Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому, із урахуванням поданих уточнень, просить стягнути із ЛМКП «Львівтеплоенерго» недораховану заробітну плату за період з 01.01.2010р. по 30.06.2015 р. у сумі 119\~510 грн. 94 коп. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, стягнути із ЛМКП «Львівтеплоенерго» компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у сумі 150 182 грн. 41 коп. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів та стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» витрати на правову допомогу у розмірі 3000.00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 26.03.2004 р. по 28.12.2017р. працював у ЛМКП «Львівтеплоенерго». З 18.11.2014 р. був переведений в дільницю з обмурівки та теплоізоляцій спеціалізованого ремонтно-будівельного цеху на посаду старшого майстра. 28.12.2017р. звільнений за угодою сторін згідно п.1. ст.36 КЗпП України. Вказав, що починаючи із січня 2010 року та по дату звільнення ЛМКП «Львівтеплоенерго» порушувало законодавство про працю, що призвело до недорахування та недоплати за вищевказаний період заробітної плати. Так, при нарахуванні заробітної плати позивачу відповідач недотримувався умов Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 та 2012-2013 роки; Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на 2010-2012 роки; Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднанням роботодавців та профспілковими об`єднанням Львівської області на 2010-2011 роки; Територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднання роботодавців та профспілковими об`єднанням Львівської області на 2012-2014 роки, згідно з якими мінімальна тарифна ставка (оклад) за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника І розряду встановлюється у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом, а також, застосовується коефіцієнт співвідношень тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями та видами робіт до встановленої галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (групи кваліфікації), який, для позивача, становив у період 2012-2014 р. 1,59 (як для працівників зайнятих на роботах по ремонту, налагодженню, обслуговуванню електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ) та відповідно 2,63 (згідно додатку №6 тарифної частини Регіональної угоди коефіцієнт співвідношень розмірів посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців до тарифної ставки робітника 1-го розряду для майстра виробничої дільниці 1 групи ТЕЦ). Натомість, відповідачем самостійно встановлювався розмір мінімальної заробітної плати та мінімальної тарифної ставки робітника І розряду з суттєвим заниженням розміру мінімальної заробітної плати, що призвело до ненарахування та, відповідно, виплати не в повному розмірі заробітної плати за спірний період. Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити позовні вимоги. У судовому\~засіданні позивач\~та представник\~позивача\~-\~адвокат Прімєрова\~Н.Г. позов підтримали з підстав викладених у ньому, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачаНегря\~Г.Ю.\~та Колодій\~Г.С. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково і пояснили, що в поданому позивачем розрахунку невірно використано коефіцієнти, які застосовуються до робітників, зайнятих на роботах з ремонту, налагодження, обслуговування електроенергетичного, санітарно-технічного та іншого устаткування ТЕЦ, оскільки позивач працював весь спірний період, а з 18.11.2014 року був переведений в дільницю з обмурівки та теплоізоляцій ремонтно-будівельного цеху на посаду старшого майстра і до ремонтного персоналу не належав. Професія майстер виробничої дільниці не відноситься до категорії робітників, оскільки є керівною. Зазначили, що умовами Територіальної угоди було передбачено відповідні формули розрахунку тарифної ставки, проте Регіональна угода та Галузева угода такої формули не містили, а тому на їх думку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недорахована заробітна плата з початку дії Територіальної угоди, тобто з 01.11.2012 року, розмірі заборгованості якої становить 37501 гривню. Що стосується позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати позов визнають в розмірі 43412,01 грн. відповідно до поданого розрахунку, а також не заперечили про стягнення понесених позивачем судових витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 гривень. Просили позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до ст.\~43\~Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.\~ Відповідно до ст. 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики /довідники/. Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки /схеми посадових окладів/ провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних /міжпосадових/ співвідношень розмірів тарифних ставок /посадових окладів/. Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або уповноваженим ним органом згідно з тарифно-кваліфікаційним довідником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації /профспілковим представником/. Згідно із ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими /регіональними/ угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації /профспілковим представником/, що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок /окладів/ і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Частиною 3 ст.\~6\~Закону України\~«Про оплату\~праці» визначено, що тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). У відповідності до ст.\~3\~Закону України\~«Про оплату\~праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 26.03.2004 р. по 28.12.2017 р., що підтверджується копією трудової книжки /т.1 а.с.14-15/. 26.03.2004 р. позивач прийнятий на посаду майстра виробничої дільниці першої групи дільниці з ремонту тепломеханічного устаткування ТЕЦ будівель і споруд групи з обмурівки, ізоляції та антикорозійного покриття згідно наказу №73-к від 26.03.2004 р., 01.09.2004 р. дільниця перейменована в цех з ремонту тепломеханічного устаткування ТЕЦ, будівель і споруд /ЦРТУ/ згідно наказу № 98а від 20.09.2004 р., 01.01.2006 р. група з обмурівки, ізоляції та антикорозійного покриття ЦРТУ перейменована в групу з обмурівки, ізоляції та антикорозійного покриття котельного та турбінного устаткування ЦРТУ згідно наказу №5 від 10.01.2006 р., 02.07.2007 р. переведений на посаду старшого майстра виробничої дільниці 1 групи з обмурівки, ізоляції та антикорозійного покриття котельного та турбінного устаткування цеху з ремонту тепломеханічного устаткування ТЕЦ, будівель і споруд згідно наказу № 127а-к від 02.07.2007 р., 01.09.2007 р. переведений на Теплоелектроцентраль-1 старшим майстром виробничої дільниці 1 групи з обмурівки, ізоляції та антикорозійного покриття котельного та турбінного устаткування цеху з ремонту тепломеханічного устаткування ТЕЦ-1, будівель і споруд згідно наказу №311-к від 31.08.2007 р., 18.11.2014 р. переведений в дільницю з обмурівки та теплоізоляцій спеціалізованого ремонтно-будівельного цеху на посаду старшого майстра згідно наказу № 679-к від 18.11.2014 р., 28.12.2017р. звільнений за угодою сторін згідно п.1. ст. 36 КЗпП України. Як вбачається\~із долучених\~до матеріалів\~справи копій\~відповідей Територіальної\~державної інспекції\~з питань\~праці у\~Львівській області\~від 17.03.2014р.\~№ 02-1175/0\~/т.1\~а.с.52-53/\~та від\~02.06.2014р.\~№06-16/3740\~/т.\~1\~а.с.\~54-56/\~проведеними перевірками\~стану додержання\~вимог законодавства\~про працю\~на ЛМКП\~«Львівтеплоенерго» виявлено\~ряд порушень,\~зокрема факти\~порушення вимоги\~п.\~2.2.\~Генеральної,\~галузевої угоди\~між Міністерством\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України,\~Всеукраїнським об`єднанням\~обласних організацій\~роботодавців підприємств\~житлово-комунальної\~галузі «Федерація\~роботодавців ЖКГ\~України» та\~Центральним комітетом\~профспілки працівників\~житлово-комунального\~господарства,\~місцевої промисловості,\~побутового обслуговування\~населення України\~на 2010-2012\~рр.,\~ст.\~96,\~97\~КЗпП України\~та ч.3.\~ст.\~6\~ Закону\~України «Про\~оплату праці»\~-\~тобто при\~розроблені тарифної\~сітки для\~робітників виробничих\~підрозділів на\~Підприємстві встановлено\~мінімальні годинні\~ставки робітників\~виробничих підрозділів\~у розмірі\~меншому,\~ніж встановлено\~Галузевою угодою\~на 2010-2012\~роки та порушено вимоги ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» якими передбачено проведення виплати заробітної плати не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, окрім цього, окрім цього встановлене заниження розмірів окладів керівників, професіоналів, фахівців, службовців і робітників. Також судом встановлено, що 14.11.2013р. постановою Залізничного районного суду м. Львова притягнуто до адміністративної відповідальності директора ЛМКП «Львівтеплоенерго» за порушення вимог законодавства про працю та накладення штрафу в розмірі 510 грн. передбаченого ч.1 ст. 41 КЗпП України /т.1 а.с.51/. Із долученої до матеріалів справи копії окремої ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 26.02.2015 року, вбачається, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» не дотримується умов колективного договору, а саме п. 16.1 Колективного договору на 2012-2013 роки та п. 1.1.3 Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2011 роки та п. 2 Територіальної угоди на 2012-2014 роки в частині визначення тарифної ставки /т.1 а.с.140/. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, вищевказаними судовими рішеннями встановлено порушення відповідачем вимог законодавства про оплату праці в період 2010-2015 років в частині визначення розміру тарифної ставки. Отже, ця обставина не потребує додаткового доведення. Зі Схеми посадових окладів і тарифних ставок працівників ЛМКП «Львівтеплоенерго» до Колекливного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки вбачається, що з 01 квітня 20109р. кількість розм. тар. ст. робітника I розряду - старшого майстра виробничої дільниці 2,63. Зі Схеми посадових окладів і тарифних ставок працівників ЛМКП «Львівтеплоенерго» до Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки вбачається, що коефіцієнт співвідношень до тарифної ставки робітника I\~розряду - старшого майстра виробничої дільниці 1 групи 2,63. Додатком №6 до тарифної частини Територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднаннями роботодавців та профспілковими об`єднаннями Львівської області на 2012-2014 роки, коефіцієнт співвідношень розмірів місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців до встановленої Галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника 1 розряду основного виробництва - майстра виробничої дільниці 1 групи - 2,63. Додатками № 1 та № 6 до Регіональної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднаннями роботодавців та профспілковими об`єднаннями Львівської області на 2010-2011р., коефіцієнт співвідношень тарифної ставки робітника I розряду за підгалузями та видами робіт до встановленої галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника I розряду по експлуатації устаткування котелень, теплових та електричних мереж 1,37, а коефіцієнт співвідношень розмірів місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців - майстра виробничої дільниці 1 групи становить 2,63. Із копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №186 від 21.07.2010р /т.1 а.с.132/ вбачається, що з 01.07.2010 року мінімальну тарифну ставку робітника першого розряду встановлено в розмірі 892,8 грн. (з розрахунку мінімальної заробітної плати 744 грн.), а\~ст. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»\~передбачає, що мінімальна заробітна плата з 01.07.2010р. становить 888 грн. Зі копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №150 від 23.04.2012р. /т.1 а.с.133/ вбачається, що мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.05.2012 року встановлено в розмірі 1042,80 грн., а ст.\~13\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2012\~рік» передбачено мінімальну заробітну плату станом на 01.05.2012 рік - 1094 грн. Зі копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №170 від 29.04.2013р. /т.1 а.с.134/ вбачається, що мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.05.2013 року встановлено в розмірі 1106,40 грн., а\~ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік»\~передбачена мінімальна заробітна плата станом на 01.05.2013 рік - 1147 грн. Зі копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №176 від 30.04.2014 /т.1 а.с.136/ вбачається, що мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.05.2014 року встановлено в розмірі 1152 грн., а з наказу №264 від 27.06.2014р. /а.с.163/ - 1204,80 грн., а\~ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»\~передбачає, що мінімальна заробітна плата станом на травень 2014 року становила 1218 грн., а з липня 2014 року - 1218 грн. Зі копії наказу ЛМКП «Львівтеплоенерго» №40 від 02.02.2015р. /т.1 а.с.138/ вбачається, що мінімальну тарифну ставку робітника І розряду з 01.02.2015 року встановлено в розмірі 1376,40 грн., а з наказу №221 від 05.06.2015р. /а.с.165/ - 1461,60 грн., і ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»\~передбачає, що мінімальна заробітна плата з січня 2015р. становила 1218 грн., а з 1 вересня 2015р. 1378 грн. Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди»\~визначено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Положеннями цього\~Закону\~також передбачено, що умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод (ч.2 ст.5), а галузева (міжгалузева) угода не може погіршувати становище працівників порівняно з генеральною угодою (ч. 3 ст. 8). Згідно із абз. 4, 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється, зокрема, на підставі галузевих (міжгалузевих), територіальних угод та колективних договорів. Відповідно до ч.1 ст.\~14\~цього Закону договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів. Частиною 1 ст.\~15\~цього Закону передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Аналогічні положення містяться в ст. 97 КЗпП України. За змістом зазначених норм встановлені галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов`язковим для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії угоди. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Як встановлено судом, що лише в Територіальній угоді, а саме в додатках № 1 і 6 до тарифної частини угоди сторонами була визначена формула розрахунку місячної тарифної ставки робітника 1 розряду за підгалузями та видами робіт, та формула розрахунку місячного посадового окладу керівників, професіоналів, фахівців, за умовами яких місячна тарифна ставка розраховувалась, як мін.з/плата*1,2*Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузям та за видами робіт), а місячний посадовий оклад, розраховувався за такою формулою: мін. з/плата*1,2*Z (коефіцієнт співвідношення по підгалузям та за видами робіт)* Х (коефіцієнт співвідношення по професії, посаді). Крім того, постановою Первинної профспілкової організації ЛМКП «Львівтеплоенерго» №40-12 від 22.11.2012р. /т.1 а.с.190/, у зв`язку з підписанням Територіальної угоди між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднаннями роботодавців та профспілковими об`єднаннями Львівської області на 2012-2014р., було постановлено розрахунок, за яким місячні посадові оклади керівників, професіоналів, фахівців розраховуються згідно додатків № 5, 6, 7 до Територіальної угоди на 2012-2014р., а саме за формулою: Мін. зарплата х 1,2 /галузевий коефіцієнт/ х Z - 1,37 /коефіцієнт співвідношення тарифної ставки робітника I розряду основної професії), х Х (коефіцієнт співвідношення розмірів посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до тарифної ставки робітника I розряду основної професії, згідно з додатками №5, 6, 7). Відтак, застосування умов галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод є обов`язком відповідача й не залежить від наявності відповідних положень в колективному договорі, і має на меті забезпечення гарантій, встановлених для працівників законодавством. Своє підтвердження вказане порушення трудового законодавства знайшло, як в ході перевірки, проведеної Територіальною державної інспекцією з питань праці у Львівській області, так і під час перевірки Державної фінансової інспекції у Львівській області. Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги поданий позивачем та його представником розрахунок заборгованості, оскільки такий суперечить вищенаведеними доказами по справі. Разом з тим, вивчивши поданий відповідачем розрахунок, суд приходить до переконання, що такий є обґрунтованим, вірним та відповідає положенням наведених нормативних актів. З долучених до матеріалів справи представниками відповідача розрахунків посадового окладу за професією старшого майстра ЦРТМУ ТЕЦ-1 з січня 2010 р. по жовтень 2012 р. вбачається, що розмір невиплаченої заробітної плати [PERSON] становить 1015 грн., а за період з листопада 2012 р. по червень 2015 р. 36486 грн., а всього 37501 грн. Суд приймає\~до уваги\~вказаний розрахунок, оскільки лише умовами тарифної частини Територіальної угоди було передбачено відповідні формули розрахунку тарифної ставки (посадового окладу), в той час, як інші документи (Регіональна угода, Галузева угода) такої формули не містили. Також, згідно поданого відповідачем розрахунку розміру компенсації втрати частини заробітної плати [PERSON] у зв`язку з порушенням строків її виплати, така становить 43412,01 грн. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на спростування зробленого відповідачем розрахунку щодо невиплаченої заробітної плати, а розрахунок, зроблений стороною позивача спростовується долученими до матеріалів справи копіями документів. За наведеного та враховуючи, що відповідачем порушено трудові права позивача, зокрема на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, а тому суд приходить до висновку, що з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь позивача необхідно стягнути невиплачену заробітну плату у розмірі 1015 грн. за період з січня 2010 р. по жовтень 2012 р. та з листопада\~2012\~р.\~по червень\~2015\~р.\~ 36486\~грн.,\~а всього\~ 37501\~грн.,\~а також компенсацію\~втрати частини\~заробітної плати у розмірі 43412,01 грн. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно долучених до матеріалів справи витягу з договору про надання правничої (правової) допомоги від 16.01.2018 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 4 про сплату коштів від 06.03.2018 року позивач [PERSON] уклав з адвокатом Прімєровою Н.Г. договір про надання правової допомоги та здійснив оплату у розмірі 3000,00 грн. / т.1 а.с. 29, 32, 33/. Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 3000.00 гривень витрат на правову допомогу. На підставі п. 1 ч.1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог Оскільки позовні вимоги про стягнення заробітної плати обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial