Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом стягнення безпідставно списаної, помилково перерахованої та перерахованої внаслідок порушення розпорядження клієнта суми грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями банку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив наступне. 28 жовтня 2013 року позивач мав на меті здійснити SWIFT платіж міжнародного характеру на суму 1400 доларів США, для чого звернувся за допомогою працівників банку до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 57. Через карту [NUMBER], видану ПАТ КБ «Приватбанк» позивачеві, операціоніст Банку здійснила запит на переказ SWIFT платежу через систему електронних переказів «Приват24». Запит на здійснення переказу виявився невдалим, після чого не був відображений в електронних системах платежів Банку, зокрема, «Приват24». Операціоністу довелося зробити ще один запит на переказ грошових коштів на суму 1400 доларів, який був здійснений успішно. Після того, як у позивача виникла необхідність скасувати платіж, він через електронну систему «Приват24» зробив запит на скасування переказу грошових коштів на суму 1400 доларів США. Запит був прийнятий і через деякий час платіж в архіві платежів набув статусу «забракований». Після цього позивач неодноразово звертався до он-лайн допомоги ПАТ КБ «Приватбанк», а також до відділення банку, у якому здійснено платіж, із запитаннями щодо наявності інших платежів, не скасованих позивачем, однак протягом тривалого часу одержував відповідь, що здійснив один платіж, який і був ним власноруч забракований. В ході спілкування із консультантами ПАТ КБ «Приватбанк» виявилося, що з карти [NUMBER] здійснено два запити на переказ грошових коштів на суми по 1400 доларів США, з яких один платіж був проведений, а інший - забракований. Еквівалентом такої суми у валюті станом на 28.10.2013 була сума 11 621,61 грн., що була списана з персональної картки позивача. При цьому перший платіж взагалі не був відображений в архіві платежів SWIFT системи «Приват24» у жодному статусі: ані як проведений, ані як забракований. Крім того, позивачеві не надходили СМС - повідомлення на мобільний телефон щодо списання грошових коштів із карткового рахунку за здійсненим переказом. Позивач вказує на те, що після розшуку Банком платежу виявилося, що він був проведений, а грошові кошти отримані одержувачем у Греції. Вважає, що списання цих коштів відбулося з вини банку, а перераховані грошові кошти безпідставно списаними, помилково перерахованими та перерахованими внаслідок порушення розпорядження клієнта. Банк відмовляється повертати грошові кошти, у зв'язку з чим позивач просить стягнути вказані кошти у розмірі 11 621,61 грн., а також моральну шкоду у зв'язку з понесеними стражданнями у розмірі 5 000,00 грн. та витрати на надання правової допомоги за надані послуги щодо підготовки позовної заяви. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог у судовому засіданні заперечував, свою позицію виклав письмово у запереченнях. Зокрема, зазначив про те, що відповідальність за здійснені платежі в електронній системі «Приват24» несе сам клієнт, а не банк. Відсутність інформації щодо проведеного 28.10.2013 першого платежу у системі «Приват24» пояснює тим, що перший платіж створений за спрощеною формою, а другий - за старою. Крім того, підключення СМС - інформування щодо проведення платежів з рахунку є платною послугою, яку позивач не оформив. Заперечував проти задоволення моральної шкоди та витрат на оплату правової допомоги. З'ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо виконання договору банківського рахунка, який регламентований ст. 1066, 1067 ЦК України. Згідно до вимог ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір банківського рахунку, запропонований ПАТ КБ «Приватбанк», опублікований на веб-сайті: http://privatbank.ua/ua/terms/, має назву «Умови і правила надання банківських послуг», який укладений сторонами в порядку статті 634 ЦК України шляхом приєднання [PERSON] до вказаного договору. Таким чином, [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», отримавши пластикову карту (універсальну) [NUMBER]. Про це свідчать матеріали справи, пояснення сторін. Крім того, позивачем надана виписка з банківського карткового рахунку за картою [NUMBER] та роздруковані відомості («скриншот») платежів із системи електронних платежів ПАТ КБ «Приватбанк» - «Приват24», що також підтверджує обставини, визнані сторонами, стосовно правовідносин, що між ними виникли. 28.10.2013 позивач мав намір зробити один SWIFT-платіж громадянину Грецької Республіки [PERSON], переказавши суму коштів у розмірі 1400 доларів США, для чого звернувся за допомогою до [PERSON], операціоніста відділення ПАТ КБ «Приватбанк» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 57. Вказані доводи позивача знайшли свої підтвердження із показань свідків - [PERSON] та [PERSON] Втім, як пояснив позивач, свідки [PERSON] та [PERSON], платежі з карткового рахунка позивача за допомогою електронної системи дистанційного обслуговування здійснювала [PERSON], яка працює операціоністом ПАТ КБ «Приватбанк». Проте, здійснити вказаний платіж виявилося неможливим з невідомих причин. Причини неможливості здійснення даного переказу грошових коштів у судовому засіданні не пояснила ані свідок [PERSON], ані представник відповідача. Правове регулювання SWIFT-платежів здійснюється Правилами здійснення переказів фізичних осіб за межі України і по Україні за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні, затвердженими постановою НБУ № 496 від 27.12.2007 року, а також Умовами і правилами здійснення банківських послуг. За приписами підпункту «а» пункту 2.1 Правил здійснення переказів фізичних осіб за межі України і по Україні за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні фізичні особи - резиденти можуть здійснювати за межі України перекази іноземної валюти у сумі, що в еквіваленті не перевищує 15 000 гривень в один операційний (робочий) день, - з поточного рахунку в іноземній валюті або без його відкриття (на бажання клієнта) без підтвердних документів. Аналогічне положення містить і пункт 2.4.1.6.4 Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до пункту 3.3 Правил здійснення переказів фізичних осіб за межі України і по Україні за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні невиконання банками функцій агента валютного контролю та порушення вимог цих Правил тягне за собою відповідальність згідно із законодавством України. Відповідно до пункту 2.4.11.5.1 Умов і правил надання банківських послуг, при відправці SWIFT-платежу надається додаткова послуга SMS-інформування (безкоштовно). Отримувач платежу отримує SMS-повідомлення про факт зарахування платежу на карту / рахунок. Відправник SWIFT-платежу отримує SMS-повідомлення про факт відправлення платежу. Усі відправлені платежі Клієнт може переглянути в архіві платежів Приват24. Наведеними положеннями Умов і правил надання банківських послуг підтверджується право та обов'язок клієнта одержувати інформацію про здійснені, в тому числі, за допомогою системи «Приват24», банківські операції. Пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Таким чином, суд вважає, що нормами чинного законодавства України та положеннями Умов і правил надання банківських послуг встановлений обов'язок обслуговуючого банку, яким виступає ПАТ КБ «Приватбанк», фіксувати як дату прийняття на виконання платіжного документа, так і інформацію про сам платіж, які мають бути відображені у системі «Приват24». Аналогічну відповідь надавали позивачеві оператори он-лайн підтримки ПАТ КБ «Приватбанк» під час спілкування у чаті: безумовно всі платежі мають бути відображені в архіві платежів системи «Приват24» (підтверджується поданим позивачем листуванням із он-лайн підтримкою банку). Натомість, матеріалами справи підтверджується, що 28.10.2014 о 17.12.2014 з карткового рахунку [PERSON] за картою [NUMBER] списані грошові кошти у розмірі 11 621,61 грн. Незважаючи на неодноразові вимоги позивача та його дружини, грошові кошти банком повернені не були. Проте, даний платіж не був відображений в архіві платежів «Приват24». Також позивач не одержав безкоштовне СМС - повідомлення про списання вказаних грошових коштів. Згідно з доводами позивача, після спроби проведення першого SWIFT-платежу, що не був відображений у системі «Приват24», ним також проведений другий платіж (як стверджує відповідач, 28.10.2013 о 17.09), який після цього він скасував. Вказаний платіж відображений в архіві платежів системи «Приват24» та має статус «забракований» (відповідно до наданого позивачем скриншоту). Аналогічно цьому платежу перший платіж також мав би статус забракований, але все одно мав бути відображений у системі «Приват24». Свідок [PERSON] вказувала на те, що також 28.10.2013 здійснювала за допомогою системи «Приват24» SWIFT-платежі, проте протягом деякого часу забракувала їх, і обидва платежі набули статусу «забракований» в архіві платежів «Приват24», примусового списання грошових коштів не відбулося. Свідок [PERSON] зазначила, що здійснювала SWIFT-платіж за допомогою комплексу «Приват24» з карти позивача безпосередньо у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки працює операціоністом у вказаному банку. Проте, після невдалої спроби здійснити вказаний платіж зазначила, що він «не пройшов» та повідомила позивача та його дружину про те, що платіж не відбувся з невідомих причин. Після цього була спроба зробити повторний платіж. Пізніше до відділення приходила дружина позивача [PERSON] та вимагала надати пояснення щодо того, чи є окрім скасованого SWIFT-платежа інші платежі. Свідок зазначила, що таких немає, оскільки вони не відображені у системі «Приват24». Суд вважає, що грошові кошти у розмірі 11 621,61 грн. списані безпідставно та помилково з карткового рахунку позивача, оскільки повною мірою банком (під цим терміном суд розуміє як персонал, що надає допомогу клієнтам в оформленні платежів, так і персонал, що забезпечує функціонування та безпеку електронної системи переказів грошових коштів «Приват24») не було вжито заходів щодо створення SWIFT-платежу (даний платіж не відображено в архіві платежів системи «Приват24»), слідкування за його рухом, його наявності у системі «Приват24», належного інформування клієнта про здійснення платежу. Порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка полягає у тому, що електронна система банку визначила перший проведений позивачем платіж як не проведений, що створило не лише у позивача, а й у операціоніста банку реальне уявлення про цей платіж як не проведений, внаслідок чого позивач вживав інші заходи, пов'язані зі сплатою другого платежу та скасуванням саме другого платежу, та не реалізував своє право на скасування першого платежу. Відповідач вказані позивачем обставини не спростував. Навпаки, зазначив про те, що банком здійснено списання грошових коштів у розмірі 11 621,61 грн. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача, що фактично зводяться до перекладення відповідальності за безпідставно списані кошти з ПАТ КБ «Приватбанк» на клієнта. Суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що відповідно до пункту 1.1.5.14 Договору Клієнт несе відповідальність за всі операції, які проводяться в підрозділах Банку, зокрема, систему «Приват24» з використанням передбачених чинними Умовами засобів його ідентифікації. Відповідач не довів, що примусове списання грошових коштів відбулося саме з вини позивача внаслідок його неналежних дій, а не з вини банку. Більше того, матеріалами справи, зокрема, поясненнями свідків встановлено, що через систему «Приват24» позивачу здійснювала платіж саме працівниця ПАТ КБ «Приватбанк», що взагалі унеможливлює доведення вини позивача у цьому питанні. Також позивачем не ставилося питання про стягнення упущеної вигоди, як наголошує у запереченнях відповідач. Реальні збитки, натомість, суд вважає документально підтвердженими. Суд вважає доведеною вину банку у тому, що платіж не було створено та відображено в архіві платежів системи «Приват24», та не приймає позицію відповідача відносно того, що перший платіж створений спрощеною формою, та є за своїм характером «Турбо SWIFT-платежем», і, як наслідок, не відображається в архіві здійснених платежів, оскільки акти цивільного законодавства та Умови і правила надання банківських послуг не містять таких термінів, як «Турбо SWIFT-платіж» та «спрощена форма платежу», а також правових наслідків здійснення цих платежів. Більше того, оператори он-лайн підтримки ПАТ КБ «Приватбанк» зазначали про те, що послуги по відправленню Турбо SWIFT-платежу банком не надаються. Таким чином, суд вважає, що у встановленому законом порядку позивач не погоджувався на умови здійснення «Турбо SWIFT-платежу». Твердження представника відповідача щодо необхідністю попереднього підключення послуги СМС - інформування спростовується пунктом 2.4.11.5.1 Умов і Правил надання банківських послуг, відповідно до якого при відправці SWIFT-платежу надається додаткова послуга SMS-інформування (безкоштовно). Отримувач платежу отримує SMS-повідомлення про факт зарахування платежу на карту / рахунок. Відправник SWIFT-платежу отримує SMS-повідомлення про факт відправлення платежу. Про відсутність першого SWIFT-платежу свідчить також і та обставина, що банком прийнято до опрацювання другий SWIFT-платіж, незважаючи на те, що пунктом 2.1 Правил здійснення переказів фізичних осіб за межі України і по Україні за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні встановлено, що фізичні особи - резиденти можуть здійснювати за межі України перекази іноземної валюти у сумі, що в еквіваленті не перевищує 15 000 гривень в один операційний (робочий) день, - з поточного рахунку в іноземній валюті або без його відкриття (на бажання клієнта) без підтвердних документів. Такі самі вимоги встановлює для валютних переказів за межі України і пункт 2.4.1.10, пункт 2.9.15.2.6. Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк». Якщо припустити, що перший платіж дійсно поставлений в обробку, банк мав би заблокувати другий платіж, оскільки сума двох платежів складає 2 х 11 621,61 грн. = 23 243,22 грн., що є більше допустимого ліміту 15 000,00 грн. на перерахування грошових коштів протягом одного операційного дня. Навпаки, другий платіж прийнятий та поставлений банком в обробку. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість та доведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача завданих збитків у розмірі 11 621,61 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Суд дійшов до висновку про задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 1 500,00 грн. відповідно до понесених позивачем душевних хвилювань та страждань, виходячи з наступного. Суд вважає неприйнятною позицію банку щодо відмови повернути позивачеві безпідставно перераховані грошові кошти, яких останній неправомірно позбавлений протягом майже 5 місяців станом на день винесення рішення. У матеріалах справи міститься листування позивача із службою он-лайн підтримки ПАТ КБ «Приватбанк», із якої видно, що банк не зміг відповісти на численні запитання позивача , що стосувалися відправлення платежів та строків повернення грошових коштів. Скарги та звернення із вимогою до банку також не надали успіху. Цим самим суд погоджується із доводами позивача стосовно підстав для душевних хвилювань. Крім того, суд зважає на тяжкий фінансовий стан позивача. Він офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітніх дітей. Після безпідставного списання банком грошових коштів позивач вимушений сплачувати кредитні кошти до ПАТ КБ «Приватбанк». Дружина позивача, у зв'язку з відсутністю коштів та необхідністю отримання допомоги юристів у вирішенні існуючого спору, оформила кредит в ПАТ «Дельта банк» на суму 15 000,00 грн., виплата якого також потребує додаткових збитків у вигляді процентів за користування кредитними коштами. Решту вимог у розмірі 3 500,00 грн. суд вважає недоведеними та необґрунтованими. Судом визнані законними та обґрунтованими в порядку статей 79, 84 ЦПК України витрати на правову допомогу за підготовку, написання та подання позовної заяви до суду, у розмірі 1000,00 грн. (у матеріалах справи містяться копії договору, рахунку, акта, виписки з ЄДР, диплома, квитанції на оплату). В цій частині суд не приймає доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та кримінальних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати в місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Станом на день укладення договору від 01.12.2013 розмір мінімальної заробітної плати складав 1218,00 грн. відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік». Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та кримінальних справах» погодинна оплати праці особи, що надає правову допомогу, склала 487,20 грн. Натомість, відповідно до акта №1 приймання - передачі послуг та додатка до нього від 11.12.2013 загальна кількість годин на правову допомогу склала 25 годин з 01.12.2013 по 10.12.2013. Тобто, оплата послуг за складання позовної заяви у розмірі 1000,00 грн. є значно меншою, аніж 12 180,00 грн. (25 * 487,20 грн.). Разом з тим, частиною 2 статті 88 ЦПК України встановлено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає за необхідне стягнути понесені позиваем витрати на оплату правової допомоги пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 789,40 грн. (78,94% (розшифровка 13121,61/16621,61 * 100%) * 1000,00 грн.). Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, пунктів в дохід держави суд стягує 487,20 грн. (243,60 грн. за вимоги майнового характеру + 243,60 грн. за вимоги щодо відшкодування моральної шкоди).

Outcome: partial