Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON]\~звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Гребениківської сільської ради Тростянецького району Сумської області про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 04.05.2011 він працював на посаді директора Гребениківського сільського будинку культури. Згідно з розпорядженням № 13 від 13.09.2016 голови Гребениківської сільської ради його було звільнено за п. 1 ст. 41 КЗпП України - одноразове грубе порушення при виконанні трудових обовязків. В цьому ж розпорядженні ще додатково був вказаний мотив звільнення - за здійснення аморального проступку в громадському місці під час проведення свята Дня села, яке відбулось 10 вересня 2016 року. Вважаючи звільнення незаконним позивач у позові зазначив, що питання його звільнення з посади директора сільського будинку культури повинно було виноситись на розгляд сесії депутатів сільської ради, але голова сільської ради вирішив чомусь це питання одноосібно. Наведені в розпорядженні про звільнення підстави для звільнення, а саме - пункт 1 ст. 41 КЗпП України, а також мотив, фактично взятий з п. 3 ст. 41 КЗпП України, були застосовані неправомірно, оскільки ніякого одноразового грубого порушення трудових обовязків з його боку взагалі не було, бо він завжди виключно сумлінно виконував свої трудові обовязки, передбачені посадовою інструкцією для директора Гребениківського сільського будинку культури. До того ж, за цією підставою може бути звільнений лише керівник підприємства, установи, організації, яка є юридичною особою, він же був директором сільського будинку культури, який є підрозділом виконавчого комітету сільської ради, а тому він не мав бути звільнений за п. 1 ст. 41 КЗпП України. Також, ніякого аморального проступку він не скоював, та таке формулювання мотиву для звільнення, яке вказане в п. 3 ст. 41 КЗпП України та в розпорядженні про його звільнення, може застосовуватись лише до працівника, який виконує виховні функції та є учасником педагогічного процесу, натомість його посада не передбачала виконання таких виховних функцій. З огляду на зазначене [PERSON]\~просив суд: 1) поновити його на роботі на посаді директора Гребениківського сільського будинку культури; 2) стягнути з\~Виконавчого комітету Гребениківської сільської ради Тростянецького району Сумської області\~заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14.09.2016 подень поновлення на роботі. Протокольною ухвалою суду від 03.11.2016 до участі у справі у якості співвідповідача було залучено Гребениківську сільську раду Тростянецького району Сумської області. Протокольною ухвалою суду від 17.01.2017 до участі у справі у якості правонаступника відповідачів було залучено Боромлянську сільську раду Тростянецького району Сумської області. 09.02.2017 позивач через свого представника подав суду заяву, у якій уточнив першу заявлену вимогу та просив суд поновити його на роботі на посаді директора Будинку культури села Гребениківка Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Позивач та його представник протягом судового розгляду справи, позов підтримали, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача - Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської у судове засідання не зявися, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 04.05.2011 був прийнятий на посаду директора Гребениківського сільського будинку культури, що підтверджується копією розпорядження № 33 Гребениківського сільського голови від 04.05.2011 та копією трудової книжки (а.с.7,9) Згідно з розпорядженням голови Гребениківської сільської ради Тростянецького району Сумської області № 13 від 13.09.2016 позивача було звільнено за п. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. Відповідно до ст. 8 [PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй.\~ [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Відповідно до частини 1, 4, 6 ст. 43 [PERSON] України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За змістом цих норм [PERSON] України відносини між працівником та роботодавцем повинні мати чітку правову визначеність, це стосується зокрема і належного оформлення виявленого проступку з боку працівника, складання логічно та грамотно відповідних документів відповідно до обєктивно встановлених обставин, в т.ч. і наказу про звільнення. Розпорядження голови Гребениківської сільської ради Тростянецького району Сумської області № 13 від 13.09.2016, містить посилання на одноразове грубе порушення позивачем трудових обовязків, що полягало у здійсненні аморального проступку в громадському місці під час проведення свята Дня села, яке відбулося 10.09.2016 року, зафіксованого актом «Про вчинення аморального проступку директором Гребениківського СБК [PERSON]П.» від 10.09.2016 року. Позивач наполягає на незаконності його звільнення та на відсутності у його діях одноразового грубого порушення трудових обовязків. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України \~відповідач має право протягом усього часу розгляду справи визнати позов повністю або частково. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України\~відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вже зазначалось, представник відповідача в ході розгляду справи подав заяву, у якій зазначив про визнання позову, що свідчить про згоду з обставинами викладеними у позові. Таке визнання відповідачем позову, на переконання суду, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову та поновлення позивача на роботі. З огляду на те, що в ході розгляду справи відбулась реорганізація юридичної особи Гребениківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, шляхом приєднання до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області (а.с.86), то поновлення позивача на роботі можливе на посаді директора Будинку культури села Гребениківка Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.09.2016 по день поновлення на роботі, суд виходить із наступного. Вимушений прогул позивача з урахуванням пятиденного робочого тижня, у режимі якого він працював, становить з 14.09.2016 по 09.02.2017, тобто 104 робочих днів. Як вбачається з довідки Гребениківської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 16.09.2016 №362-02-23 (а.с.11) середній заробіток позивача за останні два місяці склав 2261 грн. (а.с.11), відповідно середньоденний заробіток склав 75,37 грн. (2261: 30 (робочих днів) = 75,37 грн.). З урахуванням зазначеного, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 14.09.2016 по 09.02.2017 складе 75,37 грн. х 104 дні = 7838,48 грн. За таких обставин, вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також підлягає задоволенню на вказану суму, з якої підлягають відрахуванню при виплаті передбачені законом податки і збори. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved