Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів, мотивуючи, що 19.09.2013р. між ним та відповідачем була укладена усна домовленість про те, що відповідач встановить позивачу трансформаторну будку, а позивач в свою чергу сплатить за надані послуги грошові кошти в сумі 270000грн. В якості авансу позивач сплатив відповідачу грошові кошти в сумі 80000грн., про що було була складена письмова розписка, відповідно до якої в разі не надання даних послуг відповідач зобов'язувався повернути вказані кошти в повному обсязі. Однак відповідач не виконав свою роботу, кошти не повернув. У зв'язку з наведеним просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 80000грн. та судові витрати на його користь. [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів за виконанні роботи, мотивуючи тим, що 19.09.2013р. між [PERSON] та [PERSON] відбулася усна домовленість про те, що він виконує роботу з встановлення трансформаторної будки, а [PERSON] в свою чергу сплатить за надані послуги грошові кошти в сумі 270000,00грн. При цьому [PERSON] отримав аванс в сумі 80000,00грн., та взяті на себе зобов'язання, на думку [PERSON], не виконав. Так в червні 2013р. [PERSON] придбав трансформаторну підстанцію КТП 160/10-0,4 вартістю 73000,00грн. При виготовленні проекту електропостачання з'ясувалось, що особливості забудови земельної ділянки [PERSON] не дозволяють фізично встановити на ній трансформаторну підстанцію. Тоді [PERSON] повідомив, що він домовився з власниками земельної ділянки під №99, що розташована по тій самій вулиці, [PERSON] та [PERSON], що монтаж трансформаторної підстанції буде проведено саме на їх земельній ділянці, а до нього буде проведено кабель. Тому зазначена підстанція була встановлена на земельній ділянці [PERSON], яка розташована за адресою [ADDRESS]. Додатково [PERSON] були сплачені вартість робіт з електровимірювання та випробування КТП 160кВа, на загальну суму 17500,00грн. та вартість проекту електропостачання житлових будинків [PERSON] на загальну суму 90000грн. Так на виконання домовленостей з [PERSON] він здійснив фактичні витрати в сумі 180500,00грн. Після виготовленні всіх домовлених робіт [PERSON] в односторонньому порядку відмовився здійснювати оплату [PERSON] У зв'язку з чим просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за виконані роботи в сумі 100500,00грн. та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник [PERSON] доповнив заявлені вимоги, остаточно просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу в розмірі 120400грн., суму інфляції в розмірі 27364,80грн.; 3 проценти річних за користування чужими грошовими коштами 3559,36грн., а всього 151324,16грн., які підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та доповненнях до неї. В задоволенні зустрічного позову, як представник [PERSON] та [PERSON] просив відмовити в повному обсязі з підстав викладених в письмових запереченнях долучених до матеріалів справи. [PERSON] та його представник в судовому засіданні первісний позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити у його задоволені, з підстав викладених в зустрічній позовній заяві. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі, виходячи із обґрунтування викладеного у ньому. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків, суд встановив, що 19.09.2013р. між [PERSON] та [PERSON] відбулась усна домовленість про те, що останній встановить [PERSON] трансформаторну будку, а [PERSON] в свою чергу сплатить за надані послуги грошові кошти в сумі 270000грн. Відповідно до розписки 19.09.2013р. [PERSON] в якості завдатку дав [PERSON] 80000грн. В разі не надання даних послуг відповідач зобов'язувався повернути вказані кошти в повному обсязі. Дані обставини визнані сторонами. Відповідно до квитанцій а.с.31-34 та видаткової накладної №14 від 25.06.2013р. а.с.35 [PERSON] придбав та оплатив трансформаторну підстанцію КТП 160/10-0,4 (заводський номер 225398) за 73000,00грн. Відповідно до квитанцій а.с.36 та акту надання послуг №Р12/1-1 вересень 2013р. квитанцій а.с.37 виконавцем ФОП [PERSON] були виконані роботи з електровимірювання та випробування КТП 160кВа на суму 17500грн., які оплачені [PERSON] Відповідно до акту надання послуг №Р 12/1 від 16.12.2013р. виконані роботи, а саме проект електропостачання житлових будинків [PERSON] за адресою [ADDRESS], де замовник [PERSON] та відповідно до квитанції №110701 від 01.07.2013р.; №110702 від 02.07.2013р.; №110703 від 03.07.2013р.; №110704 від 04.07.2013р.; №110705 від 05.07.2013р.; №110706 від 08.07.2013р.; №110707 від 09.07.2013р.; №110708 від 10.07.2013р.; №110709 від 11.07.2013р. [PERSON] сплачено 90000,00грн. за проект електропостачання житлових будинків [PERSON] за адресою [ADDRESS], а.с.38-43. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.10.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області Вербовською Л.Д., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0730гектарів в межах згідно з планом, розташованої [ADDRESS], що також підтверджується актом на право власності. Відповідно до листа сільського голови Скадовського району №2-12-57 від 01.11.2013р. до голови правління Пат ЕК «Херсонелектротранс», у зв'язку з відсутністю, на той час, коштів на електрифіксацію комплексної забудови західного мікрорайону смт.Лазуре, Лазурнянська селищна рада вилучила земельну ділянку [PERSON] за адресою [ADDRESS] з плану комплексної забудови мікрорайону, та не заперечувала проти індивідуальної електрифікації ділянки власними силами власника. Наявні технічні умови №36/78-466 приєднання, яке не є стандартним до електричних мереж електроустановок виданого 18.11.2013р., та робочий проект на електропостачання, замовник - [PERSON], місце розташування об'єкта замовника [ADDRESS]. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 526 ЦК України, передбачає зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 527 ЦК України, передбачає боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Стаття 610 ЦК України, містить, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Стаття 625 ЦК України, передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 626 ЦК України, передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, а ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. Стаття 1212 ЦК України, передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Однак ст.57 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними процесуальними правами на засадах змагальності сторін, згідно вимог ст.10 ЦПК України, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що хоча факт отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 80000грн. в судовому засіданні доведено, а повернення коштів не відбулось, однак [PERSON], не надав доказів, що [PERSON] набув гроші та зберігає їх у себе без достатньої правової підстави, тому, вважає доцільним відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу, щодо інших вимог [PERSON], суд вважає доцільним відмовити у задоволенні цих вимог, як похідних. Щодо вимог [PERSON], оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом, оскільки доведено, що між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] існують договірні зобов'язання, і згідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України надано належні та допустимі докази на підтвердження цього, а саме часткове визнання цього сторонами, квитанції, акти та інші матеріали справи. Таким чином, оскільки [PERSON] і [PERSON] не виконані належним чином обов'язки, щодо оплати вартості виконаних робіт в повному обсязі, то за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення залишку грошових коштів, що не сплачені [PERSON] за наслідком виконання робіт, підлягають задоволенню. Однак вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме не може бути стягнено суму заборгованості солідарно з відповідачів, а лише пропорційно, оскільки [PERSON] вже сплачено [PERSON] 80000,00грн., а [PERSON] жодної оплати не проведено. Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial