Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с.Вербівка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Павла Тичини (колишня Кірова), буд. № 121, укладеного 19.04.1990 р. між ним та КСП «Соціалістичний шлях» та визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с.Вербівка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Павла Тичини, буд. 121. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, з підстав зазначених в позові. Представник Добрянської селищної ради Ріпкинського району в судове засідання не зявився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та про визнання позову. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема положення ЦК УРСР 1963 року, Закон України Про власність, Закон України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування, постанову Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Тобто записи у вище зазначених погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу. Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Враховуючи те, що судом встановлено, що: - 19 квітня 1990 р. між колгоспом «Соціалістичний шлях» та [PERSON], який на той час працював агрономом вказаного колгоспу, укладено договір на продаж житлового будинку колгоспу «Соціалістичний шлях» за адресою: с.Вербівка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Кірова, буд. № 121, який перейшов у його власність дня підписання вказаного договору; - [PERSON] повністю, на виконання вказаного договору, сплатив 6429 рублів доплати за придбання будинку, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру /від 24.12.1992 р. № 1465/; - [PERSON] вносив плату за будинок, що стверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру та заборгованості по квартплаті у нього немає; - вказаний договір, всупереч ст. 227 ЦК УРСР, не був нотаріально посвідчений та не був зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів; - згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське МБТІ» від 18.04.2016 р., - станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: с. Вербівка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Павла Тичини (раніше Кірова), буд. № 121 не зареєстровано; - КП «Чернігівське МБТІ» виготовило технічний паспорт на садибний житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Вербівка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Павла Тичини (раніше Кірова), буд. № 121 та зроблений висновок про вартість вказаного будинку в сумі 69\~633 грн.; - згідно Реєстраційного посвідчення на житловий будинок, який належить державним, кооперативним та громадським установам, підприємствам і організаціям Чернігівського БТІ від 24 листопада 1992 р., будинок № 121 по вул.Кірова в с.Вербівка Ріпкинського району зареєстровано за колгоспом «Соціалістичний шлях», на підставі рішення виконавчого комітету Добрянської селищної ради від 19.04.1992 р.; - в Будинковій книжці для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO] [PERSON] зазначений власником даного будинку, згідно Погосподарської книги с.Вербівка Добрянської селищної ради Ріпкинського району; - другої сторони ДКП, а саме колгоспу «Соціалістичний шлях» не існує, так як рішенням від 27.11.1992 р. колгосп «Соціалістичний шлях» реорганізований в КСП «Вербівка», рішенням загальних зборів членів КСП від 18 лютого 2000 року КСП «Вербівка» реорганізовано в ТОВ «Вербівка», збори засновників ТОВ «Вербівка» від 6 листопада 2002 р. прийняли рішення «Про ліквідацію ТОВ «Вербівка» та 13 травня 2008 р. проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи, - суд вважає за необхідне захистити права [PERSON] в спосіб, який відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с.Вербівка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Павла Тичини, буд. 121. Щодо позовних вимог [PERSON] до Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с.Вербівка Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Павла Тичини (колишня Кірова), буд. № 121, укладеного 19.04.1990 р. між ним та КСП «Соціалістичний шлях», то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, з таких мотивів. З матеріалів справи, вбачається, що предметом спору є договір купівлі-продажу житлового будинку, який укладений 19.04.1990 року, тобто позовна давність у відповідності до ст.. 71 Цивільного кодексу УРСР 1963 р. (далі ЦК УРСР) для даних правовідносин сплила 19 квітня 1993 року - до 01.01.2004 р., а тому в даному випадку слід застосовувати правила ЦК УРСР про позовну давність. Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Згідно до ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Виходячи зі змісту ст.ст. 71, 80 ЦК УРСР їх положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. За змістом ст. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, тобто з дня, коди особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права. Враховуючи те, що [PERSON] пропущено строк позовної давності по даним вимогам та не наведено поважної причини причин пропуску цього строку, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні вказаних вимог слід відмовити, на підставі ст. 80 ЦК УРСР 1963 р., у звязку з пропуском строку позовної давності. Крім того, судом враховується, що за позивачем визнано право власності у вказаний вище спосіб.

Outcome: partial