Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Посилався, що на підставі рішення Кегичівського районного суду Харківсьбкої області від 25.08.1998р. з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі1/ 4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/ 4 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 14.08.1998р. і до повноліття дитини. З січня 2007р. позивач мешкає з гр. [PERSON], 06.12.2009р. в них народився син [PERSON]. На теперішній час позивач не працює, його матеріальне становище значно погіршилося. Він зобовязаний надавати матеріальну допомогу молодшій дитині, а тому не в змозі виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі, встановленому рішенням суду. На підставі наведеного, посилаючись на положення ч.1 ст.192 СК України, [PERSON] просив суд зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], 14.04.1997р. народження, до 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менш встановленого законодавством мінімуму. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду письмову заяву розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала. Зазначала, що доводи позивача про зміну матеріального стану в звязку із народження ще однієї дитини та труднощі у звязку з цим у сплаті аліментів у визначеному судом розмірі є безпідставними. Так [PERSON] мав заборгованість по аліментам ще до народження дитини. Крім того , [PERSON] посилалася на те, що на теперішній час син [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, яку надає йому відповідачка. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.10). Після розірвання шлюбу між сторонами дитина мешкає разом з відповідачкою що підтверджується довідкою про реєстрацію від 03.02.2015р. (а.с.34) На підставі рішення Кегичівського районного суду Харківсьбкої області від 25.08.1998р. з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/ 2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 14.08.1998р. і до повноліття дитини (а.с.6-7). Виконавчий лист з примусового виконання зазначеного рішення перебув на примусовому виконанні в ВДВС Новоайдарівського РУЮ ГУЮ у Луганській області. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.01.2012р. по 31.01.2015р. станом на 03.02.2015р. заборгованість з аліментів [PERSON] складає 3700,07 грн. (а.с. 61-62). Положеннями ч.1 ст.192 СК України , на яку при зверненні із позовом посилався позивач [PERSON], передбачає можливість зменшення або збільшення згодом за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів їхнього розміру, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя когось із них. У разі задоволення позову аліменти у зміненому розмірі будуть стягуватись від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня предявлення позову. Як встановлено у судовому засіданні 14.04.2015р. [PERSON], [INFO], вже досяг повноліття. Відповідно до положень п.6) ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Таким чином, виконавче провадження з примусового виконання рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 25.08.1998р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на час вирішення зазначеного позову виконанню не підлягає через закінчення строків для стягнення аліментів в звязку із досягненням [PERSON] повноліття. У відповідність до положень ч.4 ст.194 СК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за аліментами в разі наявності зазначеної на час досягнення дитиною повноліття. З врахуванням наведеного вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed