Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», [PERSON] про визнання поруки припиненою, посилаючись на те, що між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», повним правонаступником якого є АТ «УКРСОЦБАНК», було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/24-24/166 від 03.09.2007 р., відповідно до умов якого [PERSON] було відкрито кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 200 000,00 доларі США із сплатою 13,5 відсотка річних та кінцевим терміном повернення заборгованості кредиту 02.09.2017 р. В забезпечення зазначеного Кредитного договору, 03.09.2007 р. між АКБ «УКРСОЦБАНК» з однієї сторони, [PERSON] з другою сторони та [PERSON] (надалі - Позивач або Поручитель) з третьої сторони було укладено Договір поруки № 03-24/700. Виходячи зі змісту п. 3.1. Договору поруки Поручитель зобов'язався відповідати перед Кредитором як солідарний з Позичальником боржник та протягом одного робочого дня, від дати отримання повідомлення Кредитора про невиконання Позичальником, забезпеченого порукою зобов'язання, виконати відповідне зобов'язання, шляхом перерахування непогашеною суми кредиту на рахунок Кредитора, непогашеної суми процентів на рахунок Кредитора, а також суми штрафних санкцій на рахунок вказаний в повідомленні Кредитора. 27.06.2008 р. між АКБ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] за ініціативою банку було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/24-4/166 відповідно до умов якого процентна ставка за користування кредитом була збільшена до 14,0 %. Під час укладання цієї додатково угоди її умови не погоджувалися з Поручителем - [PERSON] 29.05.2009 р., тобто більш ніж через одинадцять місяців після укладання вищенаведеної додаткової угоди, між АКБ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] за ініціативою банку було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 03-24/700 від 03.09.2007 р., якою сторони передбачили збільшення відсоткової ставки за Кредитним договором до 14 % річних. 30.06.2010 р. між АТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] за ініціативою банку було укладено Додаткову угоду № 3 про внесення змін до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/24-4/166 відповідно до умов якого процентна ставка за користування кредитом була збільшена до 14,3 %. Зазначені зміни знову не були погоджені між Кредитором та поручителем, жодних додаткових угод до Договору поруки між сторонами не укладалися. Останні платежі [PERSON] по Кредитному договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/24-4/166 були вчиненні біль ніж чотири року тому, у зв'язку з чим порука, відповідно до п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України вважається припиненою. Вважаючи, що АТ «УКРСОЦБАНК» було порушені права позивача, як поручителя за Договором поруки № 03-24/700 від 03.09.2007 р., та вимоги закону, щодо внесення змін до основного зобов'язання, які збільшують відповідальність поручителя та строку пред'явлення вимоги до поручителя, позивач просив визнати припиненим Договір поруки № 03-24/700 від 03.09.2007 р., укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», [PERSON] та [PERSON]. На судове засідання представник позивача - [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідачі АТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, явку своїх представників до суду не забезпечили, про причини своєї неявки не повідомили, заяви про слухання справи у своїй відсутності до суду не надходило, заяву про відкладення справи до суду також не надавалося. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів, вважає за можливе розглянути справу заочно у відповідності до правил ст. ст. 169, 224 ЦПК України, приймаючи до уваги, що представник позивача проти цього не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, як таких, що засновані на Законі та доведені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Пункт 2 ст. 4 Цивільного кодексу України констатує, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно до п. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 559 Цивільного кодексу України встановлює, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», повним правонаступником якого є АТ «УКРСОЦБАНК», було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/24-24/166 від 03.09.2007 р., відповідно до умов якого [PERSON] було відкрито кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 200 000,00 доларі США із сплатою 13,5 відсотка річних та кінцевим терміном повернення заборгованості кредиту 02.09.2017 р. В забезпечення зазначеного Кредитного договору, 03.09.2007 р. між АКБ «УКРСОЦБАНК» з однієї сторони, [PERSON] з другою сторони та [PERSON] (надалі - Позивач або Поручитель) з третьої сторони було укладено Договір поруки № 03-24/700. Виходячи зі змісту п. 3.1. Договору поруки Поручитель зобов'язався відповідати перед Кредитором як солідарний з Позичальником боржник та протягом одного робочого дня, від дати отримання повідомлення Кредитора про невиконання Позичальником, забезпеченого порукою зобов'язання, виконати відповідне зобов'язання, шляхом перерахування непогашеною суми кредиту на рахунок Кредитора, непогашеної суми процентів на рахунок Кредитора, а також суми штрафних санкцій на рахунок вказаний в повідомленні Кредитора. 27.06.2008 р. між АКБ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] за ініціативою банку було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/24-4/166 відповідно до умов якого процентна ставка за користування кредитом була збільшена до 14,0 %. Під час укладання цієї додатково угоди її умови не погоджувалися з Поручителем - [PERSON] 29.05.2009 р., тобто більш ніж через одинадцять місяців після укладання вищенаведеної додаткової угоди, між АКБ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] за ініціативою банку було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 03-24/700 від 03.09.2007 р., якою сторони передбачили збільшення відсоткової ставки за Кредитним договором до 14 % річних. 30.06.2010 р. між АТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] за ініціативою банку було укладено Додаткову угоду № 3 про внесення змін до кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/24-4/166 відповідно до умов якого процентна ставка за користування кредитом була збільшена до 14,3 %. Зазначені зміни знову не були погоджені між Кредитором та поручителем, жодних додаткових угод до Договору поруки між сторонами не укладалися. Відповідно до п. 3.3.2. Договору поруки Кредитор зобов'язаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобов'язання, не змінювати умов Договору кредиту без попереднього письмового погодження Поручителя. Внесення зазначених змін до Кредитного договору, здійснені без письмового погодження з [PERSON], значно збільшили обсяг відповідальності останнього, як поручителя [PERSON], за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/24-24/166, що, відповідно до приписів ст. 559 Цивільного кодексу України є безумовною підставою для визнання поруки припиненою. Що ж стосується укладання між Сторонами Додаткової угоди № 1 до Договору поруки № 03-24/700 від 03.09.2007 р., якою сторони передбачили збільшення відсоткової ставки за Кредитним договором до 14 % річних, то суд робить висновок, що ця додаткова угода не може вважатися погодженням Поручителя на внесення змін до Кредитного договору оскільки збільшення процентної ставки за користування кредитом, сплата якої охоплюється обсягом зобов'язань поручителя, за статтею 559 Цивільного кодексу України, має обов'язковим та одночасним за хронологією наслідком -припинення поруки, подальше укладання додаткових угод до договору поруки не може розцінюватися як належне вчинення правочину із погодження збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зміна умов зобов'язання з поруки як і будь-якого іншого зобов'язання передбачає існування саме цього змінюваного зобов'язання як об'єкту зміни на момент її вчинення. Положення ч. ч. 1-3 ст. 653 Цивільного кодексу України не передбачають можливості зміни вже припиненого зобов'язання. Неможливість подальшого погодження змін обсягу відповідальності випливає і із змісту п. 3.3.2 Договору поруки, в якому згадується про необхідність попереднього письмового погодження відповідачем таких змін. Також судом встановлено, що згідно п. 3.3.9. Кредитного договору Боржник повинен здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості, визначеного в п. 1.1.1. Кредитного договору, у сумі різниць між максимальним лімітом заборгованості, що діяв у попередньому періоді та максимальним лімітом заборгованості, що діятиме в наступному періоді, в строк не пізніше останнього робочого дня попереднього періоду, а також в кінцевий термін повернення кредиту. Відповідно до п. 4.5. Кредитного договору, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7. - 3.3.9. Кредитного договору (сплата кредиту, відсотків та комісій), протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплати проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Останні платежі [PERSON] по Кредитному договору згідно графіку погашення кредиту, були здійснені більш ніж чотири роки тому. В п. 4 ст. 559 зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Під час укладання Договору поруки сторонами не було визначено строку дії зазначеного договору, а тому порука за цим договором припиняється після спливу шості місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання. Строк виконання основного зобов'язання за Кредитним договором встановлюється п. 1.1.1. цього договору. Строк виконання основного зобов'язання за Кредитним договором змінюється у випадку настання обставин передбачених п. 4.5. договору. Пунктом 4.5. Кредитного договору сторони визначили момент виконання основного зобов'язання - на наступний банківський день за наявності прострочення погашення заборгованості тривалістю понад 60 календарних днів. [PERSON] з січня 2009 року знаходиться в безперервній прострочці, а тому терміном виконання основного зобов'язання, відповідно до вимог п. 4.5. Кредитного договору є кінець березня 2009 року, з чого випливає, що вимога до поручителя мала бути пред'явленою не пізніше кінця вересня 2009 року. Кредитором строк на пред'явлення вимоги поручителю був пропущений, а тому, відповідно до п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу порука за Договором поруки № 03-24/700 від 03.09.2007 р. є припиненою. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», [PERSON] про визнання поруки припиненою. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, як регламентує ст. 79 ЦПК України, до судових витрат відноситься судовий збір. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів АТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] в рівних частках на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved