Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовані таким. 26.10.2019 року [PERSON] вирішив придбати товар, а саме: телевізор, оголошення про продаж якого було розміщено на сайті інтернет-магазину «Магнітолочка» ( [INFO] ). Ознайомившись з описом та характеристиками телевізору, [PERSON] вирішив придбати його, для чого зробив замовлення на сайті магазину magnitolka.com.ua. Після цього, йому було запропоновано сплатити на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] грошову суму у розмірі 5477,00 грн. 26.10.2019 року [PERSON] сплатив за товар, що підтверджено платіжним дорученням № BASS_101444480024. Продавець зобов`язався відправити телевізор «Новою поштою». 28.10.2019 року продавець надіслав товар покупцю, що підтверджено експрес-накладною за № 20450174547567. Після того, як [PERSON] отримав телевізор, то почав його тестувати. При цьому, виявив, що телевізор дуже повільно перемикається, інтернет до нього взагалі неможливо підключити, хоча телефоном йому повідомили, що дана модель наділена Smart TV, Wifi та інше. При включеному телевізорі шипіли колонки. В квитанції та гарантії на товар (телевізор) стояла печатка ФОП [PERSON] , хоча у реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців останній взагалі не зареєстрований. [PERSON] звернувся до керівництва інтернет-магазину «Магнітолочка» із заявою щодо повернення ним товару в межах 14 днів, передбачених ЗУ «Про захист прав споживачів». За товар йому було повернуто суму в розмірі 4 450 грн., тобто менше ніж він заплатив на картковий рахунок [PERSON] . Сума повернення коштів за товар повинна складати розмір вартості товару відповідно до товарного чеку, тобто в розмірі 5 000 грн. Товар було отримано відповідачем 01.11.2019 року, а 02.11.2019 року на картковий рахунок [PERSON] від [PERSON] було повернуто кошти у розмірі 4 450 грн. У зв`язку із тим, що кошти були повернути не у повному обсязі, [PERSON] знов звернувся до інтернет-магазину «Магнітолочка» із вимогою про повернення усієї суми коштів, однак кошти повернути не були, та було повідомлено, що вони мають право на отримання 10-15% від суми при поверненні товару. Позивач вважає, що діями відповідача було порушено вимоги ст.ст. 4,6,8,9 Закону України «Про захист прав споживачів», чим було завдано моральну шкоду, яка полягає у не виконанні відповідачем законних претензій позивача, що призвело до необхідності звернення з позовом до суду, внаслідок чого [PERSON] коштувало значних грошових витрат та часу. Також, дана ситуація завдала йому душевних страждань. Для захисту своїх прав [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням «КОМПАНІЯ «ДОВІРА», тому були понесені витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 550 грн. (не повернуті кошти за товар), моральну шкоду за невиконання ним своїх зобов`язань в розмірі 1 500 грн., витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. 27.11.2019 року матеріали цивільної справи було залишено без руху. 02.12.2019 року недоліки, зазначені в ухвалі суду, було усунуто позивачем. Ухвалою суду від 17.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 19.12.2019 року за клопотанням позивача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було витребувано інформацію щодо [PERSON] , так як [PERSON] і взагалі не мав інформації щодо місця реєстрації останньої. До суду 13.03.2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Зміст заперечень полягає в тому, що [PERSON] ніколи не здійснювала продаж техніки через мережу інтернет, жодних договорів з [PERSON] не укладала, підприємницькою діяльністю не займається. Просить у позові відмовити. 25.03.2020 року до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Позивач вважає, що [PERSON] надає суду неправдиві відомості, так як саме нею було отримано кошти за товар - телевізор, і з її рахунку кошти були повернути не у повній сумі. Припускає, що вона могла не особисто відправляти кошти на його картку гроші, але у квитанції про направлення коштів зазначене її прізвище. Тобто, саме вона отримала на свою картку кошти за товар. Також зазначає, що у відповідача не виникало питань, щодо надходження на її картку коштів від незнайомих їй осіб, (зокрема від [PERSON] ), а це означає що вона свідомо їх отримувала, тому, що була у змові з інтернет-магазином. Щодо понесених [PERSON] витрат зазначив, що судовий збір за подачу відзиву на позовну заяву не сплачується, а отже питання відшкодування понесених судових витрат відповідачем у розмірі 1000,00 грн. за надання правничої допомоги не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені та ґрунтуються на особистих мотивах відповідача. За подачу відповіді на відзив [PERSON] сплачено додаткові витрати на правову допомогу згідно із договором № 22 та квитанцією про сплату послуг «Ощадбанку» на рахунок Адвокатського об`єднання «КОМПАНІЯ «Довіра», а саме 500,00 грн. Просить у позові відмовити та стягнути з [PERSON] понесені ним витрати на правову допомогу. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Вважає, що діями відповідача порушено його права, як споживача, тому що надіслано товар неналежної якості, мирним шляхом вирішити дане питання відмовились, суму, сплачену за товар повернуто не у повному обсязі. Крім того, в квитанції та гарантії на товар (телевізор) стояла печатка ФОП [PERSON] , хоча у реєстрі останній взагалі не зареєстрований. Тобто, [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність без реєстрації фізичної особи-підприємця, що є незаконним, остання ухиляється від сплати податків, зборів та єдиного соціального внеску. Залишок коштів, сплачених ним за товар в розмірі 550 грн. не було повернуто, вважає, що незаконними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 1500 грн. Крім того, для захисту своїх порушених прав він був вимушений звернутись за наданням правничої допомоги, тому просить суд стягнути с відповідача понесені ним витрати. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву, просила у позові відмовити. Представник третьої особи -АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду не з`явився, на виконання вимог ухвали суду надав інформацію. Інших заяв від третьої особи не надходили. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.10.2019 року [PERSON] вирішив придбати товар, а саме: телевізор, оголошення про продаж якого було розміщено на сайті інтернет-магазину «Магнітолочка» ( [INFO] ). Позивачу невідомою особою було запропоновано сплатити за товар на картковий рахунок № [NUMBER] [PERSON] грошову суму у розмірі 5450 грн. (а.с. 14) 26.10.2019 року [PERSON] сплатив за товар, що підтверджено платіжним дорученням № BASS_101444480024, призначення платежу зазначено - поповнення рахунку, одержувач - [PERSON] , сума переказу - 5477,39 грн. (а.с. 17). 28.10.2019 року [PERSON]. надіслала товар покупцю «Новою поштою», що підтверджено експрес-накладною за № 20450174547567, відправлення було здійснено з м. Умань (а.с. 15). Товар (телевізор) отримано [PERSON] , до товару було надано товарний чек від 26.10.2019 року на суму 5 000 грн. та гарантійний талон на 24 місяці, печатка на даних документах була проставлена ФОП [PERSON] (а.с. 12-13). Згідно відправлення № 59000458540912, 01.11.2019 року [PERSON]. отримала повернутий товар у м. Умань (а.с. 16), а 02.11.2019 року на рахунок [PERSON] надійшли кошти від [PERSON] в розмірі 4 419,79 грн. (з відрахуванням 22,21 грн. комісії). Згідно зі ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті). [PERSON] не було заявлено вимоги про заміну товару на аналогічний належної якості у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Тобто, споживач не скористався правом на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів або безоплатного усунення недоліків товару у розумний строк. Натомість, позивач повернув товар, про що свідчить відправлення № 59000458540912, який 01.11.2019 року отримала [PERSON] . До суду [PERSON] не надав доказів того, що ним виявлені недоліки товару або, що телевізор не відповідає усім характеристикам, про які останній зазначив у позові. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно перерахував на рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 5477,39 грн., проте взагалі відсутня інформація, що кошти були перераховані як оплату за товар - телевізор, тому що у платіжному дорученні № BASS_101444480024, зазначено призначення платежу - поповнення рахунку. Від [PERSON] 02.11.2019 року на рахунок [PERSON] надійшли кошти в сумі 4 419,79 грн. (з відрахуванням 22,21 грн. комісії), а у товарному чеку взагалі зазначена вартість - 5000 грн. Тобто, взагалі відсутня інформація, яка б підтвердила, що перераховані кошти є оплатою за товар - телевізор. Крім того, позивачем не обґрунтовано здійснення нібито оплати за товар в сумі 5 477,39 грн., хоча ціна товару є істотною умовою при укладенні договору купівлі-продажу. З інформації, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на запит суду встановлено, що місце проживання відповідача є Одеська область, Ширяївський район, смт. Ширяєве, дійсно на картку № [NUMBER] , оформлену на ім`я [PERSON] через термінал самообслуговування було здійснено зарахування коштів 26.10.2019 року о 11 год. 45 хв. в сумі 5 477,39 грн. (призначання платежу - поповнення рахунку), відправник [PERSON] (а.с. 85). Проте, зазначена інформація не є підтвердженням купівлі [PERSON] саме у [PERSON] товару (телевізор), так як фактично документи продавця оформлені ФОП [PERSON] , а відправленням телевізору взагалі займалася [PERSON] . Також, позивачем не було надано жодного доказу, що саме [PERSON] співпрацює з інтернет-магазином «Магнітолочка». Заяви позивача, що [PERSON] разом з невідомими особами, які допомогою підробки документів (ФОП [PERSON] ) шахрайським шляхом здійснюють у мережі Інтернет продаж техніки неналежної якості, судом не перевірялися, так як це не входить до компетенції суду у даній цивільній справі. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що [PERSON] не доведено порушення його прав, як покупця, тому його вимоги в частині стягнення з [PERSON] як продавця, частини грошових коштів, сплачених за товар в розмірі 550 (п`ятсот) грн. 00 коп. не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди у цій справі, суд прийняв до уваги позицію Верховного Суду, висловлену у Постанові від 26.09.2018 року у справі №490/8831/15-ц (провадження №61-4309св18). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, [PERSON] посилався на норми Цивільного кодексу України, які регулюються порядок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо купівлі-продажу товару. Згідно статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній нас час виникнення спірних правовідносин) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Частиною другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З урахуванням того, що [PERSON] не доведено порушення його права як покупця, вимоги про відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження у наявних в матеріалах справи доказах. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На думку суду, позивач не надав відповідні докази, що виникнення певних незручностей для [PERSON] негативно позначилося на його психологічному та фізичному стані, що призвело до моральних страждань позивача через дії [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Так як, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, то у стягненні з [PERSON] понесених витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.

Outcome: dismissed