Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2513046,9 грн. за прострочення виконання договору про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна та 20000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 14 лютого 2007 року він уклав договір №170 про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна з ТОВ «Чорномор'є Плюс». Об'єктом будівництва є трьохкімнатна квартира, загальною площею 92,18 кв.м., ціною у 229502 грн. За умовами договору ТОВ «Чорномор'є Плюс» зобов'язалось побудувати та здати, в експлуатацію будинок у першому кварталі 2008 року. На виконання умов договору позивач 15 липня 2007 року передав ТОВ «Чорномор'є Плюс» первісний внесок у розмірі 114751 грн., що становить 50 % від вартості новозбудованої квартири, залишену суму внеску, а саме 114751 грн., він сплатив 16 жовтня 2007 року. Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, просить стягнути з нього пеню у розмірі 2513046,9 грн. за прострочення виконання договору про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна. Моральну шкоду в сумі 20000 грн. позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору він почав себе погано почувати, постійно знаходиться в стресовому стані, з'явились головні болі, безсоння, швидка втомленість. У судовому засіданні представник позивача на позові наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання неодноразово не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення йому судових повісток, про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав (а.с. 28, 29). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а ст. 629 вказаного Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 14 лютого 2007 року [PERSON] уклав договір №170 про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна з ТОВ «Чорномор'є Плюс», об'єктом будівництва є трьохкімнатна квартира, будівельний номер [ADDRESS], ціною у 229502 грн. (а.с. 6-11). За вказаним договором позивач повинен був передати грошові кошти у розмірі 229502 грн., а підрядник повинен був здійснити будівництво трьохкімнатної квартири [ADDRESS] в строк до I кварталу 2008 року. На час звернення до суду підрядник свої зобов'язання не виконав, а позивачем сума, визначена договором була сплачена в повному розмірі в сумі 229502 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1 від 03 липня 2007 року на суму 114751 грн. ( а.с. 12), №01 від 16 жовтня 2007 року на суму 114751 грн. (а.с. 13). Таким чином, позивачем умови вказаного договору виконано, а відповідач порушив його умови в частині строку здачі житлового будинку в експлуатацію. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що на момент розгляду справи об'єкт будівництва, передбачений вказаним договором не побудований та не введений в експлуатацію, тобто відповідач не виконав взяте на себе зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов'язань підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з положень ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи, якщо інше не передбачено законодавством. Враховуючи викладене, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача за невиконання умов договору №170 «Про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна» пеню у розмірі - 2513046,9 грн. Суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 20000 грн. виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, тобто ця норма визначає загальне правило про можливість відшкодування завданої моральної шкоди у будь-якому випадку посягання на права учасника цивільних правовідносин. Згідно положень ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно положень ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, а ч.3 вказаної статті встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В порушення цих вимог позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував настання негативних наслідків, що виникли в результаті його душевних страждань. Відповідно ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: partial