Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати по справі, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення дитини, хоч є працездатним, вже більше 7 років їздить на заробітки за кордон і може сплачувати аліменти. Оскільки вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню їх неповнолітньої дочки, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала також, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позов не подав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку. За таких обставин суд 16.10.2020 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2020 року (а.с. 6-7). Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] від 31.03.2009 року (а.с. 5), видане відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Судом встановлено, що неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою, яка самостійно займається її вихованням та матеріальним забезпеченням, а відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоч є здоровим, працездатним, їздить на заробітки за кордон та інших утриманців не має. За таких обставин суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання своєї неповнолітньої дочки до досягнення нею повноліття, а тому позов [PERSON] слід задоволити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати щомісячно з часу звернення в суд з даним позовом - 28.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved