Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання [PERSON], який помер 07 червня 2007 року, разом із померлою 23 квітня 1992 року матір'ю [PERSON] у будинку № 85 по вул. Визволення в с. Тур'я-Ремета Перечинського району Закарпатської області на день її смерті. Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2007 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку № 23 по вул. Камяна в с. Туря-Ремета Перечинського району. На вказане майно він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім вказаного будинку, після смерті його батька також залишився будинок № 85 по вул.Визволення в с. Тур'я-Ремета Перечинського району Закарпатської області, що належав бабусі. Так, [PERSON] на момент смерті матері дійсно проживав з останньою без реєстрації у спадковому будинку, відтак до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за [PERSON] не звертався. Оскільки документи у підтвердження вступу батька в управління спадковим майном його матері відсутні, внаслідок чого у нього існують перешкоди у оформленні права власності на спадкове майно [PERSON], тому просить заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] вимоги заяви підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області як заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] хворіла, їй було важко ходила, а тому до неї у будинок № 85 по вул. Визволення в с.Тур'я-Ремета Перечинського району Закарпатської області переїхав жити син [PERSON] (до цього він проживав у [INFO]). Батько заявника проживав з [PERSON] аж до її смерті, залишився там і після такої. У спадковому будинку також проживав її інший син [PERSON], однак він помер раніше матері. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що колись разом з [PERSON] навчався. Мати [PERSON] проживала окремо у старому будинку, хворіла, а тому з нею постійно проживав її син [PERSON], який доглядав за нею. Крім нього, у [PERSON] нікого не було, так як її інший син, який також проживав з нею, помер. Після смерті матері у 90-х роках [PERSON] продовжував доглядати за будинком, так як живих братів чи сестер у нього не залишилося. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (бабуся [PERSON] та матір його батька [PERSON]) на випадок смерті належний їй житловий будинок № 85 по вул.Визволення в с. Туря-Ремета Перечинського району Закарпатської області заповіла своєму сину [PERSON], про що свідчить заповіт від 24 жовтня 1990 року, посвідчений державним нотаріусом Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 55. Однак, 21 квітня 1992 року помер [PERSON], що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00018282586 від 29 червня 2017 року, а 23 квітня 1992 року померла [PERSON], що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 231356, виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 29 червня 2017 року (а. с. 5, 6, 9, 11, 19, 20). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як розяснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася 23 квітня 1992 року і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин норми ЦК УРСР. Так, згідно ч. 1 ст. 554 ЦК Української РСР в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Оскільки [PERSON] помер до відкриття спадщини за заповітом, тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом у вигляді житлового будинку № 85 по вул. Визволення в с. Тур'я-Ремета Перечинського району Закарпатської області. Також встановлено, що на час відкриття спадщини будинку № 85 по вул. Визволення в с. Тур'я-Ремета Перечинського району Закарпатської області разом із спадкодавцем [PERSON] постійно проживав її син [PERSON], що стверджується показами свідків [PERSON]А і [PERSON], а також довідкою № 856/02-27 від 30 червня 2017 року, виданою Туря-Реметівською сільською радою Перечинського району Закарпатської області (а. с. 21). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок смерті належний йому житловий будинок разом з надвірними спорудами № 23 по вул. Дзержинського в с. Туря-Ремета Перечинського району Закарпатської області та все майно, що належатиме йому на день смерті, заповів своєму сину [PERSON], про що свідчить заповіт від 21 грудня 2005 року, посвідчений секретарем виконкому Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 156/07-05 (а. с. 13). 07 червня 2007 року [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 травня 2016 року спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] є його син [PERSON], [INFO] (а. с. 8, 14). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як розяснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в сукупності, з метою захисту права заявника на оформлення спадщини, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved