Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті його баби [PERSON] , оскільки пропустив його з поважних причин, так як не знав, що остання посвідчила на його користь заповіт. Позивач заявлені вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд відповідною заявою. Представник відповідача Буринської міської ради просив розгляд справи провести без його участі, в задоволенні позову не заперечував, про що повідомив до суду відповідною заявою. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази і давши їм оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в м. Буринь Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця, довідкою Буринської міської ради, правовстановлюючими документами на нерухоме майно (а.с.6,9,13-16). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України). В силу ч. 3 ст. 1272 ЦК України за заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, та сформульованої відповідно до рішень цього Суду правової позиції, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За життя, спадкодавець [PERSON] залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори Сумської області Анохіним О.В. 28.03.2007 року та зареєстрований в реєстрі за №402, яким все своє майно заповіла [PERSON] , що вбачається з копії заповіту та витягів із Спадкового реєстру (а.с.7,8,44). [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, не подав у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки про наявність заповіту дізналася лише у червні 2020 року і ця обставина не заперечується відповідачем. Таким чином, до теперішнього часу спадщина залишається відкритою, а нотаріусами свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що також вбачається із інформаційної довідки із Спадкового реєстру та повідомлення нотаріуса (а.с.24,43). Згідно з положеннями\~ ст.63 ЗУ «Про нотаріат»\~в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. За змістом пунктів 7, 188, 209, 214 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. При цьому, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17, які є обов`язковими для врахування судом в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Приймаючи до уваги, що позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, так як спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася взагалі, суд приходить до переконання, що строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений ним з поважних причин, що є підставою для визначення йому додаткового строку на вчинення вказаних дій.

Outcome: approved