Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 05 червня 2015 року старшим державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47739652 по виконанню виконавчого листа №308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором. 19 листопада 2015 року в межах даного виконавчого провадження старшим державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на все майно [PERSON]. За результатами перевірки виконавчого провадження від 31.12.2015 року цим же державним виконавцем винесено постанову від 12.01.2016 року про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову від 05.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №47739652 по виконанню виконавчого листа №308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором. Цією ж датою винесено також постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором. Одночасно, жодною з винесених 12 січня 2016 року постанов не вирішено питання про зняття арешту з майна [PERSON] та заборони на його відчуження, накладених постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 листопада 2015 року. Державним виконавцем було повідомлено, що діюча редакція Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає права державного виконавця та й виконавчої служби в цілому при скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження знімати накладений арешт на майно і таке питання можливо вирішити виключно в судовому порядку. Не зняття арешту з належного майна створює перешкоди в реалізації [PERSON] права володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Просить суд, посилаючись на положення ст. ст. 41, 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391, Цивільного кодексу України, зняти арешт та заборону здійснювати відчуження майна, накладених 19 листопада 2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшого державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління [PERSON] по виконавчому провадженню ВП № 47739652. Позивач [PERSON] в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в ході судового розгляду справи підтвердив скасування постанови від 05.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 47739652 по виконанню виконавчого листа № 308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором і зазначив, що накладений арешт та заборона здійснювати відчуження майна в межах даного виконавчого провадження зняті не були. Також в судовому засіданні повідомив, що на виконанні у районному відділі державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження ЄДРВП № 47739652 по примусовому виконанню виконавчого листа № 308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з [PERSON] за кредитним договором 526638,77 грн., судового збору у розмірі 3441 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Зазначив, що 02.06.2015 року за вх. № 3665/08-33/9 на адресу відділу надійшла заява представника стягувача від 27.05.2015 року № 42/412 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з [PERSON] за кредитним договором 526638,77 грн., судового збору у розмірі 3441 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В додатку до вказаної заяви було додано оригінал вищевказаного виконавчого документа, копію ухвали від 05.02.2015 року про поновлення строку предявлення до виконання, копії правовстановлюючих документів ПАТ «ВіЕс Банк» та копію довіреності. З огляду на це 05.06.2015 року відповідно до ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а боржнику надано строк для самостійного виконання до 12.06.2015 року. 19.11.2015 року на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Також державний виконавець зазанчив, що 21.12.2015 року на адресу відділу надійшла заява [PERSON], до якої було додано копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі № 308/3058/13-ц від 04.12.2015 року, за якою апеляційним судом Закарпатської поновлено строк на апеляційне оскарження [PERSON] та відкрито апеляційне провадження на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.02.2015 року по цивільній справі за заявою ПАТ «ВіЕс Банк» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих листів до виконання. З огляду на вказане, станом на 28.12.2015 року ухвала про поновлення строку для предявлення виконавчих листів до виконання від 05.02.2015 року № 308/3058/13-ц видана Ужгородським міськрайонним судом не набула законної сили, а відповідно до виконавчого листа № 308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом, рішення набуло законної сили 18.09.2013 року, та виконавчий документ дійсний до предявлення протягом одного року. Також державний виконавець просив врахувати, що чинна редакція Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає повноважень органу державної виконавчої служби щодо зняття накладених арештів та інших примусових заходів у випадку скасування процесуальних документів про відкриття виконавчого провадження. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, як вбачається з матеріалів справи 05 червня 2015 року старшим державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47739652 по виконанню виконавчого листа № 308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором. 19 листопада 2015 року в межах виконавчого провадження ВП № 47739652 цим же виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на все майно [PERSON]. 12 січня 2016 року цим же державним виконавцем по виконавчому провадженню ВП № 47739652 винесено постанову від 12.01.2016 року про скасування процесуального документу, якою скасовано постанову від 05.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 47739652 по виконанню виконавчого листа № 308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором. Підставою скасування вказано результати перевірки виконавчого провадження від 31.12.2015 року. Цією ж датою також винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 308/3058/13-ц, виданого 09.09.2013 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором. З досліджених доданих до матеріалів справи копії зазначених постанов не вбачається вирішення питання про зняття арешту з майна [PERSON] та заборони на його відчуження, накладених постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 листопада 2015 року ВП № 47739652. В силу положень ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження чинна, оскільки доказів про її оскарження суду не надано. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). За ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. При винесенні постанови про скасування процесуального документу від 12.01.2016 року ВП № 47739652, державним виконавцем арешт та оголошення заборони на відчуження з майна [PERSON] не знято, оскільки положення чинного законодавства не визначають порядок вжиття таких заходів у разі скасування процесуальних документів про відкриття виконавчого провадження. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, положення ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», які визначають зняття арешту з майна та за ч. 5 якої арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду, не регулюють випадку скасування Враховуючи, що [PERSON] на сьогоднішній день за процесуальним статусом не є боржником по виконавчому провадженню ВП № 47739652 через скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2015 року та винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.01.2016 року, що набрала законної сили, суд приходить до висновку що наведені в судовому засіданні обставини на підтвердження позовних вимог є доведеними, а тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 14 березня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 15 березня 2016 року.

Outcome: approved