Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним та скасування наказу від 15.10.2013 року «Про зняття сумісництва та розірвання трудового договору», мотивуючи вимоги тим, що відповідно до вказаного наказу з нього безпідставно знято 0,5 ставки посадового окладу хірурга у зв'язку із прийняттям на роботу молодого спеціаліста та розірвано з ним трудовий договір. Вважає оскаржуваний наказ необгрунтованим, незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки він не є сумісником, наказ не відповідає вимогам КЗпП України, крім того, відповідачем не враховано переважне право позивача на залишення на роботі. Уточнивши позовні вимоги, просив скасувати наказ № 321 від 15.10.2013 року в частині розірвання трудового договору з ним, як з сумісником, поновити на роботі в Каховській ЦРЛ на 0,5 ставки лікаря - хірурга (для надання екстреної допомоги) та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. З підстав, викладених у позовній заяві, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення проти позову, які підтримав в судовому засіданні, пояснив, що вважає звільнення позивача законним, так як позивача було звільнено у зв'язку з прийняттям на роботу працівника, який не є сумісником. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши добуті в судовому засіданні докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинні довести ти обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 21 КЗпП України, працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладання трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін. Сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час ( на відміну від суміщення професій) на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Судом з'ясовано, що відповідно до запису у трудовій книжці [PERSON], 01.04.1995 року він був прийнятий за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря-хірурга хірургічного відділення (наказ № 44 від 01.04.1995 року) (а.с.5-6). Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював за сумісництвом на 0,5 ставки лікаря-хірурга (для надання екстреної допомоги) хірургічного відділення Каховської ЦРЛ, за що отримував заробітну плату, та обліковувався у хірургічному відділенні як сумісник на 0,5 ставки лікаря-хірурга (для надання екстреної допомоги) (а.с. 52-56). Відповідно до довідки центральної міської лікарні м. Нова Каховка від 21.11.2013 р., [PERSON] з 04.05.2012 року і по теперішній час на працює на посаді лікаря-хірурга дитячого дитячої поліклініки на 0,5 ставки за основним місце роботи (а.с. 50, 51). Згідно ст. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У судовому засіданні з'ясовано, що 14.10.2013 року до адміністрації Каховської ЦРЛ з заявою про укладення трудового договору звернувся [PERSON], який відповідно до своєї кваліфікації (лікар-хірург) просить укласти з ним трудовий договір та прийняти його з 17.12.2013 року на посаду лікаря-хірурга (для надання екстреної допомоги) хірургічного відділення Каховської ЦРЛ (а.с. 57, 58). Наказом головного лікаря Каховської ЦРЛ від 15.10.2013 року № 321 з 17.12.2013 року розірвано трудовий договір, укладений із сумісниками, в тому числі з позивачем, який займає за сумісництвом 0,5 ставки лікаря-хірурга (для надання екстреної допомоги) та укладено трудовий договір з [PERSON], який не є сумісником, на 1,0 ставку лікаря-хірурга (для надання екстреної допомоги) хірургічного відділення (а.с. 59). Відповідно до п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України № 43 від 28.06.1993 року, звільнення з роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження сумісництва у зв'язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв'язку з обмеженням на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. На підставі викладеного, суд вважає, що позивача, який займав за сумісництвом 0,5 ставки лікаря-хірурга (для надання екстреної допомоги) хірургічного відділення Каховської ЦРЛ, законно та обґрунтовано звільнено із займаної посади у зв'язку з прийняття на вказану посаду працівника лікаря-хірурга (для надання екстреної допомоги) хірургічного відділення Каховської ЦРЛ, який не є сумісником, на 1,0 ставку. Вимоги закону при звільнені позивача були додержані, тому у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed