Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на 43/100 частини домоволодіння № 44 по вул. Лермонтова в м. Івано-Франківську, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, у порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті його батька [PERSON], який помер 03.11.2017 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2016 року у справі № 344/4101/16-ц, що набрало законної сили 23.06.2016 року, було визнано за ним право власності на 43/100 частини домоволодіння № 44 по вул. Лєрмонтова в м. Івано-Франківську з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом. 06.07.2016 року приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 43/100 частини домоволодіння № 44 по вул. Лєрмонтова в м. Івано-Франківську, який залишився після смерті батька, у звязку із тим, що вказане майно перебуває «у процесі поділу». В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що згідно заповіту, складеного 27.09.2016 року, [PERSON] заповів на випадок його смерті належну йому квартиру № 7 в місті Івано-Франківську, вул. Гаркуші, буд. № 5 та 43/100 часток житлового будинку, який знаходиться в м. Івано-Франківську по вул. Лермонтова, буд.\~ № 44, заповів [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НМ № 259460, 03.11.2017 року [PERSON] помер (а.с. 5). З матеріалів справи слідує, що позивач звертався з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, відповідно до якої приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 43/100 частини домоволодіння № 44 по вул. Лєрмонтова в м. Івано-Франківську, який залишився після смерті батька, у звязку із тим, що вказане майно перебуває «у процесі поділу» (а.с. 11). Крім того, до справи позивачем долучено копію рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на частину будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом, визнано за [PERSON] право власності на 43/100 частини домоволодіння №44 по вул. Лєрмонтова в м. Івано-Франківську з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 15.05.2013 року (а.с.6-10). Ст. 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннямист.321 ЦК Україниє непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. Відповідно дост.1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Обєктом відносин спадкування виступають права та обовязки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст.1221 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного, відповідно до Ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221,\~ 1225, 1276,\~ 1297 ЦК України,

Outcome: approved