Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 56 880 грн., що за офіційним курсом встановленим Національним банком України станом на 12.01.2018 року еквівалентно 2000$ дол. США, відсотків за користування позикою 139, 43 долари США , що складає 3 965,39 грн, та судових витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 липня 2017 року відповідач отримав від нього, під розписку грошову позику в сумі 2 000 $ дол. США. Борг зобовязався повернутив строк до 01 жовтня 2017 року. До цього часу відповідач ухиляється від повернення боргу, на телефонні дзвінки не відповідає, його місцезнаходження невідомо, чим порушує взяті на себе зобовязання. В судове засідання сторони не зявились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На позовних вимогах наполягає, проти заочного розглядусправи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив. Жодних клопотань та заяв з приводу позовних вимог до суду не подав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши позовнузаяву та письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно письмової розписки від 01 липня 2017 року, [PERSON], отримав в борг 2000 (двітисячі) $ дол. США від [PERSON], строком на три місяці, з 01 липня 2017 року по 30 вересня 2017 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язуєтьс яповернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разівідсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, щ опідлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язанн ямає виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 цієї статті встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд звертає увагу, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині повернення боргу та процентів від суми позики, суд вважає, щ опозов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Суд, враховує, що шляхом усних перемовин спір між сторонами вирішено не було, в звязку з чим [PERSON] вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. Наявність у позивача оригіналу розписки, яка долучена до матеріалів справи, свідчить про неповернення відповідачем боргу. Суд погоджується з розрахунком позивача, щодо нарахування відсотків за користування позикою за період з 01.07.2017 року по 12.01.2018 року в розмірі 139,43 доларів США, однак, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача суму позики та відсотків з урахуванням курсу гривні до долара США станом на 12.01.2018 року. Враховуючи, що станом на день винесення рішення курс долара США до гривні становить 26.107517 грн за 1 долар США та в перерахунку за вказаним курсом 2 000 $ доларів США коштує 52 215,03 грн, а 139,43 доларів США - 3640,17 грн, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача саме вказані суми. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial