Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 15.05.1976 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті. Останніх п'ятнадцять років шлюб існує формально, а близько чотирьох років вони взагалі відділилися одне від одного, кожен виконує свої побутові обовязки, з квітня 2017 року кожен веде окремий бюджет. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, пояснивши, що вони з відповідачкою вже більше року проживають взагалі окремо. Їхні спільні діти вже виросли, та мають свої сімї. В наданий судом строк вони не примирися і таке примирення взагалі не можливе. Вони втратили один до одного почуття поваги та любові і збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки він настоює на розлученні. Відповідачка [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлена належними чином, в судове засідання не зявилася по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не надала. Між тим, остання 23.05.2018 року подала письмовий відгук на позовну заяву, з якого вбачається, що вона позов не визнає, бажає відновити сімейні стосунки та просила залишити позовну заяву без розгляду. Суд, враховуючи думку позивача, вважає можливим справу розглянути у відсутності відповідачки за наявними доказами. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 15.05.1976 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. (а.с.4,5,23,24) Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у звязку з чим вони тривалий час не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Статтею 7\~СК України встановлено,\~що жінка\~та чоловік\~мають рівні\~права і\~обов'язки\~у сімейних\~відносинах,\~шлюбі та\~сім'ї. Сімейні\~відносини регулюються\~на засадах\~справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не знаходить підстав для надання додаткового строку для примирення сторін, оскільки при вжитті заходів щодо примирення подружжя останні не примирилися. Відповідно до ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Статтею 112\~СК України\~передбачено,\~що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини та наведені положення матеріального закону, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами не можливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у звязку з чим шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позов. Доводи відповідачки про необхідність залишення позову без розгляду не ґрунтується на процесуальному законі.

Outcome: approved