Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що народився 15 квітня 1955 року в с. Кононча Канівського району Черкаської області. У його свідоцтві про народження серії ЯЭ № 130225 виданого сільською радою с. Кононча 13.04.1955 року зазначені батьки: батьки [PERSON] та мати [PERSON]. Національність у батьків у свідоцтві про народження зазначена українці. Його батько [PERSON], народився 27.01.1917 року у с. Кумейки Черкаського району, був уродженим поляком, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Його батьки (дід та баба) за національністю були поляками. Дід, [PERSON] на території України проживав у звязку з тим, що працював лісником у графа Браницького який мав маєтки на території нинішнього Черкаського району (с. Кумейки, с. Слобода Мироновича Гута Межиріцька). Після революції 1905 року, дід як учасник подій на панцернику «Потьомкін» переслідувався царським режимом і був висланий до Сибіру. У 1912-13 роках з дружиною та дітьми повернувся до с. Кумейки Черкаського району Черкаської області де проживав до смерті. За часів Російської імперії, а також за радянської влади поляків переслідували та піддавали репресіям, тому багато етнічних поляків міняли свої прізвища, імена на українські, а в документах змінювали свою національність, тому документи в яких зазначено, що його дід, баба та батько були етнічними поляками не збереглися. В жодних інших документах, в тому числі і паспортах, які йому видавались, не було вказано його національності. В даний час він прагне відновити та зберегти своє етнічне польське походження до положень Закону України «Про національні меншини в Україні». Встановлення факту польського походження йому необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливостей користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством [PERSON] для громадян пострадянських республік польського походження. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги вказані в заяві підтримали. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запоріжській області до судового засідання не зявився просив справу розглянути без участі представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міскрайонного управління юстиції у Запоріжській області. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства та Закону України «Про національні меншини в Україні». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився в с. Кумейки Черкаського району Черкаської області. Батько заявника був уродженим поляком, сповідував римо-католицьку віру, хоч і проживав на території України дотримувався традицій польської національності, виховувався в польських традиціях, в сімї розмовляв польською мовою, святкував польські та римо-католицькі свята, вважав себе поляком. В судовому засіданні свідок [PERSON] привередний до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність, суду показав, що батько заявника [PERSON] був його рідним дядьком, який придержувався польських традицій, сповідував римо-католицьку віру, в сімї говорив польською мовою. Свідок [PERSON] привередний до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність, суду пояснив, що заявник [PERSON] є активним членом Черкаської обласної громадської організації «Польський культурний центр імені [PERSON]», входить до активу цієї організації запрошується на офіційні прийоми з нагоди Дня незалежності [PERSON] до посольства [PERSON]. Показання [PERSON] підтвердженні Посвідченням виданим заявнику як члену Черкаської обласної громадської організації «Польський культурний центр імені [PERSON]» та свідоцтвом, що [PERSON] опанував польську мову. Жителі с. Кумейки Черкаського району Черкаської області [PERSON] та [PERSON] надали суду письмові пояснення, в яких вказали, що памятають батьків заявника [PERSON], які святкували католицькі свята, молились та спілкувались між собою на польській мові. Встановлення факту належності до польської національності заявнику необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатись пільгами, які гарантує уряд Польської [PERSON] особам польського походження. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвитку української нації її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної , мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність національна ідентичність, належність особи до певної нації або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнятий Закон України «Про національні меншини в Україні». У відповідності ст. 3 цього Закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно ст. 11 цього Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також на право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Оскільки в судовому засіданні встановлений факт того, що батько заявника був поляком, заявник має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «поляк», як це передбачено Законом України «Про національні меншини в України». Враховуючи викладене, суд вважає, що встановлення юридичного факту належності заявника [PERSON] до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому його заява про встановлення юридичного факту належності до польської національності підлягає до задоволення. Вимоги заявника [PERSON] про зобовязання відділу державної реєстрації цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міского управління юстиції про внесення змін до актових записів його дітей [PERSON] та [PERSON] зазначивши в графі національність »поля» замість «українець» задоволенню не підлягають, так як дані громадяни мають самі є дієздатними і самостійно можуть набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати . На підставі викладеного та

Outcome: partial