Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його дружини [PERSON],\~[INFO],\~уродженки [INFO],\~померлої 03\~квітня 2018\~року в\~м.\~Луганську Луганської\~області,\~Україна (тимчасово окупована територія України). Для реєстрації в законному порядку факту смерті дружини та отримання свідоцтва про смерть заявник звернувся до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, однак, йому відмовили, оскільки ним отримані документи, які не мають юридичної сили на території України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини після смерті дружини. Заявник [PERSON] у судовому засіданні на вимогах заяви наполягав та просив її задовольнити. Заінтересована особа Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи повідомленим належним чином, свого представника до суду не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заяви заперечує, Оскільки згідно Сімейного кодексу України та Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян прізвище, імя та по батькові, дата народження померлої особи вказуються повністю, без скорочень. Звертає увагу суду, що відсутність під час державної реєстрації смерті місця народження померлої особи може, в подальшому, унеможливити її ідентифікацію. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що 03.04.2018 року в м. Луганську його дружину [PERSON] збив на дорозі вантажний автомобіль, коли вони з нею переходили дорогу та йшли до автобусу. Від отриманих травм вона померла на місці. Після поховання дружини його син [PERSON] забрав його до себе додому в м. Бахмут, де він зараз і проживає. Свідок [PERSON] підтвердив суду той факт, що його мати [PERSON] померла 03.04.2018 року в м. Луганську, оскільки її збив вантажний автомобіль, вона загинула на місці. Поховали її в м. Луганську на кладовищі «Вергунка», він був присутнім на її похованні. Заслухавши пояснення заявника, врахувавши думку заінтересованих осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 315 ЦПК України,\~суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Серед таких юридичних фактів\~\~у\~ст. 315 ч. 1 п. 8 ЦПК України\~визначений\~\~факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації\~\~актів цивільного стану факту смерті. Як зазначено в\~ст. 317 ч. 1 ЦПК України, заява\~\~про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами\~померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до\~ст. 316 ЦПК України,\~\~заява фізичної особи\~\~про встановлення\~\~факту, що має юридичне значення, подається до суду\~за місцем її проживання. Судом встановлено, що згідно копії паспорту громадянина України серії МН № 569687, паспорт виданий на імя [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO], кв. Корольова, 3/36 та одружений з [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Відповідно до копії паспорту серії ЕН № 749575, [PERSON] народилася 20 липня 1944 року в с. Третяківка Біловодського району Луганської області (а.с. 6-7). Відповідно до довідки № [NUMBER] від 10.11.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає за адресою: [INFO] (нині м. Бахмут), вул. Петровського (нині вул. Садова), 128/12. Листом № 15.14-93/3066 від 25.05.2018 року Бахмутський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відмовив [PERSON] у реєстрації смерті [PERSON], посилаючись на предявлення документа, який не відповідає вимогам законодавства (а.с. 10). На підтвердження факту смерті [PERSON] 03 квітня 2018 року суд приймає такі докази, надані заявником. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть № 464 від 04.04.2018 року та довідки про причину смерті № 464 від 04.04.2018 року, [PERSON] померла 03 квітня 2018 року в м. Луганську Луганської області. Причина смерті: поєднана тупа травма голови, тулуба, кінцівок з переломами кісток скелета і ушкодженнями внутрішніх органів (а.с. 8). Крім того, як виняток, суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності: договір-замовлення від 04.04.2018 року на організацію та проведення поховання [PERSON] 05.04.2018 року о 11-00 годині на кладовищі «Вергунка» (а.с. 9). Згідно положень\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд вважає за необхідне, вирішуючи питання щодо оцінки доказів по справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у\~ Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Згідно з пп.1 п.1, п.3\~Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян на території Луганської області м. Луганськ тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Луганськ. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Встановлення факту\~смерті має юридичне значення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,\~державна реєстрація смерті\~проводиться органом державної реєстрації\~актів цивільного стану на підставі\~документа встановленої\~форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя\~\~або судово-медичною установою, рішення суду\~\~ про встановлення\~\~ факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. На підставі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті особи в певний час у звязку із неможливістю реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Outcome: approved