Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Редакція газети «Чернігівський вісник», [PERSON] та [PERSON], в якому просить: визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації позивача інформацію, поширену [PERSON] та [PERSON] у газеті «Вісник Ч» № [NUMBER] від [INFO] року , видавець ТОВ «Редакція газети «Чернігівський вісник» у статті під назвою «[INFO]»; стягнути з [PERSON] на користь позивача 100000 грн. моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь позивача 100000 грн.; стягнути з ТОВ «Редакція газета «Чернігівський вісник» на користь позивача 300000 грн. моральної шкоди. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що інформація, наведена у вищезазначеній статті безпосередньо стосується позивача та побудована у формі «іронічних» звинувачень щодо його професійної діяльності на посаді керівника ТОВ «Аратта-Агро», його професійних якостей. Інформація є недостовірною, її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача , чим порушує його немайнові права. Така інформація про позивача є негативною. Її поширення невизначеному колу осіб мало на меті опорочення честі, гідності та ділової репутації з метою зміни морального ставлення громадян до позивача: з позитивного або нейтрального на негативне. Інформація щодо позивача була поширена у письмовому вигляді шляхом розміщення статті в обласній газеті. У статті викладено висловлювання відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] є нерадивим господарником та особою, що постійно обіцяє і не виконує обіцянок. Також [PERSON] вказує про наявність боргів [PERSON], за які сповна розрахувався новий інвестор СТОВ «Дружба-Нова». Далі за змістом викладається, що [PERSON] створює проблемне питання, бо за ним залишаються не витребувані паї, та заявляється про його безгосподарність, яка перетворює землю на пустелю, та наводиться судження про рівень «господарювання» та непрофесійні дії. Відповідач [PERSON] заявив про нібито особисті зловживання позивача з його договорами оренди та неповну виплату йому орендної плати, при цьому порівнявши позивача з німцями, навіть які виплатили компенсацію його батькам як остарбайтерам. Але безпідставність звинувачень [PERSON] до ТОВ «Аратта-Агро», з яким ним та його матір'ю були укладені договори оренди земельних паїв, доведена у справі № 745/804/15-ц, яка розглядалась Сосницьким районним судом Чернігівської області. Позивач стверджує, що зазначена інформація відповідачів є недостовірною оскільки не відповідає дійсності, інформація має негативний характер , оскільки повідомляє третім особам про порушення позивачем вимог чинного законодавства України , договірних зобов'язань та прийнятих у суспільстві принципів моралі, етики, тощо та такою що порушує немайнові права , стосується конкретних фактів , обов'язок доказування достовірності яких покладається на відповідачів. Зазначає, що поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідачів до позивача, що в свою чергу впливає на зниження цінності його особи - приниження його гідності. Також поширенням вказаної інформації відповідачі створили негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, порушивши його честь. До того ж значно знизилась оцінка його професійних якостей третіми особами, його професійні здібності були публічно поставлені під сумнів перед іншими особами. Це принижує професійний авторитет позивача та загальну оцінку його якостей як добропорядної людини також у зв'язку з тим, що він є депутатом Ніжинської районної ради Чернігівської області. Гідність і ділова репутація політика мають дуже велике значення як для ефективного здійснення позивачем обов'язків виборної посади так і для обрання на таку виборну посаду чи призначення на посаду в органах влади. Поширенням недостовірної інформації відповідачі завдали моральної шкоди немайновим інтересам позивача, порушивши гідність, честь та ділову репутацію. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав , просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Додатково пояснив , що стаття побудована на інтерв'ю [PERSON] та [PERSON] про те , що у селі Вільшане є перспектива розвитку, якщо там не буде [PERSON] Недостовірною інформацією, є інформація про те, що у [PERSON] є борги , він обіцяє та не виконує. У статті недостовірна інформація [PERSON] розпочинається із слів «але він виявився нерадивим господарником» до слів « новий інвестор сповна розрахувався за борги [PERSON]», недостовірна інформація [PERSON] викладена в останньому абзаці інтерв'ю , починаючи зі слів « навіть німці моїм батькам виплатили компенсацію як остарбайтерам…. Моральна шкода полягає в тому, що на території Сосницького району сформована негативна думка громадян села щодо [PERSON] Він є депутатом Ніжинської міської ради. Це не оціночні судження та не критика . Редакцією газети розповсюджено неправдиві факти Чи звертався позивач до газети щоб спростувати факти та чи скористався своїм правом на відповідь представнику позивача не відомо. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на письмове заперечення свого представника (а.с.153-156), інформацію викладену ним в письмовому роз'ясненні та докази додані до його заяви ( а.с.67-71) Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала , посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях (а.с.150-156). Представник відповідача ТОВ «Редакція газети «Чернігівський вісник» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України спростуванню підлягає недостовірна інформація. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення цією особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо). Частиною 4 ст. 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно до частин 1, 2 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. У ч. 1 ст. 299 ЦК України визначено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив судам, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Отже, ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, а також ст. 10 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, кожному гарантує право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. За змістом зазначених норм, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб, і не порушуючи їхніх прав. Відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] обґрунтовуючи підстави позову, посилався на те, що стаття «[INFO]» у газеті « Вісник Ч» від [INFO] року № [NUMBER] автором якої є [PERSON] ( а.с.11) містить недостовірну інформацію, яка порочить його честь, гідність і ділову репутацію та є для нього негативною. В статті викладено висловлювання відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] є нерадивим господарником та особою, що постійно обіцяє і не виконує обіцянок. Також [PERSON] вказує про наявність боргів [PERSON], за які сповна розрахувався новий інвестор СТОВ «Дружба-Нова». Далі за змістом викладається, що [PERSON] створює проблемне питання, бо за ним залишаються не витребувані паї, та заявляється про його безгосподарність, яка перетворює землю на пустелю, та наводиться судження про рівень «господарювання» та непрофесійні дії. Відповідач [PERSON] заявив про нібито особисті зловживання позивача за його договорами оренди та неповну виплату йому орендної плати, при цьому порівнявши позивача з німцями, навіть які виплатили компенсацію його батькам як остарбайтерам. Проаналізувавши зміст інтерв'ю відповідача [PERSON] , суд дійшов висновку , що відповідачем було висловлено власну критичну оцінку певних фактів та подій та власну оцінку негативному, на його думку, впливу на такі події з боку керівника ТОВ «Аратта-Агро», [PERSON] Висловлювання відповідача є оціночними судженнями, унаслідок чого викладена ним у листі інформація не може бути предметом судового захисту, не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості. Проаналізувавши зміст інтерв'ю відповідача [PERSON] , суд дійшов висновку, що висловлювання відповідача в статті не може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей , які порочать честь , гідність та ділову репутацію позивача, інформація стосовно власних поневірянь з договорами оренди є достовірною , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Речення у статті про німців « Навіть німці моїм батькам виплатили компенсацію як остарбайтерам . А на рідній землі нас стільки років ошукували» не містить порівняння позивача з будь-ким. Дана висловлювання суд розцінює як оціночні судження . Крім того , автором статті є не відповідачі [PERSON] та [PERSON], а фізична особа - [PERSON], в статті немає застереження, що текст подається в редакції [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності , на відміну від перевірки істинності фактів. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст. 37 Закону «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»). У зв'язку з цим, якщо позивач вважав судження журналіста такими, що принижують його гідність, честь чи ділову репутацію, мав право звернутися до газети з проханням надрукувати його відповідь чи власне тлумачення, але ним це зроблено не було. За таких обставин, суд вважає, що викладені автором статті висловлювання відповідачів [PERSON]. та [PERSON] не можуть розцінюватися, як приниження ділової репутації, честі та гідності, бо це не що інше, як реалізація права на свободу слова, висловлювання щодо публічної особи, яким є позивач, як громадський діяч, є оціночними судженнями відповідача. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження його доводів щодо поширення вказаної інформації широкому колу осіб. Так, до матеріалів справи не додано примірника газети «Вісник Ч» від [INFO] року № [NUMBER], в якому міститься інформація щодо тиражу, видавника. Позивачем та його представником не заявлялись клопотання про витребування вказаної інформації у видавця або засновника вказаної газети. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в позові, не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed