Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом, в якому після уточнення підстав позову, зазначила, що її мати [PERSON], яка померла [INFO] в смт.Ружині Ружинського району Житомирської області, мала у приватній власності земельну ділянку площею 2.8253 га розташовану на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, посвідчену Державним актом серії [NUMBER] Спадщину матері прийняла вона та відповідачі - батько [PERSON], брат [PERSON] та сестра [PERSON] , з якими вони дійшли згоди щодо розподілу спадкового майна матері, відповідно до якої вказана земельна ділянка переходить у власність позивачки. Проте нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку позивачці відмовив, оскільки кожному із спадкоємців [PERSON] належить право на 1\\4 частку спадщини, а також із-за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Тому позивачка просить суд визнати за нею право на вказане спадкове майно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з наведених в позовній заяві підстав. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю, пояснивши, що узгодили з позивачкою зміну розміру часток в спадковому майні [PERSON] такими чином, що їй переходить право на земельну ділянку, а інше спадкове майно вони поділять між собою . 2 Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. [PERSON] померла [INFO] року в смт.Ружині Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статею1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі спадкової справи №326/2017р., заведеної 20.10.2017р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої [INFO] [PERSON], вбачається, що позивачка, є спадкоємцями за законом першої черги вказаної особи та у встановлений законом строк прийняли її спадщину. Спадкоємцями за законом першої черги померлої [PERSON] є також відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 07.10.2005р.Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження Ружинської райдержадміністрації від 12.07.2005р. № 274 , Відомостей з документації із землеустрою, наданих 10.10.2017р. Відділом у Ружинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, судом встановлено, що до спадщини [PERSON] входить право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.8253 га, кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, судом встановлено, що до позивачки та відповідачів перейшло право спадкодавця [PERSON] на все спадкове майно в рівних частках, зокрема і на вказану земельну ділянку. Частиною 3 ст.1267 ЦК України передбачено право спадкоємців за законом за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна, змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як вбачається з пояснень позивачки та відповідачів, які вони надали суду, вони узгодили зміну розміру часток у спадщині [PERSON] таким чином, що частина нерухомого майна, а саме- земельна ділянка площею 2.8253 га, переходить в порядку спадкування у власність позивачки. Проте, як вбачається з постанови державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори від 20.10.2017р. державним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав належності всім спадкоємцям права на 1\\4 частки спадщини кожному , а також ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є втрата нею оригіналу правовстановлюючого документа на вказане майно, хоча право власності спадкодавця [PERSON] на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. 3 Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом всього часу судового розгляду. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вказане визнання відповідачами позову не суперечить законодавству та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з цих підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved