overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на придбане майно. Позивач посилається на те, що між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу гаражу в [ADDRESS] . Відповідно до укладеного договору сплатив домовлену суму і майно передано йому в користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, де розташоване нерухоме майно. Позивач подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в його відсутності. Відповідач подав заяву про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу гаражу в [ADDRESS] . Відповідно до укладеного договору позивач сплатив домовлену суму і майно передано йому в користування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набув право власності на майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на придбане на електронних торгах майно. Позивач посилається на те, що 10 грудня 2019 року на аукціоні з продажу майна придбав греблю з глини площею 1500 кв.м під літ. «А», водоскидну споруду з металу, залізобетонну площею 7,4 кв.м. під літ. «Б», переїзд з дошки площею 23,4 кв.м. під літ.«Пр», загальною площею 1530,80 кв.м., що в [ADDRESS] . Майно придбано за 49827,34 грн., які сплачено, що підтверджується квитанцією від 03 січня 2020 року. Проте зареєструвати дане майно виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в її відсутності. Відповідач подав заяву про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що 10 грудня 2019 року на аукціоні з продажу майна, яке належить Висиповецькій сільській раді, [PERSON] придбав греблю площею, 1500 кв.м під літерою «А», водоскидну споруду з металу, залізобетонну площею 7,4 кв.м. під літ. «Б», переїзд з дошки площею 23,4 кв.м. під літ.«Пр», загальною площею 1530,80 кв.м. що в [ADDRESS] . Майно придбано за 49827,34 грн., які сплачено, що підтверджується квитанцією від 03 січня 2020 року. Проте зареєструвати дане майно виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набув право власності на нерухоме майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на придбане на електронних торгах майно. Позивач посилається на те, що 14 серпня 2008 року на аукціоні з продажу майна боржника ВАТ «Зборівхлібопродукти» придбав нежитлову будівлю в [ADDRESS] . Майно придбано за 8000грн., які сплачено, що підтверджується квитанцією №645 19 серпня 2008 року. Проте зареєструвати дане майно виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Позивач подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що [PERSON] 14 серпня 2008 року на аукціоні з продажу майна боржника ВАТ «Зборівхлібопродукти» придбав нежитлову будівлю в [ADDRESS] . Майно придбано за 8000грн., які сплачено, що підтверджується квитанцією №645 19 серпня 2008 року. Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набув право власності на нерухоме майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на приміщення майстерні свинокомплексу. Позивач посилається на те, що в 2020 році між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу на приміщення майстерні свинокомплексу, що в [ADDRESS] . Відповідно до укладеного договору сплатив домовлену суму і майно передано йому в користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Позивач подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в його відсутності. Відповідач згідно поданої заяви позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що в 2020 році між [PERSON] та відповідачем укладено договір купівлі-продажу на приміщення майстерні свинокомплексу, що в [ADDRESS] . Відповідно до укладеного договору позивач сплатив домовлену суму і майно передано йому в користування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набув право власності на придбане майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай), в порядку спадкування, із земель КСП ім.Калініна, зазначивши, що право на вказане майно належало його бабі [PERSON], котра померла 02.03.2002 року. Позивач вказує, що він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може реалізувати право на спадкування земельної частки у звязку з втратою правовстановлюючого документа. В судове засідання позивач та його представник надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти вимог [PERSON] Представники третіх осіб у вирішенні спору поклались на розсуд суду. Заслухавши пояснення зявившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має право на спадкування за заповітом після [PERSON], котра померла 02.03.2002 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], за життя, належало право на земельну частку (пай) у колективній власності КСП ім.Калініна, розміром 3,42 га., в умовних кадастрових гектарах. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05.10.2016 року по справі №743/1087/16-ц, було встановлено, що [PERSON] належав втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 021169, виданий 05.09.1996 року Ріпкинською РДА Чернігівської області. В той же час, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] державний акт на право власності на земельну частку не видавався, земельна ділянка не передавалася, її межі на місцевості не визначені. Після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець за заповітом, звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з цим, у видачі свідоцтва про право на спадкування земельної частки (паю), позивачеві було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа. Як слідує з пояснень представника відділу Держгеокадастру у Ріпкинському районі, сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався [PERSON] Таким чином, у позивача [PERSON], із незалежних від нього обставин, виникли перешкоди в реалізації права на спадкування за померлою бабою. Отже, за позивачем підлягає визнання право на спадкування земельної частки (паю). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 57,6 кв.м., житловою - 45,6 кв.м. що знаходиться в с.Сидорів по вул. Закордонська, 4, Гусятинського району Тернопільської області в порядку спадкування після смерті діда [PERSON], який помер 18 лютого 1996 року. Через те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно не видані, немає змоги нотаріально оформити право власності на майно, тому просить у судовому порядку визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю. Представник Сидорівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області надіслав в суд заяву про визнання позову та розгляд справи провести у відсутності їх представника. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть сесії І-ИД№260906 від 19.02.1996 року виданого Сидорівською сільською радою народних депутатів [PERSON] помер 18.02.1996 року.(а.с.4). Відповідно до копії заповіту №15 від 14.06.1993 року, [PERSON] заповів усе належне йому майно своєму внуку [PERSON] Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу розташованого в селі Сидорів по вулиці Закордонська, 4, Гусятинського району, Тернопільської області та Додатку 2.4 експлікації приміщень до плану будинку загальна площа якого становить 57,6 кв.м., житлова 45,6 кв.м. та належить шкляр [PERSON](а.с.5,8). Державний нотаріус Гусятинської державної нотаріальної контори [PERSON] довідкою №1085/01-16 від 30.10.2017 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. (а.с.20). Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що зазначені обставини є перешкодою для набуття позивачем права власності на зазначене спадкове майно, є підстави у судовому порядку для визнання за [PERSON], [INFO], жителя [INFO] право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 57,6 м.кв. житловою 45,6 м.кв., що знаходиться в с.Сидорів по вулиці Закордонська, 4, Гусятинського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Враховуючи встановлені судом обставини позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недієздатним [PERSON]. В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, і пояснив, що [PERSON] його син, потребує постійного стороннього нагляду і амбулаторного лікування, через хворобу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, через що необхідно визнати його недієздатним, що й змусило заявника звернутися до суду. Представник зацікавленої особи - орган опіки та піклування при Новосанжарській районній державній адміністрації в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Суд , заслухавши заявника, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити, так як було встановлено, що [PERSON] -[INFO] має психічне захворювання. За висновком судово-психіатричної експертизи № 697 від 25 вересня 2009 року [PERSON] страждає на стійке хронічне психічне захворювання в формі шизофренії, параноїчної форми, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в теперішній час. Згідно ст. 241 ЦПК України - суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно рішення № 16 від 18.02.2010 року опікунська рада надала згоду щодо призначення опікуном [PERSON] Враховуючи наведене, суд вважає, що є всі підстави для визнання [PERSON] недієздатним внаслідок психічної хвороби та встановлення над ним опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійним рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , яке оформлено протоколом № 5 від 05.02.2019 року про зняття його з квартирного обліку та зобов`язання військової частини [NUMBER] поновити його на квартирному обліку в загальній черзі з 05.12.2018 року, першочерговій черзі з 05.12.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом командира військової частини [NUMBER] № 692 від 26.12.2018 року [PERSON] було звільнено з військові служби у запас відповідно підпункту «К» підпункту 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та направлено для зарахування на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області. Протоколом засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] № 5 від 05.02.2019 року позивача було знято з квартирного обліку, у зв`язку зі звільнення з лав Збройних сил України по закінченню контракту. Однак, [PERSON] не погоджується з даним рішенням, оскільки він є полковником у запасі з календарною вислугою 26 років 6 місяців, 30 пільгових років, та як особа звільнена із служби, календарна вислуга років якого більша 20 років, гарантовано право залишати на квартирному обліку, де він перебував в загальній черзі з 05.12.2018 року та першочерговій черзі (учасника бойових дій) з 05.12.2018 року. Ухвалою від 15.10.2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с. 22). Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, заперечує проти позивних вимог, просить відмовити у їх задоволенні (а.с. 43-44). Представник квартирно - експлуатаційного відділу м. Одеси Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Однак третьою особою були поданні пояснення по справі, згідно яких начальник відділу просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] оскільки, КЕВ м. Одеси є контролюючим органом за веденням обліку військовослужбовців гарнізону, потребуючих поліпшення житлових умов, які

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним іпотечного договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 квітня 2011 року по справі № 2-52/11 позивачу належить квартира [ADDRESS]. Рішення набуло чинності 07.11.2011 року. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 червня 2012 року по справі № 2-4747/2011, яке набуло чинності 30.07.2012 року, було задоволено позов [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні прав власника квартири [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] та вселення [PERSON] у зазначену квартиру. Під час розгляду зазначених вище цивільних справ позивачу стало відомо про те, що належна йому квартира обтяжена іпотекою. Звернення позивача до банку, з приводу виключення з єдиного Державного реєстру іпотек запису про обтяження нерухомого майна іпотекою було залишено без задоволення та з посиланням на ст.23 закону України «Про іпотеку» повідомлено, що іпотека є дійсною для нього, як для особи, до якої перейшло право власності на квартиру. Позивач вважає, що оскільки на час укладання спірного іпотечного договору він, як спадкоємець, був законним власником квартири, яка була передана в іпотеку, він нікому не надавав згоди на передачу належного йому майна в іпотеку. Тобто, квартира на момент укладення спірного іпотечного договору не могла бути предметом іпотеки по даному іпотечному договору, що є підставою для визнання його недійсним, крім того, він, як власник та зацікавлена особа має право вимагати застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до договору іпотеки, який був укладений щодо нерухомого майна, власником якого він є. Позивач до суду не з'явився, його представник [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представники відповідачів ПАТ «Райффайзенбанк Аваль», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були неодноразово повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним п.1.1 кредитного договору №CL28185 від 27 березня 2008 року, зобов'язання ПАТ «Універсал Банк» перевести валюту кредитування в гривню по курсу НБУ на час підписання вказаного кредитного договору та зобов'язання ПАТ «Універсал Банк» зарахувати за весь період спірних договірних відносин всі платежі позивача згідно банківської виписки в рахунок погашення заборгованості за вказаних кредитним договором за курсом НБУ на момент здійснення кожного з таких платежів. Ухвалою суду від 23 січня 2017 року відкрито провадження в зазначеній справі. Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просить суд зупинити виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року у справі №758/819/16-ц, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року, яким з [PERSON] стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором і яке виконується в примусовому порядку, посилаючись на те, що виконання незаконного рішення може призвести до значних необґрунтованих матеріальних втрат, що пов'язані примусовою реалізацією майна позивача. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Крім того, як вбачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2016 року про відкриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою [PERSON] на вказані рішення, наявної в матеріалах позову, судом зупинено виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року до закінчення касаційного провадження. Також у суду відсутні підстави вважати, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду даної справи. За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року у справі №758/819/16-ц.

Outcome: dismissed