Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , в якому вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 01.10.2011 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сім`я фактично розпалась, сторони припинили родинні стосунки, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 14.09.2020 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників. У наданий судом строк своїм правом подання до суду заяви із запереченнями\~проти\~розгляду\~справи в\~порядку\~спрощеного\~позовного провадження та відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась. Позивачем також не направлено до суду додаткових доказів, які б не були додані до позовної заяви. За клопотаннями відповідача ухвалою суду від 18.01.2021 року провадження у справі було зупинено відповідно до ст. 251 ч. 1 п. 4 ЦПК України у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення. 29.01.2021 року відповідач направила до суду заяву про поновлення провадження у справі у зв`язку з недосягнення примирення сторонами та вказала про визнання позову, просила суд розглянути справу за її відсутності. 18.03.2021 року позивач направив до суду заяву про поновлення провадження у справі. Ухвалою суду від 18.03.2021 року провадження у справі поновлене. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову, оскільки за наданий судом строк відносини між сторонами не покращились, подальше примирення та перебування у шлюбі неможливе, висловив своє занепокєння поведінкою відповідача щодо нього та дітей, тому просив позов задовольнити. Відповідач, в свою чергу, заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на необхідності збереження шлюбу та сім`ї для забезпечення нормального розвитку їх неповнолітніх дітей, просила не враховувати викладені в заяві від 29.01.2021року обставини, оскільки наразі має намір й надалі перебувати у шлюбі. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 01.10.2011 року. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Як вказує ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вказує п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. В ході розгляду справи судом зупинялось провадження та сторонам надавався строк для примирення, про що просила відповідач у відповідній заяві. Таким чином, суд усіляко сприяв сторонам у примиренні, однак, подружжя [PERSON] та [PERSON] не примирилось. Оцінюючи доводи позивача, який з початку розгляду справи наполягав на задоволенні позову, та після спливу строку для примирення позов підтримав та заперечення відповідача, яка намагалась зберегти шлюб, однак, згодом повідомила суд про визнання позову та станом на час розгляду справи знову змінила свою позицію щодо розірвання шлюбу та наводила аргументи щодо необхідності його збереження, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя суперечитиме поглядам сторін та єдиним способом захисту інтересів позивача буде ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу. Тому, зважаючи на викладені обставини та досліджені докази, суд вважає за можливе розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача судового збору на свою користь, тому судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved