Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] міської ради Київської області та [PERSON], третя особа: Управління комунальної власності [PERSON] міської ради Київської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач зазначав, що він та відповідач [PERSON] є власниками на праві спільної часткової власності в рівних долях (по ? частки) однокімнатної квартири №67, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, №17. Право власності на квартиру посвідчене свідоцтвом про право власності на житло від 05 квітня 2006 року, видане Управлінням комунальної власності [PERSON] міської ради згідно з розпорядженням від 05.04.2006 р. за №172. Однак, вказаний правовстановлюючий документ було втрачено та визнано недійсним, що підтверджується оголошенням в газеті «Нове життя» №10 від 10 березня 2017 року. Із повідомлення Управління комунальної власності [PERSON] міської ради від 19.09.2017 р. у відповідь на заяву [PERSON] про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло в звязку з втратою оригіналу вбачається, що згідно пп.2.2 Порядку видачі дублікатів свідоцтв про право власності на житло, затвердженого рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 24.03.2015 р. №186 заява про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло повинна бути підписана власником (співвласниками). Оскільки заява підписана тільки одним співвласником, а інші співвласники відсутні управління комунальної власності відмовило у задоволенні заяви [PERSON] Право власності на вищевказану квартиру підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] бюро технічної інвентаризації та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту, квартира №67 у будинку №17 по бул. Незалежності у місті Бровари розташована на 14 поверсі 16 поверхового будинку загальною площею - 52,6 кв.м. та житловою площею 20,8 кв.м. Право власності на квартиру зареєстроване у відповідності до вимог чинного законодавства, діючого на час реєстрації, підтвердженням чого є відповідний [PERSON] бюро технічної інвентаризації. Для оформлення субсидії на 2017-2018 р.р. необхідно внести дані про право власності на вищевказану квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, створеного з 01.01.2013 р. Для цього потрібно оригінал правовстановлюючого документу, тобто свідоцтво про право власності на житло, який втрачено. Провести реєстрацію свого права власності на ? частку квартири шляхом отримання дублікату свідоцтва про право власності на житло не видається можливим, оскільки інший співвласник не надає згоду на отримання документу. Відсутність свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунальної власності [PERSON] міської ради 05.04.2006 р., робить неможливим проведення реєстрації її права на ? частку квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та оформлення субсидії. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS], набуте ним шляхом приватизації на підставі втраченого свідоцтва про право власності на житло від 05.04.2006 р., зареєстрованого Управлінням комунальної власності [PERSON] міської ради в реєстрову книгу за реєстровим №18187, з правом реєстрації у відповідних органах. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради Київської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Направили до суду відзив, в якому просили про розгляд справи у відсутність представника, при розгляді справи покладалися на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи Управління комунальної власності [PERSON] міської ради Київської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Направили до суду заперечення на позов, в яких зазначали, що 05 квітня 2006 року управлінням комунальної власності [PERSON] міської ради видане свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: м. Бровари, бул. Незалежності, 17, кв. 67, на праві спільної часткової власності громадянину [PERSON] та громадянину [PERSON]. Відповідно до\~«Порядку видачі\~дублікатів свідоцтв\~про право\~власності на\~житло,\~у разі\~втрати або\~зіпсування оригіналів\~документів»,\~затвердженого рішенням\~виконавчого комітету\~[PERSON] міської\~ради від\~24.03.2015\~р.\~№ 186\~зазначено,\~що заява\~про втрату\~дубліката свідоцтва\~про право\~власності на\~житло повинна\~бити підписана\~всіма співвласниками\~-\~п.\~2.2. Відсутності згоди іншого співвласника на видачу дублікату свідоцтва є підставою для відмови у видачі дубліката свідоцтва. Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно до [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] бюро технічної інвентаризації, позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках кожному по ? належить квартира, що знаходиться за адресою: м. Бровари, бул. Незалежності, 17, кв. 67 (а.с.11). Право власності на квартиру посвідчене свідоцтвом про право власності на житло від 05 квітня 2006 року, видане Управлінням комунальної власності [PERSON] міської ради згідно з розпорядженням від 05.04.2006 р. за №172 (а.с.12). Згідно технічного паспорту, квартира №67 у будинку №17 по бул. Незалежності у місті Бровари розташована на 14 поверсі 16 поверхового будинку загальною площею - 52,6 кв.м. та житловою площею 20,8 кв.м. (а.с.13-14). Вищевказане свідоцтво про право власності на житло було втрачено та визнано недійсним, що підтверджується оголошенням в газеті «Нове життя» №10 від 10 березня 2017 року (а.с.16). Позивач [PERSON] звернувся через Центр надання адміністративних послу та роботи із зверненнями громадян до управління комунальної власності [PERSON] міської ради Київської області із заявою щодо видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS]. В подальшому листом №648/06-01 від 19.09.2017 р. позивачу повідомлено про неможливість видачі дубліката свідоцтва про права власності на житло у зв'язку з відсутністю підпису на заяві іншого співвласника квартири (а.с.15). Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради Київської області від 24.03.2015 р. за № 186 затверджено порядок видачі дублікатів свідоцтв про право власності на житло у разі втрати, або зіпсування оригіналів (далі по тексту - положення). Відповідно до п. 2.2 положення, заява про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло повинна бути підписана всіма співвласниками (у разі якщо їх декілька). Згідно п. 2.13 положення однією з підстав для відмови у видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло є відсутність підпису на заяві одного з співвласників. Згідно до статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради прийняті у межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року ([PERSON] № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 р. за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 р. за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. Відповідно до п. 1.4 цього положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі право установлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтво про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 51 рішень судів, що \~ \~ \~ \~набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Згідно п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. За таких обставин, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача [PERSON] на користь Держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., так як позивач є інвалідом другої групи і, відповідно до ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved