Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором грошової безвідсоткової позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.01.2017 року він уклав з відповідачем договір грошової безвідсоткової позики, відповідно до умов якого надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2120 доларів США по курсу НБУ на дату підписання данного договору, а [PERSON] зобов'язалась повернути позивачу таку ж суму грошових коштів в порядку та строки передбачені договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши 28.01.2017 року відповідачу у позику вказані грошові кошти, що станом на день надання вказаних коштів було еквівалентно 57353грн.(по курсу НБУ 27,05367). На підтвердження передання грошової суми, [PERSON] власноручно склала, підписала та надала позивачу розписку від 28.01.2017 року, відповідно до п.2.2 договору. Позичальник була зобов'язана повернути суму позики в повному обсязі в строк до 24.04.2017 року, а у випадку зміни курсу долара (збільшення або зменшення) по відношенню до гривні, на дату повернення позики або його частини, позичальник зобов'язана самостійно провести перерахунок суми повернення грошових коштів у гривні відповідно еквіваленту позики у доларі США. Станом на 01.08.2017 року відповідач не здійснила повернення грошових коштів, чим порушила умови договору. У п.5.2 договору сторони встановили, що в разі прострочення повернення позики або її частини в строки та в порядку встановлені договором, позичальник зобов'язана сплатити позикодавцеві штрафну неустойку в розмірі 100% розміру позики, встановленого п.1.1 даного договору. Отже порушивши свої зобов'язання за договором, відповідач повинна сплатити позивачу штрафну неустойку в розмірі 2120 доларів США. У зв'язку з наведеним просив суд стягнути з [PERSON] грошові кошти по заборгованості за договором грошової безвідсоткової позики від 28.01.2017 року в розмірі 2120 доларів США в гривнях за офіційним курсом НБУ встановленим для долару США на день ухвалення рішення суду, стягнути з відповідача штрафну неустойку за цим договором у розмірі 2120 доларів США в гривнях за офіційним курсом НБУ встановленим для долару США на день ухвалення рішення суду та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно копії договору грошової безвідсоткової позики від 28.01.2017 року, [PERSON] отримала в позику від [PERSON] грошові кошти в сумі 2120 доларів США, що еквівалентно 57353грн. по курсу 27,0536 на дату підписання договору, які вона зобов'язалася повернути до 24.04.2017 року (а.с.7-8), що підтверджується і наданою позивачем копією розписки (а.с.9). Відповідач до суду не з'явилася, факт написання договору та розписки не оспорювала, а тому виникнення боргового зобов'язання за договором позики є встановленим належним доказом. У зазначений в договорі строк відповідач, отримані в якості позики кошти не повернула, доказів протилежного відповідачем надано не було. Ст. 10 ЦПК України\~встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в\~ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. Ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору грошової безвідсоткової позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір грошової безвідсоткової позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Позивач виконав зобов'язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов'язання позичальника виконані не були. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Пункотом 5.2 договору встановлено, що в разі прострочення повернення позики або її частини в строки та в порядку встановлені даним договором, позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцеві штрафну неустойку в розмірі 100% розміру позики, встановленого п.1.1 даного договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором грошової безвідсоткової позики від 28.01.2017 року та штрафної неустойки за цим договором в гривнях за офіційним курсом НБУ встановленим для долару США на день ухвалення рішення суду є обґрунтованими, тому позов слід задовольнити. Станом на 24.11.2017 року офіційний курс гривні до долара США становить 2686,1440, отже розмір заборгованості відповідача за договором грошової безвідсоткової позики від 28.01.2017 року становить 56943,20грн., штрафної неустойки - 56943,20грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved