Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 02.01.2002 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні характери та погляди на життя, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просила шлюб розірвати, місцем проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визначити її місце проживання, залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача судові витрати. 14.08.2019 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 15.10.2019 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом вручення судових повісток. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачкою подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд протокольно ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 02.01.2002 року зареєстрували шлюб у Будзинській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 3). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 4 зворот). Подружнє життя у сторін не склалося, шлюбних відносин не підтримують, у них різні характери та погляди на життя, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідач відзиву та жодних заперечень на позов не подав, позивачка просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що відповідач відзиву та жодних заперечень на позов не подав, а позивачка просила залишити дитину проживати разом з нею, суд вважає, що місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання його матері [PERSON] (позивачка). Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, а батьки проживають окремо, визначається нею самою. Враховуючи те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , досяг сімнадцяти років, відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України він має право визначити своє місце проживання самостійно. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (квитанція № 32.49.1/31497800 від 13.08.2019 року, а.с. 1) слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved