Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач зазначав, що відповідач є його батьком і після досягнення ним повноліття рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2017 року з нього було стягнуто аліменти на утримання сина у звязку з навчанням останнього у вищому навчальному закладі щомісячно в розмірі 1531,00 грн., починаючи з 28 грудня 2016 року до 30 червня 2018 року. На даний час позивач продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Київський національний економічний університет імені [PERSON]» на 5-му курсі денної форми навчання, час закінчення університету 28 лютого 2020 року. 23 роки йому виповниться 15 грудня 2019 року, тому аліменти підлягають стягненню саме до цієї дати. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1600 грн., починаючи із дня предявлення позову і до 15 грудня 2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК №461870, виданим Калинівською сільською радою Броварського району Київської області 26 грудня 1996 року (а.с.3). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2017 року було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1531 грн. щомісячно, починаючи з 28.12.23016 р. до 30.06.2018 р. (а.с.4-13). 30 червня 2018 року позивач [PERSON], [INFO], закінчив Державний вищий навчальний заклад «Київський національний економічний університет імені [PERSON]» та здобув ступінь вищої освіти бакалавр (а.с.14). На даний час позивач продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Київський національний економічний університет імені [PERSON]» на 5-му курсі денної форми навчання, час закінчення університету 28 лютого 2020 року, що підтверджується довідкою №537 від 10 вересня 2018 року (а.с.15). Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У силу положень ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду із даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Частиною 2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. При цьому суд звертає увагу на правову природу даного роду аліментів, які повязуються не тільки з сплатою вартісних послуг за навчання дитини, а і її утримання в цілому у звязку з необхідністю отримання матеріальної допомоги повязаної з харчуванням, одягом, транспортними витратами. Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. На підставі викладеного, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], [INFO], аліментів на його утримання на час навчання у розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 24 вересня 2018 року і до досягнення ним 23-х років, тобто до 15 грудня 2019 року. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved