Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту від 11.01.2006 року складеного [PERSON] на користь [PERSON], [INFO],\~ посвідченого нотаріусом Путилівського районного нотаріального округу [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 14.04.2000 року [PERSON] зробила заповіт на все належне їй майно на [PERSON] 31.01.2010 року [PERSON] померла, що стверджує свідоцтво про смерть. Остання його зустріч з [PERSON], яка є його тіткою по лінії матері, відбулась в 2008 році. [PERSON] передала йому документи і ключі від однокімнатної квартири в м. Івано-Франківську по вулиці Незалежності, 101- А, кв.11, в якій вона була зареєстрована, проживала і просила допомогти їй погасити борги за квартиру. [PERSON] також висловила бажання після літньої відвідини могили батьків на хуторі Орехівка Путивльського району Сумської області повернутись в м.Івано-Франківськ, де планувала жити і пройти курс лікування, але з хутора Орехівка Путивльського району Сумсь¬кої області вона так і не повернулась в м.Івано-Франківськ. Водночас йому стало відомо від [PERSON], що відповідач [PERSON] змусив [PERSON] 11.01.2006 року скласти заповіт на нього, що було вчинено особою проти її справжньої волі, внаслідок застосування до неї фізичного і психологічного тиску з боку [PERSON] і його сімї, що виражалося в побоях, вимаганні грошей за приготування їжі і за надання любих інших послуг [PERSON], перешкоджанні [PERSON] своєчасно пройти курс лікування в м.Івано-Франківську і взагалі її повна ізоляція від інших родичів, в тому числі і від сімї брата-близнюка [PERSON], який став зауважувати, що від дії психічного і фізичного тиску з боку [PERSON] на [PERSON], вона в деякі моменти почала не усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними, що могло бути використано [PERSON] для вчинення правочину в саме такий момент. Йому\~ відомо, що [PERSON] бажала розірвати заповіт на відповідача та відновити дію заповіту на нього, але [PERSON] в цьому волевиявленню [PERSON] перешкоджав (а.с.15-16 т.1). Відповідач у справі - [PERSON] позовні вимоги не визнав і подав зустрічний позов до [PERSON] про визнання\~ заповіту від 14.04.2000 року недійсним. Позов обгрунтовується наступними доводами. Як вбачається з позову [PERSON] до [PERSON] позивач вважає, що померла [PERSON] заповіт від 11.01.2006 року на користь свого брата (відповідача) вчиняла під впливом його фізичного та психічного тиску і була такою, що не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. При цьому в якості доказу позивач опирається на медичну документацію про захворювання померлої [PERSON] в тому числі на таке психічне захворювання, як судинна деменція. В якості підтвердження психічного стану померлої позивач посилається на пояснення свідків, які описуть хворобливий стан померлої ще задовго до дати складення оспорюваного заповіту.\~ Якщо [PERSON] хворіла психічними розладами, то відповідно і станом на 14.04.2000 року складений нею заповіт на користь позивача [PERSON] могла вчиняти, як особа, що не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Вчинення заповідних розпоряджень [PERSON] на випадок її смерті щодо свого майна на різних осіб не позбавляло її цього юридичного права, однак особа повинна бути дієздатною. [PERSON] дієздатність померлої оспорює тільки на час складення нею заповіту 11.01.2006 року, намагаючись уникнути обговорення її стану здоровя на 14.04.2000 року, що не припустимо. Вважає, що [PERSON] в такий спосіб намагається скасувати заповіт, який складений [PERSON] на користь [PERSON] та бути самим спадкоємцем майна по заповіту померлої [PERSON] від 14.04.2000 року. На підставі наведеного просить визнати недійсним заповіт від 14.04.2000 року скледний [PERSON] на користь [PERSON] та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (реєстр нотаріальної дії за №477)(а.с.155-157 т.2). Позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним [PERSON] подав заперечення на зустрічну позовну (а.с.160 т.2), зустрічний позов не визнав. Вказав, що [PERSON] та його представник в суді [PERSON] мали три роки на подачу зустрічної позовної заяви і цим правом вони не скористалися. Пройшло вже 5 років з часу розгляду справи в суді, що перевищує термін позовної давності. Ніяких поважних причин для його продовження в позовній заяві не наведено і відповідного клопотання не подано. На підставі наведеного, просить відмовити в задоволенні вимог за позовом [PERSON] викладених в його зустрічній позовній заяві у звязку з пропуском терміну позовної давності (а.с160 т.2).\~ Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.02.2011 року було відкрито провадження у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним (суддя Барашков В.В.) (а.с. т.1). У справі за заявою позивача [PERSON] ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.05.2011 року було вжито заходи забезпечення позову (а.с.30 т.1). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.10.2013 року було відмовлено у задоволені заяви представника відповідача [PERSON]- [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову(а.с.175 176 т.1). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.10.2013року ухвалу Івано-Франківського міського суду від 02.10.2013 року залишено без змін (а.с.215 т.1). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.07.2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду (суддя Барашков В.В.)(а.с. 143 т.1). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.10.2013 року вказану ухвалу від 02.07.2013 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті(а.с.212 т.1). Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського міського суду [PERSON] №17 від 22.01.2016 року, у звязку із тим, що 22.12.2015 суддю Барашкова В.В. відраховано зі складу суддів Івано-Франківського міського суду у звязку із смертю, було проведено повторний автоматизований розподіл справи. Системою автоматичного розподілу, дану цивільну справу призначено судді Домбровській Г.В. й ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.01.2016 року було прийнято справу до провадження (а.с139,140,141 т.2). Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19.04.2016 року прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] та об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання\~ заповіту від 14.04.2000 року недійсним (а.с.165 т.2). Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.02.2017 року в справі призначено судово-психіатричну експертизу (а.с.204-205 т.2). Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського міського суду [PERSON] №56 від 04.05.2017 у звязку із закінченням повноважень судді Домбровської Г.В. було проведено повторний автоматизований розподіл справи. Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу призначено судді Татаріновій О.А. (а.с.209,210 т.2). Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.04.2018 року поновлено провадження у справі позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання\~ заповіту від 14.04.2000 року недійсним та призначено справу до судового розгляду (а.с225 т.2). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, вкладених у позовній заяві (а.с.15-16 т.1), проти задоволення зустрічного позову заперечив з мотивів, викладених у запереченні на зустрічну позовну заяву (а.с.160 т.2). Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісний позов заперечила, вимоги зустрічного позову підтримала та просила його задовольнити.\~ Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст. 1247, 1248 ЦК України. Згідно копії свідоцтва про смерть серії БП №146874 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Путивльського районного управління юстиції Сумської області 16.03.2010р., 31 січня 2010 року померла [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина на належне їй майно ( а.с.5 т.1). 14 квітня 2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №477(а.с.4 т.1). 11 січня 2006 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно заповіла [PERSON], що підтверджується копією заповіту посвідченого нотаріусом Путивльського районного округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №31(а.с.185 т.2). Згідно ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Яу вбачається з ч.1 ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. На виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 18.03.2011 р. (а.с. 30 т.1) надано протокол судового засідання про допит свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.43-48 т.1). Згідно «заявление» від 21.01.2011р. завіреного Мазівською сільською радою Путивльського району Сумської області, [PERSON] доглядав за старшою хворою сестрою (а.с. 62 т.1). Як вбачається з листа Міської клінічної лікарні №1 за №247/01-21/19 від 25.03.2014р., [PERSON],[INFO], знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні МКЛ №1 з 27.10.04.р. по 07.11.04р. з діагнозом: тромбоз глибоких вен лівої нижньої кінцівки. ІХС. Дифузний кардіосклероз ХНК ІІ Б.Варикозне розширення вен обох нижніх кінцівок ІІ-ІІІст. (а.с.244 т.1). Згідно письмової заяви поданої через канцелярію суду 18.07.2014р. [PERSON], остання вказала, що в 2006 році, будучи студенткою ІФНИМУ разом із своєю однокурсницею [PERSON], орендували квартиру в громадянина [PERSON]. Проживали там вони протягом пяти місяців, знаючи із його слів, що квартира є його власністю. Регулярно сплачували йому орендну плату. Через деякий\~ на квартиру час приїхала його тітка, не знаючи, що вони там проживають. З її слів власницею квартири була вона. Протягом трьох тижнів вона проживала з ними і хотіла щоб гроші за квартиру сплачували їй. Через деякий час запропонувала піти з квартири, звинувативши в тому, що вони залишили газову плиту включену (а.с.14-15 т.2). Відповідно до відповіді Обласної психіатричної лікарні №2 від 25.07.2014р. за № 385, [PERSON], [INFO], котра проживала за адресою: [INFO], в Облпсихлікарні №2 на лікуванні не перебувала (а.с.25 т.2). Відповідно до відповіді Обласної психоневрологічної\~ лікарні №3 від 30.07.2014р. за № 5319, [PERSON], [INFO], жителька м.Івано-Франківськ, вул. Незалежності,101а/11, за вказаний період (2002-2008 роки) в ОПНЛ №3 за даними архіву не числиться, на амбулаторному та стаціонарному лікуванні не перебувала (а.с.27 т.2). Відповідно до відповіді Обласної психоневрологічної клінічної лікарні №1 від 16.09.2014р. за №11/911, [PERSON],[INFO], яка проживала за адресою: м.Івано-Франківськ на стаціонарному лікуванні не знаходиться і в списку архіву не числиться (а.с.36 т.2). Згідно довідки від 30.09.2014р. виданої Рогатинською центральною районною лікарнею, [PERSON], [INFO], зверталася за медичною допомогою до лікаря-психіатра 10.08.2005р. та 08.09.2005 р. і був встановлений діагноз «Судинна деменція» (а.с. 73,104 т.2). Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 15.11.2014р. винесеної слідчим СВ Путивльського РВ УМВС України в Сумській області майором міліції [PERSON], кримінальне провадження № 12014200230000358 від 20.10.2014 за фактом смерті [PERSON] закрито у звязку із відсутністю події злочину передбаченого ст..115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. «….Смерть [PERSON] сталася природнім шляхом внаслідок захворювання..» ( а.с. 85 т.2). Відповідно до відповіді Городенківської центральної районної лікарні за вих.№183/01-09 від 22.04.2015р.,\~ [PERSON],[INFO], жителька м.Івано-Франківськ, вул. Незалежності,101а/11, за медичною допомогою в психіатричний кабінет поліклінічного відділення Городенківської ЦРЛ не зверталася (а.с.97 т.2). На виконання ухвали суду від 06.11.2015р., Рогатинською центральною районною лікарнею надано амбулаторну картку хворої [PERSON], [INFO], згідно супровідного листа від 17.11.2015 р. №11-15/660\~ (а.с.127 т.2) На виконання ухвали суду від 30.11.2015р., Центральною міською клінічною лікарнею надано оригінал медичної картки [PERSON] №3588 від 28.03.07р. та оригінал медичної картки [PERSON] №7733 від 19.07.07р., згідно супровідного листа від 09.12.2015 р. №1260/01-22/19 (а.с.135 т.2). На виконання ухвали суду від 30.11.2015р., Міською клінічною лікарнею №1 надано медичну картки стаціонарного хворого №6480 за 2004р. [PERSON], [INFO] згідно супровідного листа від 09.11.2015 р. №1193/01-21/19 (а.с.136 т.2). Згідно відповіді Івано-Франківського обласного кардіологічного диспансеру №732 від 08.12.2015р. [PERSON]І,, [INFO], в зазначений термін (згідно ухвали суду від 30.11.2015р. за період з 01.01.2000 року по 01.02.2010 року)\~ на стаціонарному лікуванні не перебувала. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 45 від 18 грудня 2017 року наданого на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 23.02.2017 року, [PERSON], [INFO], яка померла 31.01.2010 року, на день своєї смерті проживала в [INFO], на час складання нею заповіту 14.04.2000 року на користь [PERSON], психічними розладами не страждала. На час підписання заповіту від 14.04.2000 року на користь [PERSON], [PERSON] могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; [PERSON], [INFO], яка померла 31.01.2010 року, на день своєї смерті проживала в [INFO], на час складання нею заповіту 11.01.2006 року на користь [PERSON], виявляла ознаки органічних психічних розладів судинного ґенезу з когнітивними порушеннями. На час підписання заповіту від 11.01.2006 року на користь [PERSON], [PERSON] могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; [PERSON], [INFO], на час складання нею заповіту від 14.04.2000 року на користь [PERSON] психічних розладів не виявляла. Починаючи з 2005 року та на час складання нею заповіту від 11.01.2006 року на користь [PERSON], [PERSON] виявляла ознаки органічних психічних розладів судинного ґенезу з когнітивними порушеннями, що не досягали ступеню деменції, тому не впливали на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладання правочину (а.с. 215-224 т.2). Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачами за первісним та зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами, що на час складення заповіту\~ [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Також не знайшли підтвердження посилання позивача [PERSON]\~ щодо застосування\~ фізичного та психічного тиску на заповідача [PERSON], а тому в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та\~ зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання\~ заповіту від 14.04.2000 року недійсним слід відмовити.

Outcome: dismissed