Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вимоги якого уточнював та в обґрунтування якого вказав, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, та працював на посаді електромонтера 6 розряду. Наказом №111-к від 06.12.2016 року позивача було звільнено із займаної посади в зв'язку із скороченням штатів (п. 1 ч. 1 ст. 40 КзПП України). При цьому відповідачем порушена процедура звільнення та на позивача відбувався психологічний тиск. Просив суд скасувати наказ про його звільнення з посади, поновити позивача на посаді, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовільнити. Представник відповідача заперечила проти задоволення позову та вказав, що позивач була правомірно звільнена за скороченням штату, оскільки за його наказом було скорочено із штату посаду електромонтера, оскільки така необхідність виникла в результаті діяльності підприємства. При цьому позивач був належним чином, під підпис, ознайомлений з майбутнім звільненням, в день звільнення їй було видано трудову книжку та проведено відповідний остаточний розрахунок. Також позивача було повідомлено про відсутність вакантних посад на підприємстві на день його звільнення. З цих підстав представник відповідача просив повністю відмовити в задоволенні позову. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне. [PERSON] (надалі - позивач) був прийнятий на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування комунального підприємства «Миколаївська обласна друкарня» Миколаївської обласної ради 16.06.2015 року. Наказом директора училища №111-к від 06.12.2016 позивача було звільнено із займаної посади в зв'язку із скороченням штатів (п. 1 ч. 1 ст. 40 КзПП України). Відповідно до чинного законодавства, питання, пов'язані з розірванням трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, вирішуються відповідно до положень Кодексу законів про працю України (надалі-Кодекс). Пунктом 1 статті 40 КЗпП визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (далі - зміни в організації виробництва і праці). Як вбачається з матеріалів справи та поданих заперечень представника відповідача, директор друкарні, відповідно до своїх повноважень, прийняв рішення та видав наказ від 29.09.2016 року № 91-к «Про скорочення штату працівників», яким скорочено з підрозділу ремонтно-механічної дільниці посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 р.. Така необхідність виникла з метою скорочення затрат та оптимізації структури управління підприємством. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Працівники, яких попереджено про наступне вивільнення, і посади яких відсутні у новому штатному розписі, продовжують працювати ще не менше двох місяців і отримують заробітну плату. Виплата заробітної плати у даному випадку здійснюється на підставі положень чинного трудового договору, дію якого не припинено, тобто трудовий договір продовжується. Статтею 94 КЗпП передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до норм чинного законодавства позивача було належним чином, під підпис, попереджено про скорочення штату працівників, а саме скорочення посади електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 р. До дати звільнення позивачу були збережені всі істотні умови оплати праці. Відповідно до статті 47 КЗпП в день звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З оглянутих в судовому засіданні документів, вбачається, що відповідачем проведено звільнення позивача з дотриманням норм чинного законодавства, при цьому збережено належні гарантії, у день звільнення проведено остаточні розрахунки та проведено виплати, видано трудову книжку, а тому позовні вимоги в частині поновлення позивача на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання незаконними та скасування наказів є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Позовна вимога стосовно виплати моральної шкоди також не підлягає до задоволення, оскільки вона є похідною від первісних позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено повністю. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed