Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 23.05.2015 року помер [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки, яка перейшла йому від дружини та житлового будинку з погосподарськими спорудами в с.М.Стратіївка, вул.Центральна, 355, Тростянецького району Вінницької області(1/2 належала дружині, 1/2 належить йому), а також земельної ділянки площею 1,8574га, розташованої на території Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.04.2017 року за позивачем визнано право власності на частину спадкового майна, а саме земельної ділянки, належну дружині та житлового будинку. Згодом позивач дізнався про існування у покійного діда [PERSON] земельної ділянки площею 1,8574га, Позивач прийняв спадщину, звернувшись у встановлений термін до нотаріальної контори, коли звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, отримав відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому позивач змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним в порядку спадкування права власності на земельну ділянку площею 1,8574га, яка знаходиться на території Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі договору, в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач представник Новоободівської сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнають, просять розглянути справу в їх відсутності. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №312111, виданого 25.05.2015 року та зареєстрованого виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер 23 травня 2015 року.(а.с.14). Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.04.2017 року по справі №147/1395/16-ц визнано право власності на спадкову масу, що залишилась після смерті [PERSON] Встановлено факт вчасного прийняття спадщини. Прийнято відмову інших спадкоємців від спадщини після смерті [PERSON] (а.с.7-9). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивачем ставиться вимога про визнання права власності на земельну ділянку. про існування якої він довідався нещодавно, однак оригінал правовстановлюючого документа на неї втрачено. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді відмови приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] за №14/02-14 від 21.06.2017 року випливає, що позивач [PERSON] має право на визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] за законом, однак за відсутності правовстановлюючих документів не має змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.13). Оголошення в газеті «Тростянецькі вісті» від 12.05.2017 року вказує на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №809399, виданий на імя [PERSON] втрачено.(а.с.4). Довідкою №497 від 10.05.2017 року, виданою виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області підтверджено, що земельна ділянка площею 1,8574га, розташована на території Новоободівської сільської ради Тростянецького району дійсно належала [PERSON], померлому 23.05.2015 року, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №809399.(а.с.10). Крім того, даний факт належності померлому земельної ділянки та видачі державного акта підтверджено відповіддю відділом у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області(а.с.11). Пунктом 3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4- 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що «Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності ма земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз»яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України, за якою, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, позивач дійсно являється спадкоємцем після смерті діда [PERSON], тому має всі підстави для визнання за ним права власності на земельну ділянку, розташовану на території Новоободівської сільської ради Тростянецького району. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved