Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача. Стислий виклад позиції позивача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 28.04.2017 року [PERSON] вирішила зняти грошові кошти із власного банківського рахунку, які зберігаються на її ощадній книзі №22271, що у ПАТ «Ощадбанк». У зв'язку із цим вона звернулась до контролера-касира [PERSON] та пред'явила свій паспорт та ощадну книжку. Під час перевірки ощадного рахунку [PERSON] в електронній базі даних ПАТ «Ощадбанку» контролер-касир [PERSON] внаслідок нечіткого вигляду номера рахунку вирішила, що у верхньому лівому куті ощадної книги [PERSON] написаний її рахунок, хоча фактично власником записаного у верхньому лівому кутку ощадної книжки [PERSON] ощадного рахунку виявився позивач [PERSON] Таким чином номер рахунку саме [PERSON] був введений до електронної бази даних ПАТ «Ощадбанку», що призвело до видачі [PERSON] грошових кошів, власником яких є позивач [PERSON], у сумі 2100 грн. 00 коп. [PERSON] вказує, що між ним та відповідачем станом на 28.04.2017 року існували договірні правовідносини, що випливали із договору банківського рахунка (вкладу), в порушення умов якого, а також вимог ст.ст.1066,1071 ЦК України відповідач безпідставно списав грошові кошти з його рахунку та не усунув допущені порушення, не зважаючи на неодноразові звернення позивача як безпосередньо до банківської установи, так і згодом до правоохоронних органів. Зазначає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» як споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України (яка безпосередньо врегульовує правовідносини із відшкодування шкоди протиправними винними діями та яка в силу змісту правовідносин є спеціальною) закріплено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Позивач вважає, що в результаті порушення його прав між сторонами склалися деліктні правовідносини, де протиправними діями службових осіб ПАТ «Ощадбанк» йому було заподіяно пряму матеріальну шкоду у розмірі 2 100 грн. та моральну шкоду, яку позивач, з урахуванням триваючого безперервного півторарічного невиконання банком свого закріпленого в Законі обов'язку щодо поновлення його прав, визначає у розмірі 500 грн. за кожен місяць порушення його прав, що у добутку на 18 місяців складає 9000 грн. На підставі наведеного, просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та його користь 2100 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, завданої споживачу протиправними діями працівників банку та 9000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Боротюк О.О. в судовому засіданні 14.02.2019 року заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, що вказані у позовній заяві. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Клопотань щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. В судовому засіданні 21.03.2019 року представником позивача було подано заяву про відмову від позову в частині позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2100 грн. матеріальної шкоди, завданої споживачу протиправними діями працівників банку з покликання на те, що під час судового розгляду відповідачем добровільно було відшкодовано позивачу безпідставно списані грошові кошти. Відповідно до ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 21.03.2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів в частині стягнення 2100 грн. матеріальної шкоди, завданої споживачу протиправними діями працівників банку, закрито. Стислий виклад заперечень відповідача Сторона відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Покладаючи на АТ «Ощадбанк» обов'язок відшкодувати моральну шкоду, позивач безпідставно застосовує посилання на правила статті 1167 ЦК України, яка на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Варто зауважити, що між Позивачем та АТ «Ощадбанк» 06.07.2004 року було укладено Договір №23437 про відкриття фізичній особі-резиденту поточного рахунку в національній валюті та його розрахунково-касове обслуговування, згідно п.1.1 якого Банк відкрив вкладнику поточний рахунок для обліку коштів за вкладом і здійснення операцій по ньому відповідно до нормативних актів Національного Банку України. Отже, з вищенаведеного вбачається, що правовідносини сторін випливають із договірних відносин щодо прийняття, зарахування та видачі коштів із рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк». Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відносини з приводу прийняття, зарахування та видачі коштів із рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк», врегульовано главою 72 Цивільного кодексу України. При цьому норми вказаної вище глави не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання зі сторони Банку. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди лише у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Договором №23437 не передбачено відшкодування банком моральної шкоди позивачу в разі порушення зобов'язання, з огляду на що така вимога є протиправною та не може бути задоволена судом, так як відсутні обставини, з якими закон пов'язує право позивача на відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача адвокат Опейда А.В. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з банку моральної шкоди з підстав, що викладені у відзиві. Додатково зазначив, що [PERSON] на власний розсуд обрав спосіб захисту своїх інтересів, звернувшись до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину. Отримавши позовні заяву, відповідач провів службове розслідування, наслідком якого стало зарахування грошових коштів у розмірі 2 100 грн. на рахунок клієнта. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. 06.07.2004 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір №23437 про відкриття фізичній особі-резиденту поточного рахунку в національній валюті та його розрахунково-касове обслуговування. Згідно п.1.1. вказаного договору Банк відкрив вкладнику поточний рахунок для обліку коштів за вкладом і здійснення операцій по ньому відповідно до нормативних актів Національного Банку України. Із довідки Березнівського ТВБВ №10017/0136 від 29.12.2018 року №315 встановлено, що у ТВБВ №10017/0144 на ім'я [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER] (23437). Згідно заяви про видачу готівки 28.04.2017 року з рахунку [PERSON] було списано 2100 грн., вказані кошти були отримані [PERSON] Позивач в судовому засіданні пояснив, що розпорядження на списання даних коштів він не надавав. Свідок [PERSON] дала показання про те, що 28.04.2017 року з рахунку [PERSON] у ТВБВ№10017/0144 були зняті грошові кошти в сумі 2 100 грн. та отримані [PERSON] Вказана помилка була допущена контролером-касиром [PERSON], яка отримавши від [PERSON] ощадну книжку вирішила, що у верхньому лівому куті зазначено рахунок саме цього клієнта, хоча фактично власником записаного у верхньому лівому кутку ощадної книжки [PERSON] ощадного рахунку виявився позивач [PERSON] Коли був з'ясовано, що грошові кошти [PERSON] отримала інша особа, вона особисто спілкувалась із [PERSON], яка запевнила, що поверне позивачу гроші, однак цього не зробила. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що 28.04.2017 року грошові кошти, власником яких є [PERSON] та які знаходились на ощадному рахунку позивача у ТВБВ №10017/0144 ПАТ «Державний ощадний банк України» були безпідставно списані з його рахунку та отримані іншою особою - [PERSON] 07.06.2017 року на підставі заяви [PERSON] до ЄРДР були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні на даний час триває. Відповідно до меморіального ордеру №2399555318 від 08.01.2019 року відбулось зарахування грошових коштів у розмірі 2100 грн. на [NUMBER] [PERSON] від Рівненського обласного УП АТ «Державний ощадний банк України» м.Рівне згідно висновку службового розслідування від 04.01.2019 року. Сторона позивача, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, покликається на те, що правовідносини сторін були договірними та такими, що випливають із відносин щодо прийняття, зарахування та видачі коштів із рахунку, відкритого у відповідача - до моменту порушення права власності позивача на грошові кошти, після чого відносини між сторонами стали деліктними. Однак, з вказаною позицією суд не погоджується з огляду на наступне. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами випливають з договірних відносин щодо надання банківських послуг. Деліктна ж відповідальність - це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов'язується з виникненням деліктного зобов'язання. На відміну від договірної відповідальності, деліктна відповідальність є наслідком порушення загального правила - не завдавати шкоди іншому, тобто абсолютного права особи. Юридичним фактом, на підставі якого виникає деліктне зобов'язання, є недотримання абсолютного пасивного обов'язку і порушення абсолютного права, тобто порушення абсолютних правових відносин за допомогою здійснення правопорушення. Договірне правоохоронне зобов'язання натомість виникає в результаті порушення відносних договірних прав і обов'язків та конкретних правовідносин, у яких відбувається реалізація цивільного договору. Положення ст.610 ЦК України визначають, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з положеннями пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно зі статтею 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Правила статті 1167 ЦК України регулюють позадоговірні (деліктні) відносини. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 6-1575цс16. Умовами укладеного між сторонами договору не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов'язань. Відсутні також підстави для відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». З урахуванням наведених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги.

Outcome: dismissed