Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 16 вересня 2014 року між ним та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору. В рахунок виконання укладеного договору, 16 вересня 2014 року [PERSON] сплатив [PERSON] 19000 грн. вартості житлового будинку. [PERSON] в свою чергу на виконання досягнутої домовленості надала [PERSON] розписку про отримання грошей в сумі 19000 грн., передала ключі від житлового будинку та технічний паспорт на нього, при цьому зобов'язалася пізніше нотаріально посвідчити фактично укладений і виконаний сторонами в повному об'ємі договір купівлі-продажу. На даний відповідач відмовляється нотаріально оформити фактично укладений договір купівлі-продажу. Тому він просить суд встановити факт укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та визнати за ним право власності на майно, придбане за договором купівлі-продажу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву із проханням вирішити справу в його відсутність і задовольнити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність позивача та належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних у справі доказів Правовідносини, що є предметом спору між сторонами по справі, регулюються цивільним законодавством України щодо правових наслідків недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Зокрема, відповідно до ст.ст.220, 328 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що сторони 16 вересня 2014 року дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], ціною 19000 грн. На виконання такої взаємної домовленості добросовісний покупець [PERSON] передав продавцю [PERSON] обумовлену ними суму грошових коштів у розмірі 19000 грн., взамін фактично отримав придбане майно. На даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Разом з тим, вимоги позивача, повністю підтверджуються поданими позивачем письмовими доказами, а саме: копією розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] грошей в сумі 19000 грн. в рахунок придбаного житлового будинку та земельної ділянки (а.с.3), копією паспорта громадянина України та ідентифікаційного номера позивача [PERSON] (а.с.4), копією техпаспорта на житловий будинок (а.с.5-10) та не спростовані в жодній мірі належними допустимими доказами відповідача. Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд визнає дійсним факт укладення позивачем 16 вересня 2014 року із відповідачем договору купівлі-продажу житлового будинку, за позивачем слід визнати право власності на майно в порядку його придбання за договором купівлі-продажу як за добросовісним набувачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved