Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] проживали\~в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2011 року. У шлюбі в них народився син [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з нею та знаходяться на її утриманні і вихованні. Рішенням Надвірнянського районного суду від 19.03.2012 року присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що дана сума аліментів є недостатньою для утримання дитини. Так, на даний час вона проживає разом з неповнолітньою дитиною у житловому будинку свого племінника, підсобного господарства не веде, працює по тимчасових заробітках, однак не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітнього сина, інших доходів не має, тому перебуває у тяжкому матеріальному становищі. Відповідач додаткових коштів на утримання дитини не надає, їх потребами не цікавиться. Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини в більшому розмірі. Крім того, він є фізично здоровою працездатною людиною, інших утриманців не має. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, визначений рішенням суду та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2011 року (а.с.8). У шлюбі в них народився син [PERSON] [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.7). Рішенням Надвірнянського районного суду від 19.03.2012 року присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного депутатом Ланчинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області, вбачається, що позивач на даний проживає разом з неповнолітнім сином у житловому будинку № 130 по вул.Зарічна (Ковпака), в смт.Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області, підсобного господарства не веде (а.с.18, 19). Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини в більшому розмірі. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст.12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як розяснив Верховний Суд України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи вище наведене, величину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також положення ст.180 СК України про те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд прийшов до висновку що про наявність підстав для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. З врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоровя відповідача, який не працює, є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково і стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності\~дост.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема - 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved