Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до піпаш Є.Ю. про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 26.02.2011 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння. Сторони проживають окремо, шлюб носить формальний характер. У зв'язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач вважає за необхідне визначити місце проживання дитини зі ним, оскільки здійснює за дитиною постійний догляд, син [PERSON] дуже прив'язаний до свого батька, та до його батьків. Позивач має постійне місце роботи, отримує стабільний заробіток дбає і люблю свого сина, і не має на меті в майбутньому перешкоджати відповідачу бачитись з сином чи перешкоджати в будь-який спосіб спілкуванню між матір'ю і дитиною. Визначення судом місця проживання сина зі ним необхідне для того, щоб мати можливість забезпечити для сина всі максимальні та необхідні умови для повного духовного, культурного і здорового розвитку як повноцінної особистості. Відповідачка має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання, а тому дійсно виникла необхідність через суд вирішити питання стосовно місця проживання дитини, з мето пред'явлення даного судового рішення в різні органи державної влади для вирішення юридично значимих питань по дитині без особистої участі дружини. Позивач у судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує (а.с.18). Відповідачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає (а.с.17). Представник Виноградівської районної державної адміністрації як орган опіки та піклування, якого залучено до участі як третю особу у судове засідання не з'явився, проте надав висновок від26.03.2015 року та заяву про розгляд справи за їх відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.32). Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що збільшені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 26.02.2011 року у виконавчому комітеті Пийтерфолвівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, Актовий запис № 5 (а.с.10). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] (а.с. 8, 9). Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння, сторони проживають окремо. Спору про майно, що є спільною власністю сторін на даний час немає. Відповідачка питання про зміну шлюбного прізвища не ставить. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді його наміри розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим вимога щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи позов в частині визначення місця проживання дитини суд виходить з того, що відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.\\ Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації №03-24/902 від 26.03.2015 року (а.с.33) орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] за постійним місцем реєстрації батька [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Приймаючи до уваги те, що позивачка проти проживання дітей з батьком не заперечує, має намір виїхати за кордон на тривалий час, малолітній фактично проживає разом з батьком на його утриманні, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Виноградівської райдержадміністрації, згідно якого вважає за доцільне місце проживання малолітньої дитини з батьком, суд позовну вимогу про визначення місця проживання дитини з позивачем вважає підставною і такою, що підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved