Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чутівської селищної ради Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина, на яку він як спадкоємець за законом має право. Позивач вказує, що він пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки не знав про смерть батька, який на час смерті перебував у Гадяцькому будинку-інтернаті. Крім того, позивач зазначає, що він є особою з інвалідністю 2 групи, має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим він не міг доглядати свого батька та вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді від 23.09.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач, у підготовче засідання не з`явився. Надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Від Чутівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника громади, проти задоволення позову не заперечували. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено можливість суду за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у випадку визнання відповідачем позову. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України про обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами являються будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 02.06.2021 (а.с.6). Після смерті [PERSON] , на території Чутівської селищної ради Полтавської області відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 4,43 га. Позивач, [PERSON] є сином померлого [INFO] , [PERSON] , що підтверджується копією рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 12.08.2021 (а.с.7). Як вбачається із листа приватного нотаріуса, Ямпольської С.М. позивачу [PERSON] було відмовлено у заведенні спадкової справи у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини (а.с.8). [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлого батька [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що причинами пропуску строку для подання заяви на прийняття спадщини були: відсутність інформації щодо смерті батька та незадовільний стан здоров`я, що пов`язаний із наслідками аварії на ЧАЕС, учасником ліквідації якої він був. Як вбачається із довідки Чутівської селищної ради від 07.07.2021 №1027/01-17, згідно записів по господарського обліку, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У жовтні 2006 року вибув із господарства у м. Гадяч в будинок пристарілих (а.с.9). Згідно довідки Гадяцького геріатричного будинку-інтернату від 14.06.2021 №366, вбачається, що [PERSON] з жовтня 2006 року до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в Гадяцькому геріатричному будинку-інтернаті за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що позивачем лише 02.06.2021 було отримано свідоцтво про смерть батька [PERSON] (а.с.6). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та є особою з інвалідністю другої групи (а.с.4). Із наданої позивачем медичної документації вбачається, що він з 1987 перебуває на обліку у сімейного лікаря та лікаря-невропатолога. З 17.01.2007 по 17.07.2007 потребував постійного амбулаторного лікування, а 14.05.2007 лікарем невропатологом був направлений на обстеження та лікування до обласної клінічної лікарні (а.с.11-15). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вищевикладеного, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власної волі. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вищезазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Як вбачається із наданих до суду доказів, позивач [PERSON] вчасно не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про смерть свого батька та мав незадовільний стан здоров`я. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, встановлено що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Обов`язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, оскільки відповідно до статей 12,81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, суд встановив, що наведені вище причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] є поважними, оскільки останній не міг вчасно звернутися до нотаріальної контори у зв`язку із відсутністю у нього інформації щодо смерті батька, який проживав в будинку-інтернаті. Крім того, позивач, який є особою з інвалідністю другої групи, має незадовільний стан здоров`я та перебував на лікуванні у період з 17.01.2007 по 17.07.2007, тобто у визначений законом термін для подання заяви на прийняття спадщини. Також, за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Практика Європейського суду з прав людини застосовує принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема, й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині 3статті 2 Цивільного процесуального кодексу України. Разом з цим, при вирішенні цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. При вирішенні питання пропуску позивачем [PERSON] строку на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] суд застосовує правило встановлення всіх обставин у даній справі з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, яке не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Відповідно до положень ст. 3 ЦК України, яка передбачає загальні засади цивільного законодавства, ними, серед іншого, є судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність. Суд вважає, що наявні докази у справі свідчать, що позивач, який є спадкоємцем за законом після померлого батька, у свою чергу, підтвердив пропуск строку на прийняття спадщини з поважних причин, якими є незадовільний стан здоров`я та перебування на лікуванні, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та продовження позивачу строку для прийняття спадщини. При цьому, суд з урахуванням принципу верховенства права, з метою уникнення надзвичайного формалізму при вирішенні питання про можливість надання позивачу права на судовий захист свого майнового права, прийшов до висновку про задоволення позову. Таким чином, на підставі викладеного та досліджених доказів, суд надійшов до висновку, що причини, на які посилається позивач щодо пропущення строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] є поважними, пов`язані з об`єктивними обставинами, тому у суду є підстави визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тривалістю один місяць, початок перебігу якого вираховувати з дня набрання рішенням суду законної сили. При цьому суд враховує ту обставину, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Суд, з`ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] . Враховуючи викладене,

Outcome: approved