Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості з заробітної плати у розмірі 8000 гривень, середній заробіток за час затримки виплати по день постановлення рішення та моральної шкоди у розмірі 1000 гривень. В подальшому позивач позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з заробітної плати у розмірі 8000 гривень залишив без розгляду та уточнив позовні вимоги. Просив суд стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виплати з 6 лютого 2015 року по 29.09.2015 року -день виплати заборгованості з заробітної плати, з урахуванням розміру середньоденної заробітної плати у розмірі 95,67 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що з 5 січня 2011 року він знаходився в трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи стерженщіком машинної формовки у літейному виробництві 4 розряду. Наказом № 34 к від 5.02.2015 року він був звільнений з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України. За період з вересня 2014 року по 5 лютого 2015 року відповідачем не була йому виплачена заробітна плата в сумі 8000 гривень. При звільнені відповідач не провів з ним повного розрахунку, тому вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода у розмірі 1000 гривень, яка виразилася в тому, що порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації її життя. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Представник відповідача ПАТ «Азовелектросталь» до суду не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких позов [PERSON] визнали частково, а саме в частині заборгованості по заробітній платі у розмірі 7872,67 гривень. В частині стягнення моральної шкоди позовні вимоги не визнали, оскільки вважає, що зі сторони позивача не надано доказів про спричинення йому моральної шкоди. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що з 30 жовтня 2007 року [PERSON] знаходився в трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи стерженщіком машинної формовки у літейному виробництві 4 розряду. Наказом № 34 к від 5.02.2015 року він був звільнений з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 3-4). Згідно заперечень проти позову [PERSON] заборгованість по його заробітній платі складає 7872,67 гривень, яка була йому виплачена 29.09.2015 року, про що не заперечував позивач в своїх уточнених позовних вимогах. Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки головного бухгалтера ПрАТ «Азовзелектросталь» № 1856 від 12.08.2015 року розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 95,76 гривень . Згідно з графіком роботи № 3-3 на 2015 рік кількість робочих днів з наступного дня після звільнення 6 лютого 2015 року по день фактичної виплати 29.09.2015 року, становить 160 робочих днів, тому середній заробіток за час затримки розрахунку складає 15321,60 гривень (160 х 95,76 гривень). Оскільки розглядом справи було встановлено, що відповідач фактично не розрахувався з позивачем [PERSON] при його звільненні, тобто мало місце порушення законодавчо встановлених строків, то суд стягує на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку 15321,60 гривень. Враховуючи, що факт порушення трудових прав [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, обґрунтованими визнаються і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки, у відповідності з положеннями ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості, також наведених позивачем обґрунтувань моральних страждань і визначає до відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial