Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з первісним позовом до суду, мотивуючи тим, вони з відповідачем розірвали шлюб 28 лютого 2014 року. Після розірвання шлюбу залишилось майно, яке перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] , а саме земельна ділянка та будинок, за адресою: [ADDRESS] . Просить суд поділити спільне майно, яке перебуває у спільній сумісній власності.\~ [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~зустрічним позовом\~до [PERSON] ,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що нею,\~під час\~шлюбу з\~відповідачем,\~за власні кошти було придбано земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на якій було побудовано за власні кошти та введено в експлуатацію житловий будинок. [PERSON] зазначає, що відповідач грошової участі в придбанні земельної ділянки та будівництві житлового будинку не приймав, оскільки не мав власних коштів та будь-якого доходу в цей час. [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі, наполягає на його задоволенні. Зазначає, що житловий будинок він з відповідачем будували разом. Твердженню [PERSON] про те, що він грошової участі в будуванні не приймав, заперечує, оскільки воно є необґрунтованим і безпідставним, та вказує, що особисто витратив значну кількість грошових коштів на зведення будинку, спочатку він працював та отримував високу заробітну плату, потім пенсію.Також пояснив, що він багато робив в селі робіт з електропостачання , люди платили йому кошти, які витрачав на будівництво. Потім, коли побудували декілька будівель, приймати відпочиваючиь, які сплачували кошти, які витрачали також на будівництво. Вже декілька років колишня дружина не допускають його до будинку, там проживає їх дочка зі своєю родиною, вона зробила там опалювання ще якісь роботи, але його про це ніхто не сповіщав. В судовому\~засіданні представник\~ [PERSON] -\~захисник Бондарь\~В.Б.\~ проти первісного позову заперечував та підтримав свої вимоги зустрічного позову з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд його задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що була сусідкою сторін та вказала, що вони мали постійний дохід та будували будинок спільно, даже стіни клали вдвох. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що сторін знає з 2000 року та вказала, що вони купили спочатку земельну ділянку, а потім почали будувати будинок. [PERSON] звертався до неї декілька разів з проханням зайняти гроші на будівництво, потім відпрацьовував своєю працею так як він є гарним елетриком. Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні зазначила,\~що була\~сусідкою сторін\~та вказала,\~що [PERSON] \~працював електриком\~та постійно\~допомагав їй.\~Бачила як\~він будував\~свій будинок, постійно купував будматеріали, проводив електрику тощо собі та сусідам. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що був сусідом сторін та вказав, що вони купили земельну ділянку, на якій збудували будівлі, які потім здавали в оренду. Згодом, добудували двоповерхову будівлю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що сторони будували житловий будинок завжди разом, при цьому, за чиї кошти велось будівництво вона не знає. Декілька разів [PERSON] займав у неї кошти на будівництво. Свідок [PERSON] в судовому засіданні заначила, що є донькою сторін. Вказує, що батьки будували дім разом, а потім, коли виник спір, вони розійшлись. З 2017 року вона почала проживати в будинку та зробила в ньому оздоблювальні роботи, які обійшлись близько 15\~000 грн. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового процесу, суд вважає, що зустрічний позов задоволенню не підлягає. Так, дійсно, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , дата державної реєстрації 11.06.2012 року. При цьому, [PERSON] набула право власності на вищевказане нерухоме майно перебуваючи в шлюбі з [PERSON] . Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. Крім того, суд враховує покази свідків, які пояснили суду, що [PERSON] витрачав власні кошти на побудову вищевказаного будинку. Окрім того, особисто виконував деякі роботи, при побудові. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для визнання нерухомого\~майна, а саме земельної ділянки та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ,\~що було\~придбане під\~час перебування\~у шлюбі\~особистою приватною\~власністю [PERSON] , а тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Що стосується первісного позову, то суд приходить до наступного. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, 28 лютого 2014 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , дата державної реєстрації 11.06.2012 року. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем виник спір щодо користування об`єктом спільної сумісної власності. Ухвалою Генічеського районного суду від 01.12.2016 року, було призначено\~ будівельно-технічну експертизу в даній справі, На розв`язання експерту були поставлені наступні питання: 1) Чи можливо реально виділити по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками [PERSON] та [PERSON] , із виділенням кожному з них належної частини вищевказаного житлового будинку або з незначним відхиленням від належних співвласникам часток, але з врахуванням при запропонованих варіантах поділу необхідності поділу господарських будівель та споруд, які належать до житлового будинку; 2) Чи можливо реально розділити по 1/2 частині земельної ділянки площею 1266,00 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками [PERSON] та [PERSON] .\~\~\~ Суд приходить до висновку, про необхідність затвердження варіанту № 5 даної експертизи, щодо поділу спільного майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному випадку суд враховує також бажання представника відповідача про те, що [PERSON] залишилась частина де встановлено опалювальний котел, також суд вважає врахувати , що саме на цьому варіанті наполягає позивач, та згоден на несплату різниці в частці на його користь(відмовляється). Відповідно до ч.1\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 30\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~\~роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. 2, 3\~ст. 70 СК України\~в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи. Пунктом 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69 - 72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У постанові від 01 липня 2015 року судової палати у цивільних справах Верховного суду України, зазначено: Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм\~ майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, зустрічний не підлягає задоволенню як безпідставний.

Outcome: approved