Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, шляхом полагодження та повернення власнику металевого бака. Позов мотивовано тим, що між сторонами існує конфлікт щодо користування нерухомим майном, а саме будинком [ADDRESS] . Позивач в перших числах червня 2020 привіз металевий бак, який вигрузив на території вищевказаного домоволодіння. 10.06.2020 позивач виявив, що бак відсутній, а тому звернувся до правоохоронних органів, оскільки вважав, що бак викрали. З відповіді начальника Хмільницького ВП від 24.06.2020 дізнався, що металевий бак розібрав на частини, які склав в гаражі, його син - [PERSON] . За таких обставин позивач просить зобов`язати відповідача відшкодувати майнову шкоду, заподіяну незаконним заволодінням та пошкодженням належного позивачу металевого баку, шляхом його полагодження та повернення власнику. Ухвалою суду від 12.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 31.08.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи якого зводяться до того, що позивачем не доведено обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, зокрема того, що саме позивач є власником спірного металевого бака, а також щодо незаконного заволодіння відповідачем цим майном. За таких обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позову. 14.09.2020 до суду надійшла відповідь на відзив узагальнені доводи якої зводяться до того, що відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України спірний металевий бак вважається набутим позивачем правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує того, що саме він розібрав спірний металевий бак на складові частини, чим завдав позивачу майнової шкоди. За таких обставин позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 14.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали свої вимоги та просили задовольнити позов. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини та спір щодо користування майном. Вкзане стало підставою для звернення позивача 16.05.2020 до Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області із письмовою заявою про те, що відповідач не впустив його до домогосподарства, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 7). 30.05.2020 відповідач письмово зобов`язався не перешкоджати позивачу проживати у вищезазначеному будинку (копія на а.с. 8). Листом Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області № 7162/222/01-2020 від 24.06.2020 (а.с. 5) позивачу, у відповідь на його звернення, повідомлено, що металевий бак розібрав та склав у гаражне приміщення [PERSON] , оскільки даний бак знаходився посеред подвір`я та заважав проїзду автомобіля на територію домогосподарства. Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~4\~статті 22\~ЦК України,\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування.\~Збитками є: 1)\~втрати,\~яких особа\~зазнала у\~зв`язку\~зі знищенням\~або пошкодженням\~речі,\~а також\~витрати,\~які особа\~зробила або\~мусить зробити\~для відновлення\~свого порушеного\~права (реальні\~збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Для настання деліктної відповідальності за статтею 1166 ЦК\~України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Незважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відповідно до\~частини третьої статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 77, 78\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини шостої статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником спірного металевого бака, який був розібраний відповідачем, внаслідок чого позивачу було завдано майнової шкоди. Однак дані доводи, а також наявність шкоди, протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою відповідача не підтверджені та не доведені належними та допустимими доказами. Як в позовній заяві, так і в судовому засіданні позивач зазначив, що він до 2003 року був власником 37/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Між позивачем та його сином, відповідачем у справі, [PERSON] існує спір щодо користування цим будинком. Позивач стверджує, що привіз металевий бак та залишив його на подвір`ї цього будинковолодіння, а 10.06.2020 вранці виявив, що бак відсутній. Суд приймає до уваги те, що а ні позивачем, а ні його представником не доведено належними та допустимими доказами належність позивачеві металевого бака, а також перевезення цього бака на подвір`я будинковолодіння [ADDRESS] , не доведено наявність шкоди, а також протиправної поведінки відповідача, а також причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою відповідача. Не доведеним є також місцезнаходження частин металевого бака, а також можливість відновлення його цілісності у спосіб, про який просить позивач. Суд приймає до уваги що лист Хмільницького ВП від 24.06.2020 має лише інформаційний характер. Інших доказів на пітдвердження своїх доводів позивачем не надано, клопотання про витребування доказів не заявлялися. Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позову. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 22, 319, 386, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed