Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини після смерті батька, мотивуючи тим, що його пропущено з поважних причин, оскільки у зв'язку з роботою змушений був часто виїжджати за кордон. Також просить встановити факт належності спадкодавцю державного акту з причин невірного зазначення в ньому прізвища останнього. Нерухоме майно знаходиться на території відповідача. У письмовій заяві до суду представник [PERSON] позов підтримала. Просила справу розглядати без її участі. Представник Громади звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 10-11). У свідоцтві про народження позивача по-батькові зазначено як Євгенійович, однак відомості про батька записано вірно. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі на нерухомість на території Громади. Позивач є спадкоємцем за заповітом (а.с. 12). Статтею 1270 ЦК України встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин пропуску вказаного строку (постанова №597/02-31 від 05.08.2014, а.с. 6). Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив ВССУ у п.2 листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, пов'язаних з прийняттям спадщини. Обставина, що робота позивача пов'язана з виїздом за кордон (а.с. 15), визнана відповідачем, а тому за приписами ч.1 ст. 61 ЦПК України звільнена від доказування та є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача у прийнятті спадщини. Також, нотаріус у постанові звернув увагу, що в державному акті спадкодавця ім'я та по-батькові останнього вказано як [PERSON], тоді як у заповіті та свідоцтві про смерть - [PERSON] (а.с. 6, 10,12). Даний державний акт серії ЯА №428530 видано спадкодавцю 04.07.2005 на право власності на земельну ділянку розміром 3,5870 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 14). Пленум ВСУ у п.12 постанови №5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно з Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі (наказ Держкомзему України від 04.05.99 № 43, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 04.06.99 за № 354/3647) будь-які виправлення у державному акті не допускаються. Відповідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що є підставою для задоволення заяви і в цій частині. З огляду на наведене,

Outcome: approved