Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду у березні 2019 року з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 08 грудня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено угоду про надання позики, за якою [PERSON] отримав від нього в борг гроші у сумі 33 300 грн. Відповідач зобов`язувався повернути борг до 08.01.2017. У визначений строк відповідач коштів не повернув. На прохання позивача щодо повернення боргу [PERSON] не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає. На даний час відповідач свої зобов`язання не виконав. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути із [PERSON] на свою користь борг за договором позики у розмірі 33 300 грн. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 08 грудня 2016 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 33 300 грн, на підтвердження чого надав позивачу власноручно складену розписку, згідно якої кошти зобов`язувався повернути до 08.01.2017 (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 1046 - 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова розписка, складена власноручно відповідачем [PERSON] , відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України є письмовою формою договору позики, яка підтверджує факт укладення такого договору і передачі грошових коштів відповідачу. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, на сьогодні борг [PERSON] в повному обсязі не повернув, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 33300 грн основного боргу за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 768,40 грн понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved