Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Волинського обласного санаторію матері і дитини «Турія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що працює у Волинському обласному санаторії матері і дитини «Турія». За липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2015 року позивачу не виплачувалась заробітна плата, не виплачена вона і по даний час. Таким чином, заборгованість по заробітній платі складає 6100 гривень. У відповідності до ст. ст. 116, 117 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача в її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6100 гривень та середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 21735 гривень. Вказує, що несвоєчасний розрахунок по заробітній платі призвів до душевних страждань, позивач змушена приділяти додаткових зусиль для організації свого життя та забезпечення достатнього рівня проживання сімї. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 5000 грн., яку просить стягнути з відповідача в її користь. Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та про зміну позовних вимог. Просить стягнути з відповідача в її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8336,85 гривень та 500 гривень спричиненої моральної шкоди. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти стягнення з Волинського обласного санаторію матері і дитини «Турія» в користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 8336,85 гривень та 500 гривень моральної шкоди. Суд, дослідивши дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, позивач працює у Волинському обласному санаторії матері і дитини «Турія». Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.. Судом також встановлено, що позивачу не виплачена заробітна плата за липень 2015 року, серпень 20156 року, вересень 2015 року, жовтень 2015 року, листопад 2015 року та за грудень 2015 року в загальній сумі 8336,85 гривень, що підтверджується довідкою та не заперечується представником відповідача. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 8336,85 гривень слід задовольнити у повному обсязі. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відшкодування моральної шкоди за ст. 237-1 КЗпП України передбачено у випадку порушень власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з розяснення, викладених в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, судам необхідно враховувати, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.\~\~ В ході розгляду справи судом встановлено факт порушення законних прав позивача на вчасне отримання заробітної плати. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачу спричинена, оскільки остання своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату змушена була докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином, з врахуванням вимог\~ст. 237-1 КЗпП України щодо підстав стягнення моральної шкоди та\~ст. 23 ЦК України\~щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір спричиненої моральної шкоди в сумі 500 гривень. Оскільки на підставі п. 1 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України в сумі 1378 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п.2 ч.1\~ст. 367 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішення суду при присудженні працівникові виплати заробітної плати.

Outcome: approved