Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго», стверджуючи, що йому на праві приватної власності належить 33/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], інші 67/100 частин житлового будинку належать [PERSON] Між ним та [PERSON] була затверджена мирова угода, згідно якої сторони домовилися про строк переоформлення та укладання договорів з підприємствами, що постачають комунальні послуги. Позивачу було відмовлено в укладенні договору на постачання електроенергії до належної йому частини спірного будинку, так як йому необхідно отримати окрему поштову адресу на свою частину житлового будинку. Дану відмову позивач вважає незаконною, тому просить суд визнати незаконною відмову начальника Котовського РЕМ щодо постачання електроенергії до належної йому 33/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зобов'язати «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі Котовських районних електричних мереж укласти з ним договір про користування електроенергією до 33/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] району, Одеської області. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Мазур В. Л.. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, стверджував, що ніякої відмови позивачу в укладанні договору на користування електричною енергією зі сторони постачальника електричної енергії ПАТ «Одесаобленерго» в особі начальника Котовського РЕМ не було. Після розподілу цілий житловий будинок став складатися з двох квартир власниками яких є різні особи. Після розділу житлового будинку, позивач повинен був звернутися до сільської ради с. Куяльник та отримати окрему адресу на належну йому частину житлового будинку і в районному бюро технічної інвентаризації отримати відповідну технічну документацію на належне йому нерухоме майно, як окремий об'єкт нерухомості, технічні умови щодо зовнішнього електропостачання, план - схему внутрішньої електричної мережі. Після надання цих документів, можливе вирішення питання щодо постачання електричної енергії на 33/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, стверджував, що позовні вимоги є необґрунтованими, адже позивач повинен отримати окрему адресу на належну йому частину житлового будинку, технічні умови щодо зовнішнього електропостачання, план - схему внутрішньої електричної мережі, після чого можливе вирішення питання щодо постачання електричної енергії на 33/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 грудня 2012 року була затверджена мирова угода між [PERSON] та [PERSON], згідно якої у власності [PERSON] залишається 33/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], інші 67/100 частин житлового будинку належать [PERSON] Також сторони домовилися про те, що строк, впродовж якого вони зобов'язуються переоформити та укласти всі окремі договори з підприємствами, що постачають комунальні послуги, дорівнює три календарних місяця, починаючи з дня набрання чинності ухвали суду. Листом ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» від 24 квітня 2014 року [PERSON] було повідомлено, що форма власності житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], стала приватна спільна часткова. Після звернення [PERSON] постачання електричної енергії на 67/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], було поновлено, з укладенням відповідного договору. Технічні умови та проект внутрішнього електропостачання на житлового будинку виготовлялися на одну точку обліку електричної енергії. У зв'язку з розподілом житлового будинку, [PERSON] рекомендовано отримати окрему поштову адресу на свою частку, технічні умови щодо зовнішнього електропостачання. Після надання цих документів буде вирішено питання щодо постачання електричної енергії на 33/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Висновки суду підтверджуються поясненнями сторін та матеріалами справи. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Згідно п.З Постанови КМ України «Про затвердження правил користування електричною енергією для населення» від 26 липня 1999 року N 1357 споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Згідно п. 5 Правил у багатоквартирному будинку енергопостачальник укладає договори з кожним наймачем (власником) квартири. Згідно п. 6 Правил у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживач не пізніше ніж за 7 днів повинен повідомити про це енергопостачальника та розрахуватися за спожиту електричну енергію, подати енергопостачальнику заяву про розірвання договору. Враховуючи, що позивач не зареєстрував право власності на належних йому 33/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не отримав технічну документацію на зовнішнє електропостачання, не надав документ, що підтверджує готовність до експлуатації електроустановки об'єкта, відповідачем не було відмовлено позивачу в укладенні договору щодо постачання електроенергії, суд, вважає, що позовні вимоги є передчасними, необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed