Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 23.05.2014 року, який зареєстрований Олеською сільською радою Любомльського району Волинської області, актовий запис №6. Від шлюбу сторони дітей не мають, однак позивач має на утриманні неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вказує, що під час спільного проживання з відповідачем упродовж декількох місяців, останній зловживав спиртними напоями, влаштовував безпідставні сварки, ображав її морально та висловлював погрози щодо позбавлення її життя та здоров'я. Така поведінка відповідача негативно впливала, як на стан її здоров'я, так і здоров'я її сина, у зв'язку із чим вони покинули відповідача та більше місяця уже проживають окремо. За період окремого проживання відповідач жодних дій щодо примирення не вчинив, а на даний час вона сама на примирення не погоджується, оскільки вважає, що їх шлюбні відносини припинились остаточно, а сім'я розпалась і зберегти її неможливо. З викладених підстав просила шлюб, укладений з відповідачем, розірвати та присвоїти їй дошлюбне прізвище [PERSON] В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подав. За таких обставин суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197, ст.224 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Олеської сільської ради Любомльського району Волинської області 23.05.2014 року, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.05.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 6 (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони після укладення шлюбу сумісно проживали нетривалий час, спільних дітей не мають та господарства не ведуть, уже більше місяця проживають окремо та подружніх стосунків не підтримують, не цікавляться та не турбуються один про одного, що дає підстави вважати, що шлюб існує лише формально та не свідчить про наявність ознак сім'ї в розумінні поняття, наведеного у ст.3 СК України. Викладені в позовній заяві фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не оспорено та не спростовано. З врахуванням того, що позивач не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], а тому його слід розірвати. Таким, що не суперечить положенням СК України, суд вважає прохання позивача щодо відновлення їй після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища «[PERSON]», оскільки таке право вибору належить саме позивачу. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved