Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] Посилається на те, що 17 січня 1978 року вони зареєстрували шлюб. В даний час їх діти є повнолітніми. Між тим, спільне життя з відповідачкою не склалося, і, як наслідок, з 1997 року припинили шлюбні відносини і з того часу проживають окремо один від одного.. В зв'язку з цим просить шлюб між ними розірвати. При цьому позивач зазначив, що примиренння між ним та відповідачем виключється , у них різні характери, різні погляди на життя, а збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивача в судове засідання не зявився, проте в змісті позовної заяви подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, з урахуванням наданої позивачем заяви, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала і на розірвання шлюбу згідна, при цьому вказала, що з серпня 1999 року позивач залишив сімю і з того часу проживає окремо, жодної матеріальної допомоги сімї не надавав, та неприїзжав. На даний час спору щодо майна у них немає, оскільки ще в 1999 році вони досягли обоюдної згоди до майна, яке було набуто подружжям, а решта майна, було придбане та набуто відповідачем особисто без участі позивача, а тому не є спільною власністю подружжя. Вважає що примирення між ними неможливе та збереження їх шлюбу виключається оскільки в даний час вони проживають порізно і не підтримують жодних відносин. Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що був зареєстрований у виконавчому комітеті Дяківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, 17 січня 1978 року актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане повторно 07.10.2008 року. Шлюб сторін не склався, у них відсутнє взаєморозуміння, склалися різні погляди на життя, з 1997 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, вони не бажають продовжувати подружні стосунки та примирення між ними виключається. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторонами не заявлено спору щодо розподілу сумісного майна . Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved