Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що його дружині [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. 03.06.2013 року рішенням суду [PERSON] визнана недієздатною та [PERSON] призначено її опікуном. У спірній квартирі зареєстрована [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON] Відповідачка не проживає у квартирі [ADDRESS] більше десяти років та фактично знаходиться поза межами України, в США, адреса її проживання невідома, спілкування відсутнє. Враховуючи, що відповідач більше десяти років не проживає у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири, вважає, що [PERSON] втратила право користування житлом. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі наступного. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.14-15). Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 03 червня 2013 року [PERSON] визнано недієздатною, опікуном призначено чоловіка останньої [PERSON]. Крім того, у даній квартирі зареєстрована [PERSON], яка фактично у спірній квартирі не проживає більше десяти років. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь -які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Факт не проживання та відсутності [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується не отриманням відповідачем поштової кореспонденції за вказаною адресою, не сплатою витрат на комунальні послуги та утримання спірної квартири. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] більше шести місяців, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved