Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON], звернувшись у вересні 2014 року до суду, просила стягнути з [PERSON] на свою користь 2000 (дві тисячі) доларів США згідно розписки відповідача від 22.10.2013 р., оформленої як договір позики, або гривневий еквівалент цієї суми на день розгляду справи судом; по 2000 (дві тисячі) грн. грошової компенсації за кожен місяць невиплаченого боргу, а саме - 14000 (чотирнадцять тисяч) грн. 20 000 (двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй протиправними діями відповідача, що полягали у неповерненні своєчасно суми боргу, а також просить стягнути з [PERSON] на свою користь документально підтверджені судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач збільшила розмір своїх позовних вимог та, з урахуванням встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 20.02.2015 р., просить стягнути з відповідача на свою користь 2000 (дві тисячі) доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 55700 (п'ятдесят п'ять тисяч сімсот) грн., а також просить стягнути з [PERSON] на свою користь по 2000 (дві тисячі) грн. грошової компенсації за кожен місяць невиплаченого боргу, що з 01.02.2014 р. по 01.02.2015 р. сумарно становить 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн. Позовну вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди просить залишити без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином - поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.15), повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян…. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні розписки від 22.10.2013 р. позичальника [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], 22 жовтня 2013 року відповідач позичив у позивачки грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, які зобов'язався повернути їй до 22 лютого 2014 року, однак свого зобов'язання за договором не виконав, що стало підставою звернення [PERSON] до суду за захистом свого порушеного майнового права. Відтак, позивач обґрунтувала предмет і підставу своїх позовних вимог таким письмовим доказом як розписка позичальника [PERSON], яка посвідчує факт передання йому позикодавцем грошових коштів в сумі 2000 доларів США, що станом на 20.02.2015 р. згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні щодо іноземних валют становить 55700 грн., і вказана розписка є підтвердженням факту укладення між сторонами договору позики, для якого законом встановлена проста письмова форма. Згідно останнього абзацу розписки, відповідач зобов'язався повернути позивачу грошові кошти за курсом гривні до долара США, який буде на день повернення боргу. Разом з тим, у передостанньому абзаці розписки сторони передбачили, що у разі неповернення боргу у зазначений договором термін, відповідач зобов'язався виплачувати позивачу грошову компенсацію в розмірі 2000 грн. за кожен прострочений місяць до моменту повернення коштів. У задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити з таких підстав. Відповідно ч.1 ст.1048, абз.1 ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення - в частині стягнення основної суми боргу за договором позики, еквівалентної 55700 грн., натомість в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 24000 грн. грошової компенсації за кожен місяць невиплаченого боргу, - у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, чого сторони у договорі не передбачили, а також, за несвоєчасне повернення суми позики боржник зобов'язаний сплатити кредитору грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, чого позивач не просила стягнути з відповідача. Позивач документально підтвердила понесені нею судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в сумі 600 грн. (а.с.1, 2), тому вказані витрати підлягають до стягнення на її користь з відповідача.

Outcome: partial