Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «КЗЕСО» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову зазначається, що позивач працював на підприємстві з 2007 року по 15 квітня 2021 року. Позивач звільнився за власним бажанням, однак під час звільнення підприємство не здійснило повний розрахунок із позивачем та не виплатило заробітну плату. Оскільки підприємством допущено порушення порядку розрахунку після звільнення, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив задовольнити вимоги стосовно заборгованості по заробітній платі, вимоги щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку просив не розглядати. Представник відповідача до суду не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, відзив на позов не подавав. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Так, судом встановлено, що [PERSON] працював на ПрАТ «КЗЕСО» з 2007 року по 15 квітня 2021 року (а.с.7-12). 15 квітня 2021 року позивач був звільнений за власним бажанням (а.с.13). На дату звільнення борг підприємства перед позивачем зі сплати заробітної плати складав 36 540 грн., що підтверджується довідкою від 09.11.2021 року № 18/1352 (а.с. 26). Станом на момент розгляду справи сума боргу підприємства перед позивачем не змінилась. Відповідно до ст. ст. 116 та 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звільнений з підприємства та з ним не проведено повного розрахунку по заробітній платі. Спору щодо належних звільненому працівникові сум між сторонами не має та така сума складає 36 540 грн., що підтверджується відповідною довідкою підприємства. З наданих до суду документів та розрахунку вбачається, що борг підприємства перед позивачем складається з суми невиплаченої заробітної плати, яка станом на 10 листопада 2021 року позивачу не перерахована, а тому позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати підлягають задоволенню. В частині стягнення середнього заробітку [PERSON] відмовився, а тому в цій частині провадження підлягає закриттю. Враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду слід стягнути з відповідача на користь держави, в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved