Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником цього будинку, зареєстрована та проживає в ньому, де також зареєстровані, однак не проживають, сини позивача - [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що у 2014 році відповідач добровільно виїхав з її будинку та на даний момент проживає в [ADDRESS] . Всі обов`язки по зберіганню та використанню будинку покладені тільки на позивача. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації в її будинку, однак не отримала позитивної відповіді. У зв`язку з тим, що позивач не може у повній мірі реалізувати свої права як власник майна, змушена звернутися за захистом порушеного права до суду. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак попередньо від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення даного позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна, реєстраційний напис № 14172 від 01.02.2003 року. У вказаному будинку, крім [PERSON] , зареєстрований відповідач [PERSON] від 27.07.2001 року, що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, проживаючих в цьому будинку. Відповідач [PERSON] , [INFO] , у спірному будинку не проживає понад п`ять років, що він сам фактично визнав, подавши заяву про визнання позову. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами ЦК України. Зокрема, ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. За викладених вище обставин та зважаючи на вказані норми закону, суд визнає доведеним факт відсутності відповідача за вказаною адресою без поважних причин понад один рік. Існування будь-якої домовленості між сторонами про інші строки відсутності за адресою реєстрації відповідача, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку позивача перешкоджає їй вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Таким чином суд визнає порушеним право власності позивача саме відповідачем, а тому це право підлягає захисту судом. Суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що факт відсутності відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS] понад встановлені строки повністю доведений, а тому останнього слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням за вказаною адресою.

Outcome: approved