Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить постановити рішення про визнання за нею права власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 18.01.1990 року, виданного на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 247 від 13.12.1989 р., житловий будинок, розташований в [ADDRESS] належить на праві власності колгоспному двору, головою якого значиться [PERSON]. Остання 18.02.2000 р. зробила заповіт, за яким все належне їй майно заповіла своїй внучці - позивачці [PERSON]. Заповіт не змінений, не скасований. [INFO] року [PERSON] померла, внаслідок її смерті відкрилась спадщина. На час відкриття спадщини позивачка та відповідачі проживали разом із спадкодавцем в належному їй будинку в с. Корнів. Відповідачка [PERSON] є матір'ю позивачки, спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є членами сім'ї позивачки. Після смерті бабки позивачка продовжує проживати в будинку спадкодавця по [ADDRESS]. Звернувшись в Городенківську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, позивачка отримала відмову з посиланням на те, що житловий будинок з господарськими будівлями зареєстрований як колгоспний двір і частка померлої в ньому не визначена. Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивач звернувся до суду. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності. Одночасно зазначила, що позов підтримує, до заяви додала довідку Корнівської сільської ради про те, що [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Відповідачі: [PERSON], мати позивачки, [PERSON], чоловік позивачки, діти позивачки - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, до суду подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, про відмову від своїх часток житлового будинку з господарськими будівлями і не заперечують щодо задоволення позову [PERSON] За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 18 січня 1990 р., виданим виконавчим комітетом Городенківської районної ради стверджено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON], свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 247 від 13 грудня 1989 р. Довідкою Корнівської сільської ради № 93 від 11.02.2014 р. стверджено, що [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності, який обчислюється відповідно до ст. 76 ЦК УРСР з дня, коли учасник спільної власності дізнався або повинен був дізнатися, що його право на це майно оспорюється. Випискою з погосподарських книг Корнівської сільської ради № 74 від 04.02.2014 р. стверджено, що станом на 15.04.1991 р. в будинку [ADDRESS] проживали: [PERSON], [INFO], голова колгоспного двору, померла, а/з № 10 від 28.08.2001 р.; [PERSON], [INFO], дочка, [PERSON], [INFO], онука, [PERSON], [INFO], зять, [PERSON],[INFO], правнук, [PERSON], [INFO], правнучка. Ці ж особи зареєстровані в даному житловому будинку на день смерті [PERSON]. За господарством закріплено земельні ділянки загальною площею 0,25 га, в т.ч. для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,02 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,23 га. За заповітом, посвідченим секретарем виконкому Корнівської сільської ради 18 лютого 2000 р., [PERSON], яка проживає в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області, заповідала все належне їй майно [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] р., актовий запис № 10 від 28.08.2001р., що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. За ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) - якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст. 534 кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з нею, після її смерті разом з матір'ю, чоловіком та дітьми продовжує проживати в належному спадкодавцю житловому будинку в с. Корнів по [ADDRESS]. З довідки державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 106 від 07.02.2014 р. встановлено, що неможливо видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], так як житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в с. Корнів належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON], частка померлої та інших членів колгоспного двору не визначена. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 6747 від 13.01.2014 р., виданою Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 107 зареєстровано, що [PERSON] є власником майна, розташованого в [ADDRESS]. Як вбачається із висновку ЕТВО «Придністров'я» ринкова вартість будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 22.01.2014 р. становить 95180 грн. Згідно з технічним паспортом житловий будинок «А» має загальну площу 41 м кв. Згідно з ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідачі [PERSON], мати позивачки, [PERSON], чоловік позивачки, діти позивачки - [PERSON], [PERSON] позов визнають. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом не встановлено неправомірності набуття позивачкою права власності на будинковолодіння, що знаходиться по [ADDRESS] Городенківського району. Позивачка користується спадковим майном. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що є підстави для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Корнів по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 86, 524, 534, 548,549 ЦК України (1963 р.), ст.ст. 5, 316,317,328 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved