Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про усунення перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Доценко О.О., зареєстровано в реєстрі за № 4-533, шляхом позбавлення [PERSON] права користування вказаним житловим приміщенням, тобто квартирою [ADDRESS] . Судові витрати просив покласти на відповідачку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Разом з нею у зазначеній квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , місце проживання якої в цій квартирі було зареєстровано 28.11.2014 року, тобто вже після фактичного припинення між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з травня 2012 року шлюбних відносин та після розірвання між ними шлюбу судом у травні 2014 року. В подальшому, відповідач [PERSON] , яка на час реєстрації 28.11.2014 року місця свого проживання за вищевказаної адресою не була членом сім`ї позивача [PERSON] , на неодноразові клопотання позивача [PERSON] добровільно знятися з реєстрації у вказаній кварти категорично відмовляється та чинить позивачу [PERSON] перешкоди у здійсненні ним права вільно використовувати та розпоряджатися належним йому на праві власності вказаним нерухомим майном на власний розсуд. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.10.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.11.2020 року задоволено Заяву позивача про забезпечення доказів, та постановлено допитати свідків з боку сторони позивача. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника позивача адвоката Статівка О.Є. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а також надійшла заява про залишення заяви про забезпечення доказів без розгляду, в якій представник позивача просив не викликати свідків в судове засідання у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву від 16.11.2020 року про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти позовних вимог [PERSON] .. Крім того, 16.11.2020 року відповідачка надала до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката з 21020,00 грн. до 1000,00 грн., посилаючись, зокрема, на те, що вона визнала позовні вимоги, що підтверджує недоцільність розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, зокрема в частині відвідування представником чисельної кількості судових засідань та відстоювання своєї позиції. Відповідно до п. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Доценко О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 4-533. Відповідно до інформаційної довідки № 223604660 від 11.09.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартирою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 495720263101, зареєстровано 07.11.2014 року державним реєстратором Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Герасимовою О.О. за власником [PERSON] , номер запису про право власності 7606258. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 року по цивільній справі № 645/3012/14-ц, яке 09.06.2014 року набрало законної сили. Вказаним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 року по цивільній справі № 645/3012/14-ц встановлено, що на протязі останніх двох років спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося у зв`язку із непорозумінням один одного, різними поглядами на життя, що призвело до частих сварок та непорозумінь, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин, з того ж часу сторони не ведуть спільне господарство та у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Згідно з ч. 4 с. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В листопаді 2014 року відповідач [PERSON] , яка з 29.05.2014 року не перебувала з позивачем [PERSON] у шлюбі та яка фактично не проживала однією сім`єю із позивачем [PERSON] , тобто власником квартири [ADDRESS] , яка взагалі не вела з ним будь-якого спільного господарства та яка не була пов`язана з ним спільним побутом, а, отже, яка фактично не була членом його сім`ї чи родичем, звернулась до позивача [PERSON] з проханням надати їй дозвіл на тимчасову реєстрацію її місця проживання в належній позивачу [PERSON] вищевказаній квартирі, оскільки вона не мала можливості працевлаштуватися з причин відсутності реєстрації у місті Харкові, на що позивач надав свою згоду. Як вбачається з доданої до позовної заяви копії паспорту на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 19.07.2001 року Куп`янським МРВ УМВС України в Харківській області, місце проживання відповідача [PERSON] було зареєстровано в квартирі [ADDRESS] , 28.11.2014 року, тобто вже після фактичного припинення між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з травня 2012 року шлюбних відносин та після розірвання між ними шлюбу судом у травні 2014 року. За твердженням позивача, відповідач [PERSON] , яка на час реєстрації 28.11.2014 року місця свого проживання за вищевказаної адресою не була членом сім`ї позивача [PERSON] , на неодноразові клопотання позивача [PERSON] добровільно знятися з реєстрації у вказаній квартирі, категорично відмовлялася та чинила позивачу [PERSON] перешкоди у здійсненні ним права вільно використовувати та розпоряджатися належним йому на праві власності вказаним нерухомим майном на власний розсуд. В обґрунтування позову позивачем надано довідку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник» № 42 від 07.07.2020 року, виданої позивачу [PERSON] , який постійно проживає та зареєстрований в [ADDRESS] , відповідно до якої його колишня дружина [PERSON] прописана за вказаною адресою, але фактично у вказаній квартирі не проживає. Продовжуючи бути зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] , та не бажаючи знятися з реєстрації у вказаній квартирі, відповідач [PERSON] не бере участь в утримання вказаного нерухомого майна, перешкоджає позивачу [PERSON] користуватись своєю власністю, оскільки позивачу [PERSON] нараховується плата за користування житловим приміщенням та плата за комунальні послуги відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Крім того, позивач [PERSON] також несе інші витрати по утриманню вищевказаної квартири та не може оформити та скористатися житловою субсидією, тощо. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Так, згідно зі ст. 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321\~ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст.\~383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідача у належній позивачу квартирі, він не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, що порушує його права власника, у зв`язку з чим він звернувся до суду із даним позовом. Враховуючи, що квартира належить на праві приватної власності [PERSON] , а відповідач не є членом родини позивача, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України. Відповідачка була зареєстрована у спірному житловому приміщенні зі згоди власника, тобто у встановленому законом порядку набула право користування чужим майном /сервітут/. Згідно з ч. 2 ст.\~406\~ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Як було встановлено судом, та не заперечувалось відповідем у справі, відповідачка була зареєстрована у вказаній квартирі вже після розірвання шлюбу з позивачем, з його згоди, проте з часу реєстрації не проживала в цій квартирі, майном не опікується, комунальні послуги не сплачує, тому існують обставини, які мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що право відповідачки на користування чужим майном підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім того, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, які визнаються відповідачкою та добровільності їх визнання, суд вважає, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позову, які визнаються відповідачкою, не підлягають доказуванню. Крым того, враховуючи, що відповідачка в своїй заяві від 16.11.2020 року визнала позовні вимоги позивача, суд вважає можливим прийняти відмову сторони позивача від клопотання про допит свідків. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкоди у здійсненні позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.11.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Доценко О.О., зареєстровано в реєстрі за № 4-533, шляхом позбавлення [PERSON] права користування вказаним житловим приміщенням, тобто квартирою [ADDRESS] . Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.\~7\~Закону України\~№ 1382-IV\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до положень статті 133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За вимогами статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268); а сума гонорару, яка визначена між адвокатом та клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269). Представником позивача у позові наведений детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом станом на 23.10.2020 року, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у тому числі: - надання позивачу консультацій, обговорення проблемних питань захисту законних інтересів, укладення договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг) витрачено 1 год., загальна вартість склала 1051 грн.; - визначення Законів та інших нормативно-правових актів, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин витрачено 2 год., загальна вартість склала 2102 грн.; - вивчення судової практики зі спірних питань витрачено 2 год., загальна вартість склала 2102 грн.; - підготовка та складання позовної заяви витрачено 5 год., загальна вартість склала 5255 грн.; - підготовка та складання заяви про забезпечення доказів витрачено 1 год., загальна вартість склала 1051 грн.; - продовження складання позовної заяви, заяви про забезпечення доказів, складання проекту акту прийому-передачі наданої правової допомоги витрачено 3 год., загальна вартість склала 3153 грн.; - продовження складання позовної заяви, складання акту прийому-передачі наданої правової допомоги, копіювання додатків до позову, комплектування матеріалів позовної заяви, подання позовної заяви з додатками до суду засобами поштового зв`язку - витрачено 1 год., загальна вартість склала 1051 грн.; - участь в судовому засіданні, підтримання позовної заяви в суді та інші дії, пов`язані з представництвом інтересів позивача; інші очікувані витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду - витрачено 5 год., загальна вартість склала 5255 грн.. Всього сума витрат за вказаним детальним описом складає 21020,00 грн.. Відповідачка звернулась до суду з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката з 21020,00 грн. до 1000 грн., посилаючись на те, що вона має сумнів щодо наданих суду доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу через те, що станом на 01.10.2020 року борг позивача перед відповідачем зі сплати аліментів становить 49111,43 грн, на підтвердження чого відповідачкою надана копія розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем за № 125326 від 27.10.2020 року. Крім того, відповідачка наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідачка наголосила, що вона самостійно утримує спільну з позивачем дитину, на підтвердження чого нею надана довідка про розмір заборгованості позивача по сплаті аліментів; винаймає квартиру, орендна плата за яку складає 5200 грн. на місяць, на підтвердження чого надала копію договору найму квартири від 14.07.2018 року, її дохід з 01.01.2020 року по 31.10.2020 року склав 17078,57 грн., на підтвердження чого нею надана довідка про доходи № 31 від 12.11.2020 року ТОВ «ДИВО ЯГОДА». Також, відповідачка не погоджується з вищевказаним розрахунком витрат, вважаючи його неспівмірним та завищеним. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомо\-гу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). 30.11.2020 року до суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких представник позивача спростовує викладені відповідачкою обставини та підстави, покладені нею в обґрунтування клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, та вважає, що вказані витрати на суму 21020 грн. є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Вирішуючи вказане клопотання відповідачки, з урахуванням позиції представника позивача щодо вказаного питання, суд бере до уваги, що відповідачка подала до суду заяву, якою визнала позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Крім того, розгляд справи, у тому числі заяви про забезпечення доказів, проведено за відсутності представника позивача на підставі його письмового клопотання, у зв`язку з чим суд вважає не доведеними та не обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу в частині відвідування представником позивача судових засідань. Також, суд виходить з конкретних обставин справи та фінансового стану відповідачки, якою доведено належними та допустимими доказами, що вона має на утриманні спільну з позивачем дитину, з якою проживає в орендованій квартирі, вартість якої складає 5200 грн. на місяць, позивач має значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини в сумі 49111,43 грн., за 10 місяців 2020 року відповідачка отримала заробітну плату в загальній сумі 17078,57 грн.. Зважаючи на вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволених вимог, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку із задоволенням позову, витрати позивача по сплаті судового збору суд покладає на відповідачку відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved