Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила: 1. Визнати квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , які зареєстровані на праві власності за [PERSON] , спільним майном подружжя. 2. Поділити їх спільне майно наступним чином: - визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 85,8 м2, житловою площею 47,8 м2; - визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 85,8 м2, житловою площею 47,8 м2; - визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,6 м2, житловою площею 13,0 м2; - визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,6 м2, житловою площею 13,0 м2 (а.с. 3-6). Пізніше позивач змінила свої позовні вимоги та на даний час просить (а.с. 73-74): 1. Визнати квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , які зареєстровані на праві власності за [PERSON] , спільним майном подружжя. 2. Поділити їх спільне майно наступним чином: - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 85,8 м2, житловою площею 47,8 м2; - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 31,6 м2, житловою площею 13,0 м2. 3. У разі суттєвої різниці вартості майна зобов`язати відповідного власника, частка якого у спільному майні є більшою, компенсувати її у грошовому еквіваленті. В разі неможливості поділу спірного майна в цілих частинах, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частці квартири [ADDRESS] , загальною площею 85,8 м2, житловою площею 47,8 м2, і право власності по Ѕ частці квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,6 м2, житловою площею 13,0 м2. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 року по 2017 рік. За час перебування у шлюбі [PERSON] став власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Оскільки ці квартири відповідач набув в період шлюбу, то вони є спільною сумісною власністю сторін. Однак квартира [ADDRESS] є більшою, а тому саме вона повинна бути виділена позивачу, оскільки з нею проживає неповнолітня дитина. Відповідач і його представник позов визнали частково та пояснили, що сторони в період шлюбу спільно побудували квартиру [ADDRESS] , а тому визнають позов в частині визнання цієї квартири спільною сумісною власністю та визнання за позивачем і відповідачем права власності на Ѕ частку цієї квартири за кожним з них. Однак квартира [ADDRESS] була подарована відповідачу його матір?ю, а тому не є спільною сумісною власністю. У зв?язку з цим просять відмовити в задоволенні решти частини позовних вимог. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що часткове визнання позову відповідачем суперечить закону та порушує права позивача. За таких обставин суд не може прийняти таке визнання позову та повністю відмовляє в його задоволенні з наступних підстав. Як вбачається з договору дарування від 07.10.2006 року [PERSON] на праві власності належав будинок [ADDRESS] (а.с. 61-63). Даний будинок вона подарувала [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] перейшло у власність 70/100 часток будинку, а [PERSON] 30/100. План даного будинку на момент дарування відображений в технічному паспорті (а.с. 37-40). 22.09.2001 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] і їм було присвоєне спільне прізвище [PERSON] (а.с. 7). 11.12.2007 року сторони стали батьками дочки [PERSON] (а.с. 12). Рішенням суду від 21.11.2017 року шлюб між сторонами був розірваний, а дочка залишилась проживати з позивачем (а.с. 13). За час перебування у шлюбі рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради № 367 від 15.11.2006 року відповідачу був наданий дозвіл на розширення житлового будинку [ADDRESS] за рахунок двоповерхової житлової прибудови зовнішніми розмірами 7м. х 7,5 м. (а.с. 14). На дану прибудову був розроблений проект (а.с. 21-35) та отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт (а.с. 20). Після закінчення будівництва рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради № 327 від 23.12.2009 року відповідачу був наданий дозвіл на здачу прибудови в експлуатацію (а.с. 16), а інспекція державного архітектурно-будівельного контролю видала сертифікат на відповідність прибудови державним будівельним нормам, стандартам та правилам (а.с. 36). Також відповідні зміни були внесені до технічного паспорта на будинок (а.с. 64-67). Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної\~часткової власності. Вищевказані документи свідчать про те, що не дивлячись на здійснену прибудову, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Згідно із\~ст.\~367\~ЦК України майно,\~що є\~у спільній\~частковій\~власності,\~може бути\~поділене в\~натурі між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними. У\~разі поділу\~спільного майна\~між співвласниками\~право спільної\~часткової\~власності на\~нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній\~частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі наявності спору про поділ майна, такий спір, відповідно до загальних засад цивільного законодавства, вирішується судом. Позивач та відповідач не надали доказів того, що вони уклали договір поділу будинку [ADDRESS] , або що зазначений будинок був поділений між ними рішенням суду. Не дивлячись на це, відповідачу 13.05.2010 року буди видані свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 17) та на квартиру [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до\~ст.\~380\~ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідачу належить 70/100 часток будинку [ADDRESS] з відповідною прибудовою. Даний будинок не поділений на ізольовані помешкання (квартири), які призначені для постійного у них проживання. За таких обставин суд не взмозі вирішити питання про поділ квартир, а тому відмовляє в задоволенні позову повністю за безпідставністю. Судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки їй відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed