Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом в інтересах [PERSON] мотивуючи тим, що [INFO] помер рідний брат останнього по лінії матері [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом серії СМ №0086075. [PERSON] , відповідно до рішення Буринського районного суду, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Разом з тим, оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі він не може, оскільки вищевказаний сертифікат був виданий вже після смерті спадкодавця. Просив визнати за [PERSON] право на цю земельну частку (пай) розміром 4,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представники відповідачів Сніжківської сільської ради та Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листами. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність , тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат [PERSON] по лінії матері - [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] , копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , посвідки про народження [PERSON] та копії паспорта [PERSON] (а.с.6,16-17,22). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Сніжківської сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , яку прийняв його рідний брат по лінії матері - [PERSON] , будучи спадкоємцем другої черги за законом, відповідно до ст.530, п.1) ч.1 ст.549 ЦК УРСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що вбачається з копії сертифікату, інформаційної довідки про вартість земельної частки (паю), довідки відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та копії рішення Буринського районного суду (а.с.7,13-14,18-20). Разом з тим, [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище згадану земельну частку (пай), оскільки зазначений сертифікат виданий 01.08.1996 року, тобто після смерті [PERSON] , що також вбачається з роз`яснення приватного нотаріуса Головенської Л.В. (а.с.15). Однак право спадкодавця на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000018, який був виданий САПТЗТ «Сніжки» 27.07.1995 року і йому вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) , розміром 4,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий вже після смерті, що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю та доданим до нього списком громадян, членів сільськогосподарських підприємств, копією сертифікату на право на земельну частку (пай) та розпорядженням голови Буринської РДА (а.с.7-12). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що [PERSON] прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved