Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Покровського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про звільнення майна з під арешту та внесення записів до державних реєстрів. В обґрунтування своїх позовних вимог, які підтримані у судовому засіданні його повноважним представником, позивач посилається на порушення його прав власника щодо користування та розпорядження майном, оскільки виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа від 11.04.2016р. по справі №2/184/20/16 закінчене, постановою Орджонікідзевського міського суду від 25.07.2017р. по справі №184/1080/17 скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 21.04.2016р. по виконавчому провадженню №5089455, а тому існують підстави для зняття арешту із майна позивача, накладеного відповідно до постанови державного виконавця від 14.04.2016р. (згідно здійснених у судовому засіданні уточнень). Ухвалою суду від 28.09.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, відповідно до якої останній просить розглянути дану справу без його участі та при винесені рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, при цьому надав до суду заяву, згідно якої просить розгляну справу без його участі та щодо задоволення позовних вимог не заперечує, оскільки [PERSON] виконано умови мирової угоди, яка затверджена ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 30.12.2016р. по справі №184/1622/15-ц, у виконавчому провадженні №50894556 від 14.04.2016р. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. У відповідності до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом, на виконанні у Покровському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції перебувало виконавче провадження №50894556 із примусового виконання виконавчого листа №2/184/20/16, виданого 11.04.2016р. Орджонікідзевським міським судом про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 2706651,63 грн. У процесі виконання вказаного виконавчого листа, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2016р. та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.04.2016р. Крім того, 21.04.2016р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення із боржника виконавчого збору. Водночас, 30.12.2016р. Орджонікідзевським міським судом визнано укладену між сторонами по справі №184/1622/15-ц мирову угоду, згідно умов якої сторони шляхом взаємних поступок досягли примирення у процесі виконання рішення суду від 25.03.2016р. Так, відповідно до п.1.4. вказаної угоди, боржник гарантує, що після затвердження вказаної мирової угоди, але в будь-якому випадку до 01.02.2017р., частина заборгованості перед стягувачем, яка дорівнює 2\~256\~243,27 та 2\~785,69 грн. судового збору буде погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі та в порядку, що передбачений ст..601 ЦК України, про що обовязково має бути складений письмовий документ, а саме відчуження [PERSON], ІНН [NUMBER], акцій іменних простих Приватного акціонерного товариства Виробничо-комерційна фірма «Херсонвинпром», ЄДРПОУ 31881330, у кількості 11667 штук, номінальною вартістю 116670,00 грн., на користь [PERSON], ІНН [NUMBER]. Постановою державного виконавця Покровського міського відділу ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області від 23.01.2017р. виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа №2/184/20/16 від 11.04.2016р. про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 2\~706\~651,63 грн. закінчено у звязку із укладенням сторонами мирової угоди та затвердження її судом. Разом з тим, постановою Орджонікідзевського міського суду від 25.07.2017р. по справі №184/1080/17, яка набрала законної сили 05.08.2017р., скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 21.04.2016р. по виконавчому провадженню №50894556. 08.08.2017р. позивач звернувся до відповідача із листом, відповідно до якого просив закінчити виконавче провадження №50894556 та вжити необхідних заходів щодо зняття арешту із майна [PERSON], виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи. Згідно наданої відповідачем відповіді від 11.08.2017р., останній вказав на не можливість із технічних причин вжити заходів щодо скасування усіх арештів, які були накладені у межах даного виконавчого провадження, оскільки по завершеним виконавчим провадженням виконавчі дії не проводяться. Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача із відповідною позовною заявою до суду. Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. У відповідності до п. 2 ч.1 ст.39 даного нормативно-правового акту виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної між сторонами у процесі виконання рішення. Згідно ст.40 коментованого Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Вичерпний перелік підстав для зняття арешту безпосередньо державним виконавцем встановлений ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Приписами ст.321 ЦК України унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 даного нормативно-правового акту, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які були досліджені у судовому засіданні, виконавче провадження №50894556 на даний час закінчене у звязку із укладенням сторонами виконавчого провадження мирової угоди, яка затверджена судом. Умови мирової угоди сторонами виконані. Постанова державного виконавця про стягнення із позивача виконавчого збору скасована згідно постанови Орджонікідзевського міського суду, яка набрала законної сили. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі як обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Водночас, вимоги позивача щодо внесення записів про припинення обтяжень до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до задоволення не підлягають з огляду на наступне. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Внаслідок припинення обтяження, запис про таке обтяження підлягає вилученню з Державного реєстру. Згідно зі\~ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно зі\~ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно\~це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до ст.6 коментованого закону, організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) субєкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані субєкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Згідно ст.9 даного нормативно-правового акту, до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить, зокрема, забезпечення проведення державної реєстрації прав. Відповідно до ст.10 Закону, державний виконавець, приватний виконавець є державним реєстатором у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у звязку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Приписами коментованої статті також передбачено повноваження державного реєстратора у сфері здійснення реєстраційних дій. Водночас, ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх обєднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Розглядаючи вимоги позивача в частині прийняття рішення про внесення змін в Єдиний державний реєстр обтяжень рухомого майна та Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку про неможливість задоволення вказаних як безпідставних та необґрунтованих, оскільки до компетенції суду не входить можливість надання вказівок або втручання в діяльність інших державних органів та установ, а тому в задоволенні цієї частини вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial