Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини.. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який в 2009 році розірвано в судовому порядку, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області 24.12.2009 року складено актовий запис № 248, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. За час шлюбу у них народилась дочка [PERSON] - [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2014 р. присуджено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Присуджені аліменти відповідач сплачував нерегулярно. В 2016 році в зв'язку із злісним ухиленням від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання їхньої дочки, відносно відповідача [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Однак на час розгляду справи відповідач запевнив її, що найшвидшим часом погасить заборгованість по аліментах і в подальшому їх регулярно буде сплачувати, тому вона заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього в порядку приватного обвинувачення. Після цього кілька разів відповідач сплатив аліменти, але потім знову припинив їх погашення. Вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням суду від 15.08.2014 р., є недостатнім, враховуючи те, що останнім часом різко зросли ціни на продукти харчування, одяг та інші побутові речі, тому аліменти в розмірі 450 грн. є недостатніми для утримання дитини. На даний час вона разом з неповнолітньою дитиною проживає в будинку своїх батьків, власного житла не має, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, займається підприємницькою діяльністю, однак її доходів не вистачає, щоб забезпечити дитину всім необхідним, інших доходів не має. Крім того, дочка часто хворіє, в зв'язку з чим вона несе додаткові витрати на лікування дитини. Відповідач працює по тимчасових заробітках, тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Крім того він є фізично здоровою людиною, інших утриманців, крім їхньої дитини, не має. 25.09.2018 р. на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги позивачки визнає частково, не заперечує проти збільшення розміру стягнення аліментів в її користь на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі, однак він категорично не згідний з розміром аліментів в твердій грошовій сумі по 2200 гривень щомісячно, оскільки такий розмір аліментів він не спроможний сплачувати. При визначенні розміру аліментів в першу чергу просить врахувати його стан здоров'я та його матеріальне становище, яке не є задовільним. Так, він вже тривалий час не може знайти постійної роботи, підприємницькою діяльністю не займається, доходів від підсобного господарства не має, а проживає на тимчасові заробітки, які також не приносять значних доходів. Його стан здоров'я не дозволяє йому виконувати тяжкі роботи і отримувати заробітки, оскільки він переніс тяжку операцію на змішаний панкреонекроз і наслідки захворювання відчуває по даний час, періодично потребує стаціонарного чи амбулаторного лікування, на що також необхідні певні кошти. Крім того він проживає у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], з якою у них є малолітній син [PERSON] - [INFO], який також перебуває на його утриманні. Таким чином його матеріальне становище є досить не простим і йому самому матеріальну допомогу надає його мати. Також у нього відсутні рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, які можна було б використати для оплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки в користь позивачки. В зв'язку з наведеним просить визначити аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, хоча і такий розмір аліментів буде непосильним тягарем для нього, і він змушений буде просити грошей у матері. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги позивача підтримали частково з підстав, зазначених в позовній заяві, так як вони дійшли згоди з представником відповідача щодо розміру аліментів. Просили суд постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2014 року, в твердій грошовій сумі, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що вони дійшли згоди з позивачем щодо розміру аліментів. Не заперечив проти стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області 24.12.2009 року складено актовий запис № 248, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 9). За час шлюбу у них народилась дочка [PERSON] - [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2014 р. присуджено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-13). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного депутатом Переріслянської сільської ради, довідки про склад сім'ї від 28.08.2018 р. № 1278, виданої Переріслянської сільською радою, та повідомлення ГУ ДФС України в Івано-Франківській області вбачається, що позивач на даний час разом з неповнолітньою дитиною проживає в будинку своїх батьків, власного житла не має, підсобного господарства не веде, земельної ділянки не має, займається підприємницькою діяльністю, інших доходів не має (а.с. 10-11, 44). Крім того, неповнолітня [PERSON] часто хворіє, в зв'язку з чим позивач несе додаткові витрати на лікування дитини та придбання медикаментів (а.с. 46-55). З письмових документів, наданих відповідачем вбачається, що він проживає в будинку своєї матері, власного житла та земельної ділянки не має, офіційно не працює, підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не веде, проживає у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з якою у нього є малолітній син [PERSON] - [INFO]. Крім того, відповідач має незадовільний стан здоров'я, переніс операцію на змішаний панкреонекроз (а.с. 27-28). Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. В судовому засіданні сторони дійшли спільної згоди щодо розміру аліментів та визначили розмір аліментів в сумі по 1400,00 грн. щомісячно. Таким чином, з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, який офіційно працює, його незадовільний стан здоров'я, суд прийшов до висновку, що позов слід задовільнити частково, збільшити розмір аліментів визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2014 у твердій грошовій сумі, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved