Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в якому просить: стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 2600 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.12.2017 складає 70 460 грн. та 13000 грн., а всього 83 460 грн. та судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що 30.12.2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідача кошти у сумі 2 600 доларів США та 13 000 грн. з кінцевим терміном повернення до 15.02.2015. Однак, до моменту звернення до суду, належні позивачу кошти боржником не повернуті, що змушує позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. У підготовчому судовому засіданні представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 2 600 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.01.2018 року складає 75 036 грн. та 13 000 грн., а всього 88 036 грн. та судові витрати за надання правової допомоги в сумі 2 000 грн. (а.с.22) У підготовчому судовому засіданні позивач та його представник позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, визнав повністю. Пояснив, що не міг віддати вчасно надані йому кошти в зв»язку з погіршенням матеріального стану. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У судовому засіданні сторони визнали, що 30 грудня 2014 (а.с. 27), відповідач отримав від позивача позику в сумі 2 600 доларів США та 13 000 грн., які зобов'язався повернути за першою вимогою після 15.02.2015. Згідно наданої розписки, повернення коштів буде підтверджено розпискою. 06.12.2017 р відповідачу була направлена вимога про повернення отриманих грошових коштів (а.с.23) Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками спави, не підлягають доказуванню. Своєчасно свої зобов'язання по поверненню боргу відповідач [PERSON] не виконав, про що в судовому засіданні підтвердив сам відповідач. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи наявність у позикодавця оригіналу розписки від 30 грудня 2014 року, відсутності відміток про повне або часткове виконання зобов'язань за даною розпискою, встановлення в судовому засіданні обставин передачі на день написання відповідної розписки відповідачу грошових коштів у сумі 2 600 доларів США та 13 000 грн. і зобов'язання відповідача повернути грошові кошти до 15.02.2015 року, суд відповідно до положень ст.ст. 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 30 грудня 2014 року у сумі 2600 доларів США, що за курсом НБУ станом на день розгляду справи становить 75 036 грн. у грошовій одиниці України гривні, згідно ст.. 524 ЦК України та 13 000 грн., а всього на загальну суму 88 036 грн. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, відшкодуванню позивачу підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати по справі (а.с. 26), а саме: витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. Оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ( а.с. 6) і звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до ст.. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 880,36 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved