Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» про визнання недійсною укладеної між вказаним субєктом господарювання та його спадкодавцем [PERSON] додаткової угоди без дати до укладеного між цими ж сторонами раніше договору оренди земельної ділянки із скасуванням її державної реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що на момент її державної реєстрації [PERSON] був померлим і таким чином не міг бути учасником правочину, тобто сторонами були недодержані вимоги, встановлені ст.203 Цивільного кодексу України. Позивач та його представник у судове засідання не зявились, представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, у якій одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 44). Відповідач СТОВ «Спілка хмелярів та пивоварів» не забезпечило участь свого представника у судових засіданнях, про час та місце судового розгляду судом було повідомлене належним чином. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, враховуючи також, що і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Правовідносини сторін регулюються нормами Земельного кодексу України (надалі по тексту - ЗК України), Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України), Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до змісту статей 202, 203, 792 ЦК України, статті 93 ЗК України, статей 13-15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки повинен бути укладений належними особами, що мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, спрямований на набуття цивільних прав та обовязків за взаємною згодою сторін, містити всі істотні умови, що вказані у ч.1 статті 15 Закону України «Про оренду землі», укладатись виключно у письмовій формі, підписаний обома сторонами, відповідати волевиявленню та внутрішній волі учасників даного правочину. Правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або законом (ст.651 ЦК України). Власники земельних ділянок мають право передавати земельну ділянку в оренду, що передбачено ст. 90 ЗК України. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства ( ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Крім того, ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Ці ж положення були передбачені статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі», що були чинним на час укладення оспорюваного правочину. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,8388 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер: 1825883200:01:000:0121) та земельної ділянки площею 0,1411 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер: 1825883200:01:000:0123), що розташовані на території Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області (а.с. 9 - 12). Право власності на вказані земельні ділянки позивач набув 15.05.2015 року на підставі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки за заповітом №№ 568, 570, виданих 15.05.2015 року приватним нотаріусом Чуднівського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] Спадкодавцем являвся [PERSON], який помер 28 серпня 2007 року. 01 квітня 2006 року [PERSON] уклав зі СТОВ«Спілка хмелярів та пивоварів», відповідачем по справі, договір оренди земельної ділянки, згідно якого він передав відповідачу у строкове платне володіння та користування на умовах оренди належні йому земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1,9799 га. Договір було укладено на строк пять років. 15 квітня 2007 року зазначений договір було зареєстровано в Чуднівському відділі ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 040722700946 (а.с. 6). Після оформлення права власності на вищевказані земельні ділянки, в травні 2015 року [PERSON] стало відомо про існування додаткової угоди № 845, без дати, укладеної від імені [PERSON] зі СТОВ «Спілка хмелярів та пивоварів» про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 01 квітня 2006 року. Оспорювану додаткову угоду до договору оренди було зареєстровано в Чуднівському відділі Житомирської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 17.12.2009 року за №040922400574, тобто більше, ніж через два роки після смерті сторони договору - орендодавця [PERSON] (а.с. 7). Додатковою угодою внесено зміни до договору оренди земельної ділянки, зокрема збільшено строк на який укладено договір з 5 років до 10 років. При цьому в порушення вимог ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» відсутня дата укладення, що тягне за собою неконкретний термін передачі земельної ділянки в оренду, що є істотною умовою. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, що діяла на час укладення вказаного правочину (17.12.2009 року) договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Таким чином додаткова угода № 845 (без дати) до договору оренди земельної ділянки від 01.04.2006 р. не може вважатись дійсною, так як порушені істотні умови, визначені чинним законодавством, угода не може вважатись укладеною, так як [PERSON] та на момент її державної реєстрації був померлим і таким чином не міг бути учасником правочину. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Зважаючи на задоволення позову щодо визнання недійсною додаткової угоди, підлягає скасуванню її державна реєстрація у відповідності до ст.ст. 8, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. на відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: approved