Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Спадкоємцями першої черги також є [PERSON] дружина спадкодавця, [PERSON] син, [PERSON] син. [PERSON] на підставі заяви, справжність підпису на якій засвідчено 04 жовтня 2017 року секретарем виконавчого комітету Стрілковицької сільської ради Герчак М.Й. за реєстровим №103, заявила, що відмовляється від обов'язкової частки спадщини після смерті чоловіка [PERSON] на користь їх сина [PERSON]. [PERSON] на підставі заяви, справжність підпису на якій засвідчено 23 жовтня 2017 року секретарем виконавчого комітету Стрілковицької сільської ради Герчак М.Й. за реєстровим №124, заявив про свою відмову від спадщини після смерті батька [PERSON]. [PERSON] на підставі заяви, справжність підпису на якій засвідчено 23 жовтня 2017 року секретарем виконавчого комітету Стрілковицької сільської ради Герчак М.Й. за реєстровим №123, заявив про свою відмову від спадщини після смерті батька [PERSON]. [PERSON] до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним були зареєстровані наступні особи: [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] внук. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS], який відносився до суспільної групи колгоспний двір. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як майно належало померлому та іншим членам колгоспного двору і частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. [PERSON], як голові колгоспного двору 27 липня 1988 року виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради було видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок на підставі рішення виконавчого комітету Самбірського районного виконавчого комітету. Право власності зареєстроване Самбірським МБТІ 27 липня 1988 року в реєстрову книгу 105. Проте у вказаному свідоцтві номер будинку вказано 110 замість вірного 118. Станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року в цьому будинку проживали наступні особи: [PERSON] - голова колгоспного двору, який помер [INFO], [PERSON] -дружина, [PERSON] - син. Отже, на момент припинення колгоспного двору його членам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказане майно належало на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/3 частині вказаного будинку, і після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину цього будинку. З врахуванням наведеного, просив визнати за ним право власності на 1/3 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. В подальшому позивачем подано позовну заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про збільшення позовних вимогшляхом визнання за ним права власності на цілий житловий будинок, з яких: 1/3 в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO] та 2/3 як частка в майні колишнього колгоспного двору. Також зазначив, що [PERSON], мати позивача, питання про визначення частки в майні колгоспного двору, про виділ чи поділ колгоспного двору не ставила та неодноразово зазначала, що відмовляється від частки в майні колгоспного двору. Позивач [PERSON] у підготовчому засіданні підтримав позов з обставин викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник позивача [PERSON] у підготовчому засіданні подав позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у підготовчому засіданні визнали позов, згідні на його задоволення. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, подав заяву про неможливість явки до суду в засідання по стану здоров'я та визнання позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO] відомо, що [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років в с. Ваньовичі, Самбірського району, Львівської області. ( а.с. 9 ). Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується на підставі свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 26 серпня 1971 року Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, де зазначено, що [PERSON], народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 10). Спадкоємцями першої черги також є [PERSON] дружина спадкодавця, [PERSON] син, [PERSON] син. [PERSON] на підставі заяви, справжність підпису на якій засвідчено 04 жовтня 2017 року секретарем виконавчого комітету Стрілковицької сільської ради Герчак М.Й. за реєстровим №103, заявила, що відмовляється від обов'язкової частки спадщини після смерті чоловіка [PERSON] на користь їх сина [PERSON]. (а.с.11). Факт реєстрації шлюбу між ними підтверджується на підставі свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 11 листопада 1962 року Мариновським бюро ЗАГСу Березовського району Одеської області, де зазначено, що [PERSON] [INFO], зареєстрував шлюб 11 листопада 1962 року з [PERSON] [INFO], прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (актовий запис №33.) (а.с. 12). [PERSON] на підставі заяви, справжність підпису на якій засвідчено 23 жовтня 2017 року секретарем виконавчого комітету Стрілковицької сільської ради Герчак М.Й. за реєстровим №124, заявив про свою відмову від спадщини після смерті батька [PERSON]. (а.с. 14). Факт родинних відносин між ним та спадкодавцем підтверджується на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10 листопада 1963 року Мариновським бюро ЗАГСу Березовського району Одеської області, де зазначено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 15). [PERSON] на підставі заяви, справжність підпису на якій засвідчено 23 жовтня 2017 року секретарем виконавчого комітету Стрілковицької сільської ради Герчак М.Й. за реєстровим №123, заявив, про свою відмову від спадщини після смерті батька [PERSON]. (а.с. 16). Факт родинних відносин між ним та спадкодавцем підтверджується на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20 жовтня 1966 року Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, де зазначено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 17). [PERSON] до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним були зареєстровані наступні особи: [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] внук. Вказане підтверджується на підставі довідки №1723, виданої 04 жовтня 2017 року Стрілковицькою сільською радою. (а.с. 18). Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS], який відносився до суспільної групи колгоспний двір. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як майно належало померлому та іншим членам колгоспного двору і частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. (а.с. 26). [PERSON], як голові колгоспного двору 27 липня 1988 року виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради було видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок на підставі рішення виконавчого комітету Самбірського районного виконавчого комітету. Право власності зареєстроване Самбірським МБТІ 27 липня 1988 року в реєстрову книгу 105. Проте у вказаному свідоцтві номер будинку вказано 110 замість вірного 118. (а.с. 22). У довідці №1780 виданої 11.10.2017 року Стрілковицькою сільською радою зазначається, що згідно запису в погосподарській книзі №2 по селу Ваньовичі за [PERSON] рахується житловий будинок [ADDRESS], а житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 21). Згідно даних Самбірського МБТІ про зареєстрованих власників станом на 01.01.2013 року [ADDRESS] належав [PERSON], як голові колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого Стрілковицькою сільською радою на підставі рішення Самбірського районного виконкому від 16 червня 1988 року за реєстровим №182. (а.с. 20). Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №111001658 від 18 січня 2018 року, будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності та 1/3 зареєстрована за [PERSON]. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №111001823 від 18 січня 2018 року, відсутні відомості щодо реєстрації права власності на будинок [ADDRESS]. (а.с. 24-25). З аналізу поданих документів можна зробити висновок, що не дивлячись на розбіжність в номері будинку, [PERSON], як голові колгоспного двору належав [ADDRESS] і його частка в майні колгоспного двору підлягає спадкуванню. Згідно технічного паспорту житловий будинок 1966 року забудови, матеріал забудови - дерево, відсоток фактичного зносу становить 31 відсотків. Житловий будинок має загальну площу 119,4 кв., житлову 52,3 кв.м., до господарських будівель стайня, позначена на плані Б, стодола, позначена на плані В, вбиральня, позначена на плані Г, літня кухня , позначена на плані Д, гараж, позначений на плані Е, криниця , позначена на плані К, огорожа 1-2. Інвентаризаційна вартість будинку становить 345 901,00 гривень. (а.с. 27-31). Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 цього Кодексу, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Станом на 01 липня 1990 року та 15 квітня 1991 року в цьому будинку проживали наступні особи: [PERSON] - голова колгоспного двору, який помер [INFO], [PERSON] -дружина, [PERSON] - син. Вказане підтверджується на підставі довідки №1723, виданої 04 жовтня 2017 року та довідки №1781, виданої 11.10.2017 року Стрілковицькою сільською радою. Отже, на момент припинення колгоспного двору його членам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказане майно належало на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/3 частині вказаного будинку, і після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частину цього будинку. Частиною 1 ст.1296 ЦК України 2004 року передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як зазначалося вище, нотаріус відмовив спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно викладеного у позовній заяві та підтриманого сторонами в судовому засіданні, [PERSON], мати позивача, питання про визначення частки в майні колгоспного двору, про виділ чи поділ колгоспного двору не ставила та неодноразово зазначала, що відмовляється від частки в майні колгоспного двору. У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України, право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно п.4 ч.1ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд дійшов до висновку, що пред'явлений [PERSON] позов підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених ним позовних вимог.

Outcome: approved