Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», третя особа Державний реєстратор Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванов І.В. про скасування державної реєстрації право власності, поновлення державної реєстрації право власності. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 вересня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Іпотечний договір , згідно якого, позивач передав у іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. Державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Івановим І.В. було внесена запис до Державного реєстру речових прав на підставі його рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Новим власником квартири за адресою: [ADDRESS] зазначено ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест». Заявник зазначив, що державним реєстратором було порушено приписи Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому його дії вважає протиправними. На даний час позивач не має можливості розпоряджатися своєю нерухомістю, так як новий власник, вказаний у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно перешкоджає йому в цьому. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача надала суду заяву, згідно якої, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (надалі - позивач) був укладений договір про надання кредиту №014/0034/74/82386, відповідно до умов якого банк надав останньої кредит у сумі 836969,00 гривен, з сплатою процентів за використання кредиту у розмірі 1.5 % відсотків річних з кінцевим терміном повернення 19 вересня 2027 року (далі - Кредитний договір). Кредит був наданий позичальнику для особистих потреб, а саме для придбання нерухомості. У забезпечення вищезазначеного кредитного договору позивач передав в іпотеку на підставі договору від 20.09.2007 року, квартиру яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Так, підставою звернення позивача до суду стало те, що позивач випадково дізнався, що 06.06.2018 року, державний реєстратор, Крижанівської сільської ради Лиманського районну Одеської області, Іванов Ігор Володимирович здійснив зміну право власника квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить позивачу, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» шляхом внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно а саме, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41512292 від 09.06.2018 13:25:48. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, позивач при зверненні до суду вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема принцип диспозитивності, який відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із змісту ч. 2ст.5 ЦПК України вбачається, що суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону лише у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду. Відповідно до ч. 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 4.1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень у відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулюються цим законом. Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами 1, 2 статті 3 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з п. 61 порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Постанови кабінету міністрів №1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Позивач вважає, що було порушено порядок для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та не виконано 1-2 пункт, а саме жодної письмової вимоги про усунення порушень він не отримував. У відзиві на позов відповідач стверджує, що усі вимоги законодавства виконав. Суд ставиться до доводів відповідача критично, виходячи з наступного: Згідно з додатків до відзиву вбачається, що 26 лютого 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором №014/0034/74/82386 від 19.09.2007 року на користь ПАТ «ОКСІ БАНК», однак того же дня 26 лютого 2018 року ПАТ «ОКСІ БАНК» також відступив право вимоги за кредитним договором №014/0034/74/82386 від 19.09.2007 року на користь відповідача - ТОВ « Фінансова компанія «Алькор Інвест». Згідно з п. 8.6 договору іпотеки від 20.09.2007 року, відомості про відступлення прав вимоги іншому кредитору підлягають державної реєстрації у встановленому законом порядку. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити у п'ятиденний строк іпотекодавця про відступлення прав за цим договором і права вимоги за кредитним договором. Надані в додатках до відзиву повідомлення про зміну кредитора, не заслуговують на увагу, в зв'язку з тим , що у повідомленнях відсутня дата документа та немає жодних доказів, що до її відправлення та отримання позивачем. Таким чином, позивача жодним чином не повідомили про відступлення прав вимоги іншому кредитору, що є порушенням умов договору іпотеки від 20.09.2007 року. Також, не заслуговує до уваги лист-вимога від 06.03.2018 року, щодо негайного погашення заборгованості у 30-денний термін, виходячи з наступного: Лист-вимога була відправлена з описом вкладення повідомленням №030610690388 від 06.03.2018 року на адресу [ADDRESS], рекомендоване повідомлення про вручення №6504513914393 від 05.03.2018 року, направлене за адресою [ADDRESS], яке нібито було вручена представнику позивача за довіреністю, дата відправлення 05.03.2018 року, однак лист - вимога датована 06.03.2018 роком а відправлено було 07.03.2018 року. Таким чином, не має жодних підтверджень, що лист-вимога була вручена позивачу, як цього вимагає п. 61 Постанови Кабінету Міністрів №1127 порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Суд ставиться критично до наданих доказів відповідачем, в ході розгляду справи встановлено, що додатки до відзиву наданих відповідачем суду, відрізняються від наданих додатків до відзиву позивачу, також відсутні документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Згідно з нормами п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України є обов'язковим при подачі відзиву до суду. Суд не бере до уваги лист-вимогу від 05.03.2018 року наданою з заявою про розгляд справи за відсутністю відповідача від 28.082018 року, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 9 ст. 87 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до ч. 10 ст. 87 ЦПК України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. До того ж, надаючи копію листа та повідомлення про вручення відповідачем не надано опису відправлення, тож фактично суд не може констатувати факт направлення на адресу позивача саме наданого до суду повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 29.12.2013 року. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що проведення Державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Івановим І.В. державної реєстрації на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] вчинено без достатніх правових підстав з порушенням вимог чинного законодавства, що є підставою для її скасування та поновлення державної реєстрації права власності на зазначену квартиру за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved