Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] виданої 30.07.1987 року, виданого на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що народився [INFO] в с. Рокитне, Рокитнівського району Рівненської області, де постійно проживає і в даний час. Під час проходження військової служби, 17.10.1984 року йому було видано військовий квиток, де його прізвище вказано як « [PERSON] ». При оформленні трудової книжки, 30 липня 1987 року інспектором відділу кадрів [PERSON] , Київського заводу «Більшовик» при поступленні на роботу не вірно було внесено його прізвище « [PERSON] » російською мовою, замість « [PERSON] ». До поступлення на роботу трудового стажу не мав. В даний час звернувся до Рокитнівського сектору обслуговування громадян Сарненського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області для оформлення пенсії, однак так як в його документах було виявлено не відповідність запису прізвища в трудовій книжці відповідно до інших правовстановлюючих документів, йому було відмовлено в оформленні пенсії. Просить заяву задовольнити. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22.10.2020 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду. В судовому\~засіданні заявник\~ [PERSON] \~обставини викладені\~в заяві\~підтримав з підстав зазначених у такій і просив задовольнити таку. Представник заінтересованої особи, Рокитнівський сектор обслуговування громадян Сарненського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи, Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області, в судове засідання не з`явився. Однак від нього надійшло пояснення по суті заяви, в якому при ухваленні рішення просять з метою підтвердження стажу роботи [PERSON] заслухати в судовому засіданні не менше двох свідків, та які могли б підтвердити чи спростувати наявні розбіжності. Встановити, чи працювали заявлені свідки разом з заявником, і чи мають вони трудові книжки з відповідними записами. Крім того, зазначають, що важливої уваги заслуговує те, чи не було інших осіб на підприємствах, де працював заявник з подібним прізвищем, ім`ям та по-батькові, які працювали в той же період, що і заявник. Розглянути дану справу без участі представника заінтересованої особи. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення, що знає заявника, оскільки разом працюють. Також йому відомо, що в трудовій книжці зазначено невірно його прізвище « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », так як зазначено помилково. Свідок [PERSON] надав пояснення, що знає заявника, оскільки працюють разом у Рокитнівському профліцеї, також зазначив, що йому відомо, що в трудовій книжці зазначено невірно його прізвище « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », так як зазначено помилково. Заслухавши думку заявника та свідків дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). У ч.1 ст.315\~ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. За змістом пункту 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судами в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що прізвищем, ім`ям та по батькові заявника, згідно з копією паспорта громадянина України є « [PERSON] » (а.с.6). Довідка про присвоєння ідентифікаційного номер, видана на ім`я « [PERSON] » (а.с.7). Трудова книжка серії [NUMBER] видана 30 липня 1987 року на ім`я « [PERSON] » [INFO] (а.с. 3-5). Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.09.1966 видано на ім`я [PERSON] (а.с. 8). Згідно військового квитка серії [NUMBER] від 17.10.1984 року видачі прізвище значиться [PERSON] (а.с.9). Диплом № [NUMBER] від 15.07.1987 року виданий на прізвище « [PERSON] », російською мовою зазначено « [PERSON] » (а.с.10). Диплом [NUMBER] від 26.06.1990 року виданий на прізвище « [PERSON] » (а.с.11). Посвідчення громадянина, який постраждав від ЧАЕС категорії 3, серія [NUMBER] від 30.05.1994 року видано на прізвище « [PERSON] ». Згідно копії довідки виданої Рокитнівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки підтверджується, що [PERSON] , 1966 року народження, дійсно проходив військову службу з 18 жовтня 1984 року по 24 жовтня 1986 року (а.с.13). Абзацом 2 п.12 постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено правозастосування цієї норми, зокрема, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу за умови відмови відповідного органу у внесенні виправлення і метою встановлення такого факту є реалізація права на отримання заявником соціальної допомоги, суд дійшов до висновку, що заява є підставною і слід таку задовольнити.

Outcome: approved