Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що йому на праві власності належить автомобіль марки RENAULT 21, сірого кольору, 1992 року випуску, державний номер [NUMBER] , двигун [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . Під час оформлення договору купівлі-продажу вказаного автомобіля йому стало відомо, що на даний транспортний засіб, державним виконавцем відділу ДВС накладено арешт, на підставі виконавчого листа, виданого 21.09.2006 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з нього на користь [PERSON] боргу, в сумі 12243,36 грн. На підставі вказаного вище виконавчого листа у відділі ДВС були відкриті виконавчі провадження № 2393115, № 7366425, № 11024322. Посилаючись на те, що заборгованість за виконавчим листом сплачена ним у повному обсязі, а будь-яких інших рішень судів та інших органів відносно нього на виконанні у Первомайському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області не перебуває, просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 06.06.2019 року, до участі у справі у якості співвідповідача було залучено [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов не подав. Представник відповідача - Первомайського міськрайонного відділу ДВС Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, проте 22.04.2019 року заступником начальника відділу ДВС ГТУЮ Лучинською Л.А. на адресу суду було направлено відзив, в якому остання зазначила, що згідно інформації ВП спецрозділ, у відділі ДВС перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-51 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу, в сумі 8683,75 грн., яке за постановою від 24.11.2008 року було повернуло без виконання, згідно п.2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення). Перебувало виконавче провадження № 11024322 згідно виконавчого листа № 2-51 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу, в сумі 7770,53 грн., яке 28.08.2009 року було закінчено, у зв`язку зі сплатою боргу. На даний час зазначені закінчені виконавчі провадження знищені, в зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, тому відсутня можливість направити до територіального сервісного центру № 4842 копії постанови про закінчення виконавчого провадження, для виконання в частині зняття арешту. Також, 04.12.2018 року боржником до відділу ДВС подавалась заява про зняття арешту автомобіля марки RENAULT 21, при цьому було долучено копію ухвали суду від 26.04.2007 року № 6-34 з мотивувальної частини якої було видо, що зазначений транспортний засіб було продано з аукціону, а покупцем зазначено [PERSON] , в зв`язку з чим можна зробити висновок, що позов подано неналежним позивачем. Крім того вказала, що арешт майна боржника виносився в інтересах [PERSON] , а тому відповідно до положень Постанови Пленуму ВСУ №6, відповідачем у справі має бути не відділ ДВС, а [PERSON] . До того ж зауважила, що перший із трьох арештів на майно був накладений без участі ДВС, Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області від 18.10.2005 року, в зв`язку з чим він не може бути знятий відділом ДВС. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову. У відповідь на відзив, що надійшла до суду 06.05.2019 року [PERSON] вказав, що з викладеними у відзиві обставинами він не погоджується оскільки заборгованість перед [PERSON] у нього відсутня, а будь-яких інших рішень судів та інших органів відносно нього на виконанні у відділі ДВС не перебуває. Він є єдиним власником автомобіля. Що стосується наявних арештів на транспортний засіб зазначив, що дійсно з метою забезпечення виконання рішення суду, Первомайським міськрайонним судом був накладений арешт, проте ухвалою суду № 6-34 арешт був знятий. Натомість, арешти, які були накладені відділом ДВС всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» зняти не були. Враховуючи викладене, просив задовольнити заяву та захистити його порушені права, шляхом зняття арешту з належного йому автомобіля. Дослідивши матеріали справи, відзив відповідача, відповідь позивача на відзив, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позивач [PERSON] є власником автомобіля марки RENAULT 21, сірого кольору, 1992 року випуску, державний номер [NUMBER] , двигун [NUMBER] , кузов № [NUMBER] (а.с.6) Згідно інформації територіального сервісного центру № 4842 Регіонального сервісного центру в Миколаївській області, автомобіль марки RENAULT 21, сірого кольору, 1992 року випуску, державний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] перебуває під арештом на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду від 18.10.2005 року, постанови ДВС ВП № 7366425 від 29.09.2008 року, постанови ДВС ВП № 11024322 від 18.02.2009 року (а.с.7). Судом встановлено, що 19.01.2019 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Управління ДВС ГТУЮ України у Миколаївській області, з проханням зняти арешт накладений на автомобіль. 19.01.2019 року ним була отримана відповідь, згідно якої йому роз`яснено, що матеріали завершених виконавчих проваджень були знищені за сплином строків зберігання, в зв`язку з чим не можливо зняти арешт з автомобіля. У відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних доказів наявності на теперішній час на примусовому виконанні виконавчих документів, за якими боржником є [PERSON] станом на час звернення з цим позовом та до моменту ухвалення рішення, відповідачами до суду не надано, а також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві . Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з автомобіля.

Outcome: approved