Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа КЗ « Харківська гуманітарно- педагогічна академія» Харківської обласної ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що факт реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує його право на вільне користування майном, та він особисто несе витрати за комунальні послуги. У позовній заяві позивач також зазначив, що саме він отримав орден на вселення кімнати [ADDRESS] . Відповідач за вищевказаною адресою не мешкає з березня 2013 року. КЗ « Харківська гуманітарно-педагогічна академія» Харківської обласної ради є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Крім того, в порядку підготовки справи до розгляду позивач просив суд задовольнити клопотання та викликати свідків. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та задоволено клопотання про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Крім того, у судовому засіданні відмовився від допиту свідка [PERSON] . Відповідач та третя особа у призначене судове засідання не з`явились. Суд вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи встановив наступне. [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] з 14.02.2007 року, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб та копією паспортів. ( ар. спр. 5-7,9). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 28.02.2012 року шлюб між сторонами по справі, а саме між [PERSON] та [PERSON] розірваний 28.02.2012 року. Відповідно до акту № 1 від 10.09.2021 року складений [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] з 2013 року не мешкає за адресою : [ADDRESS] . З позовної заяви вбачається, що позивач отримав орден на вселення кімнати [ADDRESS] , на підставі чого позивач та відповідач зареєструвались за вказаною адресою. КЗ « Харківська гуманітарно-педагогічна академія» Харківської обласної ради є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Документів в обґрунтування право власності на кв. [ADDRESS] позивачем суду не надано. У судовому засіданні останній наголосив про те, що він має тільки орден на вселення до кімнати [ADDRESS] . Отже судом встановлено та не заперечувалось позивачем, що він не є власником кімнати [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що відповідач не мешкає за вищезазначеною адресою, причини їй не відомі. В обґрунтування позовних вимог про визнання особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням позивач посилається на те, що факт реєстрації відповідача за вищезазначеною адресою порушує його права на вільне користування майном, та він особисто несе витрати за комунальні послуги. Відповідно до частини першої\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з частинами четвертою, п`ятою\~статті 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 ЖК Української РСР). За змістом статей\~71,\~72 ЖК Української РСР\~наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Частиною першою\~статті 15\~ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Положення\~ЖК Української РСР\~не передбачають право наймача кімнати в гуртожитку та членів його сім`ї звертатись до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку, разом з тим положеннями\~ЦК України\~передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки (частина перша\~статті 127 ЖК Української РСР). Особи, які проживають у гуртожитку, мають право на зайняття в ньому ліжко-місця і не наділені правом на звернення до суду з вимогами про визнання іншої особи такою, що втратила право користування ним чи проживання в ньому. Згідно зі\~статтею 18 ЖК Української РСР\~управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником Таким чином, саме власник гуртожитку може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому. ( постанова ВС від 10.04.2019 року у справі № 459/1238/16-ц). Судом встановлено, що позивач станом на час звернення до суду з цим позовом не є власником кімнати. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи не місять належних та допустимих доказів того, що відповідач без поважних причин не проживає за місце реєстрації. З допиту свідка у судовому засіданні [PERSON] лише вбачається про те, що відповідач не мешкає за вищезазначеною адресою. Щодо поважних або не поважних причин не мешкання відповідачем свідком не зазначено. Крім того, доводи позивача щодо несплати відповідачем витрат на комунальні послуги не є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, оскільки позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідним позовом до відповідача про стягнення таких витрат. У відповідності до вимог ч. 4ст.\~263\~ЦПК України судом враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду №521/10070/14 від 23.01.2018, №725/5098/17 від 24.09.2020, №686/11463/16-ц від 04.07.2018. З огляду на положення вказаних статей\~ЦПК України, суд не знаходить підстав для задоволення позову у зв`язку з його недоведеністю. На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed