Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до відповідача про зняття арешту. Вимоги мотивовано тим, що позивачу на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. На теперішній час у позивача виникла необхідність у розпорядженні вказаним нерухомим майном, однак, як стало відомо з Єдиного реєстру заборони обєктів нерухомого майна, на все належне йому майно накладено арешт на підставі постанови старшого державного виконавця Златова Д.О. в рамках виконавчого провадження № 13-1165(90). З приводу зняття арешту з нерухомого майна позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби, проте листом від 20 червня 2017 року йому в цьому було відмовлено, у звязку з тим, що вказане виконавче провадження було завершено та знищено. Посилався на те, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом зняти арешт, наявність якого перешкоджає йому в розпорядженні нерухомим майном, просив зняти арешт з нерухомого майна, накладений на підставі постанови державного виконавця. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, відповідно до змісту якої на задоволенні вимог наполягав з підстав викладених в позові (а.с. 17). Представник відповідача повторно до суду не зявився, оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Представник Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління у Херсонській області до суду не зявився, оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна (ст. 317 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 лютого 1994 року Фондом комунального майна міської Ради народних депутатів м. Каховка, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності, належить квартира [ADDRESS], загальною площею 67,5 кв. м. (а.с. 3), що також підтверджується довідкою, наданої комунальним підприємством «Каховське БТІ» від 03 квітня 2017 року № 11041 (а.с. 4). Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06 лютого 2012 року № 1/2113/152/2012 [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Стягнуто з [PERSON] на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області 457,08 грн. за проведення експертизи наркотичних засобів (а.с. 13, 13 зв.). З листа начальника Суворовського районного відділу державної виконавчої служби від 20 червня 2017 року вбачається, що на примусовому виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 34390995 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1/2113/152/2012, виданого 28 лютого 2012 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь НДЕКЦ боргу у розмірі 457,08 грн. 14 грудня 2012 року старшим державним виконавцем Златовим Д.О. виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у звязку з відсутністю майна у боржника (а.с. 9). Відповідно до довідки із спец розділу виконавче провадження від 20 червня 2017 року, виконавче провадження № 34390995 про стягнення з [PERSON] 457,08 грн. на користь НДЕКЦ на підставі виконавчого листа № 1/2113/152/2012 було завершено 14 грудня 2012 року (а.с. 10 11). Згідно квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 04 вересня 2017 року № 0.0.841505998.1, [PERSON] оплатив вартість проведеної експертизи за вироком суду № 1/2113/152/2012 в розмірі 457,08 грн. (а.с. 28). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 квітня 2017 року, на підставі постанови державного виконавця Суворовського ВДВС у м. Херсоні [PERSON], про відкриття виконавчого провадження № 34390995 від 08 жовтня 2012 року на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешт (а.с. 5, 5 зв.). Отже, обтяження зазначеного нерухомого майна унеможливлює проведення позивачем дій щодо його реалізації в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а підстави для залишення в силі заборони та арешту на майно відсутні. Враховуючи вищенаведене, суд вбачає доведеним факт завершення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 1/2113/152/2012 виданого Каховським міськрайонним судом Херсонської області, під час виконання якого було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] У разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяв на час проведення виконавчих дій), накладений арешт на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Крім того, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обовязок доказування покладений на сторони. Суд, дослідивши матеріали справи, вбачає, що арешт майна був заходом виконання рішення суду,однак державним виконавцем при завершені виконавчого провадження не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстави для збереження чинності арешту нерухомого майна відсутні, тому право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Outcome: approved