Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в Радивилівський районний суд Рівненської області до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.11.1990 Радивилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 67. В обґрунтування позову зазначив, що з 03.11.1990 перебуває у зареєстрованому шлюбу із відповідачем. Діти народжені в шлюбі повнолітні. Бажає розірвати шлюб, оскільки спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, різні погляди на життя. Ухвалою Радивилівського районного суду від 16.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалами від 13.10.21 р. та від 16.11.21 р. розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Наголосив на тому, що шлюб між сторонами існує формально, він перебуває в близьких стосунках з іншою жінкою, шлюб з відповідачем зберігти неможливо, а тому наполягав на розірванні шлюбу. В судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Разом з тим, від адвоката відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умовами, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду. Основною умовою для відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У випадку нез`явлення в засідання суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Проте, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів неможливості направити в судове засідання іншого представника, а неявка представника відповідача у даному випадку, на думку суду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Разом з тим, суд враховує, що розгляд даної справи, вже відкладався за аналогічним змістом клопотанням представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, враховуючи строки розгляду позовної заяви, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, оскільки останній не скористався своїми правами, передбаченими ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне. 03.11.1990р. між сторонами зареєстровано шлюб Радивилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 67. Діти, які народилися в шлюбі вже понолітні. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24\~СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення відповідно до яких шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст.ст.104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, позивач не бажає примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved