Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, в обґрунтування якої зазначив, що в період з жовтня 2005 року по березень 2008 року проживав в [ADDRESS] у цивільному шлюбі з [PERSON] , яка [INFO] в пологовому відділенні Скадовського територіального медичного об`єднання народила дитину, [PERSON] . Одразу після народження дитини він визнавав себе її батьком, але через відсутність у матері паспорта не змогли зареєструвати дитину в Скадовському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану. В березні 2008 року [PERSON] залишивши йому дитину виїхала з с. Широке і місце її проживання на даний час йому не відоме. Дитина від дня народження і по цей час проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. В червні 2008 року від працівників Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області йому стало відомо, що 01 серпня 2006 року [PERSON] за місцем проживання своїх батьків, в Лобанівській сільській раді Джанкойського району Автономної Республіки Крим отримала свідоцтво про народження дитини, [PERSON] , в якому батьком дитини зазначено [PERSON] . Через відсутність у нього документів про родинні відносини з [PERSON] , виникають труднощі у вирішенні певного кола питань, пов`язаних з вихованням та утриманням дитини. До того ж, [INFO] дитині виповниться 14 років і їй необхідно буде отримувати паспорт громадянина України. Позивач зазначає, що з метою проведення аналізу ДНК він 09 жовтня 2019 року разом з дитиною, [PERSON] , звернулися до медичного центру, яким після проведення експертизи підтверджено його батьківство. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд визнати його батьком [PERSON] , який народився [INFO] в м. Скадовську Херсонської області та внести зміни до актового запису про народження дитини, зазначивши його батьком дитини та здійснити відповідну зміну щодо прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 33-34). Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 44-45). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представником за довіреністю [PERSON] подано заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі позивача. Висловила позицію про підтримання заявлених в позовній заяві вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 53). Відповідач [PERSON] повідомлялася про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування на відому адресу місця проживання судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви представника позивача вбачається, що вона не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно положень до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до змісту статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що в період з жовтня 2005 року по березень 2008 року [PERSON] проживав в [ADDRESS] , у цивільному шлюбі з [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] в пологовому відділенні Скадовського територіального медичного об`єднання народила дитину, [PERSON] , що підтверджується копіями довідки Широківської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 28 жовтня 2019 року, акту депутатського обстеження від 24 жовтня 2019 року, медичних документів - Історією пологів № 2731 форми 096/о (а.с. 9-23, 25,26). З акту депутатського обстеження від 24 жовтня 2019 року також вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 05 липня 2006 року і по теперішній час проживає разом з [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 26). Згідно свідоцтва про народження дитини, [PERSON] , серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи, батьком дитини зазначено [PERSON] (а.с. 7). З витребуваного судом повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 04 грудня 2019 вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] внесені за вказівкою матері (а.с. 51-52). Відповідно до положень частини 2 статті 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Частинами 1 та 2 статті 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (частина 3 статті 128 СК України). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині 3 статті 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень які містяться пункті 9 вказаної Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. За даними експертного висновку про біологічне батьківство № MG19-78465 від 17 жовтня 2019 року, ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , становить 99,9999 % (а.с. 29). Отже, оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються заявлені позивачем вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved