Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення зі [PERSON] боргу в сумі 257423,80 грн, а також судових витрат по справі. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 7 листопада 2018 року [PERSON] отримав від нього в борг грошові кошти в сумі 9250 доларів США. Сума боргу за зобов`язаннями основного боргу в розмірі 9250 доларів США з урахуванням курсу долара (на 10.09.2020 року - 27,8296 грн) становить 257423,80 грн. На прохання про добровільну сплату заборгованості кошти відповідач не повернув, повідомивши, що у нього на праві власності є земельна ділянка, після продажу якої він розрахується, однак на даний час жодних коштів [PERSON] не повернув. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але позивач подав до суду заяву, згідно з якою позовні підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за відсутності сторони позивача (а.с.35). Відповідач на розгляд справи не з`явився, хоча належним чином був неодноразово повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с.22,24,25,32,33). Про причини неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання чи відзиву на позов до суду не подавав. За таких обставин, за наявної згоди позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2018 року відповідач [PERSON] надав розписку про те, що він взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 9250 доларів США та зобов`язався повернути борг (а.с.34). Тож, у зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення позики станом на 10.09.2020 року (курс долара - 27,8296 грн) відповідач [PERSON] має перед позивачем заборгованість розміром 257423,80 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Як вбачається з положень ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст.640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. З наявної в матеріалах справи оригіналу розписки від 07.11.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобов`язався повернути борг позивачу [PERSON] . Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу. Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12. На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 07.11.2018 року. Ці обставини, з урахуванням вимог ст.545 ЦК України, свідчать про невиконання [PERSON] боргового зобов`язання перед [PERSON] . Встановивши наявність складеної відповідачем розписки про отримання в борг у позивача коштів, факт не повернення цих коштів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики, у зв`язку з чим даний позов беззаперечно підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то і судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 2994,65 грн (2574,25 грн - судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, 420,40 грн - судовий збір, сплачений позивачем при подачі заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного та

Outcome: approved