Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 липня 1980 року, від якого мають дочку [PERSON], яка на даний час є повнолітньою. Протягом останніх років спільне життя подружжя не склалось, припинилися подружні відносини, фактично є відсутнім будь-яке спілкування, не ведеться спільне господарство, про що свідчать різні місця проживання. Зважаючи на відсутність подружніх відносин та спілкування між позивачем та відповідачем, протягом тривалого часу, подальше збереження такого формального шлюбу суперечить їх інтересам, в тому числі порушує права на укладення нового шлюбу, а вжиття заходів щодо примирення суперечитиме моральним засадам суспільства. Тому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, однак подав до суду письмову заяву у якій просив розглянути справу без його присутності, оскільки він проживає за межами м. Рівне, хворіє, тому не має змоги приїхати на судове засідання. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала повністю, суду пояснила, що з позивачем по справі вони не проживають разом близько 7 років, не заперечила проти розірвання шлюбу. Просила після розірвання шлюбу надалі іменувати її прізвищем «Мелех». Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, у суду відсутній сумнів щодо достовірності визнаних відповідачем обставин позову та добровільності їх визнання, за наявності для того законних підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до\~\~ч. 3\~ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»\~, що узгоджується з ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Аналізуючи дані положення закону, суд приходить до переконання, що у зв»язку з визнанням відповідачем позову в підготовчому судовому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] з державного бюджету підлягає до повернення 50 відсотків суми сплаченого судового збору в розмірі 352 гривні 40 копійок, а з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути іншу частину сплаченого судового збору в розмірі 352 гривні 40 копійок. На підставі викладеного, ст.ст.\~111,\~112 СК України,

Outcome: approved