Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що є власником вказаної квартири. Мати [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем по справі [PERSON] , за час шлюбних відносин, відповідач був зареєстрований за вищезазначеною адресою. З травня 2018 у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає, помешканням не користуються, його особисті речі у квартирі відсутні, участі в утриманні житла він не бере. Ухвалою суду від 05 липня 2019 року (а.с.15) провадження у справі було відкрито з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року (а.с.27) підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 18.11.2019 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від позивача [PERSON] надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, в заочному порядку, заявлені вимоги ним підтримані повністю. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався. Дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] , що підтверджується: записом реєстрації права власності проведеного на підставі договору купівлі-продажу, р. № 210, виданого 01.02.2017 приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленко В.В. (а.с.5-6); витягом з Дкржавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2017 (а.с.5), копії яких приєднані до матеріалів справи. До матеріалів справи додано копію рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.02.2019, згідно якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області довідкою від 23.05.2019 (а.с.4) за адресою [ADDRESS] є зареєстрованими позивач у справі, [PERSON] , [PERSON] та відповідач у справі [PERSON] . Відповідно до акту опитування сусідів від 24.05.2019, посвідченого директором КЖРЕП № 1 [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] , з 01.05. 2018 (а.с.9). Окрім цього, при подачі позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивачем не сплачено судовий збір, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи, і на підставі п.9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, на підтвердження чого надав пенсійне посвідчення серії [NUMBER] . Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред`явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред`явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що знайшов підтвердження факт не проживання відповідачем у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , у понад встановлені ст.405 ЦК України строки. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що підлягають задоволенню у повному об`ємі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи, і на підставі п.9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved