Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільного неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надавши заперечення, у якому зазначив що він на даний час не має постійного заробітку, періодично виїжджає на заробітки до Росії, а тому його заробіток є нестабільним, вважає присудження аліментів у частці заробітку порушить права дитини, зауважив, що готовий сплачувати аліменти для утримання сина в твердій грошовій сумі, а саме по 700 грн. на місяць. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач з сім'єю не живе, як їй відомо, він займається бізнесом, має мінливий дохід. Та 1/4 частина від його заробітків є цілком достатньою для утримання дитини. Їй стало відомо, що відповідач має на меті розширяти бізнес, а тому просила стягнути саме частку від його доходів, оскільки вважає, що в подальшому вона буде більшою, ніж ті кошти, які він пропонує сплачувати добровільно. Свідок [PERSON] надала суду показання, що вона є повнолітньою донькою сторін по справі. На даний час навчається у ВНЗ в м.Києві, та оплату за її навчання повністю здійснює батько. Він періодично виїжджає в Росію на заробітки, та крім того продав частину своїх речей, щоб заплатити за її навчання. Щодо утримання меншого брата, їй відомо, що він проживає разом з мамою, та батько в разі необхідності надає їм кошти. Неповнолітній свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає з мамою. Батько періодично їздить в Росію на заробітки. Раніше вони з мамою спільно вели побут та утримували його. В цьому році в школу його зібрав лише батько, також в разі коли йому потрібні гроші він йому їх дає. За комунальні платежі сплачує мати. Випадків, щоб батько відмовляв у наданні коштів він не пам'ятає. За 2015 рік батько витратив на нього близько 8 тисяч грн.. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, врахувавши висловлену письмово та усно позицію відповідача та його представника, заслухавши свідків, з'ясувавши всі обставини справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 6 липня 1991 по 5 грудня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу (а.с.7). За час перебування в шлюбі, у сторін народився спільний син [PERSON], [INFO], що на даний час є неповнолітнім. Відповідач є батьком дитини позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.2), та не заперечується відповідачем. Неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем, що об'єктивно підтверджується довідкою (а.с.8) Відповідач регулярно виїжджає на заробітки в різні міста Росії, тому постійно разом з сином не проживає, що він також не заперечує, та такі обставини підтверджуються копією його закордонного паспорту і проїзних квитків (а.с.33-36), а також показаннями неповнолітнього свідка. Разом з тим відповідач не зареєстрований як ФОП, та не стоїть на обліку як безробітній. Сам по собі факт належності йому такого нерухомого майна як «кузня-майстерня» (а.с. 25-26) не підтверджує факту будь-якого стабільного заробітку відповідача. Офіційний прибуток [PERSON] за 2014 рік становить 12 000 грн. на рік(а.с.51), тобто розмір аліментів, в разі задоволення позовних вимог становитиме 250 грн. на місяць. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з вимог ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 184 СК України. В свою чергу, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що відображено і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Позивач заявила, що бажає стягувати з відповідача 1/4 його заробітку, при цьому вона не заперечувала тієї обставини, що відповідач має нестабільний мінливий прибуток, обсяг якого вона належними доказами не довела, крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не ухиляється від утримання свого неповнолітнього сина, а надає кошти як йому так і позивачці, що об'єктивно підтверджується платіжними квитанціями. Крім того відповідач надає допомогу на навчання їх спільній з позивачкою дочці, що також об'єктивно підтверджується платіжною квитанцією та показаннями свідка [PERSON]. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає за необхідне призначити у даному випадку аліменти в твердій грошовій сумі. При цьому суму суд визначив врахувавши обставини наведені у ст. 182 СК України. З урахуванням матеріального стану відповідача, який офіційно не працевлаштований та не має стабільного заробітку, при цьому є працездатним та має періодичні заробітки, та стверджує що в стані сплачувати чітко визначену судом суму коштів, а також з урахуванням матеріального стану позивача, яка також є працездатною особою, яка не працює, проте отримує пенсію за вислугу років в сумі 949 грн. на місяць. З урахуванням всіх наведених вище обставин, суд вважає, за можливе стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку, що відповідатиме інтересам дитини. В свою чергу вважає, що стягнення аліментів у зазначеній позивачкою частці від офіційного заробітку відповідача, виходячи з об'єктивних даних отриманих судом, не відповідає інтересам дитини, оскільки офіційні прибутки відповідача є занадто малими, та відповідна частка від заробітку відповідача становитиме суму меншу ніж передбачений законом мінімум. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. За таких обставин, враховуючи, що позивач відповідно до вимог Закону звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, то його слід стягнути з відповідача. При цьому слід враховувати, що сума судового збору на момент звернення позивача до суду становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2015 становить 1 218 грн., тому сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial