Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що з 2010 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 9 грудня 2014 року вони (сторони) придбали житловий будинок [ADDRESS] та земельні ділянки, які розташовані за цією ж адресою, площами 0,25 га, кадастровий номер 7423886000:01:001:0323, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і 0,4225 га, кадастровий номер 7423886000:01:001:0324, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. У зв`язку із тим, що подружнє життя не склалося, 22 січня 2019 року він (позивач) подав до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Він (позивач) звертався до відповідача з питанням добровільного поділу спільного майна, але вона не погодилася із запропонованими ним (позивачем) варіантами поділу. 22 травня 2020 року, після отримання висновку експерта № 4313-4316/19-24 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 16 січня 2020 року, позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив: - поділити вищезазначені житловий будинок та земельні ділянки за варіантом № 1, запропонованим експертом, виділивши йому (позивачу), як співвласнику № 1, житлову кімнату 1-4, 1/2 частину сараю Б, погріб П, 1/2 частину криниці; земельну ділянку площею 1 250 кв. м, яка складається: під будинком, прибудинкової території, будівлями, двір спільного користування, рілля, сад, та графічно зображена в додатку № 5 висновку експерта, як багатокутник, заштрихований лініями синього кольору, двір спільного користування зеленого кольору; земельну ділянку площею 2 112,5 кв. м, графічно зображена в додатку № 5 висновку експерта, як багатокутник, заштрихований лініями синього кольору; - визнати за ним право особистої приватної власності на виділену в натурі зазначену частину майна. У судове засідання позивач та його представник адвокат Левченко Г.В. не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримують, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судове засіданні відповідач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, просила розгляд справи проводити без її участі. Суд розглядає справу у відсутності учасників справи за наявними у ній доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 15 червня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). З матеріалів справи (а.с. 9-10; 14; 15) вбачається, що 9 грудня 2014 року за договорами купівлі-продажу, посвідченими приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А., [PERSON] було придбано: - житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 60,2 кв. м, житловою площею 19,3 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: ганок «а1», сарай «Б», сарай «б», погріб «П», криниця «К», який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер 7423886000:01:001:0323; - земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 7423886000:01:001:0323, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташована в [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,4225 га, кадастровий номер 7423886000:01:001:0324, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в с. Степові Хутори Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про\~ практику\~ застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У судовому засіданні встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного сумісного майна за взаємною згодою, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. По справі була проведена судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, суду надано висновок експерта № 4313-4316/19-24 від 16 січня 2020 року, яким визначено два варіанти поділу спірних: житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельних ділянок. Висновок експерта № 4313-4316/19-24 від 16 січня 2020 року суд визнає належним доказом, оскільки він добутий відповідно до чинного законодавства, узгоджується з іншими доказами по справі. Ураховуючи те, що відповідач не подала своїх заперечень проти вимог позивача, суд вважає за доцільне поділ житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельних ділянок, провести саме по варіанту № 1, який просить позивач, із стягненням з позивача на користь відповідача грошової компенсації за отримання надлишку при розподілі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у сумі 454,50 грн. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У судовому засіданні встановлено, що позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 202 грн. та витрати за проведення по справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у розмірі 10 676 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1; 47; 89).\~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved