Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 01.04.2004 року у виконавчому комітеті Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8. У шлюбі у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що за час спільного проживання у них склались різні погляди на сімейне життя та на ведення спільного господарства, вони виявились людьми з різними характерами, різними інтересами, через що між ними часто виникали непорозуміння. На даний час вони проживають окремо та не підтримують сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти сімю з відповідачем у неї немає. Вважає, що їх сімя розпалась остаточно та відновлена бути не може, шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, малолітніх дітей просить залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Крім того вказує, що строк, наданий їм на примирення, позитивних результатів не дав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не спростував обставини, на які посилається позивач, не заперечив проти розірвання шлюбу, малолітніх дітей просить залишити проживати з нею. Також вказує, що строк, наданий їм на примирення, позитивних результатів не дав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з'ясувавши фактичні обставини, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано 01.04.2004 року у виконавчому комітеті Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8 (а.с. 3). У шлюбі у них народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-8). Судом встановлено, що сторони проживають окремо та не підтримують сімейні відносини і не мають наміру підтримувати їх в подальшому. Їх шлюб існує формально. Крім того, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сімю у них не має. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в звязку з категоричним запереченням сторін. Крім того строк, наданий сторонам на примирення, позитивних результатів не дав. Малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], слід залишити проживати з матірю, оскільки сторони дійшли спільної згоди стосовно визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved