Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON]з позовом про виз-нання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON] пере-бувають на реєстраційному обліку за даною адресою, як члени сім'ї (колишня дружина та дочка позивача), але з серпня 2013 року у вказаній квартирі не проживають. Позивач змушений нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, йому створені перешкоди в реалізації у повному обсязі права власності на житло. Просив визнати [PERSON],[PERSON]таки-ми, що втратили право користування жилим приміщенням. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 02 грудня 2015 ро-ку позов [PERSON] в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користуван-ня житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS] залишено без розгляду. У судове засідання позивача надав заяву, відповідно до змісту якої на задоволенні позо-ву наполягав у повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві, просив розглядати спра-ву за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явилася надала заяву про розгляд справи за її відсут-ністю, відповідно до змісту якої позов визнала в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судо-вого процесу технічними засобами. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши пра-вовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають засто-суванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі догово-ру дарування від 24 липня 1997 року, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6), якою, в силу ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій роз-суд. [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 24). На підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 18 січня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12). Відповідно до складеного акту обстеження житлово-комунальних умов проживання [PERSON] від 05 серпня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають два роки (а.с. 15). Позивач за відсутності відповідача несе додаткові витрати з оплати житлово-комуналь-них послуг. Власність зобов'язує, тягар утримання майна покладається на власника - ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України. Чинним цивільним законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 391 ЦК України) встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі - усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Украї-ни, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживан-ня членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, корис-туються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на кори-стування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухва-лює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). За вказаних обставин суд вважає, що відповідач не проживає більше встановленого чинним законодавством строком за місцем реєстраційного обліку без поважних причин, його перебування на реєстраційному обліку за адресою житла, належного позивачу на праві приват-ної власності, створює останньому перешкоди у реалізації його прав, які слід усунути шляхом визнання [PERSON]такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved