Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до ПАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», у якому просив визнати наказ №01-тд від 11.03.2013 року та наказ №06-тд від 14.06.2013 року незаконними та скасувати їх. В обґрунтування своїх позовних вимог, [PERSON] посилався на те, що відповідачем при винесенні оскаржуваних наказів грубо порушено його трудові права, порушено вимоги трудового законодавства, не отримано згоду професійної спілки тому, до нього було незаконно застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді доган у зв»язку з чим просить скасувати дані накази. Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позовні вимоги із вказаних підстав і просили їх задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, надали письмові заперечення, посилаючись на те, що позивачем неодноразово порушувалась трудова дисципліна, у зв»язку з чим він правомірно був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган. Представник третьої особи Первинної профспілки «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» також звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати Наказ №01-тд від 11.03.2013 року та Наказ 06-тд від 14.06.2013 року незаконними та скасувати їх. В обґрунтування свого позову третя особа з самостійними вимогами посилається на порушення відповідачем вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач 12.02.1996 року був прийнятий на роботу до Спільного українсько-німецького Закритого акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Реємтсма-Київ тютюнова фабрика, яку в подальшому було перейменовано на АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», на посаду учня машиніста-регулювальника папіросно-сигаретного цеху наказом №32-к від 12.02.1996 року. У 2004 року позивач [PERSON] був обраний головою первинної профспілки, яка була створена та діє в інтересах працівників ПАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна». Наказом від 12.12.2013 року №322-к до [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення на підставі пункту 3 ст.40 КЗпП за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, оскільки до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Позивачем по справі [PERSON] наказ №322-К від 12.12.2013 року про звільнення було оскаржено до суду. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 13.06.2014 року у задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16.09.2014 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва було залишено без змін. Наказ №11-тд від 27.11.2013 року про оголошення догани [PERSON] також оскаржено до суду. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 05.11.2014 року у задоволенні позову було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 02.02.2015 року рішення Голосіївського районного суду м.Києва скасовано, винесено нове рішення, яким позов було задоволено частково, Наказ №11-тд від 27.11.2013 року скасовано. Як встановлено судом, відповідно до листа № 178/13 від 21.02.2013 року відповідач звернувся до виборного органу Первинної профспілки «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» з проханням надати попередню згоду на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності (догани) за порушення трудової дисципліни та технологічної дисципліни. У зв'язку із тим, що [PERSON] знаходився на лікарняному, виборний орган Первинної профспілки «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» не мало можливості якнайшвидше розглянути таке звернення, про що відповідач був письмово попереджений листом від 06.03.2013 року за вих. № 01.06. Зазначене звернення відповідача Первинна профспілка «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» 09.03.2013 року розглянуто. Виконавчим бюро Первинної профспілки «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» прийнято рішення про ненадання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] через необґрунтованість ставленого у провину дисциплінарного проступку. Указану відповідь було направлено відповідачу поштою, що підтверджується копією опису вкладеного. Відповідь від 09.03.2013 року Первинної профспілки «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» отримано відповідачем 14.03.2013 року, про що міститься відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак, не дивлячись на відмову профспілки на притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідачем проігноровано думку профспілкового органу та притягнено позивача до дисциплінарної відповідальності. Також, 11.06.2013 року за листом за № 511/13 до виборного органу Первинної профспілки «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» надійшло звернення відповідача щодо надання попередньої згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] Виборним органом Первинної профспілки «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» проведено збори на обговорення якого ставилось питання щодо надання попередньої згоди на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. За результатами обговорення виборного органу профспілки прийнято рішення про відмову відповідачу в наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] Частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України, встановлено правило за яким, працівнику надано право звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Представниками відповідача у судовому засіданні звернулися до суду із заявою про застосування позовної давності стосовно позовних вимог [PERSON], посилаючись на ту обставину, що відповідачем без поважних причин пропущено встановлений законом тримісячний строк для звернення до суду. Як встановлено судом, позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду лише 20.03.2015р., хоча про існування оспорюваних наказів № 01-тд від 11.03.2013р. та № 06-тд від 14.06.2013р. дізнався відповідно, у березні та червні 2013р., доказів поважності причин зазначеного строку суду не надав. Таким чином, на думку суду, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити за пропуском строку, встановленого для звернення до суду. При зверненні до суду з самостійними вимогами, Первинна профспілка «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» зазначає, що правило про застосування тримісячного строку на оскарження оспорюваних наказів, яке визначено в частині 1 статті 233 Кодексу законів про працю України застосовується щодо трудових спорів, які розглядається з ініціативи працівника, однак не профспілкового органу, що підтверджується наступними доводами. Строки давності, які визначено вищезазначеною статтею стосується трудового спору, який виникає між працівником та роботодавцем. Між тим, заявлений третьою особою спір обґрунтований порушення прав виборного органу професійної спілки через втручання роботодавця у діяльність професійної спілки та виходом за межі його повноважень. Такі правовідносини не є спором в розумінні статті 233 Кодексу законів про працю України, у зв'язку із чим порушені права третьої особи з самостійними вимогами підлягають судовому захисту в порядку цивільного судочинства в рамках провадження по даній справі. У своєму позові та поясненнях у ході судового розгляду, третя особа зазначає, що Кодексом законів про працю України не містить строків оскарження професійною спілкою юридично значимих дій роботодавця. Через що, визначені статтею 233 Кодексу законів про працю України, строки давності є спеціальною нормою, яка регулює порядок вирішення спору між працівником та роботодавцем, однак не між роботодавцем та професійною спілкою. Загальна нормою, що встановлює строки оскарження порушеного права визначені статтею 257 Цивільного кодексу України і складає три роки. Окрім цього, поновлення строків визначених статтею 233 за правилами статті 234 Кодексу законів про працю України можливе виключно робітнику. Судом встановлено, що винесення Наказу № 01-тд від 11.03.2013 року та Наказу № 06-тд від 14.06.2013 року відповідачем проведено з порушенням норм матеріального права, що підтверджується наступним. Так, відповідно до ч. 2 статті 252 Кодексу законів про працю України, зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Відповідно до частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови. Згідно з ч. 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» повинно застосуватись за аналогією й до передбачених ч. 2 статті 252 КЗпП України та ч. 2 статті 41 Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Зокрема, відповіді Первинної профспілки «Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» від 09.03.2013 року № 01.08 та відмова у наданні згоди щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] обґрунтовані відсутністю складу дисциплінарного проступку та не підтвердження фактів викладених у зверненні роботодавця. За змістом відповіді профспілки № 01.16 від 11.06.2013 року відмова в наданні згоди профспілковим органом на притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача також належно обґрунтовано відсутністю складу дисциплінарного проступку, викладених у зверненні відповідача. Відповідач по справі відповідь профспілки від 09.03.2013 року за № 01.08 у Наказі 1-тд від 11.03.2013 р. взагалі не врахував, а відповідь за № 01.16 від 11.06.2013 року визнав необґрунтованою в Наказі № 06-тд від 14.06.2013 року. Такі дії відповідача, а саме: притягнення без врахування (за відсутності) згоди профспілкового органу до відповідальності, і надання правової оцінки обґрунтованості відповіді профспілкового органу - є виходом за межі повноваження роботодавця, що грубо порушує і фактично унеможливлює права профспілки як добровільного об'єднання громадян. Верховним Судом України у Постанові від 22.10.2014р. у справі № 6-163цс14 про перегляд рішення за винятковими обставинами, у порядку ст.355 ЦПК України, викладена зазначена правова позиція щодо неможливості обговорення правомірності обґрунтування рішення виборного профспілкового органу, та вихід судом за межі своєї компетенції, якщо така оцінка проводиться в суді при вирішенні справи. Таким чином, винесення відповідачем Наказу № 01-тд від 11.03.2013 року та Наказу № 06-тд від 14.06.2013 року є порушенням норм матеріального права, що порушує права та закріплені законом гарантії діяльності професійної спілки. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved