Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Тур'є-Бистрянської сільської ради Перечинського району про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 29 липня 2004 року в с.Т.Бистра Перечинського району померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що знаходиться в с. Т.Бистра по вул. Борканюка, № 19 Перечинського району Закарпатської області. Однак, після смерті спадкодавця у шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту, який мати склала на його імя. На даний час, маючи намір прийняти спадщину за матірю, він звернувся до сільської ради, однак там повідомили його про існування заповіту та 30 січня 2018 року видали йому дублікат такого. Про те, що мати склала заповіт він не знав, ніхто про це його не повідомляв, а відтак на даний час отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в силу положень ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину. На підставі наведеного, просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, так як такий ним був пропущений з поважних причин. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити, посилаючись на обставини позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засідання позов визнав у повному обсязі, не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 3 ч. 1 п.п. 5, 6, ст. 15 ч. ч. 1, 2 ЦК України). Відповідно до ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст. 1220 ч. ч. 1, 2); право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ч. ч. 1, 3); спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ч. 1); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ч. 1); за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ч. 3). Отже, для реалізації свого права на спадкування спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, повинен у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що 29 липня 2004 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №145338, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області 29 липня 2004 року (а. с. 7). Також встановлено, що згідно довідок виконкому [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області № № 1147, 1148, 1149 від 30 жовтня 2017 року за даними погосподарської книги за 2001 2005 роки № 3 (особовий рахунок 329), [PERSON], яка померла 29 липня 2004 року являлася забудовником житлового будинку та головою домогосподарства за адресою: с. Т.Бистра, вул. Борканюка, 19 Перечинського району Закарпатської області, де на момент її смерті не був ніхто зареєстрований та ніхто не проживав (а. с. 10-12). Крім цього, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51237036 від 15 березня 2018 року, спадкова справа відносно спадкодавця [PERSON], яка померла 20 квітня 2013 року, відсутня (а. с. 28, 29). Разом з цим, 29 березня 1993 року [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Перечинського району [PERSON] та зареєстровано у журналі за № 25, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Т.Бистра, вул. Борканюка, № 19 і все, що належатиме їй на день смерті, заповіла у власність позивачу [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1216 цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] в межах строків, передбачених ч. 1 ст. 1270 ЦК України, як спадкоємець за законом, який бажав прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, не подав нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В звязку з цим, як видно з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 27/01-16 від 23 лютого 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], яка померла 29 липня 2004 року, оскільки відповідно до ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину (а. с. 9). Разом з цим встановлено про необізнаність спадкоємця [PERSON] про існування заповіту, що є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки нотаріус наявність заповіту за даними Спадкового реєстру не перевірив та відповідно виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця, не здійснював (а. с. 13-15). Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд може за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, а відтак позивачу необхідно визначити додатковий строк для прийняття ним спадщини терміном у чотири місяці. На підставі наведеного та

Outcome: approved