Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтований наступними обставинами. [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 2013 року. Ця кімната знаходиться в гуртожитку у комунальній власності і знаходиться на балансі КП «ЖКС «Черьомушки». Зараз позивач підготовлює документи для оформлення права власності на вищевказане жиле приміщення. Крім позивача у кімнаті зареєстрований, але не проживає понад двох років [PERSON] Реєстрація відповідача створює проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг, тому позивач змушений звернутися за захистом свої прав до суду. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Позивач та його представник в останнє судове засідання не з`явились, представник позивача подав до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позов до суду не надав, в судове засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав. Представник третьої особи - Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти позову, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що кімната за адресою: [ADDRESS] знаходиться в гуртожитку у комунальній власності і знаходиться на балансі КП «ЖКС «Черьомушки». З ордеру на житлову площу в гуртожитку № 87 від 18 квітня 2013 року вбачається, що [PERSON] надано право на зайняття з сім`єю з 1 особи житлову площу в гуртожитку [ADDRESS] Із довідки виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію від 04 жовтня 2018 року вбачається, що у вказаній площі проживає та зареєстрований [PERSON] , в графі сусіди по квартирі зареєстровано відповідача [PERSON] Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області [PERSON] . дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] не проживає. Вказане вище також підтверджується Актом про не проживання, складеного суcідами позивача: [PERSON] , [PERSON] .. Суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] , будучи зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , не проживає за зазначеною адресою, що надає позивачу право звертатися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із припиненням права користуванням жилим приміщенням, а тому регулюються Розділом ІІІ Главою 2 Житлового Кодексу УРСР. Відповідно до ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Задовольняючи позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved