Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Слов`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді грошових вкладів та нерухомого майна, у тому числі Ѕ частки приватизованої земельної ділянки, кадастровий № [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0846 га та ѕ частки житлового будинку, розташованих за адресою: [ADDRESS] . За життя спадкодавець право власності на житловий будинок встигла зареєструвати в КП «БТІ», але право власності на Ѕ частку приватизованої земельної ділянки не зареєструвала. Згідно листа Міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20.09.2018 року право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 27.07.2005 року № 444/4. Спадкоємство відбулося за законом від 09.07.2009 року реєстровий № 1-1338 посвідчений Першою Слов`янською державною нотаріальною конторою, який до даного часу не скасовано та не змінено. Позивач зазначає, що спадщину він прийняв своєчасно шляхом подання заяви до приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Соловар В.І., згідно із чим було заведено спадкову справу № 26/2014. На підставі заведеної спадкової справи позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2018 року № 1456 на грошові вклади; свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.11.2018 року № 1454 на ѕ частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Проте на вищезазначену земельну ділянку позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що спадкодавець за життя не встигла зареєструвати свідоцтво про право на спадщину та отримати державний акт на право приватної власності на Ѕ частку земельної ділянки. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після померлої, спадщину прийняв вчасно, про що свідчать письмові докази в матеріалах справи. На підставі чого, для захисту своїх прав, позивач вимушений звернутися до суду та просить визнати за ним право приватної власності на Ѕ частку приватизованої земельної ділянки, кадастровий № [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0846 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , до судового засідання не з`явились, надали суду заяви з проханням справу розглянути за їхньої відсутності та про те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 92-93). Представник Слов`янської міської ради про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі (а.с.90). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.09.1950 року, [INFO] народилась [PERSON] (а.с.27). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.03.1982 року, виданого Відділом ЗАГС Слов`янського міського виконавчого комітету, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.05.1958 року, після чого [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.26). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.1961 року, [INFO] народився [PERSON] та його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.09.1982 року, виданого Відділом ЗАГС Слов`янського міського виконавчого комітету, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.09.1982 року, після чого [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.25). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.1987 року, [INFO] народився [PERSON] та його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.09.1988 року, [INFO] народився [PERSON] та його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.26). Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.08.2005 року, земельна ділянка площею 0,0846 га, що розташована на території Слов`янської міської ради по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить [PERSON] (а.с.19). Згідно листа Міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 20.09.2018 року право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 27.07.2005 року № 444/4 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 04.08.2005 року (а.с.13). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області та після його смерті спадщину у вигляді Ѕ частки майна, що залишилося після його смерті, прийняла [PERSON] , а саме земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0846 га (а.с.17, 29). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.28). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.02.2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.12). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її онук [PERSON] , а саме: грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами по них та ѕ частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. (а.с.23-25). Згідно відповіді приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. від 16.04.2019 року, спадщину після померлої [INFO] [PERSON] прийняв [PERSON] (а.с.34-88). Постановою приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І. від 01.11.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю реєстрації права власності на земельну ділянку (а.с.20-21). Відповідно до звіту про оцінку майна від 25.03.2019 року, ринкова вартість Ѕ частки земельної ділянки, площею 0,0846 га, кадастровий № [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) без ПДВ складає: 22 728 гривень (а.с.30). Згідно відповіді Міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 07.06.2019 року, право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.08.2005 року (а.с.13). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені уст. 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24 червня 1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв`язує питання про визнання права на спадкоємне майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину. Згідно із роз`ясненнями Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем право приватної власності на Ѕ частку приватизованої земельної ділянки, кадастровий № [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0846 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved