Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди , завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 22098.82 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.08.2017, близько 09 годині 40 хвилин, позивач рухався на автомобілі ВАЗ-2170,р.н. [NUMBER] , який належить йому на праві особистої власності, з напрямку від міста Балаклія до селища Андріївка Балаклійського району Харківської області по автодорозі Харків - Зміїв-Балаклія - Гороховатка зі швидкістю 80 км\\год. В районі 80 км + 350 м автодороги Харків- Зміїв-Балаклія- Гороховатка, тобто поблизу ПРАТ «Євроцемент Україна», в зустрічному напрямку рухався автомобіль ВАЗ-21063, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який виїхав на зустрічну смугу руху автодороги, тобто [PERSON] різко, непередбачувано, зманеврував вліво та виїхав на зустрічну смугу руху в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів . Коли позивач побачив, що автомобіль ВАЗ-21063 виїхав на смугу руху позивача , то він зразу ж, з метою уникнення зіткнення скерував автомобіль праворуч на обочину та застосував екстрене гальмування, однак уникнути зіткнення автомобілів не вдалося. Внаслідок зіткнення пасажири автомобілів отримали тілесні ушкодження, а водій автомобіля ВАЗ-21063 - [PERSON] помер в лікарні. Автомобіль ВАЗ-21063, р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на праві особистої власності належить [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За даним фактом дорожньо-транспортної пригоди слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Харківській області було відкрито кримінальне провадження № 12017220000000981 від 24.08.2017 року. Під час розслідування було встановлено, що вказана дорожньо- транспортна подія виникла в результаті порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] В діях позивача не вбачається порушень Правил безпеки дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, та відповідно ознак складу злочину передбаченого ст. 286 КК України. В результаті наведеної вище ДТП автомобіль позивача зазнав значних механічних ушкоджень, його дружина та донька - отримали легкі тілесні ушкодження.Донька - [PERSON] - згідно висновку судово-медичної експертизи № 300-БЛ/17 від 29.08.2017 року отримала наступні пошкодження: синець та поверхнева рана на лівій голені, які відносяться до легких тілесних ушкоджень . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 301-БЛ/17 від 29.08.2017 року внаслідок ДТП дружина - [PERSON] - отримала наступні пошкодження: садно на лобі, по одному синцю в околодочній ділянці праворуч та ліворуч, синець на лівому стегні, синець на правому колінному суглобі, садно на лівому колінному суглобі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно висновку автотехнічної експертизи № 994/17 від 07.12.2017 року в діях водія [PERSON] . вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП. Зважаючи на те, що учасники дорожньо-транспортної пригоди, окрім [PERSON] , не отримали відповідних тілесних ушкоджень, наявність яких є обов`язковою для кваліфікації дій винної особи за ст. 286 КК України, то 29.12.2017 року органами досудового розслідування винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12017220000000981 на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України. Наведена вище постанова не була оскаржена слідчому судді або прокурору згідно до вимог КПК України. Під час розслідування було встановлено, що відповідач [PERSON] давати покази відмовилась та пояснила, що у зв`язку з отриманим нею стресом, не пам`ятає події, які відбулися 24.03.2017 року. Наведена вище дорожньо-транспортна пригода стала можливою виключно з вини [PERSON] , що підтверджується також довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 26664/119-24-2017 від 12.12.2017 року. З метою врегулювати питання щодо відшкодування заподіяних матеріальних збитків та моральної шкоди позивач неодноразово звертався по телефону з усними заявами до доньки [PERSON] стосовно виплати матеріальних збитків, які заподіяно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Але на його намагання врегулювати це питання в досудовому порядку він отримував відповіді про відмову у виплаті грошових коштів, а також отримав погрози про те, що за її заявою позивача буде притягнуто до кримінальної відповідальності за незаконне, як на її погляд, вимагання грошових коштів. 08.04.2017 року позивач застрахував свій автомобіль в ПАТ «Оранта». Згідно з розрахунком ремонтної калькуляції № 1483/17 (звіт № 1483 по встановленню вартості відновлювального ремонту) сума вартості ремонту становить 80952 грн. 56 коп., в тому числі: - загальна вартість робіт - 19.644 грн.12 коп., - загальна сума фарбування - 17267 грн.25 коп., - загальна сума запчастин - 44041 грн. 19 коп. Сума страхового відшкодування, проведеного ПАТ «Оранта» від 17.04.2018 року, становить: 58853грн. 74 коп. Також сума страхового відшкодування, тобто 58853,74 грн.. Сума заподіяного матеріального збитку (різниця між вартістю ремонту та сумою страхового відшкодування) складає 22098 грн. 82 коп. (80952,56 - 58853,74 = 22098,82). Враховуючи те, що [PERSON] (дружина [PERSON] ) постійно проживала з останнім на час відкриття спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину і до неї перейшов обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, тобто [PERSON] Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 18.09.2018 року справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено у судове засідання. Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. 22 січня 2019 року ухвалою суду в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. 22 січня 2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву , в якій остання зазначила, що позивач не надав жодних доказів , що відповідач прийняла спадщину від померлого [PERSON] та взагалі , що останній дійсно мав зобов`язання відшкодування шкоди позивачу . 27 лютого 2019 року ухвалою суду в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. 27 березня 2019 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача розгляд справи призначений в режимі відеоконференції. В судовому засіданні 06 червня 2019 року судом ухвалено про заміну неналежного відповідача [PERSON] на [PERSON] 24 червня 2019 року до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] ,в якому вона просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що від позивача не надійшло жодної претензії чи вимоги до відповідача чи до нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори про стягнення суми матеріальних збитків внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в межах строку визначеному ст. 1281 ЦК України. 11 липня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якому він заначив, що первісному відповідачу [PERSON] та належному відповідачу [PERSON] достовірно було відомо про суму збитків заподіяних спадкодавцем [PERSON] позивачу та про заявлений у зв`язку з цим цивільний позов , але [PERSON] та [PERSON] не повідомили [PERSON] про відкриття спадщини та про те , хто саме є спадкоємцем після смерті [PERSON] .Крім того , представник позивача зазначив, що в усній формі позивач звертався до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди , але остання не побажала відшкодовувати шкоду. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Представник третьої в судове засідання не з,явився. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи , з,ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності , прийшов до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.08.2017 року близько 09.40 год в районі 80 км+350 м автодороги Харків - Зміїв - Балаклія -Гороховатка , тобто поблизу АРАТ «Євроцемент Україна» відбулося зіткнення автомобілів ВАЗ 2170 , р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21063 , р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого пасажири автомобілів отримали тілесні ушкодження , а водій [PERSON] помер в лікарні. Відповідно до висновку Харківського науково- дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України від 07.12.2017 року у діях водія автомобіля ВАЗ 21063 , р.н. [NUMBER] [PERSON] . вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України , які з технічної точки зору , знаходяться у причинному зв.язку з настанням ДТП. 29 грудня 2017 року слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в харківській області кримінальне провадження №12017220000000981 за фактом ДТП подальшим провадженням закрити за відсутністю ознак складу злочину передбаченого ст. 286 КК України. Цивільно - правова відповідальність позивача застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» , що підтверджується страховим полісом обов.язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2889/49 від 10.04.2017 року , строком до 09.04.2018 року. Страхова сума відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров,ю потерпілого у розмірі 200 000 грн, шкоду заподіяну майну 100 000 грн. . Франшиза складає 1000 грн. Відповідно до звіту складеного ФОП [PERSON] №1483 від 10.02.2018 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля ВАЗ 217030 , р.н. [NUMBER] , пошкодженого при ДТП 24.08.2017 року складає 63681,50 грн. з урахуванням ПДВ. Згідно з розрахунком ремонтної калькуляції № 1483/17 (звіт № 1483 по встановленню вартості відновлювального ремонту) , на яку посилається позивач у позовні заяві, сума вартості ремонту становить 80952 грн. 56 коп., в тому числі: - загальна вартість робіт - 19.644 грн.12 коп., - загальна сума фарбування - 17267 грн.25 коп., - загальна сума запчастин - 44041 грн. 19 коп. Як вбачається з бланку на одержання грошей ПАТ НАСК «Оранта» позивачу [PERSON] виплатила суму страхового відшкодування у розмірі 58 853,74 грн. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Для настання цивільної відповідальності повинні існувати чотири підстави: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою; 4) вина заподіювача шкоди. Разом з тим, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. В силу вимог ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Таким чином , суд не може прийняти наданий позивачем розрахунок ремонтної калькуляції № 1483/17 , в якості належного та допустимого доказу , щодо підтвердження вартості матеріальної шкоди завданої позивачу [PERSON] внаслідок дорожньо- транспортної-пригоди, яка сталася 24 серпня 2017 року. Як вбачається з матеріалів справи після смерті [PERSON] Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №553/2017.Після смерті [PERSON] ,який помер [INFO] , з заявою про прийняття спадщини звернулася його донька [PERSON] Матеріали спадкової справи не містять доказів видачі на ім,я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Зобов`язання по стягненню шкоди включаються до складу спадщини боржника. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю,але в межах вартості майна,одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто ,у розмірі,який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини,він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.2 та 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Ч. 1 ст. 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не звертався до відповідача [PERSON] ,як спадкоємця після смерті [PERSON] з письмовою вимогою про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди , а тому позивачем не виконані вимоги ст. 1281 ЦК України. Крім того, [PERSON] звернувся до суду з позовом до спадкоємця [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 10 жовтня 2018 року, тобто з пропуском передбаченого ст. 1281 ЦК України строку, крім того, належних доказів вартості майна, одержаного відповідачем у спадщину не надав, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України , у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed