Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБОРГ» про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк», код ЄДРПОУ 09807750 на його користь, ідентифікаційний номер [NUMBER], моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.; стягнення з ТОВ «Кей-Колект», код ЄДРПОУ 37825968, на його користь, ідентифікаційний номер [NUMBER], моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.; стягнення з ТОВ «УкрБорг», код ЄДРПОУ 34482256, на його користь, ідентифікаційний номер [NUMBER], моральну шкоду у розмірі 6000,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач вступив у спадщину після смерті свого брата, [PERSON], який помер [INFO]. Крім рухомого майна до складу спадщини входять, також, невиконані зобов'язання за кредитними договорами. Про смерть Позичальника позивач своєю заявою повідомив ПАТ «УкрСиббанк» 27.07.2010 року. 15.12.2011 року ПАТ «УкрСибанк» листом проінформувало позивача та його дружину, [PERSON], як майнових поручителів про відступлення прав вимоги заборгованості за Договором про надання кредиту № 11163756000 від 01.07.2007 року ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року. При цьому, письмовий дозвіл ПАТ «УкрСиббанк» на розкриття банківської таємниці позивач та [PERSON] не надавали. Розкриття ПАТ «УкрСиббанк» банківської таємниці ТОВ «Кей-Колект» потягнуло подальше її розголошення ТОВ «УкрБорг». ТОВ «Кей-Колект» спільно з ТОВ «Укрборг» різними способами почали вимагати від позивача квартиру, за адресою [ADDRESS], що є його приватною власністю. Дана квартира була передана в іпотеку як забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором. Листи від ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Укрборг» надходили на ім'я та адресу його померлого брата, де на даний час проживає їхня мати, [PERSON]. Внаслідок стресу, у матері позивача 30.03.2013 року трапився інсульт. Постійні незрозумілі листи, погрозливі дзвінки та смс повідомлення спричиняють позивачу, його дружині та його матері тяжкі душевні хвилювання. СМС повідомлення, крім залякувань, містять звинувачення у порушенні позивачем Кримінального кодексу України. Деякі з них містять твердження представників ТОВ «Укрборг», що квартира не є власністю [PERSON], а свідоцтво про право на спадщину підроблене. Листи, що надходять як на адресу його матері, так і за власною адресою позивача, тривалий час не дають спокою його родині. Посилаючись на ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 28, 32 Конституції України, ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про захист персональних даних», ст. 23 ЦК України, п.3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що такі дії відповідачів принижують честь, гідність, ділову репутацію та негативно відображаються на стані здоров'я позивача та здоров'я його родини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Посилалась на обставини, викладені в позовній заяві та письмових пояснень (а.с.106-109). Представник відповідачів ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Укрборг» в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Зазначає, що листи, які направлялись, носять виключно інформаційно-рекомендаційний характер. Дії ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Укрборг» не є неправомірними. Крім того, позивач не є споживачем послуг ТОВ «УкрБорг», а тому ЗУ «Про захист прав споживачів» відносно позивача ТОВ «УкрБорг» не порушено. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, просив в задоволенні відмовити. Пояснив, що договір факторингу недійсним не визнаний. Відповідно до п. 9.12 Кредитного договору, позичальник надав згоду про передачу прав та обов'язків за договором третім особам без отримання додаткової згоди позичальника. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 11163756000, відповідно до п.1.1, 1.2. умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у формі поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлюваної кредитної лінії, що дорівнює 52600 доларів США на строк з 01.06.2007 року по 31.05.2018 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії штрафи та інші платежі згідно умов договору (а.с.13-17). У забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за даним договором Банком прийнято іпотеку нерухомості, згідно договору іпотеки № 30007Z180 від 01.06.2007 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та АКІБ «»УкрСиббанк». Пунктом 21.8 зазначеного договору визначено, що Іпотекодержатель має право передавати права кредитора за цим договором третім особам (а.с.20-23). [INFO] [PERSON] помер (а.с.32), про що позивач 27.07.2010 року повідомив ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.95). 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк»» та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір факторингу № 1 (а.с.24-28), згідно умов якого Клієнт зобов'язується передати у власність Фактору, а Фактор - прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно якого у зв'язку з укладенням між Цедентом та Цесіонарієм Договору факторингу № 1 від 12.12.011 року, Цедент передає, а Цесіонарій приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку № 1 до цього договору (а.с.92-94). Листами за № 12-22/26985 від 15.12.2011 року, ПАТ «УкрСиббанк» повідомило [PERSON] та [PERSON], про відступлення права вимоги заборгованості за Кредитним договором № 11163756000 від 01.06.2007 року, укладеним між [PERSON] та Банком, по якому вони являються майновими поручителями на підставі договору № 56000 від 01.06.2007р. (а.с.37,38). Відповідно до пункту 9.12 Договору про надання кредиту № 11163756000 від 01.06.2007р., визначено, що уклавши цей Договір, Позичальник надає банку згоду: передавати права і обов'язки Банку за даним Договором третій особі, без отримання на це додаткової згоди Позичальника. Діючим законодавством України не передбачено обов'язку кредитора або особи, якій відступається право вимоги, отримувати згоду боржника на укладення такого договору. Відповідно до ст.ст. 1077-1086 ЦК України не передбачено отримання первісним кредитором письмової згоди боржника на обробку його персональних даних новим кредитором при укладенні договору факторингу, тобто передача персональних даних позивача до TOB «Кей-Колект» не є поширенням персональних даних у розумінні ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних». Крім того дані про боржника у зобов'язанні є невід'ємною частиною правовідносин при передачі права вимоги, без чого неможлива реалізація своїх прав новим кредитором. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені до ПАТ «УкрСиббанк» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Право на відшкодування моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Звертаючись до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «УкрБорг», про стягнення моральної шкоди, позивач посилається на п. 3 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч. 2, п. 2, 4 ст. 23 ЦК України, як на підставу своїх позовних вимог та зазначає, що дії відповідачів принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Згідно п. 3 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача. Згідно роз'яснень, наданих в постанові Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем по справі ТОВ «Кей-Колект»: 18.04.2014 року направлено на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.40); 19.11.2014 року направлено листа на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], яким інформують про намір направити до органів ДВС заяву про виселення із займаного майна внаслідок систематичного порушення умов кредитного договору, заяву про забезпечення позову (а.с.67, 68); 30.12.2014 року направлено листа на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], яким повідомляють про звернення стягнення на майно (а.с.87). Відповідачем по справі ТОВ «Укрборг»: 18.04.2014 року направлено листа на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], яким повідомляє, що ТОВ «Укрборг» діє від імені та в інтересах ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору про надання послуг № 6-К від 01.11.2013 р., та інформує, що ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем нерухомого майна та має намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від власного імені (а.с. 39); 18.08.2014 року направлено листа на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], яким повідомляють про наявність заборгованості по кредитному договору та про початок процесу примусового стягнення існуючого боргу (а.с.41); 16.09.2014 року направлено на ім'я [PERSON] за адресою [ADDRESS], передпродажне роз'яснення, яким повідомляють про звернення ТОВ «Кей-Колект» до Державної реєстраційної служби з метою реалізації права іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки та наявність боргу по кредитному договору (а.с.42-45); Дані листи направлялись на ім'я Позичальника по кредитному договору № 11163756000 від 01.06.2007 року [PERSON] на адресу, зазначену в кредитному договорі та на адресу майнового поручителя [PERSON], яка зазначена в іпотечному договорі. Зазначені листи не містять інформацію, яка б принижувала честь гідність та ділову репутацію позивача та членів його сім'ї. Крім того, позивач не є споживачем послуг відповідача ТОВ «Укрборг», а тому посилання на порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним. Також, в судовому засіданні позивач та його представник не довели факт вчинення будь яких дій відповідачами, які б принижували честь та гідність позивача. Позивачем не надано доказів поширення інформації відносно нього, яка б принижувала його честь, гідність та ділову репутацію стороннім особам та не надано доказів що діями відповідачів було порушено його особисті немайнові права. Позивачем не доведено в судовому засіданні факт направлення смс повідомлень та здійснення телефонних дзвінків, які б принижували його честь і гідність, працівниками ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Укрборг». Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позивачем не зазначено законних підстав та не доведено обставини на обґрунтування своїх позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed