Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до Дарницького районного суду м.Києва про розірвання шлюбу зареєстрованого з [PERSON] в травні 1989 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем у нього припинились, спільне життя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо. Від шлюбу подружжя має повнолітню дочку [PERSON]., [INFO]. Ухвалою суду від 05.05.2015 року задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження у справі на строк у один місяць та надано строк для примирення подружжя до 05.06.2015 року включно. У судове засідання позивач не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його особистої участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судове засідання також не зявилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 14 травня 1989 року Йосипівською сільрадою Козятинського району Волинської області (актовий запис №5). Малолітніх та/або неповнолітніх дітей подружжя немає. Відповідно до ухвали суду від 05.05.2015 року, за клопотанням відповідача, судом вживались заходи для примирення сторін, проте останні результатів не надали, оскільки доказів примирення учасниками процесу суду не надано. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища.

Outcome: approved