Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] . Однак, сімейне життя у них не склалося, тому вони перебувають в процесі розлучення. Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час вона перебуває в скрутному матеріальному становищі та не має можливості в повній мірі забезпечити потреби сина. Відповідач є здоровим, працездатним та інших утриманців не має. Оскільки вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню їх неповнолітнього сина, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказавши, що згідний сплачувати аліменти на утримання свого сина [PERSON] . При цьому просив врахувати, що він на даний час не працює і постійного доходу не має. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який 14.06.2013 року вони зареєстрували у виконкомі Кропивницької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, про що складений відповідний актовий запис № 6 (а.с. 9). Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження, серії [NUMBER] від 10.10.2014 року (а.с. 8), видане виконкомом Кропивницької сільської ради Долинського району Івано-Франківській області. Судом встановлено, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі, що підтверджується актом обстеження соціально- побутових умов від 10.06.2020 року, що складений депутатом Кропивницького старостинського округу Вигодської ОТГ Долинського району Івано-Франківської області Торко Р.Я. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). В судовому засіданні також встановлено, що позивачка самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітнього сина, а відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоч є здоровим, працездатним та інших утриманців не має. За таких обставин суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, а тому позов [PERSON] слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом - 16.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах стягнення місячного платежу слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved