Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на домоволодіння за адресою: с. Пилипи Олександрівські вул. Миру, 53, Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що його мати [PERSON] була власником домогосподарства в с. Пилипи Олександрівські вул. Миру, 53. 02.10.2012 року вона померла, і після її смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом, та прийняв спадщину. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння. Тому, позивач позбавлений можливості реалізувати своє спадкове право, і це право підлягає захисту в судовому порядку. У судове засідання 12.05.2017 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача -- Пилипоолександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] також подала до суду письмову заяву, у якій позов [PERSON]С визнала, просила справу розглянути без участі представника сільскої ради. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що належний відповідач визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 02.10.2012 року в с. Пилипи Олександрівські Віньковецького району Хмельницької області померла мати позивача [PERSON], яка була власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Пилипи Олександрівські по вул. Миру, 53. На вказане майно після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину прийняв спадкоємець за заповітом - син [PERSON], оскільки протягом встановленого законом строку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 187555; заповітом від 20.11.2000 року, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]; свідоцтвом про народження VII-УР № 0677675, згідно якого матір`ю [PERSON] є [PERSON]; довідкою Пилипоолександрівської сільської ради № 90 від 13.02.2017 року, згідно якої за [PERSON] рахується один житловий будинок в с. Пилипи Олександрівські по вул. Миру, 53, та земельна ділянка площею 0,70 га; довідками Пилипоолександрівської сільської ради № 87, № 88, № 89 від 13.02.2017 року, згідно яких [PERSON], яка померла 02.10.2012 року до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO], разом із сином [PERSON], який проживав без реєстрації; матеріалами спадкової справи № 34-2013, заведеної 21.03.2013 року після смерті [PERSON], наданої державним нотаріусом на запит суду. Відповідно до довідки КП «БТІ» Віньковецької районної ради Хмельницької області від 21.02.2017 року № 1-691, інвентаризація домоволодіння в с. Пилипи Олександрівські по вул. Миру, 53, проводилась 28.12.1993 року, правовстановлюючі документи на ім`я [PERSON] не видавались. Згідно з довідкою КП «БТІ» Віньковецької районної ради Хмельницької області від 21.02.2017 року № 1-689, дійсна вартість домоволодіння в с. Пилипи Олександрівські по вул. Миру, 53, становить 87800,00 гривень. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, прийняв спадщину, та 28.02.2017 року у нотаріальній конторі отримав свідоцтва на частину спадкового майна, а саме приватизовані земельні ділянки площею 0,3369 га та 0,7364 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Пилипоолександрівської сільської ради Віньковецького району. Інших спадкоємців немає. Однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори [PERSON]В про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2017 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння в с. Пилипи Олександрівські по вул. Миру (колишня Гагаріна), 53, у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на домоволодіння на ім`я [PERSON] не видавались. При вирішенні розглядуваного спору суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Із виписки з погосподарських книг Пилипоолександрівської сільської ради № 222 від 27.04.2017 року слідує, що за [PERSON], яка померла 02.10.2012 року, та до дня смерті була зареєстрована та проживала в [INFO], рахується житловий будинок із господарськими будівлями за вищевказаною адресою; а згідно архівного витягу з рішення № 4 від 31.03.1994 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку с. Пилипи Олександрівські по вул. Гагаріна, площею 0,60 га: з них 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок визнається відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб,тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно.

Outcome: approved