Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Токмацького районного суду Запорізької областіз позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 листопада 2011 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з відповідачем шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння, разом не проживають з 2016 року та вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. Спору щодо місця проживання дитини та поділу майна не має. На розгляд справи в судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи за йог відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Спір про поділ спільно нажитого майна та місце проживання дитини відсутній. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити « [PERSON] ». Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, матеріалами справи підтверджено, що 25 листопада 2011 року зареєстрували шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 листопада 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №68, місце реєстрації - виконком Новосвітської селищної ради Старобешівського районну Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 листопада 2011 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.11.2012. Шлюбні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння, разом не проживають з 2016 року. Спір про поділ спільно нажитого майна та місце проживання дитини на час розгляду справи в суді відсутній. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Тому вважає необхідним розірвати шлюб, зареєстрований 25 листопада 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з заявою відповідача надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Частиною 2 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч.2 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved