Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на грошові кошти в розмірі 130000,00 гривень, які набуті відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) від 05.06.2014 за договором № 10001006646298 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий з любовю on-line» у гривнях, укладеним 03.04.2014 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» з набуттям ним статусу вкладника на вказану суму у значенні п. 4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Свої вимоги мотивує тим, що після укладення між сторонами правочину, 01.04.2015 [PERSON] письмово повідомила [PERSON] про те, що вона у односторонньому порядку розриває договір відступлення права вимоги (цесії), у звязку з особистими обставинами. Позивач в судове засідання не зявився. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити предявлені вимоги. Відповідачка в судове засідання не зявилася. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 03 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] (вкладник) було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 10001006646298, за яким сума вкладу становить 1 320 000,00 гривень. 05 червня 2014 року між [PERSON] (цедент) та [PERSON] (цесіонарій) було укладено договір відступлення права вимоги (цесії). Відповідно до п.1 договору цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договором № 10001006646298 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий з любовю on-line» у гривнях, укладеним 03.04.2014 між цедентом та ПАТ «Дельта Банк». Пунктом 2 договору цесії встановлено, що цесіонарій набуває право вимагати від боржника сплатити суму боргу в розмірі 130 000,00 гривень, який виник у звязку з наданням цедентом боржнику у тимчасове користування грошових коштів за договором з банком. Згідно п. 3 договору із моменту підписання цього договору сторонами цесіонарій набуває статус вкладника у значенні цього терміна. Пунктом 4 договору визначено, що право власності на суму боргу, визначену у п.2 цього договору, переходить від цедента до цесіонарія з моменту підписання цього договору сторонами. Відповідно до пункту 7 договору до цесіонарія переходять усі права, які забезпечують виконання обовязку боржника в повному обсязі, визначеному у п. 2 цього договору. 01 квітня 2015 року [PERSON] письмово повідомила [PERSON] про те, що договір відступлення права вимоги (цесії) між ними від 05.06.2014 вона вважає помилково укладеним та відмовляється від нього в односторонньому порядку. Грошові кошти, право вимоги на які вона відступала, вважає своєю власністю (а.с.8). Заслухавши представника позивача [PERSON] та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання права власності задоволенню не підлягає із наступних підстав. Так, відповідно до ч.1 статті 203 ЦК України, статті 509 ЦК України зобов'язанням є правові відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Як вбачається із змісту договору відступлення права вимоги від 05.06.2014, [PERSON] відступила [PERSON] право вимоги на суму 130000,00 грн. за депозитним договором, укладеним нею з ПАТ «Дельта Банк». До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України). Відповідно до умов депозитного договору, зокрема, п.1.8 зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. У разі, якщо, в день укладання сторонами цього договору, вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений(а.с.7). Ні позивач, ні його представник не надали суду платіжний документ, який би свідчив про внесення коштів [PERSON] саме в день укладення договору. Крім того, всупереч вимогам ст.10 ЦПК України позивач не надав суду оригінал вказаного договору для огляду і посвідчення його копії. Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тобто при укладенні договору цесії та передачі [PERSON] права вимоги від банку 130000,00 грн. [PERSON] повинна була передати документи, які засвідчують її права на вказані кошти. Враховуючи те, що позивачем у даній справі не доведено як право самої [PERSON] на депозитний вклад так і право вимоги в порядку цесії у нього самого. Крім того згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Будь-яких законних підстав для визнання за позивачем права власності на 130000,00 грн. немає. Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed