Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з його батька [PERSON], аліментів на своє утримання в розмірі 33% від всіх доходів на період навчання до 30.06.2019 року. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, [INFO] року він народився від шлюбу між [PERSON] та [PERSON], який в 2003 році було розірвано. Після розірвання шлюбу він залишився проживати з матір'ю та наразі перебуває на повному її утриманні, коли відповідач сплачував на його утримання аліменти. Зазначає позивач і те, що 17 грудня 2014 року він набув повноліття та втратив право на отримання аліментів відвідповідача, проте їх потребує і досі, оскільки зараз являється студентом денної форми навчання Одеського національного медичного університету, строком навчання по 30 червня 2019 року. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає, а всі видатки лягають на плечі матері, тому він, який не має інших джерел доходу, вимушений звернутись з таким позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача, яка також є його матір'ю, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові, додатково пояснивши, що у неї на утриманні перебуває її син, тобто позивач по справі, який продовжує навчання та її рідний брат, який є інвалідом, як доказ такому надала копії медичних документів та копію Довідки форми №3 з ЖЕО-109, згідно якої вона зареєстрована у квартирі свого батька разом із рідним братом. Крім того, повідомила, що здійснює оплату за комунальні послуги та оплачує проживання сина в гуртожитку та несе інші витрати з його забезпечення. Пояснила також суду і те, що розмір її щомісячної заробітної плати складає близько 3 300,00 грн. Відповідач у судовому засіданні проти вказаного позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на відсутність у нього матеріальної можливості для такого забезпечення свого вже повнолітнього сина. Зокрема зазначив, що отримує пенсію у розмірі 2 900,00 грн. на місяць, а на його утриманні перебуває 78 річна мати, яка також отримує незначну пенсі, розміром 1 361,00 грн. на місяць. Повідомив також, що зараз він одружений, його 53 річна дружина не працю, пенсію не отримує, а тому і вона і її 83 річна матір також перебувають на його утриманні. Неможливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчатись обгрутовував також і тим, що нещодавно потрапив в ДТП, внаслідок якого він був збитий автомобілем та переніс 2 операції з 3-х, оскільки на останню немає коштів. На підтвердження своїх пояснень відповідач надав відповідні докази, в тому числі медину документацію, Довідку форми 3, копії довідок та розрахунків, що підтверджують розмір доходів, квитанцій, свідоцтва про одруження. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що представник позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього позивача [PERSON], [INFO], який продовжує навчання на другому курсі денної форми навчання в Одеському національному медичному університеті до 30.06.2019 року, що підтверджується відоповідним свідоцтвом про народження та довідкою вказаного університету від 16.12.2014 року за № 1352/м2. Оскільки, між сторонами виник конфлікт з приводу не надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання вже повнолітнього сина, який продовжує навчання, останній звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 182 Сімейного Кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз вище вказаних норм вказує на те, що окрім іншого, батьки мають мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Тоді як, згідно наданих відповідачем доказів, вбачається, що відповідач не працює, перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує незначну пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 2 921, 04 грн., що підтверджується Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.03.2015 року за № 14/971 та розрахунком пенсії за вислугу років від 17.03.2015 року. Крім того, з наданих доказів, зокрема копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], вбачається, що відповідач одружений з [PERSON], яка зараз перебуває на його утриманні, оскільки та не працює, що підтверджується витягом з Трудової книжки [PERSON] [NUMBER], що також враховується судом. Враховується судом і те, що із наданих відповідачем документів вбачається, що на утриманні останнього перебувають також його матір та матір дружини, які окрім похилого віку мають також незначну пенсію. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, інших належних та допустимих доказів тому, що відповідач все таки має матеріальну можливість надавати допомогу повнолітньому сину, отримує певні доходи, тощо, суду надані не були. Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, у зв'язку з його навчанням.

Outcome: dismissed