Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що [INFO] в селі Воютичі помер його дядько, [PERSON] . При житті, 22 лютого 1999 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Воютицької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №10 яким на випадок своєї смерті Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] і все своє майно, все майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що за законом буде мати право заповів племіннику, [PERSON] , позивачу по справі. Спадкове майно [PERSON] складає, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 1,23 ум.кад.га, яке він набув в порядку спадкування майна своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформив своїх спадкових прав. Державний нотаріус Самбірської державної нотаріальної контори 10 серпня 2007 року видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше майно спадкодавця - земельні ділянки, належні йому на праві власності, визнавши [PERSON] , спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] . Крім того, нотаріус листом №1747/02-14 від 02 грудня 2020 року повідомив, що оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,23 га, який належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син, [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, виданий Самбірською районною державною адміністрацією Львівської області 15.05.1997 року, тобто після смерті спадкодавця, то Самбірська державна нотаріальна контора не вправі видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно. Оскільки, спадщина відкрилась на території села Воютичі Самбірського району, яке відповідно до Постанови КМУ №718-р від 12.06.2020 року приєднане до Бісковицької сільської ради, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину і між якими виникав спір щодо спадкового майна немає, позивачем пред`явлено позов до громади, як органу місцевого самоврядування, на території якого відкрилась спадщина. Із врахуванням наведеного, просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 1,23 ум.кад.га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с.Воютичі Самбірського району Львівської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0082327, що був виданий на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON] , який помер [INFO] . 17.06.2021 року представником відповідача Бісковицької сілької ради Самбірського району Львівської області Буцою А.М. подано до суду відзив про не визнання позову відповідачем з таких підстав. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.08.2007 ВЕР № 686057, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1227, та посвідченого державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Кульчицьким Ю.Я., позивач оформляючи своє право на спадщину 10.08.2007 року, поряд з іншим майном спадкодавця [PERSON] чомусь не набув в порядку спадкування прав на земельну частку (пай) 1,23 ум.кад.га. Окрім того, як вбачається з позовної заяви, в 2020 році позивач [PERSON] звертався до державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори з метою оформити своє право на земельну частку (пай) розміром 1,23 ум.кад.га в порядку спадкування, надавши сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0082327, що був виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 27.03.1997 року № 184, зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 327 від 16.05.1997 року. Натомість державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Мариняк Н.М. підставно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, оскільки фактично на момент смерті воно не належало [PERSON] , так, як сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0082327 від 15.05.1997 на ім`я [PERSON] , був виданий Самбірської районною державною адміністрацією 15.05.1997 року, тобто після смерті спадкодавця. Померла [PERSON] не могла фізично отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0082327 від 15.05.1997 року. Стверджуючи, що саме [PERSON] був спадкоємцем [PERSON] , позивач [PERSON] не надав достатніх доказів, обмежившись представленням копії архівної довідки від 29.03.2001 року № Б-89 виданої Центральним державним історичним архівом України про те, що у метричній книзі греко-католицької парафії с. Воютичі. Повіт Самбір є запис про народження [INFO] [PERSON] . Також представлено копію довідки від 05.04.2021 року № 290 виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про те, що померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована разом із сином - [PERSON] , [INFO] та онуком - [PERSON] , [INFO] . Однак, в даному випадку, Цивільним кодексом України, в редакції 1963 року (який діяв на час смерті [PERSON] ) не було передбачене автоматичне прийняття спадщини, тому позивач [PERSON] , відповідно до диспозиції ст. 77 Цивільного кодексу України мав би надати фактичні докази, що [PERSON] , [INFO] , прийняв спадщину своєї мами - [PERSON] . 27.07.2021 року представником позивача адвокатом Бобак О.Б. подано до суду заперечення, де зокрема зазначено, що сама по собі видача сертифікату після смерті особи не може бути підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення, (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 178/982/18-ц у подібній справі) Отже, факт не отримання при житті [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай) не є підставою відмови у праві на спадкування права на земельну частку (пай) її спадкоємців. Положеннями статті 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у управління та володіння спадковим майном або ж подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] , фактично проживаючи разом із своєю матір`ю [PERSON] на час її смерті, що вбачається з довідки виконавчого комітету Бісковицької сільської ради №290 від 05.04.2021 року, вважається таким, що прийняв її спадщину в силу норм закону статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, а додаткових доказів про прийняття спадщини, крім вище вказаної довідки, закон не вимагає. Той факт, що [PERSON] при житті не отримав свідоцтво про право на спадщину на сертифікат своєї матері, [PERSON] не є підставою для не включення цього майна до його спадкової маси. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати і вирішити справу у його відсутності, на основі поданих ним документів; позов підтримує повністю і просить задовольнити. Представник відповідача Бісковицької сілької ради Самбірського району Львівської області у судове засідання\~не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, тому суд розглядає справу у його відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, виходячи із такого. Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] відомо, що [PERSON] померла [INFO] в с. Воютичі Самбірського району Львівської області (а.с. 11). Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області від 05.04.2021 року, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована у [ADDRESS] . На день смерті вона була зареєстрована із: сином [PERSON] , [INFO] та онуком [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). З архівної довідки Центрального Державного історичного архіву України м.Львів №Б-89 від 29.03.2021 року відомо про наявність у метричній книзі греко-католицької парафії с.Воютичі запису про народження під №61 за 1939 рік Партики Михайла, народженого [INFO] матір`ю - [PERSON] (а.с. 13-14). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] відомо, [INFO] в с.Воютичі Самбірського району Львівської області помер [PERSON] (а.с. 8). Із заповіту, посвідченого 22 лютого 1999 року секретарем виконкому Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] і все своє майно, все майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що за законом буде мати право, заповів своєму племіннику, [PERSON] (а.с. 9). Державний нотаріус Самбірської державної нотаріальної контори 10 серпня 2007 року видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше майно спадкодавця - земельні ділянки, належні йому на праві власності, визнавши [PERSON] , спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] (а.с. 10). Крім того, нотаріус листом №1747/02-14 від 02 грудня 2020 року повідомив, що сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,23 га, який належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її син, [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, виданий Самбірською районною державною адміністрацією Львівської області 15.05.1997 року, тобто після смерті спадкодавця. У зв`язку з цим Самбірська державна нотаріальна контора не вправі видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно та рекомендовано звернутись за захистом до суду (а.с. 7). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З копії розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 27 березня 1997 року №184 відомо, що [PERSON] була внесена в списки осіб, яким надано право на земельну частку (пай) розміром 1,23 ум.кад.га у Народному господарстві «Воютицьке» на території села Воютичі Самбірського району Львівської області (а.с. 17). Із фотокопії сертифікату на земельну частку (пай) та витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Воютицькій сільській раді від 03.08.2020 року №97-13-0.310-1485/174.20 відомо про сертифікат на земельну частку (пай) серії ЛВ №0082327, що був виданий [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 27.03.1997 року №184, зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №327 від 16.05.1997 року на земельну частку (пай) розміром 1,23ум.кад.га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с. Воютичі Самбірського району Львівської області (а.с. 16-17). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-1У, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Такий висновок зроблено у Постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 587/2672/19, провадження №61-14568св20, в якій розглядались аналогічні правовідносини з приводу захисту права на земельну частку (пай) згідно сертифікату, що був виданий після смерті особи. Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має пра\-во на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкуван\-ня» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення, (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 178/982/18-ц у подібній справі) Отже, факт не отримання при житті [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай) не є підставою відмови у праві на спадкування права на земельну частку (пай) її спадкоємців. Положеннями статті 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у управління та володіння спадковим майном або ж подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За мотивами викладеними Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 березня 2020 року справа № 305/235/17, провадження № 61-11869св19, «Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним...» Вище викладені положення про докази вступу в управління та володіння спадковим майном, викладені в п.ПЗ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, станом на 15.01.2000 року. Отже, [PERSON] , фактично проживаючи разом із своєю матір`ю [PERSON] на час її смерті, що вбачається з довідки виконавчого комітету Бісковицької сільської ради №290 від 05.04.2021 року, вважається таким, що прийняв її спадщину в силу норм закону статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Той факт, що [PERSON] при житті не отримав свідоцтво про право на спадщину на сертифікат своєї матері, [PERSON] не є підставою для не включення цього майна до його спадкової маси. Оскільки, померла [PERSON] була включена до списку осіб, які мали право на середню земельну частку (пай) у Народному господарстві «Воютицьке» на території Воютицької сільської ради розміром 1,23 ум.кад.га, то відповідно до вищевказаних нормативно-правових актів вона набула право на земельну частку (пай), це право не припинилось внаслідок її смерті, і входить до складу спадщини, право на яку набув її син, [PERSON] , спадкоємцем якого за заповітом є [PERSON] . Ураховуючи наведене, даний позов є підставний і право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) розміром 1,23 ум.кад.га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с. Воютичі Самбірського району Львівської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0082327, що був виданий на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON] .

Outcome: approved