Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.07.2012 р. о 15 год. 20 хв. в м. Києві на вул. Глибочицькій, 71 сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якого було пошкоджено автомобіль позивача - «Мерседес» д/ [NUMBER]. Винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача - [PERSON], про що свідчить постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2010 р. Згідно звіту № 54/12 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 20.08.2012 р. вартість ремонту автомобіля з урахуванням амортизації складає 35 406,80 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/3666622 позивач звернувся до страховика і отримав страхове відшкодування у розмірі 13 309,77 грн. 14.11.2012 р. та 2 763,96 грн. 01.11.2013 р. Отримана від страхової компанії сума значно нижча за суму відновлювального ремонту, а тому різниця між страховим відшкодуванням і фактичними збитками має понести відповідач у розмірі 19 333,07 грн. Дану суму позивач просить стягнути з урахуванням індексу інфляції з 17.07.2012 р. у сумі 427,90 грн. , а також відповідно до положень ст. 625 з урахуванням 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання - у розмірі 1 592,37 грн., витрати на проведення експертної оцінки у сумі 600,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 4 400,00 грн. відповідно до ст. 23 ЦК України. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума у розмірі 20 925,44 грн. , 600,00 грн. витрат на проведення експертного дослідження та моральна шкода. В подальшому представник позивача збільшив вимоги та просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальний збиток щ урахуванням індексу інфляції, 3% річних у сумі 21 501,34 грн., витрати на експертне дослідження і моральну шкоду у сумах зазначених при подачі позову. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позові. Як на підставу спричинення моральної шкоди послався на те, що у зв'язку із пошкодженням автомобіля користувався громадським транспортом, що спричиняло незручності та певні моральні негаразди. Представник відповідача визнав позов в частині виплати [PERSON] франшизи у розмірі 510,00 грн., яка відповідно до винного законодавства не відшкодовується страховою компанією. Зазначив, що спричинення шкоди у розмірі зазначеному позивачем вкладається в ліміт відповідальності Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно з договором страхування укладеного між позивачем та третьою особою, а отже підстави застосування положень ст.. 1194 ЦК України. Також заперечував щодо застосування норм матеріального права щодо індексу інфляції та 3% річних зважаючи на те, що між сторонами виникли деліктні правовідносини щодо відшкодування шкоди і до них не застосовуються положення ЦК України на які посилається представник позивача. Також просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди у зв'язку із недоведеністю спричинення останньої . Представник третьої особи пояснив в судовому засіданні наступне. 13.06.2012 р. між страховою компанією та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3666622. У зв'язку із тим, що 17.07.2012 р. у м. Києві слалася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу «Опель Астра» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та зверненням позивача до страхової компанії з заявою про страховий випадок Товариством 23.07.2012 р. в присутності [PERSON] було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Мерседес» д/н [NUMBER] . Жожних зауважень до протоколу огляду з боку позивача не висувалось. На підставі складеного протоколу було 25.07.2012 р. зроблено звіт № 596 щодо вартості матеріального збитку власнику автомобіля «Мерседес» д/н [NUMBER] - позивачу. Розрахунок страхового відшкодування було зроблено виходячи з розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, визначеного згідно Звіту № 596 від 25.07.2012 р. Від позивача 11.10.2012 р. надходила заява про врахування звіту авто товарознавчого дослідження від 20.08.2012 р. № 54/12 та Товариством надано відповідь про неможливість виконати вимогу [PERSON] у зв'язку із виконанням даного звіту з суттєвими порушеннями, зокрема, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24.07.2009 р. - не було проведено технічний огляд та ідентифікація транспортного засобу. 14 листопада 2012 р. було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування та позивачу було сплачено страхове відшкодування у сумі 13 309,77 грн. В подальшому страховою компанією було сплачено пеню та доплату до страхового відшкодування у розмірі 2 763,96 грн. на підставі встановленого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг порушення з боку страхової компанії. За таких обставин страховою компанією було виконано взяті на себе зобов'язання повною мірою. Просив суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що 17 липня о 15 год. 20 хв. в м. Києві вул.. Глибочицькій в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес» д/н [NUMBER], що належить позивачу та автомобіля «Опель Астра» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. Як свідчить постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2012 р. [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі положень ст. 38 КУпАП. Не оспрювалась учасниками процесу та обставина, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», поліс № АВ/3666622 . Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як свідчать матеріали справи, і не заперечується представником позивача, на виконання вимог договору страхування Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» пригоду було визнано страховим випадком та сплачено позивачу суму у загальному розмірі 16 073,73 грн. Представник позивача зазначає, що ця сума є значно меншою ніж завдані збитки, а тому зважаючи на Звіт № 54/12 від 20.08.2012 р. з відповідача має бути стягнуто різницю між збитками та страховим відшкодуванням відповідно до ст. 1194 ЦК України. Приписами ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача зазначає, що за основу розрахунку матеріального збитку має бути покладений Звіт № 54/12 від 20.08.2012 р. складений на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] де зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес» д/н [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу становить 22 192,03 грн. За ремонтною калькуляцією ремонт автомобіля потребує суму у розмірі 35 406,80 грн. З іншого боку, і це підтверджується матеріалами справи, і не заперечується представником позивача, після звернення [PERSON] до страхової компанії, останньою за участі позивача було проведено огляд автомобіля та складено відповідний протокол. Зауважень до протоколу огляду транспортного засобу № 596/2012 від позивача не надходило. 25.07.2012 р. на замовлення ТДВ «СК «Альфа-Гарант» ТОВ «Експертум-АВЕ» було складено Звіт № 596 про вартість матеріального збитку, проведена відповідна калькуляція. Спеціалістом, при проведенні дослідження було використано в тому числі протокол огляду транспортного засобу за підписом позивача де зазначені всі пошкодження отримані транспортним засобом «Мерседес» д/н [NUMBER] та встановлено розмір збитків у сумі завданого власнику КТЗ, що дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу , без врахування втрати товарного вигляду на рівні 16 583,73 грн. Результати даного дослідження були взяті страховою компанією за основу при складанні страхового акту та встановленні розміру страхового відшкодування. Результати викладені в звіті № 596 від 25.07.2012 р. не оскаржувались позивачем як і розмір сплаченого страхового відшкодування з урахуванням пені. За положеннями ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осі, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на ту обставину, що представником позивача не доведено в судовому засіданні, що розмір збитків має бути встановлений відповідно до Звіту № 54/12 від 20.08.2012 р. складений на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] та саме згідно до ремонтної калькуляції долученої до останнього, беручі до уваги згоду позивача на розмір страхового відшкодування, розмір якого встановлено на підставі Звіту № 596 від 25.07.2012 р. складеного на замовлення ТДВ «СК «Альфа-Гарант», суд не може погодитись з доводами позивача щодо наявності різниці страхового відшкодування та спричиненими ДТП збитками. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Ліміт відповідальності третьої особи за укладеним між нею та [PERSON] договором страхування становить 50 000,00 грн., франфиза - 510,00 грн. Відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» франшиза є частиною збитків, що не відшкодовується страховиком. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставин, беручі до уваги визнання представником відповідача позов в частині сплати позивачеві франшизи у сумі 510.00 грн., суд вважає за можливе стягнути зазначену суму на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] Виходячи з наведеного, зважаючи на відсутність доказів наявності різниці між матеріальним збитком та сплаченим страховим відшкодуванням, зважаючи на ліміт страхового відшкодування - 50 000,00 грн. відсутні підстави для стягнення з відповідача зазначених в позові сум на відшкодування матеріальної шкоди, витрат на проведення експертного дослідження. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Представник позивача просить суд стягнути на користь [PERSON] з відповідача на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 4 400,00 грн. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Беручі до уваги наявні в справі докази та докази отриманні під час розгляду справи, в тому числі і пояснення представника позивача, суд приходить до висновку щодо недоведеності спричинення відповідачем моральної шкоди, а тому вважає за можливе відмовити в задоволенні позову і в цій частині. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного.

Outcome: partial