Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , Запорізького НДЕКЦ МВС України, треті особи: Вільнянський РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, Шевченківський відділ ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У січні 2019 року він вирішив розпорядитися своєю квартирою, однак під час підготовки документів для її продажу позивачу стало відомо, що на належне йому нерухоме майно накладено арешт. Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 01.02.2019 постановою державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 04.02.2010 накладений арешт на нерухоме майно. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.08.2009 за позовом [PERSON] [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] , стягнуто аліменти на її утримання. Однак за зазначеним рішенням позивач виконав свої обов`язки в повному обсязі. Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 01.02.2019 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області накладено арешт на нерухоме майно. Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькі області було відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь НДЕКЦ при ГУМВС суми боргу в розмірі 675,36 грн. Зазначений борг сплачений [PERSON] НДЕКЦ при ГУМВС у повному обсязі. Відповідно до відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України виконавче провадження № 53416978 закінчено. Однак позивач зазначає, що постанову про закінчення виконавчого провадження він не отримував, державний виконавець не зняв арешт з нерухомого майна. Таким чином, накладений арешт на нерухоме майно позивача позбавляє його права вільно реалізувати права власника. Позивач та його представник підтримали обставини, викладені у позовній заяві, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки будь-яких заборгованостей за виконавчими провадження у [PERSON] немає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у судове засідання не з`явився, натомість на електронну пошту суду 22.05.2019 від нього надійшов лист, у якому зазначено, що заборгованість в сумі 675,36 станом на 20.05.2019 перед Запорізьким НДЕКЦ МВС України Бурячковським Є. В, погашена в повному обсязі, матеріальних претензій до позивача не мають та проти задоволення позову не заперечують, а також надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Представник третьої особи Вільнянського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи Шевченківського відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області надіслав на електронну пошту суду клопотання про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. У судовому засіданні пояснення надала свідок [PERSON] , яка зазначила, що [PERSON] не має заборгованості по сплаті аліментів на її утримання. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового провадження, встановив такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст.10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 цієї ж\~статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обов`язків доказування та питання доказів регулює ст.60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 4\~ст. 59 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У січні 2019 року він вирішив розпорядитися своєю квартирою, однак під час підготовки документів для її продажу позивачу стало відомо, що на належне йому нерухоме майно накладено арешт. Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 01.02.2019 постановою державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 04.02.2010 накладений арешт на нерухоме майно. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.08.2009 за позовом [PERSON] [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] , стягнуто аліменти на її утримання. Однак за зазначеним рішенням [PERSON] виконав свої обов`язки в повному обсязі. Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 01.02.2019 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області накладено арешт на нерухоме майно. Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькі області було відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь НДЕКЦ при ГУМВС суми боргу в розмірі 675,36 грн. Зазначений борг сплачений [PERSON] НДЕКЦ при ГУМВС у повному обсязі. Відповідно до відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України виконавче провадження № 53416978 закінчено. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У\~Конституції України\~закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті13, 41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог\~статті 9 Конституції України. Відповідно до ч.1\~ст.386 ЦК України\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що накладення арешту на майно, яке належить позивачу, перешкоджає останньому здійснювати право користування та розпорядження цим майно, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, скасувати арешти та заборони відчуження. Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved