Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить встановити факт того, що він був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в період з 02.08.1986 року по 30.09.1986 року. Свої вимоги мотивує наступним. Заявник [PERSON], [INFO], під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС працював в Прип'ятському монтажному управлінні «Південенергомонтаж», приймав участь у ліквідації наслідків аварії в м. Прип'ять на Чорнобильській АЕс, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З 02.08.1986 року по 30.09.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі формувань Цивільної оборони, працював в умовах радіоактивного забруднення та жорсткого іонізуючого опромінення, став інвалідом 3-ї групи, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безстроково. Заявник звернувся з відповідними документами до заінтересованої особи про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в своєму листі їй відмовило, посилаючись на те, що не було надано документів, підтвердждуючих факт залучення до формувань цивільної оборони. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] підтримали заявлені вимоги за викладених обставин та просили суд про їх задоволення. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. За даних обставин, заслухавши думку заявника та представника заявника, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за категорією 1, відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] та вкладки до нього [NUMBER] (а.с. 9). Згідно копії довідки МСЕК серії КИ-1 №060856, [PERSON] з 06.07.2003 року є інвалідом третьої групи довічно, яким став внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (а.с. 10). Як вбачається з копії трудової книжки заявника, останній працював в Прип'ятському монтажному управлінні «Південенергомонтаж» з 01.11.1983 року по 30.06.1981987 року на посадах майстра та виконувача робіт; 01.07.1987 року був переведений на посаду старшого виконувача робіт (а.с. 5). Відповідно до копії довідки №303 від 17.09.1992 року, в період з 02.08.1986 року по 30.09.1986 року [PERSON] був залучений до робіт по ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС за місцем роботи в Прип'ятському монтажному управлінні «Південенергомонтаж» в м. Прип'ять та отримав підвищену заробітну плату (а.с. 7). 13.06.2018 року представник заявника [PERSON] звернувся до заінтересованої особи із електронним запитом щодо встановлення [PERSON] статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення. 15.06.2018 року представнику заявника [PERSON] було надано відповідь про те, що наданих ним документів не достатньо для підтвердження факту залучення і виконання [PERSON] робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони та рекомендовано звернутись до суду для встановлення даного юридичного факту. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постарждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є обгрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved