Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який проживав [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, власником якого він був. Позивач вказує, що до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований [ADDRESS]. Заповіт [PERSON] не посвідчувався, спадкоємцями першої черги за законом є відповідачі в справі, які діти померлого. Позивач вказує, що після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину, вступивши у володіння та управління спадковим майном. В жовтні 2015 року позивач звернулась до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Позивач зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Оскільки вказаний будинок придбаний за час перебування в шлюбі, тому позивачу належить ? частка у вказаному нерухомому майні. Зазначає, що спадкоємці першої черги за законом від прийняття спадщини відмовились, про що подали відповідні заяви до Ковельської державної нотаріальної контори. За вказаних обставин, позивач просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, який розташований [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] та з врахуванням належної позивачу частки у праві спільної сумісної власності, просить визнати за нею право власності на цілий житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві та просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 05.10.1974 року Козлиничівською сільською радою Ковельського району, актовий запис № 19. Після укладення шлюбу подружжю присвоєні прізвища «Ковальчук». Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції доводиться та обставина, що [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років. Згідно зі ст. ст. 1258, 1261, 1267 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274ЦК України, спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З копії спадкової справи № 408/2012, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] до Ковельської державної нотаріальної контори звернулись [PERSON] та [PERSON], які подали заяви про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. За вимогами ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Із представлених документів, зокрема копії технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] був збудований у 1980 році, тобто за час перебування [PERSON] та позивача у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено, що до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований [ADDRESS]. Реєстрація права власності на будинок не проводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрилась спадщина на ? частку домоволодіння [ADDRESS], як спільного сумісного майна подружжя. Позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом і така, що на час смерті спадкодавця проживала разом з ним прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Відповідачі спадщини після смерті [PERSON] не прийняли, що стверджується копією спадкової справи. Таким чином, спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину за законом в порядку встановленому ст. 1269 ЦК України, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів (реєстрація права власності не проводилась). Як вбачається з копії технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований [ADDRESS] побудований у 1980 році, тобто за життя спадкодавця. Загальна площа житлового будинку складає 97,4 квадратних метри, житлова площа - 67,8 квадратних метри. Технічна документація не містить відміток про наявність самовільного будівництва. Право власності на будинок не зареєстровано. Таким чином, відсутність реєстрації права власності не позбавляє спадкоємців права успадкувати це майно, оскільки в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, за вказаних обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. На підставі технічної документації на житловий будинок суд встановив відсутність самовільних перепланувань та добудов, загальна та житлова площа житлового будинку не змінилась. Осіб, які б мали право в силу ст. 1241 ЦК України на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві, а позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, відсутність осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, відсутність самовільних перебудов та добудов, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб передбачений ст. 16 ЦК України, шляхом визнання права власності на спірний будинок в порядку спадкування. Судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved