Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить визначити його частку земельної ділянки та її розмір, що належить йому та співвідповідачам по справі на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 21 липня 2009 року [NUMBER], площею 0,0558 га, кадастровий номер [NUMBER], а саме - визначити частку цієї земельної ділянки пропорційно до його частки у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на [ADDRESS], яка (частка) становить 37,35 квадратних метрів або 3/8 частини будинку, однак без врахування добудов, а також просить виділити належну йому частину земельної ділянки із спільної сумісної власності сторін для встановлення її меж в натурі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що як співвласник земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності сторін, бажає виділення з цієї земельної ділянки окремої частки, однак на це не погоджуються інші співвласники - співвідповідачі по справі, тому змушений був звернутися до суду за захистом своїх невизнаних майнових прав та інтересів. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві (а.с.18 - 23), просить задовольнити позов у повному обсязі, з урахуванням наявного в справі висновку №Е-21/14 від 25.12.2014 р. судової будівельно-технічної експертизи. Представник співвідповідачів - сім'ї [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та пояснила, що її довірителі згідні на виділ частки із земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності позивача, сім'ї [PERSON] та відповідачки [PERSON], з урахуванням варіанту поділу спірної земельної ділянки, запропонованого експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи. Зазначила, що визнання відповідачами позову не суперечить чинному цивільному та земельному законодавству, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Співвідповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином - поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.17), повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідачки не надійшло. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. На підставі поданих позивачем і досліджених в судовому засіданні письмових доказів (копій документів) судом встановлено, що сторони є власниками земельної ділянки площею 0,0558 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить їм на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 21 липня 2009 року (а.с.13). Як слідує з визнаної ухвалами суду мирової угоди та витягу №20638460 від 20.10.2008 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири №2 в житловому будинку [ADDRESS], загальною площею 53,0 квадратних метра, співвідповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - власниками п'ятикімнатної квартири №1 у цьому ж житловому будинку, загальною площею 108,9 квадратних метра, а відповідач [PERSON] - власником однокімнатної квартири №3 в житловому будинку [ADDRESS], загальною площею 19,3 квадратних метра (а.с.7 - 10, 12). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, ухваленими в цивільній справі №2-2952/11 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виділення частки зі складу земельної ділянки рішеннями судів першої та апеляційної інстанції (а.с.69, 82 -84) були встановлені ті обставини, що виділенням часток в натурі, шляхом поділу одноквартирного житлового будинку [ADDRESS] на три ізольовані квартири, не було змінено розміру ідеальних часток співвласників (сторін по справі) у праві власності на вказаний будинок (квартиру), навіть з урахуванням самочинно здійснених співвласниками добудов (прибудов) до спірного житлового будинку, що не змінило розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності на одноквартирний житловий будинок, де сім'ї [PERSON] належало 50/100 або 4/8 ідеальної частки будинку, позивачу [PERSON] - 3/8 частки будинку, відповідачу [PERSON] - 1/8 частка спірного житлового будинку. Виходячи з наведеного, у своєму висновку №Е-21/14 від 25.12.2014 р. будівельно-технічної експертизи судовий експерт Водько Ю.В. взяла до уваги вищенаведені обставини, в мотивувальній частині висновку зазначивши, що з урахуванням незначної площі досліджуваної земельної ділянки і характеру її забудови, експертом надається лише один варіант розподілу земельної ділянки відповідно до часток співвласників з урахуванням фактичного розподілу житлового будинку (а.с.101 - 108). З цим висновком погоджується і суд, беручи до уваги ту обставину, що частка позивача [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] на момент припинення спільної часткової власності становила - 3/8. Відповідно до ч.4 ст.89, ч.4 ст.120, ч.2 ст.158 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Виходячи з наведених норм земельного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, бере до уваги подані позивачем докази, а відтак, позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачами не визнається право позивача на виділення йому окремої частки спірної земельної ділянки.

Outcome: approved