Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 22.06.2011 року між ним та відповідачем [PERSON], яка є його донькою, був укладений договір довічного утримання, за умовами якого він передав у власність відповідачу належні йому на праві власності 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Кірова (на даний час Калинова) б.52. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною медичною допомогою, в тому числі у разі смерті нести витрати на поховання, зберігати в його безкоштовному користуванні житловий будинок з надвірними будівлями. Вартість матеріального забезпечення була визначена ними в сумі мінімальної пенсії на місяць. Проте відповідач свої договірні зобовязання не виконує зовсім, ніякої матеріальної допомоги не надає, не зявляється до нього місяцями, навіть не дзвонить по кілька тижнів, не цікавиться його життям і здоровям. Протягом двох останніх тижнів вона взагалі не відповідає на його телефонні дзвінки. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати договір довічного утримання від 22.06.2011 року, укладений між ним та [PERSON], який посвідчений державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1-1680, застосувати правові наслідки розірвання договору довічного утримання та визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Калинова б.52. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було. Свідок [PERSON] пояснив, що він відвідує позивача і допомагає йому, а донька позивача не виконує умови договору довічного утримання, тривалий час батька не відвідує, матеріальної допомоги йому не надає. Суд за згодою позивача та його представника ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1-1680 (а.с.6). За умовами вказаного договору позивач передав у власність відповідачу належні йому на праві власності 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Кірова (на даний час Калинова) б.52. Відповідач зобов'язався в свою чергу довічно утримувати позивача з правом його довічного проживання у вищезгаданому будинку, матеріально забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом і необхідною медичною допомогою, в тому числі в разі його смерті нести витрати на поховання, зберігати в його безкоштовному користуванні житловий будинок з надвірними будівлями. Вартість матеріального забезпечення була визначена сторонами в сумі мінімальної пенсії на місяць. Також зазначено, що договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов та вимоги добровільного розірвання однієї із сторін - в судовому порядку. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що вони підтверджують доводи позивача про те, що умови договору довічного утримання відповідачем не виконуються тривалий час, а тому його вимога про розірвання договору довічного утримання ґрунтується на законі. Відповідач до суду не з'явився, заперечень на позов не надав, іншого не довів. Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Оскільки договір довічного утримання підлягає розірванню, задоволенню підлягає й вимога [PERSON] про визнання за ним права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Піщанка, вул. Кірова (на даний час Калинова) б.52. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 640,0 гривень.

Outcome: approved