Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 04 липня 2004 року між ним та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж земельної ділянки площею 0,0600 га, розташованої на території Іллінецької міської ради Вінницької області, цільовим призначенням для ведення колективного садівництва, право на яку посвідчено державним актом на право власності на землю серії ВН 002168. Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору. В рахунок виконання укладеного договору, 04 липня 2004 року [PERSON] сплатив [PERSON] повну вартість земельної ділянки. [PERSON] в свою чергу на виконання досягнутої домовленості надала [PERSON] розписку про отримання грошей в рахунок придбаної земельної ділянки, при цьому зобовязалася пізніше нотаріально посвідчити фактично укладений і виконаний сторонами в повному обємі договір купівлі-продажу. На сьогоднішній день [PERSON] відмовляється нотаріально оформити договір купівлі-продажу. Тому він просить суд встановити факт укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнати за ним право власності на майно, придбане за договором купівлі-продажу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву із проханням вирішити справу в його відсутність і задовольнити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів Правовідносини, що є предметом спору між сторонами по справі, регулюються цивільним законодавством України щодо правових наслідків недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Зокрема, відповідно до ст.ст.220, 328 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що сторони 04 липня 2004 року дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0600 га, розташованої на території Іллінецької міської ради Вінницької області. На виконання такої взаємної домовленості добросовісний покупець [PERSON] передав продавцю [PERSON] обумовлену ними суму грошових коштів, взамін фактично отримав придбане майно. На даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Вимоги позивача, крім повного визнання їх відповідачем, підтверджуються також і поданими позивачем письмовими доказами, а саме: копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.4), копією розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] коштів в рахунок оплати придбаної земельної ділянки (а.с.5), копією державного акта на право приватної власності на землю (а.с.6), копією довідки до акта огляду МСЕК про те, що [PERSON] є інвалідом першої «А» групи (а.с.7). Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд визнає дійсним факт укладення позивачем 04 липня 2004 року із відповідачем договору купівлі-продажу земельної ділянки, за позивачем слід визнати право власності на майно в порядку його придбання за договором купівлі-продажу як за добросовісним набувачем. При цьому з відповідача слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved