Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням суду на утримання дитини до 25% заробітної плати щомісяця. Свої вимоги обґрунтовує тим, що утримувані з нього аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму перевищують встановлену законом частку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив зменшити розмір аліментів, так як йому не вистачає на життя. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, просила розмір аліментів, сплачуваних позивачем на утримання їх дитини залишити без змін, вказала, що він і так є мінімальним. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24.12.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2148 розірвано. Неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], для подальшого проживання та виховання залишено при матері, [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 30% від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, для зменшення розмір аліментів їх платник зобовязаний довести обставини зазначені в ст. 192 СК України, проте жодного доказу щодо існування таких обставин позивач не надав. Рішення суду про стягнення аліментів з позивача саме в розмірі 30% від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку набрало законної сили та є обовязковим для виконання. Будь-які докази зміни обставин, які враховувалися судом при визначенні аліментів саме в такому розмірі - відсутні. Твердження позивача, що визначений судом розмір аліментів перевищує розмір встановлений СК України є безпідставними. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання доньки не є значним, та таким що ставить в тяжке матеріальне становище позивача, а обставини, наведені ним на підставу зменшення розміру аліментів, не свідчать про необхідність зміни їх розміру в сторону зменшення.

Outcome: dismissed