Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України стягувати з відповідача на свою користь на утримання їх невпонолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення ними повноліття, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач 03.06.2014 року подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судовому засідані, яке відбулось 20.05.2014 року, позивач вимоги та доводи позовної заяви також підтримала, просила позов задовилити в повному обсязі. Відповідач 29.05.2014 року подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Перевіривши законність визнання позову та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого виконкомом Бондарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 07.10.2000 року було укладено шлюб, актовий запис № 5. Під час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується копією рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 19.05.2014 року у справі № 286/1472/14-ц. Сторони зареєстровані в [ADDRESS], що стверджується копіями паспортів [NUMBER] та [NUMBER], однак фактично проживають окремо. Діти проживають разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою виконкому Бондарівської сільської ради № 306 від 18.03.2014 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач ухиляється від вказаного обов'язку, матеріальної допомоги позивачу на утримання неповнолітніх дітей не надає. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України стан здоров'я і матеріальне становище дітей та платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі визначеному в позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved