Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної самовільним знесенням нежитлового приміщення, паркану та незаконне капітальне будівництво нового паркану. Позовну заяву мотивує тим, що є землевласником земельної ділянки площею 0,1368 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Великий Омеляник по вул. Набережній 19 Луцького району Волинської області. На підставі рішення Заборольської сільської ради від 21 травня 2010 року № 47/15 проведено встановлення та закріплення на місцевості меж земельної ділянки. В 2013 році [PERSON], яка діє від імені [PERSON], звернулась до прокуратури Волинської області щодо можливого шахрайства та знищення майна сусідом [PERSON], який самовільно зніс нежитлове приміщення (гараж) загальною площею 13,5 кв.м., оціночна вартість якого становить 25\~597,00 грн. та сарайлітню кухню, оціночна вартість якої становить 64\~067,00 грн. Це самовільне знесення відбувалось без необхідних дозволів і документів, чим були порушені права [PERSON] Крім того, [PERSON] без відповідних дозволів та погоджень із державними органами самовільно та незаконно побудував паркан, при будівництві якого самочинно зніс паркан побудований за кошти [PERSON] На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь у порядку заподіяної матеріальної шкоди за знесення нежитлового приміщення (гаража) загальною площею 13,5 кв.м. - 25 597,00 грн. та за знесення сараю-літньої кухні - 64\~067,00 грн., судові витрати по справі. Представник позивача, в судове засідання не зявився подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, зокрема через розміщення оголошення в пресі. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1368 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Великий Омеляник по вул. Набережній 19 Луцького району Волинської області (а.с. 35). З копії технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду по вул. Набережна 19 в селі Великий Омеляник Луцького району Волинської області вбачається що на вказаній земельній ділянці розташовані житловий будинок, сіни, сходи, сарай-літня кухня, погріб з шийкою та гараж (а.с. 20-22). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 3 ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] самовільно зніс нежитлове приміщення (гараж) та сарай-літню кухню, які належать на праві власності та знаходяться на земельній ділянці, яка належить [PERSON] Відповідно до п.п. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Згідно висновку № 7589 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.06.2015 року оціночна вартість гаража становить 25\~597,00 грн., а оціночна вартість сарая-літньої кухні становить 26\~067,00 грн. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України.) Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ст. 212 ЦПК України). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов'язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу по наявних у ній доказах. Докази, які б свідчили про правомірність дій [PERSON] в матеріалах справи відсутні. Таким чином, з врахуванням наведеного, на думку суду, вимога [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди за знесення нежитлового приміщення (гаража) загальною площею 13,5 кв.м. в розмірі 25 597,00 грн. та за знесення сараю-літньої кухні в розмірі 64\~067,00 грн. підлягає до задоволення. Підлягає, також, до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача в користь позивача понесених витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішення. Ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених судових вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Визначаючи розмір витрат на правову допомогу адвоката, які слід стягнути з відповідача, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості і враховує складність справи, участь представника позивача [PERSON] в судовому засіданні та ту обставину, що позов задоволено повністю. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути суму в розмірі 896,64 грн. понесених витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved