Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Гощанський сортонасінневий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 16 вересня 2002 року по 31 грудня 2013 року він перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Гощанський сортонасінневий завод», працюючи на підприємстві сторожем. На підставі наказу № 45 від 31 грудня 2013 року звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні розрахунок з ним проведений не був. На день звільнення до виплати йому належало 2 448 грн. 88 коп., які відповідач йому не виплатив, посилаючись на відсутність коштів. На його неодноразові вимоги виплатити заборгованість відповідач не реагує. В зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті розрахункових коштів в розмірі 2 448 грн. 88 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 310 грн. та 2 500 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог, відмовившись від вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Просить стягнути на його користь тільки заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду. Пояснив, що при звільненні його з роботи розрахунок з ним проведений не був, а відповідач на його неодноразові вимоги виплатити належні йому кошти не реагує. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то просить врахувати, що за період затримки в проведенні розрахунку відбулося значне здешевлення національної грошової одиниці у порівнянні з груднем 2013 року, а несвоєчасна виплата грошових коштів поставила його в тяжке матеріальне становище, оскільки він був позбавлений можливості своєчасно розрахуватися за надані комунальні послуги, забезпечити нормальні умови проживання сім'ї, що призвело до нервових переживань та заставило докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю, пояснив, що своєчасно розрахунок з позивачем не був проведений по причині відсутності коштів на підприємстві, оскільки завод, починаючи з січня 2014 року, не працює, в зв'язку з чим основна маса працівників була звільнена з роботи. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, оцінюючи докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 16 вересня 2002 року сторожем. На підставі наказу № 45 від 31 грудня 2013 року останній звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці. Згідно положень ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З довідки № 18 від 19 грудня 2014 року, виданої відповідачем, вбачається, що на день звільнення позивачеві належало до виплати 2 448 грн. 88 коп., але вказані кошти позивачеві не виплачені до даного часу. Тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивача в судовому порядку. Відмова позивача від позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не суперечить вимогам закону, не порушує права сторін, тому може бути прийнята судом і в цій частині провадження в справі підлягає закриттю. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 500 грн., то позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Представник відповідача не заперечує проти відшкодування моральної шкоди. Відповідно до положень ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частина 1 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В даному випадку моральна шкода, завдана позивачеві, полягає у порушенні його законного права на оплату праці, що призвело до моральних страждань, викликаних порушенням нормальних умов життя особисто позивача та членів його сім'ї, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, до стягнення на користь позивача належить 4 948 грн. 88 коп. (2 448 грн. 88 коп. розрахункові кошти + 2 500 грн. моральна шкода).

Outcome: approved