Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить встановити факт участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони (далі - ЦО) 26.04.1986 року. Свої вимоги мотивує наступним. В 1986 році заявник працював на посаді майстра електроцеху Чорнобильської АЕС і 26.04.1986 року був залучений до виконання заходів ЦО стосовно ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування електроцеху Чорнобильської АЕС, які полягали в локалізації джерела радіоактивного випромінювання, а саме, аварійне обслуговування обладнання та його негайне відновлення або зупинення після вибуху на Чорнобильській АЕС. Заявник звернувся з відповідними документами до заінтересованої особи про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення, відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в своєму листі йому відмовило, посилаючись на те, що не було надано документів, підтвердждуючих факт залучення до формувань ЦО. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності заявника та представника заінтересованої особи. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за категорією 1, відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] та вкладки до нього [NUMBER] (а.с.4). Згідно копії довідки серії [NUMBER], [PERSON] з 29.01.1997 року є інвалідом другої групи, яким став внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (а.с. 6). Відповідно до копії інформаційної довідки (про участь у формуваннях ЦО) від 05.04.2016 року №01.1-14/599/1, наданої [PERSON] Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, вбачається, що формування Цивільної оборони, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони (зворот а.с. 9). Відповідно до копії маршрутного листа, виданого 01.09.1994 року, вбачається, що 26.04.1986 року [PERSON] виконував роботи на посаді майстра електроцеху Чорнобільської АЕС в м. Прип'ять до евакуації (а.с. 10). Згідно копії трудової книжки, в період з 05.11.1979 року по 16.09.1989 року [PERSON] працював на Чорнобильської АЕС на посаді майстра електроцеху (а.с.11). З копії наказу №672 та копії витягу з наказу від 19.04.1985 року, наявних в матеріалах справи, вбачається, що працівники електроцеху Чорнобильської АЕС, в якому працював заявник, перебували в складі невоєнізованого формування ЦО. 06.04.2016 року заявник звернувся до заінтересованої особи із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення (а.с. 9). 12.04.2016 року заявнику було надано відповідь про те, що надані ним документи не підтверджують факт залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань ЦО (а.с. 7-8). Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постарждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є обгрунтованою та підлягає адоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved