Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мамекинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки, що належали [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя вона склала заповіт, згідно якого заповіла позивачу належне їй майно. Позивач належним чином прийняв спадщину останньої, тобто фактом подачі заяви до нотаріуса. До складу спадщини увійшли земельні ділянки, але на даний час правовстановлюючий документ втрачено, що підтверджується оголошенням у засобах масової інформації. В зв`язку з тим, що державний акт втрачений, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Фактично на даний час він позбавлений можливості в позасудовому порядку підтвердити право на земельні ділянки, власником яких за життя була [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Мамекинської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 6). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, все те, що на день смерті буде їй належати, заповіла онуку - [PERSON] , даний заповіт був посвідчений 26.12.1992 року секретарем сільської ради (а.с.8). 20.10.2004 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН №076245, яким було посвідчено її право власності на земельні ділянки площею 1,5929 гектари з кадастровим номером 7423686600:06:000:0102, площею 0,8729 гектари з кадастровим номером 7423686600:06:000:0296 та площею 0,5102 гектари з кадастровим номером 7423686600:06:000:0360. Зазначені вище земельні ділянки розташовані на території Мамекинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.9,10,11). При цьому оригінал вказаного державного акту було втрачено, про що зроблено повідомлення в газеті «Сіверський край» від 08.12.2017 року (а.с. 12). Позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом належним чином прийняв спадщину [PERSON] та є єдиним її спадкоємцем, що підтверджується повідомленням Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори від 26.12.2018 року (а.с.7). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право власності на земельні ділянки, перейшли до її єдиного спадкоємця за заповітом, яким є позивач [PERSON] .. Водночас останній не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] , а саме на належні їй земельні ділянки, через відсутність правовстановлюючих документів на них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за заповітом право власності на земельні ділянки, розташовані на території Мамекинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 1,5929 гектари з кадастровим номером 7423686600:06:000:0102, площею 0,8729 гектари з кадастровим номером 7423686600:06:000:0296 таплощею 0,5102 гектари з кадастровим номером 7423686600:06:000:0360, які належали [PERSON] і право власності останньої на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 076245 від 20.10.2004 року, однак вказане право не визнається через відсутність документа, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved