Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Відкритого акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія «Оранта» заборгованість в сумі 30377,32 грн., з яких: сума страхового відшкодування у розмірі 20411,67 грн., пеня у розмірі 4335,10 грн., інфляційні втрати в розмірі 5031,62 грн. та 3 % річних у розмірі 598,93 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19.10.2013 року по вул.Маяковського в м.Харкові сталося ДТП за участю автомобіля позивача CITROEN №С4 державний номер [NUMBER] та автомобілем DaywooMatiz державний номер [NUMBER] під керування [PERSON] Постановою Київського районного суду м.Харкова від 24.12.2013 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. 20.01.2014 року представником позивача до ВАТ НАСК «Оранта» було подано заяву про виплату страхового відшкодування в зв'язку з настанням страхового випадку. 06.10.2014 року представником позивача повторно було надано заяву з вимогою виплатити страхове відшкодування. Відповідач не заперечував проти виплати 20411,67 грн., однак виплату не здійснив. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити, надав аналогічні викладеним в позові пояснення. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в розмірі суми страхового відшкодування 20411,67 грн., вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних вважав необґрунтованими. Суд, вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.10.2013 року о 14 годині 20 хвилин на вул..Маяковського в м.Харкові відбулось зіткнення автомобіля CITROEN №С4 державний номер [NUMBER], що належить позивачу та автомобіля DaywooMatiz державний номер [NUMBER] під керування [PERSON] Постановою Київського районного суду м.Харкова від 24.12.2013 року водія автомобіля Daywoo Matiz державний номер [NUMBER] [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП, та стягнуто штраф у розмірі 340 грн. (а.с.5). На дату дорожньо-транспортної пригоди діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль DaywooMatiz державний номер [NUMBER], яким під час ДТП керувала [PERSON] При цьому п.35.1 статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачає, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Судом встановлено, що 20.01.2014 року представник позивача звернулася до ВАТ НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування, реєстраційний №91 (а.с.9). 06.10.2014 р. представником позивача було подано повторну заяву до НАСК «Оранта» з проханням виплатити суму страхового відшкодування (а.с.6). Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентноївиплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Таким чином, відповідач повинен був не пізніше 20.04.2014 року виплатити страхове відшкодування, оскільки відповідачем було визнано обґрунтованою вимогу про здійснення страхової виплати, що підтвердив представник страховика у судовому засіданні. Відповідно до страхових актів №ОЦВ-13-13908/1 від 12.02.2014 року та №ОЦВ-13-13908/2 від 11.03.2014 року сума страхового відшкодування за зазначеним ДТП (страховим випадком) складає 20411,67 грн. (а.с.7,8). Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Оскільки страхове відшкодування на даний момент не здійснено, тобто відповідачем прострочено виплату страхового відшкодування, то на користь позивача підлягає стягненню пеня. Всупереч думці позивача, період, з якого нараховується пеня рахується не з 4.02.2014 року, а з 21.04.2014 року, оскільки передбачений законодавством термін для розгляду заяви про страхове відшкодування закінчився 20.04.2014 року (а це - 90 днів, а не 15 - як зазначено позивачем). Тому саме з 21.04.2014 року порушено право [PERSON] Таким чином з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення виплати за період 21.04.2014 року -26.01.2015 року у розмірі 3762,46 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 5031,62 грн. та 3 % річних у розмірі 598,93 грн. судом встановлено наступне. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представник відповідача зазначив, що дія ч.2 ст.625 ЦК України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у зв'язку із заподіянням шкоди, і може застосовуватися лише при порушенні зобов'язання за договором. Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування. Ст.979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України. Тому вимоги позивача про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню за період 21.04.2014 року - 26.01.2015 року з підстав викладених вище. Сума інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми складають 4281,50 грн. та 471,43 грн. відповідно. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню 28927,06 грн.. з яких: 20411,67 грн. - сума страхового відшкодування, 3762,46 грн. - пеня, 4281,5 грн. - інфляційні втрати, 471,43 грн. - 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 289,27 грн. на користь держави.

Outcome: partial