Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сумського районного суду Сумської області з позовом до товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа гарант» про відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП. Позов обґрунтовано посиланням на те, що 29.12.2017 року сталось ДТП за участю водія [PERSON] , який керуючи автомобілем ВАЗ 21124 д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Сумського районного суду Сумської області від 13.11.2018 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки ВАЗ 21124 д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована згідно полісу в ТДВ страхова компанія «Альфа гарант». 17 квітня 2019 року відповідачем були отримані повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду і заяви про виплату страхового відшкодування, які були направлені представником позивача. Позивач вважає, що дані виплати відповідач повинен був провести в строк до 16 липня 2019 року, на момент подачі позову до суду виплати страхового відшкодування здійснені не були, тому просить суд стягнути на його користь з відповідача виплату страхового відшкодування пов`язаного з стійкою втратою працездатності в розмірі 57600,00 грн. та з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 10560,000 гривень. Крім того, позивач просить стягнути витрати, пов`язані з наданням йому правничої допомоги. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник ТДВ страхової компанії «Альфа гарант» в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До суду подав заперечення, в просив у задоволенні позову відмовити повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що цивільно-правова відповідальністю водія транспортного засобу ВАЗ 21124 д.н.з. [NUMBER] була застрахована відповідно до Полісу № АК/3877704 у товаристві з додатковою відповідальністю страховій компанії «Альфа гарант» як вбачається з роздруківки з централізованої бази МТСБУ (а.с.26). Відповідно до вироку Сумського районного суду Сумської області № 587/1138/18 від 13 листопада 2018 року встановлено, що 29 грудня 2017 року о 18 год. 20 хв. сталося ДТП за участю водія [PERSON] , який керуючи автомобілем ВАЗ 21124 д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній отримав відповідно до висновку судово-медичної експертизи, тяжкі тілесні ушкодження (а.с. 12-13) [PERSON] проходив довготривале лікування, що підтверджується відповідними висипками та епікризами з історії хвороби та епікризами з історії хвороби (а.с. 16-19.) Згідно довідок про тимчасову втрату непрацездатності потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в період з 29.12.2017 року по 12.01.2018 року, з 24.012018 року по 07.02.2018 року. з 03.03.2018 року по 14.03.2018 року та з 20.07.2018 року по 01.08.2018 року (а.с. 20-23). В подальшому, відповідно до акту огляду медико-санітарно експертної комісії № 386 від 20.04.2018 року [PERSON] було встановлено другу групу інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату строком до 20.04.2019 року, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 14). 08 квітня 2019 року представником позивача на адресу відповідача була направлена заява про виплату страхового відшкодування, в якій останній просив виплатити йому, як потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді, 57600,00 гривень у відшкодування пов`язане зі стійкою втратою працездатності (а.с. 9). 09 квітня 2019 року представником позивача на адресу відповідача була направлена заява про виплату страхового відшкодування, в якій останній просив виплатити йому, як потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді, 10560,00 гривень у відшкодування пов`язане із тимчасовою втратою працездатності (а.с. 8). Також, 09 квітня 2019 року представником позивача на адресу відповідача було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України,\~Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 979 ЦК України\~встановлює, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення\~\~про\~\~ ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти\~\~рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відповідно до положень ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу),\~який потерпілий\~мав до\~каліцтва або\~іншого ушкодження\~здоров`я,\~з урахуванням\~ступеня втрати\~потерпілим професійної\~працездатності,\~а \~за її\~відсутності \~загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого\~заробітку (доходу)\~не включаються\~одноразові виплати,\~компенсація за\~невикористану відпустку,\~вихідна допомога,\~допомога по\~вагітності та\~пологах тощо. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. З матеріалів справи встановлено, що позивачем 08 та 09 квітня було направлено до страхової компанії заяви про виплати страхового відшкодування та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, однак не було додано жодних документів які б підвереджували витрати та необхідність їх здійснення. Відтак, зважаючи на те, що позивачем не було надано страховій компанії жодних доказів встановлення ступеня втрати професійної чи загальної працездатності, враховуючи те, що позивачем також не було підтверджено та не надано доказі перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «ВКП «Аккад», також відсутній будь-який висновок експерта, яким встановлено ступінь втрати працездатності у відсотковому співвідношенні, то суд прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у їх задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed