Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Інтербанк» - про стягнення суми банківського вкладу з урахуванням відсотків, відшкодування моральної шкоди та стягнення відсотків за період несвоєчасної виплати депозитного вкладу. Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що 28. 02. 2011 року між ним та ПАТ КБ «Інтербанк» був укладений договір банківського вкладу «Строковий» № 28/840 у дол. США з виплатою процентів в кінці терміну. Відповідно до умов даного договору позивач передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 8 000 доларів США на строк 375 днів зі сплатою 10 % річних. В той самий день позивачем було передано банку кошти в розмірі 10 000 доларів США (вклад). 07 березня 2012 року на продовження дії договору до договору банківського вкладу «Строковий» № 28/840 було укладено додаткову угоду № 1, якою строк дії договору було продовжено до 19 березня 2013 року, сума вкладу з 07 березня 2012 року склала 10 000 доларів США, а процентна ставка становила 8.8 % річних. 12 березня 2012 року додатковою угодою № 2 до договору банківського вкладу «Строковий» № 28/840, позивач зняв частину вкладу у сумі 4 000 доларів США, а тому загальна сума вкладу з 12 березня 2012 року становила 6 000 доларів США. 19 березня 2013 року позивач звернувся із заявою до ПАТ КБ «Інтербанк», в якій в зв'язку з закінченням терміну договору, пропонував протягом 3-х днів повернути позивачу банківський вклад «Строковий» № 28/840 згідно договору від 28. 02. 2011 року та нараховані проценти по ньому у сумі 552,89 доларів США. Листами ПАТ KБ «Інтербанк» від 24. 05. 2013 року та 03. 07. 2013 року позивачу було повідомлено, що через погіршення економічного стану клієнтів-позичальників в частині своєчасного повернення наданих банком кредитів та відсотків за їх користування, що веде до браку коштів, які банк планував направляти на виконання своїх зобов'язань перед вкладниками, банк не має змоги виконувати їх своєчасно та в повному обсязі. В зв'язку із зазначеним, позивач вважаючи свої права порушеними, з урахуванням уточнень просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу в розмірі 6 000 дол. США та відсотки в розмірі 552,89 дол. США, а всього 6 552, 89 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22. 10. 2013 року становить 52 357 грн. 59 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за період несвоєчасної виплати депозитного вкладу в сумі 551, 37 дол. США. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача в якій також вказано, що представник позивача не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. ПАТ КБ «Інтербанк» в судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28. 02. 2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Інтербанк» був укладений договір банківського вкладу «Строковий» № 28/840 у дол. США з виплатою процентів в кінці терміну. Відповідно до умов вказаного договору позивач передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 8 000 доларів США на строк 375 днів зі сплатою 10 % річних. Вбачається, що в той самий день позивачем було передано банку кошти в розмірі 10 000 доларів США (вклад). 07 березня 2012 року на продовження дії договору до договору банківського вкладу «Строковий» № 28/840 було укладено додаткову угоду № 1, якою строк дії договору було продовжено до 19 березня 2013 року, сума вкладу з 07 березня 2012 року склала 10 000 доларів США, а процентна ставка становила 8.8 % річних. 12 березня 2012 року додатковою угодою № 2 до договору банківського вкладу «Строковий» № 28/840, позивач зняв частину вкладу у сумі 4 000 доларів США, а тому загальна сума вкладу з 12 березня 2012 року становила 6 000 доларів США. 19 березня 2013 року позивач звернувся із заявою до ПАТ КБ «Інтербанк», в якій в зв'язку із закінченням терміну договору, пропонував протягом 3-х днів повернути позивачу банківський вклад «Строковий» № 28/840 згідно договору від 28. 02. 2011 року та нараховані проценти по ньому у сумі 552,89 доларів США. Листами ПАТ KБ «Інтербанк» від 24. 05. 2013 року та 03. 07. 2013 року позивачу було повідомлено, що через погіршення економічного стану клієнтів-позичальників в частині своєчасного повернення наданих банком кредитів та відсотків за їх користування, що веде до браку коштів, які банк планував направляти на виконання своїх зобов'язань перед вкладниками, банк не має змоги виконувати їх своєчасно та в повному обсязі. Вбачається, що у встановлений в договорі строк відповідач суму вкладу та відсотки позивачу не повернув, на що слід зазначити наступне. Частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що у встановлений в договорі строк відповідач суму вкладу та відсотки позивачу не повернув, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а тому приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми банківського вкладу в розмірі 6 000 дол. США та відсотків в розмірі 552,89 дол. США, а всього 6 552, 89 дол. США. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, перевіривши розрахунок відсотків за період несвоєчасної виплати депозитного вкладу, який був наданий позивачем вважає його вірним. Таким чином, зважаючи на те, що строк дії додаткової угоди № 2 від 12. 03. 2012 року до депозитного договору № 28/840 від 28. 02. 2011 року закінчився 19. 03. 2013 року, відповідач суму вкладу та відсотки позивачу не повернув, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за період несвоєчасної виплати депозитного вкладу в сумі 551,37 дол. США. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, слід зазначити наступне. Позивач обґрунтовує свою вимогу тим, що в зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору банківського вкладу, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що багато сил і особистого часу позивачем було віддано для відновлення свого стану та звичного способу життя. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в сумі 5000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31. 03. 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. З урахуванням зазначеного вище, зважаючи на те, що позивачем під час розгляду справи не було надано до суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних страждань, що пов'язані з діями відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 576 грн. 44 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial