Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до управління житлового будівництва Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про стягнення заробітної плати та інших виплат не виплачених при звільненні працівнику. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що працював на посаді сторожа в управлінні житлового будівництва Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», і 20.01.2014 року був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідач по даний час не провів з ним розрахунок по заробітній платі. В зв'язку з цією обставиною, позивач просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 30 926,07 грн., грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 6593,34 грн., середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 2503,80 грн. В подальшому позивач подав заяву про уточнення своїх вимог, в якій просив стягнути з управління житлового будівництва Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 18735 (вісімнадцять тисяч сімсот тридцять п'ять) гривень 43 копійок, грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 6593 (шість тисяч п'ятсот дев'яносто три) грн. 34коп., середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 5007 (п'ять тисяч сім) грн. 60 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача по справі у судове засідання не з 'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що стверджують зворотні повідомлення. Суд, заслухавши позивача вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 94-к від 04.06.2009 року прийнятий сторожем будівельно-монтажної дільниці № 2 управління житлового будівництва Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та був звільнений з роботи 20.01.2014 року наказом № 1 від 17.01.2014 року. За весь період роботи [PERSON] не отримував від роботодавця заробітної плати, не використав відпустки, з часу звільнення з ним не проведено розрахунків у встановленому порядку. З довідки відповідача № 6 від 20.01.2014 року про заборгованість із виплати заробітної плати [PERSON] вбачається, що останній дійсно працював з 04.06.2009 року по 20.01.2014 року в «Управлінні житлового будівництва» Фонду та станом на день звільнення сума з виплати заробітної плати та інших виплат складає 47 973,43 гривень. Суд оцінює дану довідку, як визнання відповідачем позовних вимог, оскільки письмових заперечень проти позову той так і не подав. Право кожного громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю та соціальних виплат закріплено у статтях 43, 46 Конституції України. Реалізація цих прав врегульована Законом України «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України та іншими законодавчими актами. Згідно ст. 21 ч. 1 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Оплата роботи в надурочний час передбачена ст.106 КЗ п П України. Оплата роботи в нічний час передбачена ст. 108 КЗ п П України. Оплата роботи в святкові та неробочі дні передбачена ст.107 Кз п П України. Відповідно до ч.1 ст.89 КЗ п П України та ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки, які мають дітей. Відповідно до ст. 116 КЗ п П України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗ п П України встановлена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗ п П України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.12.2013 року у справі № 910/7021/13 визнано, що [PERSON] за період з 2009 по червень 2013 року управління житлового будівництва Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» визначено до виплати 33097,18 гривні. Згідно табелів відпрацьованого часу та нарахованої заробітної плати за червень-грудень 2013 року та січень 2014 року слідує, що сума заробітної плати [PERSON] з урахуванням надурочних нічних часів та святкових днів, складає 18735,43 гривень. Згідно розрахунку позивача ним не використано 79 календарних днів відпустки, а тому грошова компенсація за невикористані дні відпустки становить 6593,34 грн. Позивач вказав , що відповідач за період затримки розрахунку з 20.01.2014 р. по 20.03.2014 р. заборгував йому 5007 (п'ять тисяч сім) грн.60 коп. Відповідач заперечень щодо даних вимог позивача не подав та не спростував їх, а доводи позивача є обґрунтованими. Таким чином, загальна сума до виплати ПащукуВ.М.складається із заборгованості по заробітній платі в сумі 18735 (вісімнадцять тисяч сімсот тридцять п'ять) гривень 43 копійок, грошової компенсації за невикористану відпустку в сумі 6593 (шість тисяч п'ятсот дев'яносто три) грн. 34 коп., середнього заробітку за затримку розрахунку в сумі 5007 (п'ять тисяч сім) грн.60 коп., всього слід стягнути 30 336 (тридцять тисяч триста тридцять шість) грн. 37 копійок. Оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. ст. 80, 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст. 367 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved