Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ Контіненталь» про визнання трудових відносин припиненими та зобов»язання внести відомості про звільнення до трудової книжки. Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «СПІРІТ ДРІНК» від 05 березня 2018 року та наказом від 05 березня 2018 року його було призначено на посаду директора товариства. Ввважає, що він має право ініціювати розірвання трудового договору, який був укладений на невизначений термін, попередивши про це роботодавця за два тижні, а останній мав звільнити його з посади протягом одного місяця за процедурою, передбаченою статутом товариства за Закону України «Про акціонерні товариства». Так, 17 серпня 2018 року ним подано заяву про звільнення, на підставі якого товариством ініційоване скликання загальних зборів учасників товариства на 24 вересня 2018 року, порядок денний якого передбачав питання про його, як директора, звільнення, проте загальні збори не відбулись з підстав неявки одного з його учасників - [PERSON], який володіє 100% у статутному капіталі товариства. Таким чином подана ним заява про звільнення не розглянута, відповідачем наказ про його звільнення не виданий, внаслідок чого він вважається керівником товариства поза його волею, що порушує його трудове право. Вважаючи, що він мав б бути звільнений рішенням загальних зборів товариства 24 вересня 2018 року, проте цього не відбулося, рішенням суду його трудові відносини з відповідачем мають бути визнані припиненими з 31 серпня 2018 року, визнано його звільненим на підставі ст. 38 КЗпП України, із зобов»язанням відповідача внести відомості про звільнення до його трудової книжки на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням та видати йому трудову книжку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі ордеру про надання правової допомоги від 04 жовтня 2017 року (а.с.38), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити: визнати її звільненою з посади директора на підставі ст. 38 КЗпП України - з ініціативи працівника з дати набуття чинності судовим рішенням, вчинити дії щодо внесення інформації про її звільнення до ЄДР, видати трудову книжку та стягнути заборгованість по заробітній платі. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті судової влади (суду). За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави. Трудові права працівника гарантовані Конституцією України та законами, іншими підзаконними актами. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Судом встановлено, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «СПІРІТ ДРІНК» від 05 березня 2018 року та наказом від 05 березня 2018 року позивача було призначено на посаду директора товариства. 17 серпня 2018 року позивачем подано заяву про звільнення, на підставі якої товариством ініційоване скликання загальних зборів учасників товариства на 24 вересня 2018 року, порядок денний якого передбачав питання про його, як директора, звільнення (а.с.28, 29, 30), проте загальні збори не відбулись з підстав неявки одного з його учасників - [PERSON], який володіє 100% у статутному капіталі товариства (а.с.32). Позивач вважає, що подана ним заява на звільнення не розглянута, відповідачем наказ про його звільнення не виданий, внаслідок чого він вважається керівником товариства поза його волею, що порушує його трудове право. Вважаючи, що він мав б бути звільнений рішенням загальних зборів товариства 24 вересня 2018 року, проте цього не відбулося, відтак рішенням суду його трудові відносини з відповідачем мають бути визнані припиненими з 31 серпня 2018 року, визнано його звільненим на підставі ст. 38 КЗпП України, із зобов»язанням відповідача внести відомості про звільнення до його трудової книжки на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням та видати йому трудову книжку. Проте, суд з такою позицією погодитися не може. Так, згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більше як 50 відсотків голосів. Європейський суд з прав людини у своїй прецедент ній практиці виходить з того, що положення пункту 1 станні 6 Конвенції про захист прав і основоположених свобод гарнтує кожному подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов»язків. Проте право на суд не є обсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до правосуддя за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до правосуддя чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Зважаючи на те, що позивач був призначений на посаду директора на невизначений термін, щодо нього рішення про звільнення не приймалось відповідним органом товариства, до компетенції якого віднесено дане питання - загальними зборами, й, враховуючи виключну компетенцію загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю щодо вирішення питання про звільнення директора, суд не враві втручатися в спірні правовідносини своїм рішенням. Звільнення директора товариства з обмеженою відповідальністю з посади належить до виключної компетенції загальних зборів товариства. Окрім того, оскільки директор товариства з обмеженою відповідальністю призначається і звільняється вищим органом - загальними зборами, саме цей орган є роботодавцем директора, тому саме його директор має повідомити про бажання звільнитись за власним бажанням. Водночас, враховуючи той фактор, що загальні збори не є постійно діючим органом, директор має право ініціювати позачергове скликання загальних зборів для вирішення питання про його звільнення. Рішення, прийняте загальнии зборами, може бути оскаржене до суду. Враховуючи на те, що звільнення директора товариства віднесено до виключної компетенції загальних зборів товариства, то й решта вимог, що випливають з питання про звільнення задоволенню не підлягають. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, пункту 1 станні 6 Конвенції про захист прав і основоположених свобод, Закону України «Про господарські товариства»,

Outcome: dismissed