Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі по справі донька позивача - [PERSON] та зять - [PERSON] є батьками малолітньої онуки [PERSON]. Починаючи з серпня 2017 року позивач самостійно виховує онуку, оскільки батьки залишили доньку та дотепер не цікавляться її життям та здоров'ям, матеріально не допомагають. Батьки дитини жодного разу не цікавились станом здоров'я дівчини. Малолітня [PERSON], проживає разом зі позивачем по [ADDRESS]. Для дитини облаштовано окрему кімнату, є багато іграшок та навчальної літератури. Батьки з дитиною не проживають та не допомагають. Донька - [PERSON] перебуває в СІЗО під вартою за скоєння злочину та письмово висловила свою думку, в якій заперечує проти позбавлення її батьківських прав, однак не навела жодних підтверджень, щодо часу взяття її під варту вона займалася вихованням дитини. [PERSON], який є батьком малолітньої [PERSON], зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] перебуває в громадянському шлюбі з матір'ю дитини, був раніше судимий за зберігання наркотичних речовин. Відділ поліції просить відділ у справах дітей Сихівської районної адміністрації взяти сім'ю на контроль, а за необхідності вилучити у них дитину. Окрім того, ствердила, що невиконання батьками їх батьківських обов'язків можуть підтвердити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначені факти і стали причиною звернення до органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з проханням надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, відносно їх малолітньої дочки - [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовільнити повністю. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, відповідно до вимог ст.280, 223 ЦПК України, провів заочний розгляд справи та вважає за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів щодо взаємовідносин сторін. Представник Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - Нанівська М.М. в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, покази свідків, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України). За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 164 СК України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противиться неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутись за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Судом встановлені наступні обставини. Відповідачі у справі донька позивача - [PERSON] та зять - [PERSON] є батьками малолітньої онуки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.11.2015 року, серія [NUMBER] [PERSON] та малолітня онука [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою ЛКП «Снопківське» від 18.06.2018 № 2387. Із листа комунальної 4-ї міської клінічної лікарні №1102 від 23.05.2018 року вбачається, що малолітня онука проживає разом з бабусею. Батьки дитини жодного разу не цікавились станом здоров'я дівчинки. Бабуся з дитиною неодноразово відвідували дитячу поліклініку. При відвідувані дитини вдома завжди була присутня бабуся. Згідно з актом обстеження умов проживання від 20.06.2017 року, складеним працівниками відділу у справах дітей Галицької районної адміністрації, малолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з [PERSON] по [ADDRESS]. Для дитини облаштовано окрему кімнату є багато іграшок та навчальної літератури. Батьки з дитиною не проживають та не допомагають. Мати дитини - [PERSON] перебуває в СІЗО під вартою та письмово висловила свою думку, в якій заперечує проти позбавлення її батьківських прав, однак не навела жодних підтверджень, щодо часу взяття її під варту вона займалася вихованням дитини. Відповідно до листа Сихівського відділу поліції ГУНП України у Львівській області від 14.05.2018 № 4893/40/09/18гр. [PERSON], який є батьком малолітньої [PERSON], зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] перебуває в громадянському шлюбі з матір'ю дитини - [PERSON], був раніше судимий за зберігання наркотичних речовин. Відділ поліції просить відділ у справах дітей Сихівської районної адміністрації взяти сім'ю на контроль, а за необхідності вилучити у них дитину. Згідно з листом Сихівської районної адміністрації від 12.06.2018 № 4-34-1349, працівниками відділу у справах дітей Сихівської районної адміністрації при неодноразовому виході за адресою: [ADDRESS] стало відомо, що дитина [PERSON], з батьками за вказаною адресою не проживає. [PERSON] на запрошення з'явитись у відділ не реагує. Враховуючи дану ситуацію, оскільки батько недбало ставиться до своїх батьківських обов'язків, з дитиною не проживає, не бере участі у її житті та вихованні, відділ у справах дітей Сихівської районної адміністрації просить вжити заходи для захисту прав та інтересів дитини. 15 червня 2018 року позивач звернулась до органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з проханням надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів, відносно їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] 13 липня 2018 року Орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради 13.07.2018 року надав «Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] р.н.». В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Відповідно до «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок» схваленої Постановою Верховною Радою України №475-ХІV від 05.03.1999 року, зазначено, що держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16). Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька - це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того, суд при вирішенні справи бере до уваги Європейську Конвенцію «Про здійснення прав дітей», ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію «Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Суд вважає, що наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що за час проживання [PERSON] з бабусею, її батьки жодним чином не цікавились донькою, всі питання, щодо виховання онуки вирішувались позивачем самостійно. Зокрема відповідачі, за весь час перебування дитини у бабусі, жодним чином не піклувались про дочку, не проявляли зацікавлення до її подальшої долі, не цікавились станом здоров'я, не піклувались про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечували необхідного, харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, не надавали жодних коштів на утримання дитини, не приймали жодної іншої участі у її вихованні, в результаті чого і створились умови, які шкодять інтересам дитини, тобто фактично батьки самоусунулись від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї доньки, а тому мають бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ч. 2 cm. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, у ч. 2 вказаної статті зазначено наступне: якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 Сімейного Кодексу України). Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в повному обсязі, щодо позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а тому такий позов слід задовольнити.

Outcome: approved