Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ НФ Трейдінг Україна за участі третьої особи: Другий Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, по якому просить зняти арешт з усього майна та заборону на відчуження усього майна, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), який мешкає за адресою: м. Одеса, пр-т М. Жукова, 77, корп. А, кв. 63. При цьому посилається на те, що було накладено арешт на майно [PERSON] у звязку із відкриттям виконавчих проваджень щодо нього. Однак після закриття вказаних виконавчих проваджень арешт не було знято. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив провести засідання без фіксації технічними засобами. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, поважних причин неявки суду не надавав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявний лист від Другого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУ юстиції в Одеській області що на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, де боржником є [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд здійснює способи захисту, передбачені ст. 5 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебували наступні виконавчі провадження: виконавче провадження № 46191174 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області № 917/2270/14 від 21.10.2014 року щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь ТОВ НФ Трейдінг Україна; виконавче провадження № 46191668 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області № 917/2269/14 від 20.11.2014 року щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь ТОВ НФ Трейдінг Україна. У звязку з цим державним виконавцем було накладено арешт на все майно та оголошено заборону на відчуження всього майна, що належить [PERSON] 02.11.2017 року державним виконавцем ДВС було винесено в рамках вищезазначених виконавчих проваджень постанови від 02.11.2017 року № 46191668 та № 46191174 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження. У вказаних постановах, копії яких наявні в матеріалах справи, зазначено, що по указаних виконавчих провадженнях відсутня будь-яка можливість здійснити стягнення коштів, у звязку з тим, що боржник пенсії не отримує (довідка УПФУ), кошти на банківському рахунку відсутні (лист ПАТ Укрсоцбанк), майно, на яке можна звернути стягнення, не виявлено (акт державного виконавця), нежитлове приміщення боржника знаходиться в іпотеці ПАТ УкрСоцбанк (витяг з реєстру). Відповідно до листа головного державного виконавця Другого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУ юстиції в Одеській області станом на 28.11.2017 р. на примусовому виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження, де боржником є [PERSON]. Відповідно до п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження у разі повернення виконавчого документа стягувачу арешт з його майна знімається. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику . Згідно ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 20 ЦК України, кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке особа здійснює на свій розсуд і у спосіб, передбачений законом або договором (ст. 16 ЦК України), залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідків, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом .Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved