Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2004 року, який 11.07.2013 року розірвано. В квітні 2005 року відповідач залишив сім'ю та виїхав за кордон. З червня 2011 року позивачка почала проживати з [PERSON], який є біологічним батьком [PERSON]. Відповідач записаний батьком сина, оскільки на час народження сина позивачка ще перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Відповідач не є біологічним батьком та не бере ніякої участі у вихованні [PERSON], тому його доцільно позбавити батьківських прав. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала з мотивів наведених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами які повернулись у зв'язку з відсутністю адресата та закінченням терміну зберігання (а.с.29, 42). Про причини неявки відповідач суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позовні вимоги підтримав з підстав викладених у висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина [PERSON]. Прокурор в судовому засіданні вимоги позову підтримала, вказала, що з метою захисту законних прав та інтересів дитини за доцільно буде позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. Свідок [PERSON], яка є хресною [PERSON], в судовому засіданні надала покази, в яких вказала що з позивачкою перебуває в дружніх відносинах, відповідача не знає. Відповідач на хрестинах дитини не був, його вихованням не займається. Дитина проживає з позивачкою та її чоловіком [PERSON]. З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування, висновок прокурора, покази свідка, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 березня 2012 року (а.с.12) [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO]. Сторони розірвали шлюб 11 липня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про рішення суду від 11 липня 2013 року (а.с.7-9). Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON], батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Із виписки з медичної амбулаторної карточки [PERSON] випливає, що здоров'ям дитини цікавиться виключно мати (а.с.36-37). За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно сина [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають інтересам дитини та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60 ЦПК України,

Outcome: approved