Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном та визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Однак, у даному будинку також зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не є членами сім`ї позивача, з моменту реєстрації не проживають у даному будинку більше 4 років, з реєстраційного обліку вони не знялися. У зв`язку з тим, що відповідачі не проживають за адресою [ADDRESS] , без поважних причин понад чотири роки, наявність реєстрації останніх тягне за собою обмеження права позивача як власника на користування майном, а тому просить визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. В судове засідання позивач не з`явився та подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності та задоволити позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися правом на участь у судовому засіданні та подали заяви, згідно яких просять розглянути справу без їх участі та вказали, що позов визнають. Відповідач [PERSON] повторно не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень та відзив на позов не подавав. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копіє Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №725 від 23.04.2015 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно з наданою начальником відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради довідкою №3960/18-21 від 11.07.2019, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідачі не надали, так само не надали доказів на підтвердження того факту, що залишили будинок і тривалий час були відсутній в ньому з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачами зберігалось право користування житловим приміщенням в судовому засіданні не встановлено. За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідачів.

Outcome: approved