Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Городоцька державна нотаріальна контора про визнання заповіту [PERSON] від 08.05.2003р., посвідченого державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори серії [NUMBER], зареєстрованого в реєстрі за №1-1009 частково недійсним і скасування його в 1/6 частині спадкового майна; визнання частково недійсним і скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Городоцької нотаріальною конторою в 1/6 частині спадкового будинковолодіння по [ADDRESS]; визнання частково недійсним і скасування договору дарування серії РН №95 від 12.05.2005р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу [PERSON] в 1/6 частині частині спірної нерухомості; визнання за ним права власності на 1/6 частину будинковолодіння по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], що помер [INFO]. В обґрунтування позову покликається про те, що [INFO] помер його батько [PERSON], який був власником 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] Оскільки заповіту батько не складав, спадкоємцями після його смерті стали [PERSON] - дружина спадкодавця, та його сини - [PERSON] та [PERSON], кожен по 1/3 частині спадкового майна, що із всього будинку складає по 1/6 його частини. Вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки проживав у спадковому будинку, відмови від спадщини не давав. В листопаді 2013р. йому стало відомо, що всю спадщину було оформлено на матір [PERSON], яка розпорядилась майном, склавши заповіт в користь [PERSON], який успадкував 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] по заповіту та подарував вказане майно своєму синові [PERSON] На його думку [PERSON] не мала права розпоряджатись всією спадщиною, оскільки він прийняв спадщину в 1/6 частині, а тому просив визнати частково недійсними та скасувати заповіт [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за заповітом і договору дарування та визнати за ним право власності на 1/6 частину будинковолодіння, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] В суді позивач та його представник вимоги підтримали, покликаючись на мотиви позову, просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в суді позов заперечив повністю, мотивуючи в основному тим, що позивачеві було відомо про прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], вони із позивачем у визначений законом шестимісячний строк написали заяви до державної нотаріальної контори про відмову від своїх часток після смерті батька в користь матері. При цьому, позивач жодних претензій не заявляв, своєї заяви про відмову від прийняття спадщини не відкликав, до суду із позовом не звертався. Таким чином, [PERSON] законно набула вказане майно у спадщину та розпорядилась ним, заповівши йому, а він в свою чергу подарував синові. Крім цього, покликався про те, що про заповіт матері позивачеві було відомо одразу ж після її смерті, однак своїм правом на оспорення такого він не скористався, а тому вважає, що позивач пропустив строки позовної давності для оскарження вказаних правочинів, просив відмовити в позові з цих підстав. На підтримку відповідача висловилась в своїй промові в суді і його адвокат [PERSON] Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, подав письмові заперечення на позов, за яким просив проводити розгляд за його відсутності та відмовити позивачу в позові у зв'язку із пропуском строків позовної давності (а.с. 68 - 69). Представник третьої особи - Городоцької державної нотаріальної контори до суду не з'явився, про час і місце розгляд справи повідомлявся належно, 02.02.2015р. подав заяву (а.с.-127), у якій просив про розгляд справи за його відсутності Заслухавши сторони, представника, адвоката, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про відмову в позові. У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України в ред. 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. [PERSON] та [PERSON] померли відповідно [INFO]. та [INFO], отже, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їхньої смерті, слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України ( в ред 1963 р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно вимог ч.1 ст.529 ЦК України (в ред. 1963 р.), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України ( в ред. 1963 р.), прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст.. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.. 549 ЦК України ( в ред. 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК України ( в ред. 1963 р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь із спадкоємців закликаних від спадкоємства за законом або заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Згідно ст. 534 ЦК України ( в ред. 1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять так і не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним чи громадським організаціям. Як вбачається із копії договору купівлі-продажу від 26.12.1963р (а.с. 11) та копії довідки Самбірського МБТІ від 02.03.1964 р. (а.с. 12), [PERSON] належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 8) [PERSON] помер [INFO]. З копії спадкової справи №196/1984р. (а.с. 29 - 37), видно, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась дружина спадкодавця - [PERSON]. Інші спадкоємці першої черги по закону - [PERSON] та [PERSON] подали заяви про те, що від часток у спадковому майні, що складається із частини житлового будинку по [ADDRESS] та грошового вкладу після смерті батька, відмовляються в користь матері [PERSON] Позивач в суді підтвердив, що писав і підписував вказану заяву про відмову від прийняття спадщини, при цьому, вважає, що таку до нотаріальної контори не подавав. Таким чином, суд вважає доведеним, той факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, а інші спадкоємці від права на спадщину відмовились і така відмова відповідала їх волевиявленню. Своїм правом оспорити до суду факт прийняття спадщини [PERSON], позивач у визначений законом строк, не скористався. Суд критично оцінює покликання позивача та його представника в суді про те, що [PERSON] заяви про відмову від спадщини особисто до нотаріальної контори не подавав, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами спадкової справи. Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.-9) [PERSON] померла [INFO]. За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном склавши заповіт, що посвідчений 08.05.2003р. державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Богаченко О.І. (а.с. 44), за яким все своє майно заповіла синові [PERSON]. Із копії спадкової справи №486/2003р (а.с. 38 - 53), зведеної після смерті [PERSON], видно, що відповідач [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини по заповіту після смерті матері, 07.05.2004р. йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складалось із квартири [ADDRESS] та господарських споруд (літньої кухні, сараю, вбиральні), двох грошових вкладів у Ощадбанку. Відповідно до копії договору дарування від 12.02.2005р. (а.с. 94) [PERSON] подарував квартиру [ADDRESS] [PERSON], який в подальшому зареєстрував своє право власності на вказану квартиру (а.с. 93). Суд не бере до уваги покликання позивача про те, що про заповіт матері йому не було відомо до листопада 2013р., оскільки такі повністю спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, суд приходить переконання, що [PERSON] пропустив трьохрічний строк на звернення із позовом до суду на оскарження не лише свідоцтва про прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], але й на оскарження заповіту [PERSON] та договору дарування, поважних причин пропуску такого строку суду не навів. Так, згідно ст. 76 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ст. 71 зазначеного Кодексу загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) установлюється в три роки. Згідно з ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітражний або третейський суд визнає поважною причиною пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За наведеного, суд вважає, що в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Городоцька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом і договору дарування частково недійсними та визнання права власності на 1/6 частину будинковолодіння, в порядку спадкування за законом, слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed