Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач зазначав, що [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті постійно проживала у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] залишила заповіт від 28 грудня 2016 року, згідно з яким вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Тому ним було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом до Броварської міської державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса від 02 липня 2019 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану квартиру, оскільки оригіналів правовстановлюючих документів у нього на неї не було. За запитом державного нотаріуса до Комунального підприємства Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентаризації» було отримано довідку, згідно якої квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності матері [PERSON] - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.11.1995 р. Мати [PERSON] - [PERSON] була зареєстрована та проживала постійно в квартирі [ADDRESS] та померла [INFO] , про що зроблено актовий запис про смерть №15834 від 18.08.2008 р. у відділі реєстрації смерті у м. Києві. Факт проживання матері з дочкою підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 08.10.2019 р. Свідоцтво про народження [PERSON] не зберіглося, на час виготовлення документів на особу [PERSON] в її документах було вказано прізвище як « [PERSON] », а і документах її матері -« [PERSON] ». Проте, в актовому записі №52 від 28.10.1952 р. про народження [PERSON] взагалі було вказано прізвище « [PERSON] », і батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Натомість, в довідках про реєстрацію місця проживання вірно було вказано прізвища як матері так і доньки [PERSON] , а також місце їх народження с. Грезля Поліського району Київської області. Тому вважає за необхідне просити суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки документи про народження відсутні, у відомостях органів реєстрації актів цивільного стану інформація відсутня, а яка міститься невірно відображена в документах на особу померлої та її матері. З метою оформлення своїх спадкових прав змушений звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Посилаючись на викладене, позивач просив суд встановити факт родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] , як рідної доньки з матір`ю; встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Заперечуючи проти позову відповідач [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому зазначала, що є дочкою [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 серпня 2008 року, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала на праві власності її матері [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, яке видане 28 листопада 1995 року представництвом фонду держмайна м. Бровари, на підставі розпорядження від 28 листопада 1995 року. Починаючи з 1998 року і по день смерті її мама [PERSON] проживала разом з нею та вела спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , відповідно до акту №447-Г від 03.12.2019 р., складеним комісією Департаменту житлового господарства Вінницької ради, в якому зі слів сусідів, [PERSON] проживала на день смерті разом із своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме з 1998 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 09.12.2019 р., складеного депутатом Броварської міської ради Мельник О.М., в якому зазначено, що зі слів сусідів, власниця квартири [PERSON] з 1998 року по день своєї смерті, не проживала за адресою: [ADDRESS] , а проживала у своєї меншої доньки [PERSON] , і була похована за місцем смерті у місті Вінниця. Комунальні послуги за квартиру сплачувались [PERSON] , про що свідчать оригінали квитанцій. [INFO] в м. Бровари померла сестра відповідача [PERSON] . На час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у квартирі, за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті, відповідач здійснила її поховання в м. Бровари. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про поховання [PERSON] від 31 грудня 2018 р. та довідкою про причину смерті Броварської багатопрофільної лікарні №381 від 31.12.2018 р. Відбула ритуальні поминальні обряди на дев`ять та сорок днів. За життя сестра [PERSON] була не одружена, дітей не мала, страждала на алкогольну залежність. Після смерті сестри спадкового майна не залишилося, оскільки квартира належала на праві власності їхній матері [PERSON] . За життя матері та після її смерті і по теперішній час відповідач виконувала всі обов`язки, щодо утримання в належному технічному стані квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій остання була зареєстрована та проживала, з 1998 року і по даний час виключно, вона здійснювала, як член сім`ї [PERSON] оплату за комунальні послуги за квартиру. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . В установлений законом строк до Броварської міської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері та сестри, вона не зверталася, оскільки вважала, що будучи єдиним спадкоємцем зможе безперешкодно оформити свої спадкові права в будь-який час. Від спадщини не відмовлялася. Державний нотаріус Броварської міської державної нотаріальної контори Журавська В.В. роз`яснила відповідачу, що строк для прийняття спадщини сплив, тому вона має право звернутися до суду з цивільним позовом про встановлення факту проживання із спадкодавцем. Посилаючись на викладене, відповідач просила суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та її рідною дочкою [PERSON] , [INFO] , встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник адвокат Усенко М.М. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник адвокат Бойко Л.В. позовні вимоги за первісним позовом не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Зустрічний позов підтримали, просили про його задоволення в повному обсязі, надали пояснення аналогічні позовній заяві. В судове засідання представник третьої особи за первісним позовом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду листа про розгляд справи у відсутність представника, покладалися на розсуд суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач є дружиною її брата, з 1998 року до моменту смерті матір відповідача проживала разом з останньою в м. Вінниці, до цього жила в м. Бровари, де жила із ще однією дочкою, яка її ображала. Після переїзду матері до м. Вінниці дочка не підтримувала зв`язок з нею. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сестрою покійного чоловіка відповідача за первісним позовом, до 1998 року мати відповідача проживала у м. Бровари з старшою дочкою, яка вела нездоровий спосіб життя, тому вона переїхала жити у м. Вінниця, де до смерті проживала з дочкою відповідачем [PERSON] . Старша дочка зв`язок з матір`ю не підтримувала, поховання матері здійснювала відповідач. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою відповідача, з 1998 року матір відповідача [PERSON] проживала разом з нею до моменту смерті, комунальні послуги за спірну квартиру сплачувала відповідач. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою відповідача, [PERSON] ображала матір, остання жила у свідка, так як дочка її била, відповідач приїхала і забрала матір, більше вона не повернулася, померла у м. Вінниці. Позивача не знає, про заповіт нічого невідомо. В судовому засідання свідок [PERSON] показала, що є сусідкою відповідача, мати [PERSON] до смерті проживала у м. Вінниці, приїжджала до м. Бровари лише щоб сплатити комунальні послуги. [PERSON] проживала у спірній квартирі, вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями. Позивача не знає, про заповіт нічого невідомо. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18 серпня 2008 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №15834. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала на праві власності її матері [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, яке видане 28 листопада 1995 року представництвом фонду держмайна м. Бровари, на підставі розпорядження від 28 листопада 1995 року №826. Дата реєстрації 01.12.1995 р., реєстровий №1-4959, книга 46. Відповідач за первісним позовом [PERSON] є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження та укладення шлюбу відповідача. Також, дочкою [PERSON] була [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтвердження свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 31 грудня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №1284. За життя, а саме від 28 грудня 2016 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу за первісним позовом [PERSON] . Постановою державного нотаріуса від 02 липня 2019 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки оригіналів правовстановлюючих документів у нього на неї не було. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкового майна не залишилося, оскільки спірна квартира належала на праві власності матері останньої - [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з пунктом 3.1. роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верхового суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно ч. 4 ст. З СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що з 1998 року по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала в м. Вінниця разом зі своєю дочкою відповідачем за первісним позовом [PERSON] , вела спільне господарство, та була похована останньою у м. Вінниця за власний кошт. Також відповідач сплачувала комунальні послуги, які були надані за адресою: [ADDRESS] , оскільки інша дочка померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями. [PERSON] була похована сестрою відповідачем [PERSON] у м. Бровари за власні кошти. Вищевказані обставини знайшли своє відображення у письмових матеріалах справи та підтверджені показами свідків у судовому засіданні. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] на момент смерті матері проживала з нею більше 5 років, відповідно до норм ст. 1264 ЦК України, має право на спадкування у четверту чергу за законом. Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 27.01.2020, прізвища [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ), а також рос. [PERSON] (свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтво про народження, запис російською мовою [PERSON] , мати [PERSON] ; свідоцтво про укладення шлюбу, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі та, відповідно, про відмову в задоволенні первісного позову в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved