Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просить суд ухвалити рішення яким визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з сином [PERSON], [INFO] - кожну суботу місяця з 12.00 до 18.00 год., за місцем проживання та перебування батька без присутності матері [PERSON]; спільний відпочинок: одну неділю в першій половині літніх канікул дитина проводить з батьком без присутності матері [PERSON]; необмежене спілкування з сином [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Також просить одночасно заборонити відповідачці [PERSON] чинити перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON], [INFO] та витребувати у відповідачки номер телефону неповнолітнього сина і зобовязати її повідомляти новий номер у разі змін. При цьому позивач посилається на те, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення суду від 05 вересня 2012 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який постійно проживає з матірю. Позивач зазначив, що після розлучення відповідачка усілякими способами перешкоджає йому спілкуватись з сином та настроює дитину проти нього. На думку позивача, створення відповідачкою штучних перешкод у спілкуванні з сином є недопустимим та порушує його права, як батька та суперечить інтересам дитини, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просили їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні, яке відбулося 15 січня 2016 року не заперечувала проти зустрічі позивача з сином, зазначила, що з її боку ніяких перешкод не чиниться, однак ці зустрічі повинні відбуватись за бажанням дитини. В останні судові засідання відповідачка та її представник не зявились, повідомлялись належним чином. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні підтримала висновок Київської районної адміністрації ОМР від 09 листопада 2015 року. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не зявився, повідомлявся, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей ОМР. Також у заяві зазначено, що Висновок від 08 жовтня 2015 року №6803 служби у справах дітей ОМР підтримують та вважають можливим визначити способи участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], шляхом його систематичних побачень кожної суботи та неділі з 15.00 до 18.00 годин. Спілкування [PERSON] з неповнолітнім [PERSON], [INFO], має відбуватись за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини з урахуванням режиму дня неповнолітнього. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вислухавши неповнолітнього [PERSON], суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 2000 року та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2012 року шлюб укладений між сторонами був розірваний (цивільна справа №1512/9500/2012). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №329 Відділу реєстрації актів громадянського стану Малиновської райадміністрації виконкому Одеської міськради від 24 травня 2000 року). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матірю за адресою: [ADDRESS]. Згідно до ч.ч. 1- 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Судом встановлено, що позивач має намір спілкуватися з сином, проводити спільно з ним час, надавати матеріальну допомогу на його утримання, піклуватися про його фізичний, духовний та моральний стан. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Висновком Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 09 листопада 2015 року № 2218/01-11 був визначений порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних побачень кожної суботи та неділі з 15 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин. Спілкування [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], має відбуватись за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини, з урахуванням особливостей неповнолітнього відповідно до віку та його бажання. Частиною 1 та частиною 2 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Однак, ст. 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Слід зазначити, що при складанні висновку Київською районною адміністрацією ОМР, була зясована думка дитини та її ставлення до батька. Також, зі згоди представника Київської районної адміністрації, сторін, в присутності спеціаліста [PERSON] та за своєю згодою в судовому засіданні, яке відбулося 02 червня 2016 року, була заслухана думка неповнолітнього [PERSON], [INFO], який зазначив, що на даний час він немає бажання зустрічатися та спілкуватись з батьком навіть по телефону. В подальшому він не виключає можливість спілкування, якщо батько буде з повагою ставитись до його думки. При таких обставинах, з урахуванням висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 09 листопада 2015 року № 2218/01-11, думки дитини, суд вважає, що вимоги [PERSON], щодо його участі у спілкуванні, вихованні дитини і спільний відпочинок в період літних канікул можливо задовольнити при наявності при цьому згоди дитини. Щодо позовних вимог про необмежене спілкування з сином [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, а також заборони відповідачці чинити перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON] та витребування у відповідачки номеру телефону неповнолітнього сина, зобовязання її повідомляти новий номер у разі змін, суд вважає вимоги не доведеними та необґрунтованими на законі, оскільки при наявності бажання спілкування у дитини з батьком, [PERSON] самостійно може надати номер телефону, електронні та інші засоби звязку, крім того вислухавши пояснення дитини, суд приходить до висновку, що [PERSON] має свою особисту думку відносно можливості спілкування з батьком, ніяких перешкод з боку матері йому не чиниться і бажання спілкування з батьком повинно бути вільним, так як здійснення батьками своїх прав та виконання своїх обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Outcome: partial