Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житлом. Мотивував тим, що згідно договору дарування від 03.02.1997 року він є власником квартири [ADDRESS], проживає в квартирі із своєю дружиною та дітьми. Відповідач - його бувший вітчим, який з 2012 року не проживає у квартирі, майна його немає, витрат по утриманню житла не несе і місце перебування відповідача в даний час невідоме. Добровільно відповідач не знявся із реєстрації і це порушує права власника квартири. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив його задоволити. Пояснив, що у 2006 році у квартирі був зареєстрований бувший чоловік його матері - відповідач [PERSON], який з 2012 року у квартирі не проживає. Відповідач не цікавиться житлом, не приймає участі у його утриманні, його речей в квартирі немає. Просив визнати його таким, що втратив право на користування житлом відповідно до вимог ст. 405 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 03.02.1997 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], [INFO] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 33,8 кв.м., жилою площею 18,2 кв.м. (а.с. 4). Право власності зареєстроване в ВООБТІ, про що 18.02.1997 року видане реєстраційне свідоцтво (а.с. 5). Із особового рахунку [NUMBER] від 22.01.2015 року (а.с. 6) та довідки №561 від 22.01.2015 року вбачається, що у належній [PERSON] квартирі, крім нього та членів його сім'ї: дружини [PERSON], дочки [PERSON], 2009 р.н., дочки [PERSON], 2014 р.н., з 04.08.2006 року зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Відповідно до акту від 25.12.2014 року (а.с. 8), посвідченого керівником МКП «ЖЕК №12» Мальченком В.Д., [PERSON] в квартирі [ADDRESS], з березня 2012 року не проживає. Дані обставини також підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, є рішення суду про позбавлення цієї особи права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS], оскільки з березня 2012 року без поважних причин відсутній за місцем реєстрації, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved