Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 6 109 (шість тисяч сто дев'ять ) євро 15 центів, в еквіваленті національної валюти України, за курсом, встановленим Національним банком України на день, ухвалення рішення суду, з яких 4 000 євро - заборгованість за договором позики, 2\~109,15 євро - проценти від суми позики. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 17 січня 2014 року між позивачем та [PERSON] та було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав відповідачу 4 000 євро, а [PERSON] вказав, що має грошові зобов'язання в сумі 4000 євро перед [PERSON], та зобов'язується повернути їх одразу після реалізації автомобіля Renault Trafic, що належить йому. На підтвердження вищевказаного договору відповідач надав розписку, де зафіксував правочин, та прийняті на себе зобов'язання. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором. Однак, відповідачем не виконуються зобовязання перед позивачем. Вказаний відповідачем автомобіль Renault Trafic насправді не належав [PERSON] Звернення позивача до [PERSON] з вимогою повернути грошові кошти залишилась без належного реагування. Таким чином, згідно розрахунку, станом на 23.12.2016 р. заборгованість [PERSON] становить 6 109,15, з яких 4 000 євро - заборгованість за договором позики, 2 109.15 євро - проценти від суми позики. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, суд ухвалив слухати справу у його відсутності з винесенням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи. На підставі ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не зявились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 січня 2014 року відповідачем [PERSON] позивачу було написано та передано розписку, в якій зазначено: «Я [PERSON] маю грошові зобовязання в сумі 4000 (чотири тисячі) євро перед [PERSON]. Зобовязуюсь повернути відразу після реалізації автомобіля [PERSON], що належить мені» /а.с.3/. Відповідач скористався коштами, але свої зобов'язання за договором виконав не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, борг [PERSON] станом на 23.12.2016 року складається із заборгованості за договором позики 4\~000 євро та 2\~109,15 євро проценти від суми позики /а.с. 7/ З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] скерував [PERSON] претензію від 07.12.2016 року з вимогою оплатити заборгованість, що виникла відповідно до договору позики від 17.01.2014 р, яка становить 4\~000 євро, однак така залишилась без належного реагування /а.с.5/. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру у Львівській області від 29.05.2017 р. № 31/13-І-121/АЗ вбачається, що автомобіль «Renault Trafic» за [PERSON] не реєструвався. Згідно з положеннями\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.\~ Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд приходить до висновку, що розписка про отримання грошових коштів видана [PERSON] є документом, що за підтверджує укладення та умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається\~\~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 ЦПК України\~встановлено, що доказами\~\~є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для\~\~вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті\~\~обставини, на які вона посилається\~\~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у позику. Відповідач скористався коштами, але свої зобов'язання за договором виконав не у повному обсязі. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушив умови договору. Відповідно тому з останнього слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Відповідач в судове засідання не зявився та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 в 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунок з переведенням іноземної валюти в українську за курсом встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення суду. Відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 19.06.2017 року офіційний курс гривні до іноземної валюти (євро) становить 29.05 грн., отже сума позики в еквіваленті до національної валюти становить 177\~470,81 (6 109,15*29.05). У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню також сплачена сума судового збору у розмірі 1676, 97 грн.

Outcome: approved