Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Прокуратури Одеської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (далі ГУ МВС в Одеській області), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про солідарне стягнення 277\~423 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 191\~970 грн. моральної шкоди та 3\~441 грн. витрат зі сплати судового збору. На обґрунтування позову зазначив, 12.06.2013 року Прокуратурою Одеської області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скоєння суддею господарського суду Одеської області Бахаревим Б. О., помічником судді Петриком В. О., арбітражним керуючим [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 368 КК України і розпочате досудове розслідування № 42013170000000230 за фактом вимагання у нього грошових коштів у розмірі 150\~000 доларів США. Також позивач посилається, що для викриття протиправної діяльності зазначених осіб їм було надано за вимогою прокуратури області грошові кошти, які визнано речовим докази. Поряд з цим, [PERSON]заначає про несвоєчасне повернення наданих ним грошових коштів, чим завдано матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні представник [PERSON] позов підтримала пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Представник Прокуратури Одеської області позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав недоведеності спричинення шкоди внаслідок незаконного утримання грошових коштів. Представник ГУ МВС в Одеській області просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі посилаючись на необґрунтованість доводів та на те, що відповідачі діяли в межах повноважень. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. 12.06.2015 року відділом розслідування корупційних правопорушень прокуратури Одеської області зареєстровано в ЄРДР кримінальне провадження № 42013170000000230 стосовно арбітражного керуючого [PERSON] за фактом вимагання хабара. Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області підполковником міліції [PERSON] винесена постанова від 25.07.2015 року про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, в якій вилучені грошові кошти у розмірі 150\~000 доларів США визнано і долучено в якості речового доказу. 10 жовтня 2014 року прокурором відділу прокуратури в Одеській області [PERSON] було винесено постанову про закриття провадження № 42013170000000230 стосовно [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. При цьому, 14 жовтня 2014 року вилучені грошові кошти у повному розмірі були повернуті позивачу. Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. При цьому, частиною 2 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Як вбачається з матеріалів справи, позивач добровільно надав свої грошові кошти. Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У звязку з тим, що суд не вважає поведінку відповідачів протиправною, відповідно і не має підстав і для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed