Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що його мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, не приділяє йому належної уваги. Так, він тривалий час проживав не з матір'ю, а у бабусі з дідусем [PERSON] та [PERSON] - батьковими батьками. Вони готували його до 1-го класу. Після смерті дідуся [PERSON] ним став опікуватися батьків брат - [PERSON]. Наприкінці літніх канікул у 2010 році його бабуся по материній лінії [PERSON] повідомила, що здасть його з іншим братом та сестрою в інтернат, оскільки мати виїхала на заробітки, а вона (бабуся) не може опікуватися ними. Це завдало йому психологічної травми. За час проживання в інтернаті батьки не цікавилися ним та іншими дітьми, не відвідували їх, не були присутніми на батьківських зборах. На канікули з інтернату він їздив до своєї бабусі [PERSON] або ж дядька [PERSON], останній оплачував йому проїзд, купував одяг, возив відпочивати на море. Його мати [PERSON] офіційно не працює, за місцем проживання в с.Тулиголове вона характеризується негативно. Батько також неодноразово притягувався до відповідальності, не працює, зловживає спиртними напоями, а також вживає наркотичні засоби, його життям не цікавиться. Між ним та батьками немає родинних стосунків, він не відчував батьківського тепла і турботи. Мати не спілкується з ним, не цікавиться станом його здоров'я, не займається його утриманням та вихованням. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить позбавити його матір [PERSON] батьківських прав щодо нього з підстав ухилення від виконання батьківських обов'язків по його вихованню. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з указаних вище підстав. Представник позивача - адвокат Калініченко О.В. позовні вимоги [PERSON] підтримала. Законний представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та надав показання в якості свідка про те, що [PERSON] є сином його рідного брата [PERSON]. Батьки [PERSON] не займаються вихованням та утриманням сина. [PERSON] проживає в будинку-інтернаті, куди його разом з іншими дітьми здала бабуся. На канікулах він живе у нього - свого дядька. Він ([PERSON].) дбає про [PERSON], так само, як про свого рідного сина. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначивши, що вона не ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дітей. Діти справді проживають в інтернаті, тому що вона змушена працювати неофіційно в м.Києві, щоб їх утримувати, оскільки бабуся дітей (а її мати) також підробляє у Києві, дітей немає на кого залишити. Проте вона постійно відвідує дітей у інтернаті, на канікулах забирає їх додому. Останні рази син [PERSON] не хотів приїздити додому на канікули, а їздив у м.Вишгород до дядька, посилаючись на те, що у нього немає друзів в с.Тулиголове, а у Вишгороді йому цікавіше. Вона не має грошей на те, щоб звозити дітей на море, але працює, щоб утримувати дітей, купує дітям, у т.ч. [PERSON] одяг. Вважає, що рішення [PERSON] позбавити її батьківських прав прийнято під впливом дорослих і не є його власним бажанням, оскільки для цього відсутні підстави. Прокурор в судовому засіданні не підтримала позов і вважає, що відсутні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON]. Представник третьої особи - служби у справах дітей Кролевецької РДА в судовому засіданні не підтримала позовних вимог, надавши висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських право щодо сина [PERSON]. Представник третьої особи - Путивльської загальноосвітньої школи-інтернату до суду не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] - батько позивача [PERSON] до суду не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, його представників, відповідачки, думку прокурора та представника служби у справах дітей Кролевецької РДА, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, а також висновок Кролевецької РДА про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON], суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.п.15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України N3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При розгляді справи з наявних у ній доказів судом не встановлено таких обставин, які б давали підстави вважати, що [PERSON] свідомо з наявністю її вини ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей, зокрема і сина [PERSON]. Так, надана стороною позивача довідка Путивльської загальноосвітньої школи-інтернату від 4.04.2014 року «Інформація щодо прийняття участі у вихованні сина [PERSON] матір'ю [PERSON]» (а.с.17) є суперечливою, оскільки містить дані про те, що [PERSON] не цікавиться життям сина [PERSON], разом з тим вказується на те, що вона відвідувала школу і спілкувалася з класним керівником сина. При цьому інформація про відсутність турботи про сина надана зі слів дитини без перевірки фактів. Бажання ж дитини провести канікули у бабусі чи дядька (як вказано у довідці) не може свідчити про ухилення матері від виконання батьківських обов'язків. Крім того, щодо цієї обставини в ході розгляду справи відповідачкою було надано пояснення про те, що у [PERSON] немає друзів в с.Тулиголове і він сам говорив матері, що йому цікавіше провести канікули у м.Вишгород, де у нього є друзі. Ці пояснення [PERSON] не заперечувалися стороною позивача. Щодо наданої Тулиголівської сільською радою характеристики на [PERSON] (а.с.16), то вона є суперечливою за свої змістом і не може бути врахована судом як доказ невиконання відповідачкою батьківських обов'язків. Зокрема, у даній характеристиці вказано, що [PERSON] не займається вихованням дітей, проте не зазначено як і в чому саме це виявляється; йдеться про те, що [PERSON] негативно характеризується, але не вказано причин та конкретних фактів для негативної характеристики, а при цьому зазначено, що компрометуючі матеріали щодо [PERSON] відсутні, заходи адміністративного впливу до неї не застосовувались. В іншій характеристиці (а.с.58) вказано, що [PERSON] займається матеріальним забезпеченням дітей та їх вихованням. Допитаний в якості свідка сільський голова Тулиголівської сільської ради [PERSON] не навів обставин на підтвердження негативно характеризуючих даних [PERSON], крім того, що вона тривалий час не проживає на території села. Однак відсутність за місцем проживання не може свідчити про незадовільну поведінку особи чи ухилення від виконання батьківських обов'язків, а в ході розгляду справи було встановлено, що тривала відсутність [PERSON] за місцем проживання об'єктивно обумовлена тим, що в селі немає роботи, а їй необхідно утримувати трьох дітей, у зв'язку з чим [PERSON] неофіційно працює у м.Києві. Також сільський голова повідомив, що на засіданні виконавчого комітету Тулиголівської сільської ради розглядалося питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] у зв'язку з його зверненнями, за результатами чого прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав. Указане підтверджується письмовими доказами, зокрема рішенням виконавчого комітету Тулиголівської сільради від 16 січня 2014 року №01 (а.с.59). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] в с.Тулиголове Кролевецького району від 7.07.2014 року сім'я [PERSON] проживає в будинку житловою площею 54 кв.м., в будинку чисто, є місця для навчання та проведення дозвілля дітей, є запас продуктів харчування, обробляється присадибна ділянка, в господарстві тримають індиків та курей (а.с.60-63). Обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] здійснювалося також службою у справах дітей Кролевецької РДА, про що 13 січня 2014 року складено акт, відповідно до якого умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам; в будинку тепло, чисто, у кімнатах є необхідні меблі; для кожного з дітей відведено достатньо місця для сну та відпочинку; діти у повному обсязі забезпечені продуктами харчування, одягом; сини [PERSON] та [PERSON] навчаються у Путивльскій школі-інтернаті, на канікули приїжджають додому, дочка [PERSON] навчається у Путивльському педагогічному коледжі та також їздить додому; сім'я обробляє присадибну ділянку, тримає індиків, курей (а.с.12). За даними служби у справах дітей Кролевецької РДА та виконавчого комітету Тулиголівської сільради сім'я [PERSON] перебуває під наглядом і за нею здійснюється контроль щодо умов проживання та виховання дітей. Протягом періоду здійснення інспектування сім'ї [PERSON] служба у справах дітей Кролевецької РДА та виконавчий комітет Тулиголівської сільради не встановили підстав та вбачають за недоцільне позбавляти [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON]. Судом проаналізовані показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з яких також не встановлено обґрунтованих підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Так, показання [PERSON] та [PERSON] (дядька та тітки [PERSON]) про те, що вони цікавляться життям та навчанням свого племінника, допомагають йому матеріально, жодним чином не доводять факту ухилення матері від виконання батьківських обов'язків. Остання сама підтвердила, що її матеріальний достаток не є високим і вона матеріально не в змозі організувати дітям відпочинок на морі, але при цьому забезпечує дітей продуктами, одягом тощо. Свідок [PERSON] підтвердила, що її дочка через відсутність роботи в селі та з метою утримання і забезпечення своїх дітей виїздить на заробітки у м.Київ, але між нею та дітьми підтримуються позитивні сімейні стосунки. Причиною влаштування дітей до інтернату була потреба шукати роботу за межами села, як їй ([PERSON].), так і дочці - [PERSON], щоб мати змогу матеріально забезпечувати сім'ю. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON], наданого Кролевецькою РДА, вбачається, що в сім'ї [PERSON] до 2010 року не було помічено проблем у вихованні дітей. У 2010 році [PERSON] виїхала на заробітки у м.Київ, у зв'язку з чим діти були направлені бабусею [PERSON] на проживання у Путивльську школу-інтернат. Оскільки за місцем проживання та у школі-інтернаті мати на той час не з'явилася, службою у справах дітей було вжито заходів для розшуку [PERSON] У січні 2011 року [PERSON] повернулася в с.Тулиголове. Протягом 2011-2013 року до служби у справах дітей не надходило матеріалів щодо неналежного виконання [PERSON] батьківських обов'язків. У 2013 році сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Кролевецького районного центру служб для сім'ї, дітей та молоді. У зв'язку з надходженням звернення від [PERSON] з приводу позбавлення його матері батьківських прав щодо нього відбувалося вивчення та аналіз проблеми цієї сім'ї, за результатами чого із зібраних матеріалів, у т.ч. інформації Путивльської школи-інтернату комісія з розгляду даного питання прийшла до висновку про відсутність підстав та недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] (а.с.55, 56). Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення у справі «Савіни проти України»). Таких виняткових обставин суд не вбачає. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зважаючи на викладене вище та встановлені судом обставини, суд не вбачає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] сприятиме захисту інтересів останнього. Стороною позивача не надано доказів наявності підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення [PERSON] батьківських прав, і зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав суттєво впливає на права та інтереси як батьків, так і дітей, позбавляє дитину можливості рости та розвиватися в сім'ї, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та емоціях за відсутності достатніх доказів кожної обставини, яка б надавала підстави для позбавлення особи батьківських прав. Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а судом встановлено, що [PERSON] категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, прагне і бере участь у вихованні та утриманні дітей, суд приходить до висновку, що така позиція дитини щодо позбавлення її матері батьківських прав є передчасною, зумовленою особливостями її вікового розвитку та впливом дорослих осіб-родичів, між якими існують непорозуміння особистого характеру. За викладених обставин, виходячи з інтересів дитини, суд не вбачає підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], а тому приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. При цьому, враховуючи ситуацію, що склалася в сім'ї [PERSON], та звернення дитини, суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина [PERSON] та покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. Відповідно до ст.ст.150, 155, 164 Сімейного кодексу України, п.п.15, 16, 18 постанови пленуму Верховного Суду України N3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: dismissed