Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордонів країни ближнього і дальнього зарубіжжя неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька, оформлення документів для тимчасового виїзду дитини, до досягнення повноліття. 09.12.2015р. позивач уточнила вимоги щодо строку тимчасового виїзду з 01.03.2016 року по 01.09.2017р., просила розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи без відповідача. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що у позивача та відповідача в період шлюбу народилася дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження (а.с.6). В 2012 році рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано шлюб між сторонами розірвано і залишено проживати дитину з матірю (а.с.5). За вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Позивач зазначила мету тимчасового виїзду відпочинок та оздоровлення дитини в наслідок чого збільшується світогляд дитини, оздоровлення, активний відпочинок. Суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, та визначається період з 01.03.2016 року по 01.09.2017 року (з врахуванням навчання дитини). Відповідно до ст.1,2 закону України «Про охорону дитинства» батьки зобовязані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» зі змінами та доповненнями (ст..4, 5) врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановлено порядок вирішення спорів у цій сфері. На виконання статті 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» (зі змінами та доповненнями) затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення. Паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років (п.3). А тому, з врахуванням вищезазначеного і ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обовязок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також те, що виїзд дитини за кордон на оздоровлення та відпочинок не порушує прав батька, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення частково. Ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного, відповідно до ст. 15, 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 та

Outcome: approved