Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] року померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 61,2 кв.м., розташованого на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1486 га, кадастровий номер [NUMBER]; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,94 га, яка розташована на території Єлизаветівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області. Спадкоємцями цієї спадщини є позивач та відповідач. У зв'язку з тим, що вони з відповідачем не прийшли до єдиної думки про розподіл спадкового майна виникла необхідність звернутися до суду. Відповідач за первісним позовом, позовні вимоги не визнав, звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання не дійсним договору про розподіл спадкового майна. В зустрічному позові [PERSON] зазначила, що після смерті [PERSON] (батька позивача та відповідача), яка настала [INFO], вони втрьох разом з матір'ю [PERSON], на сімейній нараді дійшли домовленості, що спадкове майно успадкує матір - [PERSON] Також була домовленість, що після смерті матері все спадкове майно позивач та відповідач успадкують порівну. В травні 2013 року будинок позивача за первісним позовом було зруйновано і він перейшов жити до матері. На час смерті матері - [INFO] року, взаємовідносини з позивачем за первісним позовом були зіпсовані. Всі правовстановлюючі документи на спадщину були у позивача за первісним позовом, який взяв на себе турботу по оформленню спадщини. У попередньому судовому засіданні представник відповідача по первісному позову заявив клопотання про витребування від державного нотаріуса матеріалів спадкової справи, з якої стало відомо, що 12 жовтня 2010 року, позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою, про видачу свідоцтва на право власності на спадщину, що відкрилася після смерті батька [PERSON], в рівних частках [PERSON] та [PERSON], повідомивши нотаріусу, що вони згідно ст. 1261 ЦК України є єдиними спадкоємцями. Також вони посвідчили договір про розподіл спадкового майна між ними, згідно якого [PERSON] переходить житловий будинок з земельною ділянко розташований в селі [ADDRESS], а [PERSON] переходить земельна ділянка для ведення господарського виробництва. Таким чином, відповідач за первісним позовом вважає, що [PERSON] та [PERSON], умисно виключили її з кола спадкоємців та позбавили права на частку у спадщині яка відкрилася після смерті [PERSON], не повідомивши нотаріуса про наявність іншого спадкоємця крім них. Позивач за первісним позовом та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Представник відповідача за первісним позовом в судове засідання з'явився, первісний позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, просив задовольнити зустрічний позов. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON], про що виконкомом Єлизаветівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області складено актовий запис № 02, відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 49). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 61.2 кв.м., у тому числі жилою площею 3,1 кв.м., який складається з жилого будинку «А-1» з прибудовою «а-1», верандою «а'-І», з господарчими побудовами: літньої кухні «Б-1», тамбуру до літної кухні «б-1», літньої кухні «В-1», гаражу «Г-1», сараю «Д-1», сараю «К-1», сараю «С-1», льоху «П-1», вбиральні «У-1», вигребу «Р», огорожі «N1», воріт «N2», розташованого на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га, кадастровий помер [NUMBER], у вигляді земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1486 га, кадастровий номер [NUMBER], у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,94 га, яка розташована на території Єлизаветівської сільської ради Марийського району Донецької області. Згідно довідки Єлизаветівської сільської ради на день смерті померлого [PERSON] в зазначеному будинку проживала та була прописана його дружина - [PERSON].(а.с. 78). 10 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Мар'їнського районного суду із заявою до [PERSON] про розподіл спадкового майна після смерті [PERSON]. У попередньому засіданні представник відповідача за первісним позовом заявив клопотання про витребування від державного нотаріуса матеріалів спадкової справи на майно після смерті [PERSON] З наданої державним нотаріусом копії спадкової справи вбачається, що вона заведена на підставі заяви [PERSON] та [PERSON] від 12.10.2010 року про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON].(а.с. 45) У вказаній заяві [PERSON] та [PERSON] зазначили, що інших спадкоємців, крім них немає. Однак, позивач по первісному позову при зверненні до Мар'їнського районного суду з позовною заявою про розподіл спадкового майна від 10.08.2016 року вказав, що його сестра [PERSON] є спадкоємцем за законом, що відповідно до ч. ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. (а.с. 2) Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Таким чином, після смерті [PERSON], спадкоємцями його майна першої черги за законом стали його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до п. 212 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Мінюст № 20/5 від 03.03.2010 року, що був чинним на момент вчинення нотаріальних дій, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Відповідно до п. 214 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Перевірка наявності заповіту (секретного заповіту), спадкового договору, здійснюється за допомогою Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Єдиний реєстр заповітів, спадкових договорів та спадкових справ. Згідно ст.ст. 63, 68 ЗУ «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. З аналізу вказаних норм вбачається, що державний нотаріус [PERSON] після отримання заяви [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом повинна була перевірити коло спадкоємців та повідомити їх про відкриття спадщини. В матеріалах спадкової справи відсутня заява [PERSON], яка також є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, тому суд вважає, що нотаріус неправомірно видала свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] та [PERSON] на все належне померлому на час смерті майно. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що видачею свідоцтв про право на спадщину за законом на все майно померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON], нотаріусом було порушено права відповідача за первісним позовом на спадкове майно. Таким чином, суд задовольняє вимоги за зустрічним позовом, щодо визнання недійсними свідоцтв «про право на спадщину за законом» реєстрові номери № 1651,1652,1653,1654,1655 від 12 жовтня 2010 року та свідоцтва «про право на спадщину за законом» реєстровий номер № 1763 від 28 жовтня 2010 року. Визнання недійсним договору «про розподіл спадкового майна» від 12 жовтня 2010 року судом не вимагається на підставі ч.2 ст.215 ЦК України. У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить висновку, що у первісному позові [PERSON] відмовити в повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] задовольнити частково. Згідно ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Суд приходить висновку, розподілити усе майно після смерті [PERSON] та [PERSON] між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме по ? частки усього належного майна спадкодавців кожному із спадкоємців. В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Outcome: partial