Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «КАРКАС-СМ», [PERSON] , третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», відповідно до якого просить стягнути з ТОВ «ВКФ «КАРКАС-СМ» та [PERSON] на його користь суму боргу несплаченої франшизи в розмірі 2000 грн. солідарно, стягнути з ТОВ «ВКФ «КАРКАС-СМ» та [PERSON] на його користь суму завданої йому моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. солідарно. Позивач, у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі про час, дату та місце судового засідання сповіщалися належним чином, однак до суду повторно не з`явилися без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за відсутності суду не надавали та не заявляли. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 18 вересня 2018 року в м. Одеса на проспекті Гагаріна 14 близько 11 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «МАЗ 54323» д. н. [NUMBER] , який належить товариству з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «КАРКАС-СМ», в порушення пункту 10.3 ПДР України, при перестроюванні не надав переваги в русі автомобілю «Мазда» д. н. [NUMBER] , під керуванням позивача, що рухався в попутному напрямку смугою руху, яку він мав намір зайняти, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений у ДТП належний йому автомобіль. Листом від 18 жовтня 2018 року позивачу було роз`яснено, що сума франшизи згідно страхового полісу становить 2000 грн. Сума належного йому страхового відшкодування становить 18 136 грн. 10 коп. На час подачі позову страхова компанія виплатила позивачу зобов`язання за полісом, проте сума його була зменшена саме на суму франшизи, яка становить 2 000 грн. Виходячи з наведеного позивач вважає, що дана сума завданих збитків має бути стягнута з відповідачів солідарно. Крім того, у зв`язку з тим, що вказані події викликали порушення в нормальному ритмі життя позивача, він вважає, що йому належить до виплати сума моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. В статті 6 Закону зазначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи постановою Приморського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2018 року визнано [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили 29.10.2018 року. Таким чином, вина відповідача [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Відповідно до п. 22. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 35. 1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 36.1 ст. 36 Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial