Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення розміру часток у приватній сумісній власності. В позові зазначено, що 12 серпня 1989 року з [PERSON] був зареєстрований шлюб. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року шлюб між ними був розірваний. У період шлюбу, а саме 06 серпня 2009 року вони придбали житловий будинок з будівлями та спорудами за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Тимошівка, вул. Кірова, 9. Вище вказаний житловий будинок був оформлений за відповідачем. Він, як співвласник житлового будинку, не може реалізувати своє право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У звязку з чим, позивач просить суд визначити розмір часток у приватній спільній сумісній власності. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, але за обовязковою участю його представника, просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача адвокат [PERSON]., в судове засідання не зявився, але надав заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлялася, про причини неявки суду не повідомила, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та його представника про слухання справи за його відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії 11 ЖС № 427762 від 12 серпня 1989 року виданого Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12 серпня 1989 року про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12 серпня 1989 року зроблено запис № 17. (а.с.6); [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] є власником житлового будинку з будівлями та спорудами № 9 за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Тимошівка, вул.. Кірова, який зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 серпня 2009 року. (а.с.7); [PERSON] з Державного реєстру правочинів виданого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], [PERSON] є власником житлового будинку з будівлями та спорудами № 9 за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Тимошівка, вул.. Кірова..(а.с.8); [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно, житловий будинок, що розташований за адресою Запорізька область, Михайлівський район, с. Тимошівка, вул.. Кірова, № 9, належить [PERSON] (а.с.9); [PERSON] довідки виданою Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області № 762 від 26 квітня 2016 року, [PERSON] відмовлено в реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], у звязку з тим, що власников являється [PERSON] (а.с.10); [PERSON] довідки виданою Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області від 07.08.2017 року № 02-02-11/104 [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. (а.с.21); [PERSON] рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. В разі, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. [PERSON] ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 358 Цивільного кодексу України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці. Оскільки позивачу належить право щодо визначення його частини в праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру, то йому належить право обрання способу захисту. Відповідно до висновку Верховного суду України, викладеного в постанові від 17 лютого 2016 року по справі № 6-1500цс/ 15, зазначено, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та визначити частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Тимошівка, вул..Кірова,9.

Outcome: approved