Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, та зменшивши позовні вимоги, просить суд ухвалити рішення яким стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України, у відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень. При цьому позивач посилається на те, що слідством Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР №12014160480004695 від 14 листопада 2014 року за фактом скоєння 13 листопада 2014 року злочину, а саме нанесення йому тілесних ушкоджень. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року по справі №520/4333/16-ц було задоволено позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органів досудового розслідування у ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР №12014160480004695 від 14 листопада 2014 року. Однак, і після цього по зазначеному кримінальному провадженню слідчі дії не виконуються, досудове слідство триває більше ніж 27 місяців, тобто понад розумний строк, у звязку з чим позивач неодноразово звертався до суду зі скаргами, які були задоволені, і на даний час він вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] управління Національної Поліції в Одеській області до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, 03 травня 2017 року представник відповідача [PERSON] надав до суду письмові заперечення на позовну заяву в яких просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] управління Державної казначейської служби України в Одеській області [PERSON] у судове засіданні не зявився, повідомлявся належним чином, 03 травня 2017 року надав до суду письмові заперечення в яких просить відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, слідством Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР №12014160480004695 від 14 листопада 2014 року. В вказаному провадженні позивач є потерпілим. В заяві вказано місце скоєння злочину, осіб яки вчинили злочин, вказано факт скоєння злочину та надано копії підтверджуючих документів. Відомості про кримінальний злочин за заявою [PERSON] внесено до ЄРДР №12014160480004695 від 14 листопада 2014 року, за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідно ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов'язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Згідно ст. 28 КПК України визначено поняття проведення досудового розслідування у розумні строки. Критеріями для визначення розумних строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим своїх повноважень. Однак, в порушення ст. 28 КПК України, досудове слідство триває до теперішнього часу, у звязку з чим позивач неодноразово звертався до суду зі скаргами на бездіяльність слідчого. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року по справі №520/4333/16-ц було задоволено позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органів досудового розслідування у ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР №12014160480004695 від 14 листопада 2014 року. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2017 року, яке набрало законної сили, рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року було змінено в частині розміру стягнутої моральної шкоди, в решті залишено без змін. Однак, в подальшому по кримінальному провадженню №12014160480004695 слідчі дії знов не виконувались і ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року, 10 лютого 2017 року та 24 березня 2017 року, скарги позивача були задоволені та визнано бездіяльність слідчого щодо не здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР №12014160480004695. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди ними органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Оскільки, судом встановлено, що ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року, 10 лютого 2017 року та 24 березня 2017 року визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів стосовно кримінального провадження №12014160480004695 за яким позивач [PERSON] був визнаний потерпілим, то суд приходить до висновку, що відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, то при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевою самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган мас бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд мас притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються наявності порушених нормальних життєвих зв'язків позивача, порушення його конституційного права на захист своїх інтересів, в зв'язку з бездіяльністю працівників правоохоронних органів, яка встановлена судовими рішеннями, суд вважає, зменшені позовні вимоги [PERSON] доведеними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved