Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом яким після уточнення та залишення без розгляду частини позовних вимог, остаточно просив: - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь грошовий вклад (депозит) за укладеним Договором-заявою № 300131/148441/7-14 від 16 грудня 2014 року в розмірі 400 доларів США та нараховані відсотки у сумі 591 грн. 32 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 16.12.2014 року було укладено Договір-Заява № 300131/148441/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 7 місяців в іноземній валюті в сумі 400 доларів США під 11,50% річних. Дата повернення вкладу 16.07.2015 року. За умовами договору відповідач зобов'язався по закінченню терміну дії договору повернути йому суму вкладу та нараховані проценти, позивач звернувся до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою повернути йому повністю банківський вклад разом з нарахованими процентами. Однак, вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та без виконання, банківський вклад йому не повернуто. Вважає, що відповідачем обмежено його право вільно користуватися та розпоряджатися власними коштами. Також зазначив, що ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, у разі коли виконавець не може надати послугу (прострочує виконання) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги, якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість послуги не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (у контексті позову - це залучений банком депозит на умовах повернення з виплатою відповідних відсотків). Позивач до початку судового засідання надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.12.2014 року було укладено Договір-Заява № 300131/148441/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 7 місяців в іноземній валюті в сумі 400 доларів США під 11,50% річних. Дата повернення вкладу 16.07.2015 року. Відповідно до п. 3 Договору-заяви виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2, 4.3.1 Основних умов, одночасно з поверненням суми Вкладу. Відповідно до п. 4 Договору-заяви поповнення вкладу не проводиться. Згідно з п. 6 Договору-заяви після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, у порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов. По закінченню строку дії Договору позивач звернувся до начальника відділення № 42 АТ «Банк «Фінанси та кредит» з письмовою вимогою повернути суму вкладу, а також нараховані проценти. Однак на день розгляду справи Вклад з нарахованими процентами позивачу не були виплачені відповідачем. Не повернуто суму вкладу в розмірі 400 доларів США та проценти в сумі 591 грн. 32 коп. (за розрахунком суду розмір відсотків становить 26,82 дол. США, що станом на час подачі позовної заяви - 30.07.2015 року еквівалентно 591,97 грн.). Суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов'язань перед позивачем, оскільки банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти в строк закінчення дії договору 16.07.2015 року в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Так, згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі сплином встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув в повному обсязі, тому вимоги щодо стягнення банківського вкладу з урахуванням 11,50 % річних підлягають задоволенню в повному обсязі. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року встановлено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Станом на 26.11.2015 рік відповідно до курсу Національного банку України 100 дол. США еквівалентно 2377,1646 грн. Враховуючи межі позовних вимог суд задовольняє позов про стягнення з відповідача коштів в іноземній валюті із визначенням еквівалента в національній валюті на час розгляду справи та, оскільки вимога про стягнення відсотків визначена позивачем в національній валюті задовольняє цю вимогу в її межах. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved