Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» з вимогою визнати виконавчий напис №886, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семенова Г. В. від 14 квітня 2017 року таким, що не підлягає виконанню. 02 листопада Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залучення у якості третьої особи [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що 22 травня 2014 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Кредитний договір №500011914, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалось надати позивачу кредит в сумі 330 230,44 грн., що в еквіваленті сума кредиту в доларах США - 27045,90 доларів США, та Додатковий кредит в сумі 127374,70 грн., що в еквіваленті сума додаткового кредиту в доларах США - 27045,90 доларів США, строк кредитування 60 місяців під 9,90% річних, з цільовим використанням кредиту - для придбання транспортного засобу. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 28 травня 2014 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Договір застави транспортного засобу №50011914, де предметом застави виступає автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов [NUMBER], рік виробництва 2014, державний номер - [NUMBER]. 14 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г. В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №886, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов [NUMBER], рік виробництва 2014, державний номер - [NUMBER], який належить на праві приватної власності позивачу. На думку позивача, оскільки обтяжувач (ТОВ «Порше Мобіліті») до початку процедури звернення стягнення в Держаавному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження не зареєстрував що є беззаперечною підставою вважати, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» Безвершенко О. О. в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, які приєднано до справи. (а.с.38-75). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Г. В. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20 травня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Кредитний договір №500011914, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалось надати позивачу кредит в сумі 330 230,44 грн., що в еквіваленті сума кредиту в доларах США - 27045,90 доларів США, та Додатковий кредит в сумі 127374,70 грн., що в еквіваленті сума додаткового кредиту в доларах США - 27045,90 доларів США, строк кредитування 60 місяців під 9,90% річних, а позичальник зобов'язувався своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інших платежів згідно загальних умов кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов [NUMBER], рік виробництва 2014, державний номер - [NUMBER]. (а.с. 5). В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 28 травня 2014 року між позивачем та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Договір застави транспортного засобу №50011914. (а.с.12-13) Відповідно до предмету договору застави, Заставодавець з метою забезпечення виконання викладених нижче зобов'язань заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов [NUMBER], рік виробництва 2014, державний номер - [NUMBER]. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно пп. 5.1, 5.2, 5.4 Договору застави, Заставодержатель має право задоволення своїх позовних вимог за цим Договором та за Кредитним договором, яке виникає у Заставодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) Заставодавцем своїх зобов'язань перед Заставодержателем за Кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим Договором, при простроченні належного та згідно з розділом 4 цього Договору. Задоволення позовних вимог Заставодержателя здійснюється, зокрема, шляхом звернення стягнення на Предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що 14 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г. В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №886, про стягнення із заставодавця [PERSON] На користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмета заставу - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Passat, кузов [NUMBER], рік виробництва 2014, державний номер - [NUMBER], який належить на праві приватної власності позивачу, запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» несплачених чергових платежів, штрафні санкції за період з 20 травня 2014 року по 16 лютого 2017 року, сума поточної заборгованості станом на 16 лютого 2017 року становить 438342,47 грн., тьа складається з: несплачених чергових платежів у розмірі 42355,60 грн., суми кредиту до повернення - 375076,60 грн., компенсація страхових платежів - 20910,27 грн.. (а.с. 12) Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Обгрунтовуючи підстави звернення з вимогами визнати виконавчий напис №886, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г. В. від 14 квітня 2017 року таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається на те, що обтяжувач (ТОВ «Порше Мобіліті») до початку процедури звернення стягнення не зареєстрував відомості в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення прав кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення прав кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як передбачено ст. 27 Закону України «Про забезпечення прав кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 16 лютого 2017 року (вих.№50011914) ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу [PERSON] вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Порше мобіліті» вимагало від [PERSON] дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі відповідно до умов договору, яка станом на поточну дату становила 436144,19 грн., яка включає: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту у розмірі - 372878 грн. 32 коп., несплачених чергових платежів (прострочена сума основного боргу) у розмірі - 42355,60 грн., штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору - 0,00 грн., витрат понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості Позичальника у відповідності до Договору - 0,00 коп., штрафу за порушення вимог щодо страхування майна у розмірі 15% від суми Кредиту - 0,00 грн., компенсації страхових платежів відповідно до ст. 5.6 Договору - 20910,27 грн., який отримано позивачем 09 березня 2017 року, що підверджується зворотним повідомленням відправвлення поштогвого переказу (а.с. 64-67) Здійснюючи виконавчий напис, нотаріус керується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, та Законом України «Про нотаріат», відповідно до вимог вищезаначених нормативних актів, нотаріус здійснюючи виконавчий напис, повинен перевірит подані документи, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, отримання позивачем письмової вимоги. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, в обов'язки нотаріуса не входить превірка відмостей про наявності інформації щодо внесення в Державний реєстр відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, є безспірною, оскільки розмір боргових зобов'язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, є тотожною сумі боргу, яка вказана у письмовій вимозі, яка отримана позивачем, крім того виконавчий напис нотаріуса був вчинений зі спливу 30 денного строку від дня отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Враховуючи, що звернення стягнення на предмет застави мало місце у позасудовому порядку, заставодавець мав можливість висувати свої заперечення щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, вчинення якого, не вплинуло на права та обов'язки заставодавця. Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статі 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законами України. Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», треті особи: [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Семенова Ганна Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed