Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянки в порядку спадкування. Вимоги мотивовано тим, що після смерті батька позивача [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,70 га, що знаходяться на території Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області. Позивач є спадкоємцем померлого за законом першої черги. [PERSON] спадщину прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріауса. За результатами звернення позивача до державного нотаріуса Каховської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом винесено постанову, якою відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, у звязку з тим, що в наданому спадкоємцем правовстановлюючому документі на земельну ділянку відсутній підпис глови районної адміністрації та печатка. Проте виконати вимоги нотаріуса неможливо бо чинним законодавством не передбачено видача дублікату Державного акту на право власності на землю, що позбавляє позивача можливості оформити право на спадщину після смерті батька в позасудовому порядку. За вказаних обставин просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 7,70 га, кадастровий номер 6523555100:03:001:0293, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області. Представник позивача в судове засідання не зявився надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав у повному обсязі, з підстав викладених в ньому. В судове засідання відповідач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до змісту якої позов визнала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Спадщина приймається шляхом подання заяви про прийняття спадщини, особисто спадкоємцем (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілько спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та часток у спадщині спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема і на підставі прийняття спадщини (п. «г» ст. 81 ЗК України). З п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, слідує, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що 14 липня 2015 року, помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 139 (а.с. 4). Як вбачається з листа начальника управління Держгеокадастру у Каховському районі Херсонської області від 29 вересня 2016 року, [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV- ХС № 007843, площею 7,70 га на території Любимівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 6523555100:03:001:0293), який зареєстрований у книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 119 від 11 березня 2001 року (а.с. 12). Відповідно до відомостей з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту від 11 березня 2001 року ІV-ХС 007843, належить земельна ділянка площею 7,7000 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6523555100:03:001:0293 (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] народився 14 травня 1968 року, його матірю є [PERSON], батьком [PERSON] (а.с. 6а). Відповідно до виданої Любимівською селищною радою довідки від 12 жовтня 2016 року, померлий 14 липня 2015 року [PERSON] був зареєстрований в [INFO]. Померлий на день своєї смерті проживав з дружиною [PERSON]; сином [PERSON] Заповітів від його імені секретарем Любимівською селищної ради не посвідчувалось (а.с. 5). Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 05 вересня 2016 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,70 га, що розташована на території Любимівською селищної ради Каховського району Херсонської області, яка належала його батьку [PERSON], що помер 14 липня 2015 року, відмовлено. Вказаною постановою державним нотаріусом встановлено, що після смерті [PERSON], заведено спадкова справа № 237/2015. З заявою про прийняття спадщини 13 листопада 2015 року звернувся син померлого [PERSON] 13 листопада 2015 року з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася дружина померлого [PERSON] 25 липня 2016 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,7999 га надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Любимівською селищної ради Каховського району. Підставою для відмови у видачі свідоцтва слугувало те, що наданий нотаріусу правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку не містить обовязкових реквізитів, а саме підпису голови Любимівською селищної ради та гербової печатки (а.с. 7). Отже, суд вбачає, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті батька шляхом отримання у встановленому порядку свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса за місцем відкриття спадщини через відсутність необхідних реквізитів в оригіналі Державного акту на право приватної власності на землю та неможливість внесення до нього виправлень, у звязку з відсутністю передбаченого права на таке чинним законодавством України. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги вищенаведені норми цивільного права, суд приходить до висновку про те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 7,70 га, що знаходиться на території Любимівською селищної ради Каховського району, яку позивач прийняв, проте з незалежних від нього обставин не отримав свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає, що у звязку з неможливістю оформлення позивачем права власності на земельну ділянку, що належала померлому батькові, порушуються його законні права та інтереси, як спадкоємця за законом, які підлягають захисту шляхом визнання за ним право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON] Вбачає правомірність набуття права власності спадкоємцем на спадкове майно земельну ділянку. Вимоги законодавства, що встановлюють порядок прийняття спадщини, позивачем дотриманні, що знайшло своє підтвердження належними доказами.

Outcome: approved