overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 21 грудня 2012 року, Мають двох малолітніх дітей 2008 та [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки відкоідач допускає шлюбну невірність, покинула сім'ю і дітей, не цікавиться життям сім'ї, вихованням, утриманням дітей. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дітей. Просив суд розірвати шлюб. До розгляду справи по суті позивач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, наполягає на позовних вимогах, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи без його присутності за наявних у справі доказів, застосувавши вимоги ст.ст.224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 грудня 2012 року виконкомом Павлівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, актовий запис №11, мають двох неповнолітніх дітей: Вікторію 02.12.2008р.н., Олексія 13.02.2013року народження (а.с.4-6). Жодна із сторін не прагне до збереження сімї та шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі зареєстрованому 23 червня 2000 року виконкомом Добровільської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області , актовий запис №2. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з ним. Спільне життя не склалось, особливо в останній час, через різні погляди на життя, сімейні цінності та побут, а тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і стало неможливим. Просить розірвати шлюб. До розгляду справи по суті від сторін надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність, позивач наполягає на позовних вимогах, відповідач позовні вимоги визнала, просить не надавати строк для примиренн. На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 23 червня 2000 року виконкомом Добровільської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області, актовий запис №2, мають неповнолітню дитину- [PERSON], [INFO] (а.с.5). Жодна із сторін не прагне до збереження сім'ї та шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 листопада 2016 року відповідачка отримала від нього у позику грошові кошти у розмірі 5800 доларів США, що є еквівалентом 150000 грн., які зобовязалася повернути до 01 листопада 2017 року. Станом на 01 листопада 2017 року відповідачка кошти не повернула. Просить суд стягнути з неї борг у сумі 150000 грн., а також понесений ним судовий збір при подачі позову. У судове засідання позивач не зявився, але від нього надійшла заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка 01 листопада 2016 року отримала від позивача позику у розмірі 5800 доларів США, що є еквівалентом 150000 грн., які зобовязалася повернути до 01 листопада 2017 року, що підтверджується її розпискою від 01 листопада 2016 року. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До даного часу відповідачка не повернула борг. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 150000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1500 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 серпня 2011 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі 10709 грн., що є еквівалентом 900 євро плюс 350 грн., які зобов'язався повернути до 01 вересня 2011 року. Станом на 22 листопада 2016 року відповідач кошти не повернув. Просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 25019 грн. 72 коп., 3 % річних та інфляційне збільшення суми заборгованості за період з 02 вересня 2011 року по 22 листопада 2016 року у розмірі 28224 грн. 28 коп. У судове засідання позивач не з'явився, але від його представника надійшла заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 01 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 10709 грн., що є еквівалентом 900 євро плюс 350 грн., строком до 01 вересня 2011 року. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 4 договору позики, відповідач зобов'язувався повернути до 01 вересня 2011 року одним платежем суму позики у гривнях, що на день повернення становитиме еквівалент 900 євро плюс 350 грн. Однак, у порушення вимог п. 4 указаного договору, відповідач не повернув суму боргу до даного часу. Згідно з ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача борг станом на момент звернення позивача до суду складається з суми боргу - 25019 грн. 72 коп. (по курсу 27 грн. 4108 коп. за 1 євро, станом на 22 листопада 2016 року + 350 грн.), інфляційного збільшення суми позики - 24298 грн. 58 коп., процентів за користування позикою - 3925 грн. 70 коп. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 53244 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2010 року ним надано [PERSON] у борг кошти у сумі 300 000 грн., які той зобовязувався повернути у тому ж розмірі, згідно складеної ним розписки. Після письмової вимоги від 10 лютого 2015 року про повернення коштів, відповідач кошти не повернув до даного часу, тому позивач просить стягнути їх у судовому порядку. У судове засідання позивач не зявився, а представник позивача подав через канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, а його представник подав через канцелярію суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що відповідно до розписки складеної відповідачем позивач надав відповідачу 08 жовтня 2010 року кошти у сумі 300 000 грн., з умовою повернення їх у тому ж розмірі. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. До даного часу відповідач не повернув суму позики. На підставі ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. Якщо ж договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 10 лютого 2015 року позивачем було направлено таку вимогу відповідачеві, однак відповідач повідомив письмово позивача про визнання боргу, однак неможливістю на даний час повернути суму боргу. Станом на момент розгляду справи сума боргу не повернута, про що свідчить визнання позову відповідачем, а тому сума боргу за розпискою підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при подачі позову належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2016 року, відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі 16500 грн., які зобов'язувся повернути до 24 березня 2016 року. Станом на 11 липня 2016 року відповідач кошти не повернув. Просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 17 216 грн. 58 коп. У судове засідання позивач не з'явився, але від його представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Судом встановлено, що відповідач 22 березня 2016 року отримав від позивача позику у сумі 16500 грн., які зобов'язувся повернути до 24 березня 2016 року, що підтверджується розпискою від 22 березня 2016 року, наданою відповідачем. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До даного часу відповідач не повернув суму боргу, тобто прострочив виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача борг складається з суми позики - 16 500 грн., інфляційного збільшення суми позики - 594 грн. 58 коп., процентів за користування позикою -122 грн. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 17 216 грн. 58 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2018 року він уклав шлюб із [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу є те, що вони мають різні характери, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, почуття любові один до одного та взаємопорозуміння втратили, фактично шлюбні стосунки не підтримують, тому він звернувся до суду з відповідною позовною заявою. Позивач у судове засідання не з`явився, та надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягав. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, та надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.09.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 2259 (а.с.5). Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року було задоволено його позов про стягнення з [PERSON] на його користь боргу в сумі 300000 грн., проте відповідач кошти до даного часу не повернув, тому станом на 25 березня 2016 року у нього виникла заборгованість у сумі 224347,94 грн., що складається з пені, збитків від інфляції, 3% річних, моральної шкоди. Позивач просить стягнути їх у судовому порядку. У судове засідання позивач не з'явився, надіславши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіславши заяву про визнання позовних вимог у частині стягнення з нього пені у розмірі - 109315,06 грн., збитків від інфляції - 8300,88 грн., 3% річних - 6732,00 грн. та просить зменшити розмір моральної шкоди до 10000 грн. Судом встановлено, що відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 26 червня 2015 року позов позивача було задоволено та стягнено з відповідача на його користь боргу в сумі 300000 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. До даного часу відповідач не повернув суму боргу, тобто рішення Черкаського районного суду Черкаської області до даного часу не виконане. На підставі ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача заборгованість складається з пені - 109315,06 грн., збитків від інфляції - 8300,88 грн., 3% річних - 6732,00 грн., моральної шкоди - 100000 грн., а всього 224347,94 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Станом на момент розгляду справи сума боргу не повернута, про що свідчить часткове визнання позову відповідачем, а тому сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при подачі позову належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та просив зняти арешт з 2/3 часток [ADDRESS], накладений постановою відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області (далі Костянтинівського ВДВС) від 09.07.2003 року. В обґрунтування вимог посилається на те, що під час звернення до приватного нотаріуса для оформлення відчуження належної йому частини квартири йому було повідомлено про наявність в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей, що на все його майно було накладено арешт. Тому позивач просить його позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 37), причини неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Донецькій області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 38). Так судом встановлено, що постановою відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міського управління юстиції Донецької області від 09.07.2003 року було накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно [PERSON], а саме на 2/3 частки [ADDRESS]. Однак як вбачається з постанови Костянтинівського ВДВС [PERSON] [INFO] не є боржником по виконавчому провадженню та при накладенні арешту не було зазначено жодних ідентифікуючих даних боржника, що призвело до наслідків, що призвело до накладення арешту на майно позивача, який не є боржником. Відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з 2/3 часток [ADDRESS], що на праві власності належать [PERSON].

Outcome: approved