Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся із вище вказаним позовом, який уточнив та в якому зазначив, що йому на праві власності за договором дарування від 29.12.2011 р. належить ? частина чотирикімнатної квартири [ADDRESS] та ? частина земельної ділянки за тією ж адресою. Дарувальники його батьки: [PERSON] та [PERSON]. Інша частина квартири із земельною ділянкою по ? частині кожному належить [PERSON] та [PERSON] відповідачам по справі. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.10.2012 р. йому виділено наступні приміщення у зазначеній квартирі: «1-1» частина коридору, розмірами в плані 1, 35 м., площею 2, 7 кв.м.; «1-2» житлова кімната (кухня), площею 8,1 кв.м.; «І» сіни 22, 6 кв.м.; «ІІ»- сіни 3, 9 кв.м.; «ІІІ» сіни 1, 8 кв.м.; інші приміщення виділені відповідачам по справі. З [PERSON] та [PERSON] склався порядок користування зазначеними приміщеннями. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 21.12.2017 року йому були виділені в натурі всі зазначені приміщення. Починаючи з 2012 року по травень 2017 року відповідачі самоправно демонтували окремі конструкції будинку, а саме належній йому частини квартири - вікна, двері, приведено у непридатний стан стіни. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідачі цю норму проігнорували. Крім того, відповідачі в порушення цієї ж норми протягом усього часу перешкоджали йому користуватися квартирою і тільки за рішенням Голопристанського районного суду від 15.08.2017 року він був вселений у квартиру. За заявою його матері, [PERSON], від 11.09.2014 р. Голопристанським відділом поліції внесено відомості до ЄРДР щодо самоуправства з боку відповідачів за правовою кваліфікацією дій, передбаченою ч. 1 ст. 356 КК України за № 42014230150000054 та розпочато розслідування. Рішенням Голопристанського районного суду від 23.02.2017 року його визнано потерпілим по даній справі. В рамках кримінального провадження 10.11.2017 р. проведено судову будівельно - технічну експертизу № 17-244, відповідно до якої розмір заподіяної йому матеріальної шкоди склав 9775, 18 грн. Постановою слідчого Голопристанського відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП у Херсонській області від 29.01.2018 р. кримінальна справа відносно відповідачів була закрита за п. 2 ч. ст. 284 КПК України через відсутність в діях відповідачів складу кримінального правопорушення, оскільки сума збитку не охоплюється поняттям значної шкоди, що є одним з основних кваліфікуючих ознак даного складу правопорушення. Просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі 9\~775, 18 грн., судовий збір у розмірі 704, 80 грн. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 3\~500 грн. У судовому засіданні позивач та його представники [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі. Зокрема представник позивача адвокат [PERSON] зазначив, що доказами заподіяного матеріального збитку є: договір дарування від 29.12.2011 р., висновок експерта № 17-244, постанова про припинення кримінального провадження від 29.01.2018 р., рішення Голопристанського районного суду від 15.08.2017 р. про примусове вселення позивача в квартиру. Відповідачі у судове засідання не зявились. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги не визнає, підтримує аргументи, висловлені у відзиві її брата [PERSON], просила відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що дійсно відповідач [PERSON] є разом із позивачем співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.10.2012 р. у справі за позовом батьків позивача [PERSON] та [PERSON], йому із сестрою [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON] на праві спільної часткової власності було виділено в зазначеній квартирі приміщення: «1-1» - частина коридору, «1-3» - житлова кімната, «1-6» - житлова кімната, «1-7» - житлова кімната та зобовязано встановити перегородки в приміщенні «1-1», провести демонтаж дверного блоку в приміщенні «1-2», закласти дверний отвір в приміщення «1-2», облаштувати вхід у виділену їм частину квартири, облаштувати кухню, душову, туалет, зовнішні інженерні комунікації. Вони почали, але не встигли завершити зазначене в судовому рішенні переобладнання, оскільки, почекавши мало не рік після набрання рішення чинності, позивач вирішив оскаржити його в апеляційному порядку, «пригадавши», що не батьки є співвласниками зазначеної квартири, а він, оскільки ще до звернення у 2012 році до суду, 29.12.2011 року свої частки вони подарували йому. Зазначене судове рішення апеляційним судом було скасовано, а позивач, з березня 2014 року розпочав самовільне перепланування та переобладнання квартири, зокрема руйнування стін, що підтверджується постановою слідчого СВ Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області [PERSON] від 19.05.2014 року про закриття кримінального провадження до ЄРДР за його завою. В подальшому, незважаючи на те, що між ними вже склався порядок користування приміщеннями, визначеними рішенням суду від 17.10.2012, про що зазначено позивачем і в даному його позові, у 2015 році позивач звернувся до суду із позовом до нього із сестрою про виділ своєї частки в натурі. Рішенням Голопристанського районного суду від 17.08.2015 р. частка була виділена. На даний час справа знаходиться на розгляді у Верховному Суді. На час перегляду оскаржуваних рішень їх виконання зупинялось. Проте позивач продовжував здійснювати бажані йому переобладнання квартири. Під час нового розгляду справи у 2016-2017 роках апеляційним судом призначалась додаткова будівельно технічна експертиза щодо можливих варіантів виділу приміщень, однак позивач не чекаючи висновків, в процесі зупинення справи здійснив переобладнання, приєднавши до своїх приміщень кімнату «1-7», здійснивши при цьому втручання у несучу стіну. Зазначене підтверджується копіями висновків експертиз, де відображено зміни в плані квартири у справі № 654/5434/14-ц. таким чином, позивач, не чекаючи остаточного судового рішення, періодично здійснює руйнування стін спільної квартири. Додані позивачем копії документів не є належними, допустити, достовірними та достатніми доказами на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки не підтверджують факту заподіяння йому шкоди, ні вини відповідача [PERSON], просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. \~ \~Відповідно до\~ст.\~1166\~ЦК України\~майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, для стягнення спричиненої майнової шкоди необхідна наявність відповідних складових, а саме: наявна шкода, завдана неправомірними діями (бездіяльністю) особи, доведеність вини даної особи та причинно-наслідковий звязок між неправомірними діями особи та наслідками у вигляді спричиненої шкоди. Як слідує з досліджених матеріалів справи, позивачем на підтвердження спричиненої йому майнової шкоди надано висновок судової будівельно - технічної експертизи № 17-244, який проведено в рамках кримінального провадження 10.11.2017 р. Постановою слідчого Голопристанського відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП у Херсонській області від 29.01.2018 р. вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. ст. 284 КПК через відсутність в діях відповідачів [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, є ухвала суду (а не постанова слідчого) про закриття кримінального провадження, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездільяність) та чи вчинені вони цією особою. Наразі, постанова слідчого від 29.01.2018 року про закриття провадження у справі, не є належним та допустимим доказом у розумінні вище наведеної норми та не містить доказів неправомірності дій з боку відповідачів у спричиненні майнової шкоди позивачу, тому не приймається судом до уваги. Експертний висновок № 17-244, який проведено в рамках кримінального провадження, містить лише розмір матеріальної шкоди в результаті проведених демонтажних робіт, станом на липень 2014 року і не доводить факту неправомірності дій відповідачів та причинно-наслідкового звязку між ймовірними неправомірними діями відповідачів та наставшими наслідками. Крім того, на час розгляду справи минув тривалий час, за який з боку позивача, як стверджує представник відповідача, також були здійснені у спірному будинку деякі перепланування та реконструкції. Зазначені обставини не були спростовані позивачем та його представниками. В свою чергу відповідач [PERSON] не спростовує того факту, що відповідно до рішення суду по поділу спірного майна, також здійснював дії по переплануванню належної йому частини вказаної квартири, облаштував вхід у приміщення, закладав дверний отвір між приміщеннями, облаштував вхід у виділену йому і сестрі частину квартири, облаштовував зовнішні інженерні комунікації та інше. З огляду на вище наведене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не доведені, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed