Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідачів з квартири [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 травня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], згідно якого [PERSON] набув право власності на вищевказану квартиру. У відповідності до вказаного договору, а саме п. 9, продавець був зобов'язаний у строк до 17 листопада 2013 року виписати відповідачів [PERSON] та [PERSON] з квартири, звільнити її з передачею ключів, розрахункових книжок та інших розрахункових документів та звільнити квартиру від інших речей побутового призначення. Але до сьогоднішнього часу дане зобов'язання продавцем не виконано, відповідачі не були зняті з реєстраційного обліку та надалі проживають у квартирі, яка належить позивачу. Своїми діями [PERSON] та [PERSON] завдають [PERSON] незручності, тому що він вимушений жити на орендованій квартирі зі своєю сім'єю та малолітньою дитиною. У судове засідання позивач не з'явився, сповіщений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про причину неявки суду не повідомили. Про час та місця слухання справи були належним чином повідомлені. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.05.2013 р., зареєстрованого в реєстрі № 328 (а.с.4). Згідно довідки Ф16, в зазначеній квартирі зареєстровані та проживають треті особи - [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9). Ця обставина підтверджується також даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в АР Крим (а.с. 14, 29). Наразі позивач змушений сплачувати орендну плату за найману квартиру, оскільки факт проживання відповідачів в його власній квартирі обмежує право володіння та перешкоджає розпорядженням власністю позивача на його розсуд. Згідно до п. 5 постанови Пленуму ВС України № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. За статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. В силу ст. 7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасове. Оскільки позивач [PERSON] являється власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], то суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача частково, виселивши відповідачів [PERSON] та [PERSON] з квартири, яка належить позивачеві. При цьому судом також враховано, що обставин, передбачених ст. 170 ЖК України, в даному випадку не існує. В части вимог позивача щодо скасування реєстрації відповідачів за зазначеною адресою суд відмовляє, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними (уповноваженими державою) органами зокрема, на підставі рішення суду про виселення, або визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Рішення суду у разі задоволення цих вимог є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації. У разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації особи на підставі рішення суду такі дії оскаржують в порядку встановленому КАС України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові втрати у виді судового збору в розмірі 229 грн. 41 коп. підлягають стягненню на користь позивача з відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: partial