Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS], площею 1000 кв.м., кадастровий номер 4810137200:10:051:0007. У судове засідання позивач не з'явився, представив заяву, в якій вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Рішенням Миколаївської міської ради №18/24 від 11.05.2000 року позивачу та його матері [PERSON] було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд. При цьому частки у праві спільної сумісної власності не визначались. 10 липня 2000 року [PERSON], та [PERSON] були видані Державні Акти на право приватної спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд на підставі вказаного рішення. [INFO] року [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини земельної ділянки по [ADDRESS]. Рішенням Миколаївського районного суду від 03.12.2009 року вищевказані державні акти на право приватної власності на землю були визнані недійсними, оскільки було видано два державних акту з різними номерами на дві особи. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 25.09.2012 року за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку земельної ділянки по [ADDRESS] в м. Миколаєві. Згідно витягу Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно від 05.06.2013 року право власності на частину вищевказаної земельної ділянки було зареєстроване за [PERSON] Як вказує в позовній заяві позивач, державний реєстратор не може видати йому свідоцтво про право власності та здійснити державну реєстрацію права власності на другу ? частку вищевказаної земельної ділянки, оскільки рішенням Миколаївської міської ради від 11.05.2000 року №18/24 ця земельна ділянка була передана у спільну сумісну власність. При цьому Миколаївська міська рада не вправі внести зміни до власного рішення від 11.05.200 року №18/24, оскільки згідно Рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, ви черпнуть свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Таким чином позивач вважає, що його право порушено, оскільки відсутність правовстановлюючого документу на ? частку спірної земельної ділянки унеможливлює проведення державної реєстрації права власності, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду із даним позовом. Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки оабо землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Тому слід визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS], площею 1000 кв.м. кадастровий номер 4810137200:10:051:0007. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: approved