Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавського Казенного Експериментального протезно-ортопедичного підприємства, по якому просить поновити його на робочому місці. Як звільненого з порушенням закону, а також стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за вимушений прогул із розрахунку 2000 грн. в місяць за весь час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення його на роботі. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що він 01.06.2015 року був прийнятий сторожем Кіровоградської протезно-ортопедичної дільниці, згідно Наказу № 111-к від 28.05.2015 року. Ніякого випробувального строку при прийнятті на роботу йому не встановлювали і в наказі про прийом на роботу про це нічого не вказано. 27.08.2015 року коли він знаходився на робочому місці, йому запропонували звільнитися із роботи за власним бажанням та передати своє місце іншій особі. Він відмовився виконати ці вимоги. На наступній зміні 31.08.2015 року йому вручили наказ про звільнення як такого, що не витримав випробування по ст. 28 КЗпП України. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просять задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Надав заперечення згідно яких зазначив, що наказом Полтавського Казенного Експериментального Протезно-Ортопедичного Підприємства № 111 -К від 28.05.2015 року [PERSON] був прийнятий на роботу сторожем Кіровоградської дільниці з 01.06.2015 року з тримісячним випробувальним терміном з посадовим окладом 1462 грн. Таким чином, умова про випробування була застережена у наказі про прийняття позивача на роботу, випробування при укладенні трудового договору було обумовлено згодою сторін, а саме, хоча умова про випробування була відсутня в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу. [PERSON] особисто ознайомився з даним наказом 28.05.2015 року про що свідчить його власноручний підпис проставлений ним біля власного прізвища про ознайомлення з вказаним наказом. Тож твердження позивача що йому не було відомо про випробувальний строк та про відсутність зазначення про встановлення такого строку в наказі не відповідає дійсності та повністю спростовується змістом наказу про прийняття на роботу. При прийомі на роботу позивачу були повідомлені умови його праці та вимоги до виконуваної роботи, дане підтверджується заявою [PERSON] про прийняття на роботу в якій чітко зазначено що «з умовами праці ознайомлений». До обов'язків сторожа Кіровоградської дільниці, зокрема, віднесено слідкування за тим щоб ворота на територію дільниці завжди були закритими, відкриття та закриття їх лише у разі необхідності виїзду/заїзду транспорту на дільницю; безвідлучно знаходиться на об'єкті протягом усього часу чергування; сторож зобов'язаний після закінчення робочого дня перевірити всі кабінети на предмет їх замкненості, у разі якщо кабінет залишився відкритим сторож опломбовує такий кабінет на пломбі ставить дату і підпис, при цьому повідомляє про такий випадок начальника дільниці; сторожу заборонено знаходитись в приміщеннях (кабінетах) інших працівників дільниці без гострої на те необхідності. [PERSON] протягом дії трудового договору неодноразово допускалися порушення своїх обов'язків, мала місце безвідповідальність та халатність, начальник Кіровоградської дільниці [PERSON] зауважував про більш сумлінне ставлення до виконання роботи, проте всі зауваження залишалися поза увагою. [PERSON] 20.06.2015 року не були закриті ворота гаражу на території дільниці в якому знаходився автомобіль та виготовлені інвалідні візки, така недбалість могла спричинити крадіжку матеріальних цінностей. Даний факт був зафіксований в акті від 20.06.2015 року. Керівником Кіровоградської дільниці були затребувані пояснення від [PERSON], проте від дачі письмових пояснень останній відмовився і повідомив, що буде більш якісно слідкувати за територією. Про факт відмови від дачі письмових пояснень 20.06.2015 року був складений відповідний акт. 04.07.2015 року начальником Кіровоградської протезно-ортопедичної дільниці при перевірці чергування [PERSON] о 17:00 було з'ясовано, що зовнішні двері дільниці відкриті, черговий відсутній на своєму робочому місці, вхідні двері в гіпсову ділянку відкриті, черговий знаходився в кабінеті майстра дільниці біля комп'ютера. Таке «чергування» просто обурило, до дільниці мав змогу зайти будь - хто, і винести будь - що, черговий [PERSON] взагалі б не помітив інших осіб у приміщенні, так як знаходився біля комп'ютера і вся його увага була прикута до монітору. Питання чи мав право черговий заходити до кабінету майстра ділянки взагалі залишається риторичним, так як ніхто окрім майстра не має права заходити в його відсутність до кабінету, в якому знаходяться виготовлені деталі, ескізи та документація. Про факт відсутності чергового [PERSON] на робочому місці 04.07.2015 року о 17:00 та про перебування його в кабінеті майстра був складений відповідний акт. На вимогу начальника Кіровоградської дільниці [PERSON] цього разу надав письмові пояснення з приводу інциденту та повністю підтвердив обставини викладені в акті від 05.07.2015 року. 15.08.2015 року начальником Кіровоградської протезно-ортопедичної дільниці об 11:00 було з'ясовано, що ворота гаражу на території дільниці в якому знаходились виготовлені інвалідні візки знову відкриті та без нагляду, про що був складений відповідний акт. На вимогу щодо написання пояснювальної записки [PERSON] відповів відмовою та сказав, що більше так робити не буде. Про факт відмови від пояснень був складений відповідний акт. Наказом Полтавського Казенного Експериментального Протезно-Ортопедичного Підприємства № 180-К від 27.08.2015 року [PERSON], сторожа Кіровоградської дільниці було звільнено з 31.08.2015 року як такого, що не витримав випробування ст.28 КЗпП України. Факт не витримання випробування [PERSON] підтверджується актами складеними про порушення виконання обов'язків позивача при здійсненні чергувань, поясненнями [PERSON], службовою запискою начальника Кіровоградської протезно-ортопедичної дільниці. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що наказом Полтавського Казенного Експериментального Протезно-Ортопедичного Підприємства № 111 -К від 28.05.2015 року [PERSON] був прийнятий на роботу сторожем Кіровоградської дільниці з 01.06.2015 року з тримісячним випробувальним терміном з посадовим окладом 1462 грн. (а.с. 20). Наказом № 180-К від 27.08.2015 року позивача, сторожа Кіровоградської дільниці, звільнено з 31.08.2015 р. як такого, що не витримав випробування ст. 28 КЗпП України (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 26 КЗпП України метою випробування при прийнятті на роботу є перевірка відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Як передбачено ч.2 ст. 28 КЗпП України якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Отже, підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий. При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування. Як вбачається з матеріалів справи, про невідповідність [PERSON] займаній посаді зазначено в акті № 1 від 20.06.2015 р., акті № 3 від 04.07.2015 р., акті № 4 від 15.08.2015 р., службовою запискою начальника Кіровоградської дільниці [PERSON] від 20.08.2015 р., в яких зокрема зазначено, що позивач роботу згідно його посадових обов»язків належним чином не виконував, випробувального строку не пройшов, утратив довіру (а.с. 22-28). Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Отже, установивши, що позивач не пройшов випробування через його невідповідність посаді, на яку його прийнято, суд вважає, що розірвання відповідачем укладеного з позивачем трудового договору відповідає вимогам трудового законодавства. Посилання в позові стосовно відсутності підтвердження волевиявлення позивача про прийняття його на роботу з випробувальним строком, спростовується матеріалами справи та вимогами закону. Оскільки, згідно ст.26 КЗпП України умова про випробування буде вважатися законною у таких випадках: коли умова про випробування внесена в письмово оформлений трудовий договір /контракт/ і повторена у наказі про прийняття на роботу; умова про випробування застережена у заяві про прийняття на роботу і повторена в наказі при прийняття на роботу; умова про випробування не міститься в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким працівник ознайомлений під розписку до початку роботи, після початку роботи, і при цьому він не заперечував проти внесення в наказ такої умови. Як вбачається з матеріалів справи, в наказі про прийняття на роботу [PERSON] вказано про випробувальний строк, визначено його період та [PERSON] ознайомлений з таким наказом під розпис до початку роботи (а.с. 20). Тому, суд вважає, що в даному випадку відсутні порушення відповідачем умов ст.26 КЗпП України. Оскільки вимога про стягнення заробітної плати за вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, в задоволенні якої судом відмовлено, дана вимога задоволенню не підлягає. За вказаного позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Outcome: dismissed