Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04 вересня 2010 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1085. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], 20 березня 2012 року та дочка [PERSON], 08 грудня 2013 року. Вказує на те, що їхні з відповідачем шлюбні відносини фактично припинилися, кожен з них має різні погляди на сімейне життя, їхній шлюб носить формальний характер, подальше його збереження неможливе. Просить суд, шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась проте, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився проте, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №1085 (а.с. 4 ). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], 20 березня 2012 року та дочка [PERSON], 08 грудня 2013 року (а.с. 7, 8 ). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена\~ Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому,\~ що шлюб може бути розірвано\~ в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved