Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Якимівської селищної ради Якимівського району про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, за наступних обставин. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги після її смерті. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належав житловий будинок [ADDRESS] . У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки, за наданою КП «Якимівське БТІ» довідкою, будинок [ADDRESS] знасено. Цей будинок належав матері позивача на праві власності на момент її смерті, і, оскільки він є єдиним спадкоємцем, позивач вважає, що є всі підстави для визнання за ним права власності на цей будинок у порядку спадкування за законом. Той факт, що будинок знесено, на думку позивача не є перешкодою для визнаня за ним права власності, оскільки, у відповідності до вимог статті 349 ЦК України, власником не було подано заяву про внесення змін до дорежавного реєстру у зв`язку зі знищенням нерухомого майна, тобто право власності матері позивача не було припинено у встановленому законом порядку. На підставі вищевикладеного позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, на задоволенні позову сторона позивача наполягає. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надавши заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, відзиву на позов не надав. З урахуванням позиції сторін по справі, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд приходить до наступного. Так, згідно до наданої копії свідоцтва про смерть (а.с. 13), [INFO] померла [PERSON] . Як зазначає позивач, померла [PERSON] була його рідною матір`ю, однак, свідоцтво про народження позивача було втрачене, через що факт родинних відносин позивачем було встановлено у судовому порядку - рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 12.01.2021 року, яке набуло законної чинності 16.02.2021 року (а.с. 21). Матері позивача, [PERSON] , на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено копією договору купівлі-продажу від 09 серпня 2002 року (а.с. 8). Згідно до наданої копії постанови приватного нотаріуса Якимівського районного нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.05.2021 року (а.с. 18), позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через те, що спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS] знесено. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , оскільки він її рідний син. Згідно до даних Спадкового реєстру, інших спадкоємців, які б у встановленому законом порядку звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. Як вбачається з наданої копії постанови приватного нотаріуса Якимівського районного нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.05.2021 року (а.с. 18), позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через те, що спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS] знесено. Тобто, фактично у судовому засіданні було встановлено, що відсутнє майно, на яке позивач просить визнати право власності. При цьому позивач, посилаючись на положення статей 346, 349 ЦК України вважає, що оскільки право власності його матері на житловий будинок не було припинено у встановленому законом порядку, є підстави для визнання за ним права власності на це нерухоме майно у порядку спадкування. Проте, з такими посиланнями позивача, на думку суду, погодитися неможна, з огляду на наступне. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Дійсно, аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Проте, у статті 346 ЦК України, підставою для припинення права власності на майно також зазначено і смерть власника. Таким чином, у даному випадку право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] припинилося у зв`язку із її смертю. При цьому, виникнення права власності у позивача на цей будинок є фактично неможливим через фізичну відсутність майна, на яке він просить визнати право власності, а згідно до визначення, наданого у статті 316 ЦК України, право власності - це право особи саме на річ (майно), тобто виникнення цього права без існування речі (майна) об`єктивно не є можливим. Враховуючи наведене, у даному випадку судом не вбачається наявності підстав для задоволення вимог щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed