Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС»», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Кравцов Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області, Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який мотивовано наступним. 03 червня 2019 року, за місцем роботи позивача, АТ «Запорізький завод феросплавів», [PERSON] отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області від 07.05.2020 про відкриття виконавчого провадження, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 798 від 09.04.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. 04 червня 2020 року [PERSON] звернувся з заявою до приватного виконавця з проханням надати можливість ознайомитися з виконавчим провадженням № 62014681 та, в подальшому, був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, в результаті чого йому стало відомо, про те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. від 26.05.2020 звернуто стягнення на його заробітну плату в розмірі 20 % від заробітку. Заперечуючи проти правомірності винесення виконавчого напису та обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив наступне. 09 квітня 2020 року, Кравцовим О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, на підставі статей\~34,\~87 Закону України «Про нотаріат», вчинено виконавчий напис №798, яким стягнуто з [PERSON] на користь стягувача - товариства з обмежено відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС», для погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту 2008169357 від 21.02.2014, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] , право грошової вимоги за яким було відступлено ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 та в подальшому відступлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» на підставі договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, у розмірі 145 006,24 грн., що складається з: заборгованості за основним кредитом 84 243,86 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 60 762,38 грн. Строк за який провадиться стягнення: з 29.01.2019 до 31.01.2020. 21.02.2014 між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладений кредитний договір №2008169357, відповідно до п.1.1 якого, банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 92 500,00 гривень, строком на 60 місяців, зі сплатою за користування кредиту відсотків у розмірі 15 % річних. Позивач зазначає, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, що підтверджують повноваження ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» як стягувача та правонаступника усіх прав та обов`язків ПАТ «ОТП Банк» чи ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія», у тому числі, Договір факторингу № 13/06/16 від 13 червня 2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав нового кредитора, та договір факторингу від 29.01.2019 № 29/01/19-2, які зазначені приватним нотаріусом в оскаржуваному виконавчому написі № 798 від 09.04.2020. Вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань позивач жодного разу не отримував, жодних повідомлень про переуступку прав вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до інших кредиторів також не отримував, про укладення договорів факторингу йому не було відомо. Жодного повідомлення від нотаріуса про вчинення ним виконавчого напису [PERSON] не отримував, а дізнався про наявність виконавчого напису лише після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем та направлення на адресу його місця роботи постанови про звернення стягнення на заробітну плату та постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, [PERSON] звертає увагу суду, що наказом Міністерства юстиції України від 22.01.2020 № 211/5 приватному нотаріусу [PERSON] було анульовано доступ до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, приватного нотаріуса Кравцова О.О. вилучено з єдиного державного реєстру нотаріусів. Національний банк України 02 вересня 2020 року виключив з державного реєстру фінансових установ ТОВ « ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС». Позивач додатково наголошував, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів, на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. З огляду на викладене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Кравцовим О.О., 09 квітня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 798, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати (а.с. 3-11). Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного. 21 лютого 2014 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2008169357 (далі - кредитний договір), у відповідності до якого останній отримав кошти у розмірі 92\~750 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15% річних. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору утворилася кредитна заборгованість. Відповідно до п.3.6. кредитного договору, банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі. На підставі цього, 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Довіра та Гарантія») було укладено договір факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016, відповідно до\~якого ТОВ\~«ФК «Довіра\~та Гарантія»\~набуло право\~нового кредитора\~до[PERSON] за кредитним договором №2008169357 від 21 лютого 2014 року. Після укладання даного договору, «ОТП Банк» було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором. В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, відповідно до\~якого,\~ТОВ «ФК\~«Прайм Альянс»\~набуло право\~нового кредитора\~до [PERSON] за кредитним договором №2008169357 від 21.02.2014. На підставі зазначеного договору, 01 березня 2019 року [PERSON] було направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Отже, з вищенаведеного слідує, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2008169357 від 21.02.2014. Щодо суми заборгованості, яка на думку позивача не є безспірною, відповідач зазначив наступне. Позивач отримав кредит в ОТП «Банк» на загальну суму 92 500 грн. 00 коп. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15% річних. Згідно з п. 1.4.2. кредитного договору, сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Відповідно до п. 1.4.3. кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки , визначеної п.1.1 даного договору. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, банком було нараховано відсотки за користування кредитними коштами. ОТП «Банк» відступив право грошової вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за договором факторингу №13/06/2016 від 13.06.2016 в загальному розмірі 145\~006 грн. 24 коп., що складається із: суми строкової заборгованості за кредитом 59 379,52 грн.; суми строкових нарахованих % за даними балансу 1\~768 грн. 20 коп.; суми простроченого тіла кредиту за даними балансу 58\~994 грн. 18 коп.; суми нарахованих прострочених % по кредиту за даними балансу 58\~994 грн. 18 коп. Після відступлення банком права грошової вимоги, ні ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», ні ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не нараховувало відсотки та комісію за кредитним договором. Відповідач звертає увагу суду, що позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ним умов кредитного договору ПАТ «ОТП Банк» та/або новому кредитору - ТОВ «ФК «Прайм Альянс», як і не надано жодних розрахунків,\~які б\~підтверджували обґрунтованістьзвернення з\~даною позовом\~та заперечували\~суми,\~які були\~зазначені увиконавчому написі. Відповідач зазначає, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою та не надав доказів часткового або повного погашення заборгованості, а отже, можна вважати, що заборгованість є безспірною та обґрунтованою. Крім того, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №211/5 від 22.01.2020 нотаріусу [PERSON] лише був обмежений доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак цей наказ не перешкоджає вчиненню виконавчих написів та здійсненні іншої нотаріальної діяльності. Щодо доводів на відсутність відомостей про реєстрацію нотаріуса відповідач зазначив, що, дійсно, на даний час відсутня інформація в загальному доступі Державного реєстру нотаріусів України, оскільки з 15.06.2020 [PERSON] припинив свою нотаріальну діяльність. Отже,\~приватний нотаріус\~Кравцов О.О.\~мав право\~на вчинення\~виконавчих написів\~до дня\~припинення діяльності,\~а саме\~до 15.06.2020 (а.с. 69-72). В судове засіданні позивач та його представник не з`явилися, представником надано суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання представник відповідача не з`явився, матеріали справи містять заяви про розгляд справи за відсутності представника, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Кравцов О.О., не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області, Проценко Д.Ю., не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Предметом позову в справі є оспорювання позивачем, [PERSON] , виконавчого напису №798, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Кравцовим О.О., 09 квітня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» заборгованості в сумі 145\~006,24 грн. Судом встановлено, що 09 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київсбкого міського нотаріального округу Кравцовим О.О. вчинений виконавчий напис, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС»», для погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту 2008169357 від 21.02.2014, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] , право грошової вимоги за яким було відступлено товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 та в подальшому відступлено товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» на підставі договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, у розмірі 145 006,24 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) 84 243,86 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 60 762,38 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 до 31.01.2020 (далі за тестом виконавчий напис) (а.с. 15, 118). Згідно матеріалів справи, для вчинення виконавчого напису, приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кравцову О.О. представником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС»» подавалася відповідна заява. До вказаної заяви представником стягувача було подано: кредитний договір; копію договору факторингу № 13/06/16 від 13 червня 2016 року; копію договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019; розрахунок заборгованості; копію вимоги до боржника з описом вкладень в цінний лист (а.с. 113-130). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2008169357 від 21.02.2014, укладеним [PERSON] із ПАТ «ОТП Банк» (далі за текстом Кредитний договір),\~сума заборгованості\~ [PERSON] \~перед відповідачем,\~ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ПРАЙМ\~АЛЬЯНС»»,\~становила в\~загальному розмірі\~145\~006,24\~грн.,\~що складається\~з:\~заборгованості за\~основним боргом\~(тіло\~кредиту)\~ 84\~243,86\~ грн.\~та заборгованості\~за відсотками\~в розмірі\~60\~762,38\~грн. (а.с. 117). Суму боргу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС»» просило стягнути з [PERSON] шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом. В подальшому приватним нотаріусом Кравцовим О.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС»» вказаної суми боргу в розмірі 145 006,24 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1 450 грн. 06 коп., а всього, 146\~456 грн. 30 коп. (а.с. 15, 118). За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ Відповідно до\~статті 18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»,\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві\~юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок - в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі\~статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису),\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~(в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному\~Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п. розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Суд зазначає, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого. Судом встановлено, що 21 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», укладено договір про надання споживчого кредиту №2008169357, за яким [PERSON] отримав від банку споживчий кредит в розмірі 92\~500 грн. терміном на 60 місяців, тобто зі строком дії до 21 лютого 2019 року, зі сплатою 15 % річних. Договором визначені умови надання споживчого кредиту, порядок нарахування та сплати процентів, комісії, права, обов`язки та відповідальність сторін. Серед іншого, визначено, що погашення кредитної заборгованості за умовами Кредитного договору мало здійснюватися щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів (п. 1.4.2 Договору); пунктом 1.5 Договору визначені умови та наслідки порушення сплати чергового щомісячного платежу позичальником; пунктом 2.14 Договору визначено, що проценти на залишок коштів на картковому рахунку нараховуються згідно тарифів банку (а.с. 73-75). Згідно договору факторингу № 13/06/16 від 13 червня 2016 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Довіра та гарантія» права грошової вимоги банку до позичальників, в тому числі, й право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с. 74-80, 81,82). Згідно договору факторингу № 29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Довіра та гарантія» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» права грошової вимоги до позичальників, в тому числі, й право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с. 84-87, 88,89). 18 лютого 2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» [PERSON] направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості в розмірі 145\~006 грн. 23 коп. (а.с. 91,92). На підставі заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. 07.05.2020 відкрите виконавче провадження №62014681 про примусове виконання виконавчого напису та звернено стягнення на доходи [PERSON] (а.с. 16, 17, 18, 19, 19 зв. -20, 21-22, 23, 24). При вирішенні спору суд враховує, що наданий відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису розрахунок заборгованості за кредитним договором №2008169357 [PERSON] , згідно якого, сума заборгованості за кредитним договором [PERSON] перед відповідачем, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС», склала в загальному розмірі 145\~006,24 грн., унеможливлює визначення судом\~належного розміру\~заборгованості та\~встановлення безспірності\~такої заборгованості позивача, оскільки з нього (розрахунку) неможливо встановити початок строку порушення позивачем зобов`язань за кредитним договором, розмір сплачених позивачем сум в рахунок погашення боргу та інші складові заборгованості. Крім того, відповідачем не надано суду графік платежів [PERSON] , який був невід`ємною частиною кредитного договору, що додатково підтверджує неможливість встановлення судом зазначених вище обставин. Додатково суд зазначає, що надання детального розрахунку заборгованості пов`язане, крім того, з необхідністю перевірки питання початку перебігу строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості, з урахуванням того, що за умовами кредитного договору, погашення кредитної заборгованості мало здійснюватися щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів та перевірки строку, за який проводиться стягнення згідно виконавчого напису. На думку суду, вказані обставини мають бути перевірені судом під час розгляду відповідної справи, з урахуванням доводів сторін. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України в справі 6-887цс17 від 05липня 2017 року, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що в своїх сукупності встановлені вище судом обставини свідчать про те, що вказана відповідачем заборгованість за кредитним договором не була безспірною, а тому приватний нотаріус на мав права вчиняти відповідний виконавчий напис. Додатково суд зазначає наступне. З тексту оспорюваного виконавчого напису судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, яка, згідно інформації ЄДРСР, опублікована 13.11.2017, тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була відновлена. Судом встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 № 92. Вказане свідчить про те, що на момент вчинення виконавчого напису пункт 2 Переліку був нечинним, а тому застосуванню приватним нотаріусом не підлягав. Враховуючи викладене, суд вважає, що права позивача були порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 840 грн. 80 коп. та заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., а всього, 1 294 грн. 80 коп. (а.с. 1, 52).

Outcome: approved