Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. У позовній заяві вказувала, що рішенням Першотравневого районного суд м. Чернівці від 26 грудня 2012 року, по справі № 2-1443/2012 р., стягнуто з Відповідача [PERSON], аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], та [PERSON], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи 20.09.2012 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказує, що відповідач добровільно рішення не виконав, а тому 12 квітня 2013 року рішення суду звернуто до примусового виконання. Позивачка зазначає, що відповідач не оплачує аліменти в повному обсязі, і відповідно до довідки розрахунку від 25.12.2014 року заборгованість станом на 11.12.2014 року складає 4190, 92 грн. Просила суд стягнути з відповідача на корить позивачки пеню за прострочення сплати аліментів станом на 25 грудня 2014 року, за період з 01.03.2014 року по 31.12.2014 року у розмірі 7971,71 грн., а також судові витрати в сумі 243,60 грн. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що незрозуміло яким чином позивач здійснив розрахунок суми пені. Крім того вказували, що відповідач здійснює по мірі можливості платежі за аліментами. На даний час у відповідача не має можливості повністю сплачувати аліменти, оскільки він хворіє, що заважає йому повноцінно працювати, крім того має на утриманні матір пенсійного віку. Також вказали, що відповідач сплачує кредит за житло, де проживає позивачка та їх діти. Вважають що вини відповідача у навмисній затримці по виплаті аліментів немає. Суд заслухавши сторін по справі, дослідивши докази вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має. Так судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суд м. Чернівці від 26 грудня 2012 року, по справі № 2-1443/2012 р., стягнуто з Відповідача [PERSON], аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], та [PERSON], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи 20.09.2012 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.(а.с.5) Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки розрахунку в/п № 45808336 від 25.12.2014 року [PERSON] протягом січня - грудня 2014 року частково сплачував аліменти. Аліментний борг станом на 11.12.2014 року складає 4190,92 грн.(а.с.8) Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на стягнення неустойки (пені) виникає в особи у зв'язку із юридичним фактом порушення особою обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Як встановлено судом, [PERSON] з моменту винесення рішення Першотравневим районним судом м. Чернівці від 26 грудня 2012 року втратив роботу. На даний час [PERSON] офіційно не працює і має мінливий дохід. При цьому він хворіє на ряд хвороб, зокрема доброякісна пухлина нижньої долі правої легені, комбінований геморой ІІ ст., тромбоз зовнішнього гемороїдного вузла, що підтверджується витягом з медичної картки стаціонарного хворого № 18879.(а.с.64). Дані обставини на думку суду не дають відповідачу повноцінно працювати. Крім того, як встановлено судом [PERSON] здійснює оплату по довгостроковому кредиту за квартиру(а.с.46-61), що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Головна, 27, де проживає як відповідач так і позивачка з дітьми. Даний факт не заперечувала представник позивача, а відповідно до ст. 61 ЦК України обставини визнані сторонами та іншими особами які беруть участь в справі не підлягають доказуванню. Крім того, судом встановлено, що позивачка лише два рази здійснювала погашення по кредиту за квартиру в червні 2013 року та жовтні 2012 року(а.с.71,71) Вказані докази свідчать про значні витрати [PERSON] по утриманню майна де проживає крім нього, як позивачка так і їх діти. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] несе додаткові витрати на своє лікування, що підтверджується наявними по справі чеками(а.с.65). Також, як видно з матеріалів справи у [PERSON] на утриманні знаходиться мати пенсійного віку [PERSON] [INFO]. При цьому , суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що відповідач не надав доказів того, що утримує свою матір, оскільки в силу ст. 202 СК України повнолітні діти зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними. Непрацездатність - відсутність або втрата здатності до праці внаслідок захворювання, каліцтва, професійного захворювання, вагітності й пологів, віку. Як видно з матеріалів справи матері [PERSON] 81 рік, що дає суду підстави вважати її непрацездатною і такою що потребує допомоги та утримання. Відповідно до існуючих визначень, вина - це психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності. Вина є передумовою негативного вчинку причетність до чогось неприємного. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що зібраними по справі доказами підтверджується відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки відповідач не ухиляючись від їх сплати винаходить можливості для погашення заборгованості по стягнутим аліментам. Крім того, як установлено судом, з поданого розрахунку сум заборгованості по пені не видно з якого саме дня нараховуються сума пені, оскільки відповідно до позовної заяви позивач обраховує пеню починаючи з березня, при цьому вказує, що за березень частково оплачено 78,40 грн., що суперечить дослідженій судом довідки розрахунку в/п № 45808336 від 25.12.2014 року. Крім того, відсутні докази того, з чого саме виходив позивач вказуючи суми сплати по аліментам, строки сплати даних сум відповідно до поданого ним розрахунку, оскільки ці відомості також суперечать довідки розрахунку в/п № 45808336 від 25.12.2014 року. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна\~\~сторона\~\~зобов'язана\~\~довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх\~\~вимог\~\~і\~\~заперечень,\~\~крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.\~\~Докази\~\~подаються сторонами та іншими особами,\~\~які беруть участь у справі.\~\~Доказуванню підлягають обставини,\~\~які мають значення\~\~для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд прийшов до висновку, що позивач та його представник всупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України не надав суду належні та допустимі\~\~докази\~\~на\~\~підтвердження\~\~наявності\~\~підстав для\~\~стягнення з відповідача пені за прострочення\~\~сплати\~\~ним\~\~аліментів на утримання дітей за період з 01.03.2014 року по 31.12.2014 року у розмірі 7971,71 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed