чим прострочив виконання зобов'язання. На виконання договірних зобов'язань відповідач 17.01.2017 року повернув йому кошти в розмірі 600 доларів США, що еквівалентно станом на день повернення коштів в українській гривні 16 632 грн., та 03.12.2017 року в розмірі 900 доларів США, що еквівалентно станом на день повернення коштів в українській гривні 24 435 грн., і загалом становить 41 067 грн., а отже, залишок боргу становить 85 483 грн. Також він має право на стягнення інфляційних витрат та пені. У зв'язку з чим просив стягнути з [PERSON], залишок суми позики за договором позики від 13.05.2016 року в розмірі 85 483 грн., із них: 20% від суми позики за користування коштами, що становить 25310 грн.; 30798 грн.71 коп. пені за невиконання грошового зобов'язання; 13898 грн. 13 коп. інфляційних втрат, що загалом становить 155 489 грн. 84 коп. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, або розгляду справи за її відсутності до суду не направила. Оголошення про виклик відповідача у судове засідання були опубліковані на сайті Ладижинського міського суду за посиланням https://lgm.vn.court.gov.ua/sud0211/pres-centr/ogoloshenya_pro_vukluk/. Відповідно до ч.4 ст.223, ч. 1 ст.280 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Дані правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов'язань, що виникли між сторонами. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України, а в ч.1ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.525,526,527,530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, що випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом (позиція Верховного суду України від 02.09.2015 року у справі № 6-369цс15). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку 1 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003року. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 13.05.2016 року укладено договір позики грошей в сумі 126550 (сто двадцять шість тисяч п'ятсот п'ятдесят ) гривень, що еквівалентно 5000 (п'яти тисячам) доларів США, згідно офіційного валютного курсу НБУ, встановленого на момент укладення даного договору, який зареєстровано в реєстрі за № 293 та посвідчено приватним нотаріусом Гайсинського нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. Позичальник [PERSON] зобов'язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів та 20% (двадцять відсотків) за користування грошовими коштами від зазначеної суми. Грошові кошти в указаному розмірі передані позикодавцем та прийняті позичальником, однак позичальник свої зобов'язання щодо повернення коштів у строк до 13.12.2016 року не виконав, кошти в сумі 126 550 грн. та 20 % від зазначеної суми за користування грошовими коштами станом на 14.12.2016 року не повернув, чим прострочив виконання зобов'язання. На виконання договірних зобов'язань відповідачем повернуто тільки 41 067 грн., а отже, залишок боргу становить 85 483 грн. Окрім того, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 20% від суми позики, що становить 25 310 грн., пеню у розмірі 30 798,71 грн. та інфляційні втрати від знецінення грошової одиниці у розмірі 13 898,13грн., що підтверджено проведеними розрахунками, які ніким не оскаржені, а тому приймаються судом до уваги. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із договору позики № 293 від 13.05.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Новаківським Б.В. видно, що [PERSON] та [PERSON] уклали цей договір щодо позики грошових коштів у сумі 126 550 гривень, що еквівалентно 5 000 доларів США, згідно офіційного валютного курсу Національного банку України, встановленого на момент укладення договору. Із розписки [PERSON] від 17.01.2017 року видно, що він отримав від [PERSON]. по договору позики від 13.05.2016 року частину грошей у розмірі 600 доларів США. Із розписки [PERSON] від 17.01.2017 року видно, що він отримав від [PERSON]. по договору позики від 13.05.2016 року частину грошей у розмірі 900 доларів США. Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Оскільки, [PERSON] добровільно не виконує взятих на себе зобов'язань із повернення боргу, у зв'язку з чим станом на 08.11.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 85 483 грн., 20% від суми позики, що становить 25 310 грн., пеню у розмірі 30 798,71 грн. та інфляційні втрати від знецінення грошової одиниці у розмірі 13 898,13грн., і тим самим порушує законне право [PERSON] на отримання коштів, тому суд має підстави для задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У даному випадку ціна позову згідно із п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України складає 155 489,84 грн. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 704, 80 грн. Відповідно до поданої позивачем квитанції № N1C3J36290 від 05.01.2018року ним сплачено судовий збір у сумі 1 554,89грн., який підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Із матеріалів цієї справи видно, що такі витрати підтверджено актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги 04.01.2018, а також квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 04.01.2018року, і становлять 1 000,00грн., та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі 10-13, 81, 133, 137, 141, 258, 263-265, 267, 274-279, 430 ЦПК України,

Outcome: approved