overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду та просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Послався на те, що він є спадкоємцем померлої [PERSON] яка була його матір'ю, за заповітом. Заяву про прийняття спадщини у строки, передбачені ст. 1270 ЦК України, до нотаріальної контори не подав через неправильне розуміння закону щодо строків та порядку оформлення спадщини. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідачі та третя особа до суду не з'явилися, надали заяви в яких проти позовних вимог не заперечували та просили розглянути справу без їхньої участі. З підстав ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії заповіту від 20 вересня 2005 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 6). [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Великоандрусівською сільською радою Світловодського району Кіровоградської області (а.с. 5). Згідно довідки сільського голови яка видана на ім»я [PERSON], встановлено,що він дійсно поховав свою матір [PERSON] яка померла [INFO] року (а.с.7) Ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначений строк у шість місяців з часу відкриття спадщини для її прийняття. Вказаним підтверджується, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки є спадкоємцем померлої [PERSON] причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, а тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду та просить встановити факт належності правовстановлюючого документу та визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 2, 8392 га, розташовану на території Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, посилаючись на те, що після смерті 21.09.2011 року [PERSON] залишилось спадкове майно. Ще за життя [PERSON] було зроблено розпорядження за яким він заповів вищезазначену земельну ділянку позивачу. Інших спадкоємців за законом немає, оскільки батько позивача [PERSON] помер в 2016 році. Оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі в позивача не має можливості, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено, що земельну ділянку видано [PERSON], а в свідоцтві про смерть зазначено, що помер [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в своїй заяві позовні вимоги визнає в повному обсязі. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть серії І-ПН № 654028 доведено, що 21.09.2011 року помер [PERSON] Відповідно до довідки Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 350 від 09.02.2017 року єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач. Відповідно до заповіту від 28.08.2001 року [PERSON] заповів позивачу земельну частку/пай/ сертифікат ВН № 02337934 виданий на підставі рішення Хмільницької РДА 29.09.1999 року, розміром 3,08 га. 28.02.2005 року в замін вищевказаного сертифіката [PERSON] видано державний акт серії ВН№ 057697 відповідно до розпорядження Хмільницької РДА від 08.07.2003 року № 247 на земельну ділянку площею 2,8392 га у межах згідно з планом, що розташована на території Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі в позивача не має можливості, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку зазначено, що земельну ділянку видано [PERSON], а в свідоцтві про смерть зазначено, що помер [PERSON]. Відповідно до довідки Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 389 від 20.02.2017 року, [PERSON] та [PERSON] є одною і тою самою особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду х позовом в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON],укладений 22.09.1990 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1980. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те що, на протязі останніх років сумісне сімейне життя між ним та відповідачем погіршилось, взаєморозуміння та довіра між подружжям відсутня, також позивач вказав, що подружні відносини фактично припинені. Також зазначив, що примирення та збереження сімї на думку позивача, є не можливим і не є доцільним, так як жоден із подружжя не має наміру зберегти шлюб, та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву в який просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала суду заяву в який просить розгляд справи провести за її відсутності, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.09.1980 року [PERSON] [INFO] уклав шлюб з [PERSON] Геннадієвною, [INFO], що зареєстрований у відділі запису актів цивільного стану виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів, про що в книзі актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 1980 (свідоцтво про шлюб І-МИ № 432044). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Ємельянова». Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитині інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейних відносин не має, сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено, тому подальше збереження сімї не доцільно. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду через свого представника-адвоката Маруса Ігоря Єгоровича із позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини мотивуючи позов тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина. Він своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з тим що на день відкриття спадщини у позивача були в наявності документи підтверджуючі право спадкодавця на нерухоме майно і так, як він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном , вважав, що він прийняв спадщину. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини позивачу було пояснено, що він пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому змушений звернутися до суду. Вважає вказану причину поважною і тому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. 29 липня 2021 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 27 серпня 2021 року. 27 серпня 2021 року суддею Новгород-Сіверського районного суду вказану справу було призначено до розгляду по суті на 07 вересня 2021 року В судове засідання представник позивача [PERSON] , та позивач [PERSON] не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити. Відповідач - Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність представника міської ради. Зокрема відзиву на позовну заяву [PERSON] , відповідач не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у разі відсутності заповіту - особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу. Батько позивача - [PERSON] зареєстрований та проживав один по [ADDRESS] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть, довідкою сільської ради. За життя [PERSON] отримав сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН №0115862. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом відносно майна померлого [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом з поважної причини та враховуючи вимоги ч.4, ст.206 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду через свого представника Конопльову, з справжнім позовом, посилаючись на ті обставини, що він є власником 2/3 квартири [ADDRESS], у якій зареєстрований відповідач, як колишній співвласник квартири, але не проживає в ній тривалий час. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу у її відсутність, подавши до суду відповідну заяву, позов підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач та третя особа до суду повторно не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, заяви про слухання справи у їх відсутність до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником 2/3 квартири [ADDRESS] у якій зареєстрований відповідач, як колишній співвласник квартири, який подарував свою частку квартири та користувався житлом, як член сімї теперішніх власників. На сьогоднішній день позивач не є членом сімї власників квартири, тому законних підстав користуватися квартирою у нього не має, у звязку з чим, він створює перешкоди у користуванні позивачем квартирою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано, позивач має право на захист відповідно до ст.391 ЦПК України, а тому позов підлягає задоволенню. Судовий збір, на підставі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивач. На підставі ст.391,405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Талалаївського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 жовтня 2018 року Талалаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №23. Від шлюбу спільних дітей не мають. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що шлюбні стосунки між ним та відповідачкою не склалися, в них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Спільне господарство не ведуть. Оскільки примирення між ними неможливе, позивач просить в судовому порядку розірвати шлюб між ним та [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, доходить наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 23 жовтня 2018 року Талалаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №23, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня 2020 року (виданого повторно) (а.с.2). Відповідачка позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення вимог позивача про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] , так як збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін, оскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Теребовлянського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що 14.02.2010 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб Литячівською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні характери, позивач вважає за недоцільне зберігти шлюб. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій позов визнала та просила справу розглянути без її участі. Справа розглянута відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 14.02.2010 року Литячівською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області було зареєстровано шлюб між [PERSON]та [PERSON], актовий запис №1 (свідоцтво про шлюб [NUMBER]). Згідно вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, шлюб носить формальний характер, спроби нормалізувати відносини, позитивного результату не дали. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шлюб носить формальний характер, а подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Теребовлянського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що 28.07.1984 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб Трудівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні характери, позивач вважає за недоцільне зберігти шлюб. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій позов визнала та просила справу розглянути без її участі. Справа розглянута відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 28.07.1984 року Трудівською сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області було зареєстровано шлюб між [PERSON]та [PERSON], актовий запис №11(свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER]). Згідно вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дійсно, позивач та відповідачка не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, шлюб носить формальний характер, спроби нормалізувати відносини, позитивного результату не дали. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шлюб носить формальний характер, а подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Теребовлянського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу В позовній заяві зазначив, що 04.02.2012 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що подружнє життя не склалося, через непорозуміння, різні характери, позивач вважає за недоцільне зберігти шлюб. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Під час спільного подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила справу розглянути без її участі. Справа розглянута відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 04.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №8(свідоцтва про шлюб [NUMBER]). Під час спільного подружнього життя у сторін син [PERSON], [INFO](згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Великоговилівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 13.02.2014 року). Згідно вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дійсно, позивач та відповідачка не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, шлюб носить формальний характер, спроби нормалізувати відносини, позитивного результату не дали. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шлюб носить формальний характер, а подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved