Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом в якому вказав, що йому на праві власності належить жилий будинок [ADDRESS]. В будинку зареєстровані [PERSON] - колишня дружина, [PERSON], [INFO]. - її син, [PERSON], [INFO]. - дочка, що підтверджується записом в будинковій книзі. З 28.02.2009 р. між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2011 р. У 2010 році [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вселилися до належного йому будинку за його згодою, як члени сім'ї. Після розірвання шлюбу, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2012 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.12.2012 р., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вселено в житловий будинок та зобов'язано його передати [PERSON] ключі від вхідних дверей будинку. Після вселення в будинок, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в ньому не проживають, а фактично живуть в с. Коржі, Баришівського району, Київської області, де [PERSON] навчається в школі, а [PERSON] відвідує дитячий садок. У зв'язку з не проживанням [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку, останніх необхідно визнати такими, що втратили право користування ним. Представник позивача у судове засіданні не з'явився, проте надав письмову заяву про те, що заявлений позов підтримує та просив задовольнити його в повному обсязі. Справу слухати в його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи були неодноразово повідомлені. Причини неявки не вказали. Третя особа, Служба у справах дітей Бориспільської міської ради, в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в своїй письмовій заяві просить слухати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що учасників процесу знає. [PERSON] з дітьми з літа 2013 р. не проживають в будинку [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали аналогічні показання, що й свідок [PERSON] На підставі ч.1 ст.224, 225 ЦПК України суд виніс протокольну ухвалу про проведення заочного розгляду цивільної справи. В зв'язку з неявкою всіх учасників судового засідання, фіксація судового процесу в даному випадку не проводиться, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а. с.5-6 ). Відповідно до будинкової книги, в належному позивачу на праві власності будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с.7-9). Згідно з актом, складеним комісією Служби у справах дітей Бориспільської міської ради, в будинку [ADDRESS] на даний час відповідачі не проживають більше року (а. с.50). Відповідно довідки №44 виданої Коржівською загальноосвітньою школою Баришівського району Київської області, [PERSON] є учнем школи з 01 вересня 2011 року (а. с.15). Відповідно довідки №42 виданої Коржівською сільською радою Баришівського району Київської області, [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Ялинка» з 02 вересня 2011 року по теперішній час (а с.14). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Частиною 1 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В ч.1 ст.163 ЖК України вказано, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини 3 і 4 статті 71 цього Кодексу. Згідно ст. 71 ЖК України особа вважається такою, що втратила право користування житловим приміщенням у випадку не проживання в ньому більше 6-ти місяців без поважних причин. На підставі ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із позовних вимог, позивач не мав домовленості з відповідачем щодо режиму проживання у вказаному будинку. Факт не проживання відповідачами більше одного року у спірному будинку, підтверджується вищевказаними доказами, з огляду на вказані обставини відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, що перебуває у власності позивача. Члени сім'ї власника житлового приміщення мають право на проживання з власником та користування житловим приміщенням на підставі сервітуту. Законодавство пов'язує такий сервітут з спільним веденням господарства членами однієї сім'ї при умові, що його ведення не можливе без спільного проживання членів сім'ї. Виходячи з частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, згідно з якою: сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно статей 64, 156 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Таким чином, підставами виникнення у члена сім'ї власника права на прописку та проживання в житловому приміщенні являється наявність сімейних відносин, ведення спільно господарства, яке не можливе без спільного проживання з власником, а також взаємні сімейні права та обов'язки з власником. У разі якщо член сім'ї власника з правомірних підстав не проживає спільно з власником, він не набуває права користуватися житловим приміщенням власника (сервітуту). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, інакше як у випадках і в порядку передбаченому законодавством. Таким чином, на підставі доказів по справі, відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік. Незважаючи на рішення суду щодо вселення, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження (а.с.20), відповідач не скористалася своїм правом на вселення та більше року разом з дітьми проживає у вказаному будинку, що підтверджується як показаннями свідків, так і письмовими доказами вказаними вище. На даний час реєстрація відповідачів у будинку [ADDRESS] перешкоджає позивачу в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном - житловим будинком. Тому позовні вимоги підлягають судовому захисту.

Outcome: approved