Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працював протягом 9 років на підприємстві відповідача слюсарем-ремонтником. Даний стаж роботи відноситься до стажу в умовах впливу шкідливих факторів. При первинному огляді МСЕК 09.12.2009 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 30% втрати професійної працездатності. При повторному переогляді встановлено 25% втрати професійної працездатності, інвалідність не визначена. Внаслідок цього позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження. У зв'язку з ушкодженням здоров'я було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Тому, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 35000,00 гривень без урахування податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою від 05.04.2018 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 14.05.2018 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] щодо задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача з 2000 року слюсарем-ремонтником по 2013 рік (а.с. 15-16). Згідно з п. 16 Акту №44 розслідування хронічного професійного захворювання від 27.10.2009 року професійне захворювання виникло за таких обставин: КДГМК «Криворіжсталь», ЦРЕУ №2 з 24.03.2000 р. по 08.04.2004 р. - слюсар-ремонтник ВАТ «Криворіжсталь», ЦРЕУ №2 з 08.04.2004 р. по 01.01.2006 р. - слюсар-ремонтник ВАТ «Міттал СтілКривий Ріг», ЦРЕУ №2 з 01.01.2006 р. - слюсар-ремонтник (бригадир) ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ЦРЕУ №2 з 14.06.2007 р. по 17.04.2009 р. - слюсар-ремонтник. Протягом зазначеного стажу виконував важку роботу через недосконалість робочого місця (а.с. 11). Відповідно до п. 17 вказаного вище Акту причиною професійного захворювання визначено комплекс несприятливих фізичних чинників (фізичні навантаження, вимушена робоча поза) (а.с. 11) Оглядом МСЕК 01.12.2015 року [PERSON] встановлено 25% втрати професійної працездатності до 01.01.2019 року (а.с. 8-9). Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Крім цього, суд не може погодитись із запереченням представника відповідача ПАТ «АМКР», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими та небезпечними факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити безпечні умови для праці. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем по справі. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Свої моральні страждання, пов'язані з ушкодженням здоров'я на ПАТ «АМКР» в оцінює в розмірі 35000,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнав ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, у зв'язку з чим отримав 25% втрати професійної працездатності. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров'я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 23000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 35000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial