Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій просив встановити факт народження його сина [PERSON] в пологовому відділенні Республіканської клінічної лікарні ім. Семашко М.О. в м. Сімферополь, АР Крим. Свої вимоги заявник мотивував тим, що перебуває у шлюбі з [PERSON], у якої 08 лютого 2016 року народився син [PERSON]. Пологи відбулись на тимчасово окупованій території України, у пологовому відділенні Республіканської клінічної лікарні ім. Семашко М.О. в м. Сімферополь, АР Крим, про що було видано медичне свідоцтво про народження дитини серії 35 № 002924 від 10 лютого 2016 року. Так як виданий раніше документ про народження сина не відповідає вимогам українського законодавства та з метою реалізації прав та обов'язків, пов'язаних із народженням дитини заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського району для проведення державної реєстрації народження його сина на території України, оскільки отримане медичне свідоцтво про народження дитини від 10 лютого 2016 року, є недійсним на території України. У видачі свідоцтва про народження йому було відмовлено, що й стало підставою звернення до суду з відповідною заявою. У судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове зсідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути вказану заяву у відсутності представника, вимоги заяви визнав, та не за перечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що Зуївською селищною радою Білогірського району Автономної республіки Крим, видано свідоцтво про шлюб серії I-АП № 121689 від 16 вересня 2011 року (а.с. 6). Відповідно до медичного свідоцтва про народження серії 35 № 002924 від 10 лютого 2016 року виданого пологовим відділенням Республіканської клінічної лікарні ім. Семашко М.О. в м. Сімферополь, АР Крим, [PERSON] народила хлопчика 08 лютого 2016 року (а.с. 7). Відповідно до листа № 333/06.1-23 від 25 березня 2016 року, виданого начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області [PERSON] вбачається, що заявник звертався до відділу з метою державної реєстрації дитини на території України, однак йому було в цьому відмовлено (а.с. 10). Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року\~сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2\~ ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.\~ Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що медичне свідоцтво про народження [PERSON], яке було видане пологовим відділенням Республіканської клінічної лікарні ім. Семашко М.О. в м. Сімферополь, АР Крим, 10 лютого 2016 року на російській мові, тобто органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON] який є громадянином України, зареєструвати народження дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено\~ підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Також, відповідно до статті 257-1 ЦПК Українизаява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту народження його дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved