Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що вона мала намір збудувати власний будинок і враховуючи, що сімейні відносини з її чоловіком були досить напруженими, подружжя фактично перебувало на межі розлучення, тому розпочинати будівництво будинку від свого імені вона не наважувалась, розуміючи реальну загрозу подальшого поділу новозбудованого будинку у випадку розірвання шлюбу. В зв'язку з чим, за рекомендацією свого знайомого [PERSON], вона домовилась з його сестрою - відповідачем по справі [PERSON] про те, що за її сприяння на ім'я відповідача буде приватизована земельна ділянка, на якій вона - позивач за власні кошти збудує для себе особисто будинок, який в подальшому на її вимогу відповідач переоформить цей будинок на неї. Гарантом належного виконання взаємних зобов'язань сторін виступив [PERSON] Згідно з досягнутою домовленістю, вона відшукала вільну земельну ділянку і сприяла швидкому оформленню права власності на неї за відповідачем. В оформленні необхідних документів на землю допомагав [PERSON] В подальшому 5 лютого 2008 року Дунаєвецькою РДА було видано на ім'я відповідача державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,114 га в м. Дунаївці, в районі маслопереробного заводу. За сприяння [PERSON] на ім'я відповідача були оформленні необхідні дозвільні документи на будівництво будинку, зокрема рішенням виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради від 27.03.2008 року № 101 було видано відповідачу дозвіл на будівництво садового будинку в [ADDRESS] (стара адреса - район маслопереробного комбінату) на земельній ділянці площею 0,114 га. Комунальним підприємством «Техпроект» було виготовлено будівельний паспорт на будівництво даного будинку. Весь процес будівництва будинку від закладення фундаменту до його теперішнього стану, включаючи благоустрій прилеглої території, здійснювався виключно за її - позивача кошти та зусилля. Будівництво будинку було розпочато нею у березні 2008 року і здійснювалось до осені 2011 року. Протягом усього періоду будівництва вона придбавала за власний рахунок усі необхідні будівельні матеріали та оздоблювальні матеріали, електротехнічне та сантехнічне обладнання, замовляла і оплачувала послуги спеціальної будівельної техніки, наймала і оплачувала послуги будівельників, перевізників інших фахівців. Відповідач, яка формально значилась забудовником, будь-якої участі (ні трудової, ні фінансової) в будівництві будинку не приймала, жодного разу там не була. Після закінчення будівництва будинку відповідач відмовилась виконувати домовленість щодо оформлення права власності на даний будинок на неї - позивача, а оформила його на себе, отримавши на своє ім'я свідоцтва про право власності на цей будинок від 28 грудня 2011 року. За відсутності між сторонами належним чином оформленого договору щодо будівництва будинку, вона вважає, що відповідач набула право власності на спірний будинок за рахунок неї - позивача без достатньої правової підстави. Враховуючи, що відповідач, заперечуючи раніше досягнуту сторонами усну домовленість, не погоджується на визнання за позивачем як за особою, яка фактично за рахунок власних коштів повністю збудувала належний відповідачу будинок, права власності на спірне нерухоме майно, вона, відповідно до ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, зобов'язана відшкодувати позивачу дійсну вартість будинку і благоустрою прилеглої до будинку території як безпідставно набутого за рахунок позивача майна, враховуючи, що повернення в натурі цього майна є неможливим. Просить стягнути на свою користь з відповідача вартість безпідставно набутого майна, що згідно висновку будівельно-технічної експертизи становить 569 501 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали дані позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та її представники позов не визнали, пояснивши суду, що відповідач в лютому 2008 року отримала у власність земельну ділянку площею 0,114 га в [ADDRESS], на якій побудувала садовий будинок. Будівництво велось протягом 2008-2011 років на кошти відповідача, будівництвом керував її брат [PERSON] Всі дозвільні документи на проведення будівництва, технічна документація були видані на ім'я відповідача. Після здачі будинку в експлуатацію, відповідач отримала на нього свідоцтво про право власності. Таким чином, вона правомірно набула право власності на новозбудований будинок, що також підтверджується попереднім рішенням суду. До закінчення будівництва будинку, відповідач взагалі не була знайома з позивачем і будь-яких домовленостей чи угод з приводу власності на цей будинок з нею не укладала. А тому, вважають вимоги позивача безпідставними. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, їх представників, свідків, вважає, що позов до задоволення не підлягає. Так, відповідно до ст.1212 ЦК України, на яку позивач посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ст. 1213 ЦК України передбачає обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернення такого майна у натурі потерпілому відшкодовується його вартість. Судом встановлено, що згідно рішення Дунаєвецької міської ради від 25 січня 2008 року, відповідачу [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,114 га для ведення індивідуального садівництва в м. Дунаївці в районі маслопереробного заводу. На підставу цього рішення [PERSON] 5 лютого 2008 року видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], за яким вона є власником земельної ділянки в м. Дунаївці в районі маслопереробного заводу, площею 0,114га, яка розташована по [ADDRESS]. Згідно рішення виконкому Дунаєвецької міської ради № 101від 27.03.2008 року, на підставі заяви [PERSON] та комплексного висновку відділу містобудування і архітектури про відповідність запропонованого будівництва містобудівній документації і державним будівельним нормам, [PERSON] надано дозвіл на будівництво садового будинку в м. Дунаївці, по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,114 га , що належать їй на праві власності. Будівельний паспорт на будівництво даного будинку розроблено у 2008 році комунальним підприємством «Техпроект», замовником будівництва виступала [PERSON] В період з березня 2008 року до грудня 2011 року на земельній ділянці по [ADDRESS] було побудовано садовий будинок. Згідно рішення виконкому Дунаєвецької міської ради №245 від 22 грудня 2011 року про оформлення права власності на садові будинки, на підставі правовстановлюючих документів: декларації про готовність об'єкту до експлуатації, будівельного паспорту, технічного паспорту, державного акту про право власності, було оформлено право власності на садовий будинок загальною площею 253,3 кв.м та господарську будівлю в [ADDRESS] за [PERSON] На підставі цього рішення [PERSON] видано свідоцтво про право власності на даний будинок та внесено відповідні дані до державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Вказані обставини підтверджуються матеріалами інвентарної справи на дане домоволодіння на ім'я [PERSON] і не оспорюються сторонами по справі. Відповідно до ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Відповідно до ст. 102-1 ЗК України (в редакції 2008 року), право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції 2008 року), забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій (в редакції 2008 року), фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснювати будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування. Фізичні та юридичні особи, заінтересовані в здійсненні будівництва об'єктів містобудування, подають письмову заяву про надання дозволу на будівництво до виконавчого органу відповідної ради або Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. До заяви додається документ, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. У разі, якщо замовник (забудовник) не є власником чи користувачем земельної ділянки, також подається нотаріально засвідчена згода власника земельної ділянки на забудову цієї ділянки. Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, будівництво яких здійснювалось на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державногоархутектурно-будівельного контролю на безоплатній основі та поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Таким чином, враховуючи наведене, [PERSON] правомірно у відповідності до вимог чинного законодавства стала власником новоствореного майна - садового будинку по [ADDRESS]. Правомірність набуття права власності [PERSON] на даний будинок також підтверджується рішенням Дунаєвецького райсуду від 24 грудня 2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорення права власності на цей будинок, яким в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Доводи [PERSON], що вона за свої власні кошти за згодою [PERSON] збудувала спірний садовий будинок, Надання позивачем документів на придбання будівельних матеріалів, оформлення електропостачання до будинку та покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які приймали участь у будівництві будинку на замовлення позивача, ніяким чином не спростовують правомірності набуття права власності відповідача на новостворений будинок по [ADDRESS], набуття якого визначено законом. Також, [PERSON] заперечила надання нею дозволу [PERSON] на будівництво будинку на власній земельній ділянці як в усній так і письмовій формі. Відсутні також встановлені законом нотаріально засвідчена згода власника земельної ділянки [PERSON] на забудову її земельної ділянки [PERSON] та відповідний договір суперфіцію, відсутність яких визнає сама позивач. Крім того, у [PERSON] відсутні будь-які дозвільні документи передбачені чинним на 2008 рік законодавством, на проведення будівництва житлового будинку на земельній ділянці [PERSON] з боку відповідних компетентних органів та власника земельної ділянки, а натомість такі дозвільні документи видані [PERSON] і тільки вона могла здійснювати будівництво садового будинку на власній земельній ділянці. Тобто, у [PERSON] були відсутні правові підстави для здійснення будівництва. А тому, враховуючи наведене, підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], у відповідності до вимог ст.ст.1212,1213 ЦК України, не має, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] набула право власності на новостворене майно - садовий будинок правомірно, із достатніми правовими підставами визначеними законом.

Outcome: dismissed