Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з спадкового майна, мотивуючи його тим, що позивач є єдиним спадкоємцем до майна померлої [INFO] його дружини - [PERSON] . Під час оформлення спадкового майна позивач дізнався про те, що на все нерухоме майно, яке належало його померлій дружині - [PERSON] , на підставі постанови Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ №20560843 від 29.04.2011 року накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження (реєстраційний номер обтяження -11539237), зареєстровано: 26.08.2011р. за №11539237 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Каменко Тетяною Павлівною відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. 23.04.2019 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУ у Дніпропетровській області із заявою про зняття арешту з майна, яке позивач має отримати у спадок від померлої дружини [PERSON] 10.06.2019р. була отримана відмова від відповідача про те, що відсутні підстави для скасування арешту, оскільки не передбачається заходів закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю. 10.07.2019 року позивач звернувся до Відповідача через свого представника, яким був направлений адвокатський. У відповідь на адвокатський запит від відповідача надійшов лист від 02.08.2019 р. № 21458, зі змісту якого вбачається, що виконавче провадження №20560843 стосується стягнення солідарно з [PERSON] на користь ВАТ «Дніпроенерго» заборгованості у розмірі 5414,50грн. Згідно виконавчого листа від 16.03.2010 №2-2859 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 13.07.2010 р. 29.04.2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження через те, що боржником заборгованість в добровільному порядку не погашена, що передбачає здійсненню заходів примусового виконання у вигляді звернення стягнення на майно боржника. 30.12.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувану згідно до п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» . Крім того, зазначено, що виконавче провадження станом на 02.08.2019р. знищено, в зв`язку із закінченням терміну зберігання (3 роки) та в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не перебуває. До листа-відповіді відповідач додав відомості до спецрозділу, згідно якого стан виконавчого провадження - «завершено». Таким чином, Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби м.Дніпро ГТУЮ було відмовлено позивачу у знятті арешту з майна і рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивач зазначає, що оскільки квартира [ADDRESS] фактично належить позивачу, однак оформити її належним чином як того передбачає чинне законодавство України позивач не має можливості, так як на все нерухоме майно накладено арешт та заборона відчуження, позивач просить зняти арешт з майна померлої громадянки України [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) та скасувати заборону на відчуження такого майна, які накладено постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділення державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Куліковського І.Є., від 29.04.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 20560843 від 29.04.2011р.. реєстраційний номер обтяження 11539237 на все майно боржника та який зареєстровано 26.08.2011 року за № 11539237 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 18 грудня 2019 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення суду. Позивач не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 березня 2010 року по справі № 2-2859/10 за позовом акціонерного товариства «Дніпроенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію, ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства «Дніпроенерго» задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго» заборгованість за використану теплову енергію за період з 01 грудня 2006 року по 31 вересня 2009 року в розмірі 5331 (п`ять тисяч триста тридцять одна) 09 копійок, витрати по сплаті судового збору в розмірі 53 (п`ятдесят три) гривні 31 копійка та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 (тридцять) гривень, а всього 5414 (п`ять тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 40 копійок. 13.07.2010 року на підставі виконавчого листа від 16.03.2010, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, державним виконавцем Белінською Ольгою Ігорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 20560843 про стягнення солідарно з [PERSON] на користь ВАТ «Дніпроенерго» заборгованості у розмірі 5414,40 грн. 26.08.2011 на підставі постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, Куліковського І.Є. , про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, реєстратором Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, зареєстровано обтяження №11539237: арешт всього нерухомого майна (невизначене майно), власником якого є [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою № 172177512 від 15.04.2019 (а.с. 11-12) та відомостями з Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.04.2019 (а.с. 13). Згідно з листом Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областівід 02.08.2019 № 21458, 30.12.2011 державним виконавцем Куліковським Ігорем Євгенійовичем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування. Виконавче провадження станом на 02.08.2019 знищено в зв`язку з закінченням терміну зберігання (3 роки) та в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не перебуває (а.с. 20). 26 лютого 2018 року [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Позивач, який доводиться чоловіком померлій [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.8), звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Каменко Т.П. з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, проте листом від 12.04.2010 (а.с. 10) приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявним арештом на усе майно [PERSON] . Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. На сьогодні, позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved