Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. На обґрунтування своїх вимог він зазначив, що 08.10.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який реорганізований в публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту з правилами №11402215000. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між ним та банком в день укладення кредитного договору було укладено також договір поруки та між банком та позичальником договір іпотеки. Договір поруки він вважає таким, що підлягає визнанню припиненим оскільки відповідно до п. 1.2.8 та п.1.2.10 кредитного договору сторони встановили як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк погашення кредиту 07.10.2038 року, так і строки виконання зобовязання зі щомісячним погашенням платежів щомісяця до 27 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості. Сторони виконували свої права та обовязки відповідно до первинних умов кредитного договору згідно з графіком щомісячного погашення кредиту й сплати процентів до 10.08.2009 року, коли позичальник перший раз не погасив повну суму щомісячних платежів, потім позичальник не погасив 11.01.2010 року повну сум. Станом на 12.03.2014 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом становить 154470,01 доларів США. 27.01.2014 року банком позичальнику та їй як поручителю, направлено вимоги про погашення заборгованості. На даний час до неї, як до поручителя і до [PERSON] банком предявлено цивільний позов про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. А тому порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У звязку з порушенням позичальником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор використав передбачене ч.2 ст. 1050 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитного договору, предявивши 27.01.2014 року позичальнику і поручителю вимоги про погашення заборгованості та позов про дострокове повернення всієї суми кредиту та повязаних із ним платежів. Таким чином, строк дії договору поруки припинив свою дію з моменту не предявлення в шестимісячний строк кредитором своїх вимог безпосередньо до поручителя, а саме з моменту першої заборгованості , що настала 10.08.2009 року, а відтак договір поруки припинив свою дію саме після спливу шестимісячного терміну 10.02.2010 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, вказавши, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року про стягнення з [PERSON], [PERSON], в солідарному порядку, на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість про кредитному договору в розмірі 152407,99 доларів США та 19171 гривню 63 копійки пені за несвоєчасне погашення заборгованості набуло чинності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року стягнуто з [PERSON], [PERSON], в солідарному порядку, на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість про кредитному договору від 08.10.2008 року в розмірі 152407,99 доларів США та 19171 гривню 63 копійки пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року рішення суду залишено без змін. Вказане визнається сторонами по справі. Вказаним рішенням суду встановлено, що у зв'язку з порушенням умов кредитного договору щодо повернення кредиту та наявністю заборгованості за кредитом банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши їм письмову вимогу від 31 січня 2014 року про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів протягом тридцяти одного календарного дня з дати одержання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Після настання першої заборгованості в розмірі 18,16 дол. США за кредитом в подальшому заборгованість періодично сплачувалася боржником. А тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Крім того статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed