Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 10 жовтня 2015 року у м. Львові помер його батько [PERSON], після смерті котрого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку площею 417кв.м. для обслуговування житлового будинку. За життя [PERSON] заповіту не склав, тому спадкування його майна здійснюється за законом. Позивач, будучи спадкоємцем майна батька за законом, звертався у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що спадкодавець [PERSON] за життя не виготовив державний акт на вищевказану земельну ділянку. Оскільки іншого порядку переходу права власності немає, позивач просить у судовому порядку ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У звязку з тим, судом розяснено наслідки відповідної процесуальної дії. Разом з тим згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Також відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Отже, у судовому засіданні встановлена необхідність переходу права власності на земельну ділянку і для формального здійснення права особи на спадкування необхідно в судовому порядку визнати за позивачем це право власності на спірну землю. У тому числі як установлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач звернувся до суду із таким спором, бо іншого порядку переходу права власності немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі документальних доказів, а тому такий позов слід задовольнити.

Outcome: approved