Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до «Союз» садово-городничого товариства, [PERSON] та згідно з заявою про уточнення позовних вимог просить суд визнати право власності на одноповерховий кам'яний садовий будинок літ. «А», з підвалом під. літ. «А» і мансардою над літ. «А», загальною площею 165,7 кв.м. з будівлями і спорудами: сараєм літ. «Б», навісом літ. «В», убиральнею літ. «Г», розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.05.2008р. дружиною позивача - [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу був придбаний садовий будинок під [ADDRESS]. Однак за життя остання не зареєструвала право власності на вказаний будинок в органах БТІ, хоча подружжя з 2008 року правомірно користувались цим будинком та проживало в ньому, про що свідчать записи в будинковій книзі. Після смерті дружини [PERSON], яка померла [INFO], позивач звернувся до Бахчисарайської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину, а саме - земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]., однак постановою від 06.11.2013р. нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці, у зв'язку із тим, що [PERSON] не надала договір купівлі-продажу до державної реєстрації, тобто своє право власності не зареєструвала в БТІ. У судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги з урахуванням раніше наданої заяви про уточнення позовних вимог підтримали. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечувала, посилаючись на те, що як єдина донька [PERSON] та [PERSON] вона на спадкове майно, що залишилось після смерті матері, не претендує, з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Відповідач - «Союз» садово-городниче товариства та треті особи - Поштовська селищна рада, Бахчисарайська районна державна нотаріальна контора явку своїх представників до судового засідання не забезпечили. Про день та час судового засідання були повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявні заяви Поштовської селищної ради та телефонограма, надана посадовою особою «Союз» садово-городниче товариства про розгляд справи за відсутності їх представників. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши в їх сукупності надані суду докази, встановив наступне. [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 13.12.1959р. (а.с.8). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.01.2013р. (а.с.9). За життя - 13.05.2008р. [PERSON] (далі Покупець) уклала з [PERSON] (далі Продавець) договір купівлі-продажу садового будинку, згідно з яким Продавець продав, а Покупець купив садовий будинок [ADDRESS], якій належить Продавцю на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння, що було видане 10.07.2001р. за розпорядженням №341-р від 06.07.2001р. Бахчисарайської районної державної адміністрації та зареєстроване 12.07.2001р. Сімферопольським міжміським бюро реєстрації і технічної інвентаризації в реєстраційній книзі під реєстровим №9, а також 24.04.2008р. в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №23065413. Згідно з п.3 договору відчужуваний садовий будинок має наступні характеристики: одноповерховий кам'яний садовий будинок літ. «А», з підвалом під. літ. «А» і мансардою над літ. «А», загальною площею 165,7 кв.м. з будівлями і спорудами: сараєм літ. «Б», навісом літ. «В», убиральнею літ. «Г», розташований на земельній ділянці площею 0,0623 га з фонду Поштовської селищної ради Бахчисарайського району. Земельна ділянка площею 0,0623 га, на якій розташований садовий будинок, що є предметом цього договору, знаходиться у користуванні Продавця згідно до договору оренди землі, укладеного Поштовською селищною радою Бахчисарайського району з Продавцем, посвідченого 18.10.2010р. приватним нотаріусом [PERSON] (п.4 договору). Продаж садового будинку за домовленістю сторін договору вчиняється за 194000 грн., які отримані Продавцем від Покупця повністю до підписання договору (п.7 договору). Своїм підписом під договором Продавець підтвердив факт повного розрахунку за проданий садовий будинок і відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру. Пунктом 15 договору встановлено, що право власності на садовий будинок у Покупця виникає згідно з ч.4 ст.334 ЦК України після державної реєстрації цього договору. Вищевказаний договір 13.05.2008р. посвідчений приватним нотаріусом Бахчисарайського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованій в реєстрі за №1126. З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що 27.08.2013р. [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Корольової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадщину він прийняв у зв'язку з постійним проживанням зі спадкодавцем на час смерті останньої. 19.12.2013р. державним нотаріусом Корольовою В.О. [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0605 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належало спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю та на право постійного користування (а.с.12). Постановою державного нотаріуса від 06.11.2013р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на садовий будинок під [ADDRESS], оскільки згідно зі ст.210 ЦК України [PERSON] не надала договір купівлі-продажу до державної реєстрації, тобто своє право власності не зареєструвала в Бюро технічної інвентаризації. Згідно довідки КРП «Сімферопольське МБРТІ» від 30.08.2013р. вищевказаний садовий будинок зареєстрований з 12.06.2001р. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу) право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що державна реєстрація договору купівлі-продажу садового будинку від 13.05.2008р. у державному реєстрі правочинів здійснена того ж дня (а.с.16), отже [PERSON] станом на 13.05.2008р. набула право власності на садовий будинок та це право на час прийняття судом рішення не оспорено. Здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 13.06.2012р. у справі №6-54цс12 та є обов'язковою для застосування судом в розумінні приписів ст.360-7 ЦПК України. Враховуючи правомірність набуття [PERSON] права власності на садовий будинок, а також того, що відсутність державної реєстрації права власності на таке майно не є свідчення того, що [PERSON] не набула права власності на таке майно, виходячи з того, що в іншому порядку зареєструвати право власності на нього у зв'язку зі смертю останньої неможливо, що підтверджується відповідями КРП «Сімферопольське МБРТВ» від 11.02.2014р. вих.№79 та реєстраційної служби Бахчисарайського районного управління юстиції АР Крим від 13.02.2014р. вих.№02/2-8/79, суд доходить висновку, що позивач може оформити свої спадкові права лише в судовому порядку шляхом подачі позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Задовольняючи позовні вимоги суд також виходить з того, що згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Нотаріусом було вказано на неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на садовий будинок у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності [PERSON] в органах БТІ, а тому позивач позбавлений у встановленому законом порядку оформити спадщину на будинок. Судом також приймається до уваги той факт, що позивачем було отримане свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, на якій в тому числі розташований вищевказаний садовий будинок та останній на даний час зареєстрував право власності на таку земельну ділянку у встановленому чинним законодавством порядку (а.с.12-13). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved