Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 23.06.2006 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції (актовий запис №498), посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2013 року, бажання продовжувати їх відсутнє, тому він просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про шлюб, виданого 23.06.2006 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, встановлено, що 23.06.2006 року сторони уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №498 (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 27.11.2007 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.3), сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 21.09.2006 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с.4), сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку сторони вважають неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Так як позивач просив не стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved