Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] у якому просить встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини терміном три місяці з дати набрання законної сили відповідним рішенням після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] яка мешкала за адресою [ADDRESS]. [PERSON] мала двох дітей: його батька [PERSON] та його тітку - відповідача [PERSON]. Він являється єдиним сином померлого [INFO] [PERSON] Позивач зазначає, що вчасно прийняти спадщину після смерті свого батька та бабусі він не зміг, оскільки з осені 2012 року в нього почалися болі в колінному суглобі через його пошкодження, внаслідок чого він був змушений значно обмежити свій рух. Протягом 2013-2015 років він проходив неодноразові обстеження в лікарів та виконував їх рекомендації, однак хвороба прогресувала, в результаті чого 13.02.2015 року він був змушений провести хірургічну операцію на коліні. Під час післяопераційної реабілітації у нього виникли ускладнення зі станом коліна і він більше року був змушений обмежувати свій рух. Позивач вказує, що відповідач в свою чергу відмовляється надавати письмову згоду на прийняття ним спадщини після батька та бабусі, у зв'язку із чим він змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на ненадання позивачем доказів, які б обґрунтовували поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, крім того подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с 50). Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Батьком позивача є [PERSON] (свідоцтво про народження - а.с. 8). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10, 11). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Відповідно положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як убачається з матеріалів спадкової справи №699/2012 відкритої щодо майна померлого [INFO] [PERSON], до Десятої Київської нотаріальної контори із заявою зверталась [PERSON], яка є матір'ю спадкодавця, у поданій заяві відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї доньки [PERSON]. 19.02.2013 року державним нотаріусом Десятої київської нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво на право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на ? частини квартири номер [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №137/2015 відкритої щодо майна померлої [INFO] [PERSON], до Десятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулась 06.02.2015 року (а.с. 73-96). 07.09.2015 року державним нотаріусом Десятої київської нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво на право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на ? частини квартири номер [ADDRESS] (а.с 91). 29.11.2016року [PERSON] звернувся до Десятої Київської нотаріальної контори з заявою про надання копії матеріалів спадкової справи (а.с. 115). Десята Київська нотаріальна контора листом №6082 від 16.12.2016р. повідомила [PERSON], що у зв'язку з тим що він не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину та не є спадкоємцем по зазначеній спадковій справі. Ніяких нотаріальних дій відносно нього не вичинялось (а.с. 115 зв.) Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На підтвердження заявлених вимог позивач надав медичні документи з яких убачається, що 17.02.2013 року, 16.12.2014 року та 29.09.2015 року ним проводилась магнітно-резонансна томографія лівого колінного суглобу (а.с. 15, 19, 20). 18.12.2014 року [PERSON] звертався до травматолога зі скаргами щодо травми 2009 року лівого колінного суглобу (запис у медичній картці а.с. 18). 14.01.2015р. [PERSON] призначено оперативне лікування (а.с. 17), у зв'язку з чим у період з 15.02.2015р. по 27.02.2015р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом травма колінного суглобу, у подальшому рекомендовано обмеження навантажень (а.с. 14). Відповідно до довідки ТОВ «Альфа-Забава» №86 від 21.03.2017р., протягом 2012-2016 р. працівник [PERSON] скаржився на болі в коліні, тому мінімізував фізичне навантаження на ногу під час виконання роботи, зокрема, обмежував ходіння, використовував в роботі комп'ютер та засоби електронного зв'язку. Посадові обов'язки виконував в належному обсязі (а.с. 64). У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року по справі № 6-1486цс15 викладено наступну правову позицію. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначені позивачем підстави, наведені судом вище, не є такими, які можуть вважатися труднощами в написанні та поданні відповідних заяв про прийняття спадщини. Вищевказану довідку з місця роботи позивача суд не може прийняти до уваги, як безумовний доказ на підтвердження вимог, оскільки у ній не зазначено про те, що [PERSON] через стан свого здоров'я вдома виконував покладені на нього трудові обов'язки поза його робочим місцем у товаристві, на що посилався представник позивача. Вказані обставини також не визнаються та заперечуються відповідачем, яка пояснила, що позивач приходив до неї на обід з роботи під час обідньої перерви, після операції у лютому 2015 року спочатку деякий нетривалий час на роботу ходив з паличкою, потім, як зазвичай та у вечірній час відвідував тренування з футболу, яким займається з дитинства. Надані суду медичні документи свідчать про періодичні звернення позивача щодо обстеження та лікування і не підтверджують факт обмеження його в русі та неможливості пересування через хворобу протягом періоду, що є предметом спору. З огляду на вище викладене суд вбачає, що у [PERSON] не існувало об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б перешкоджали йому звернутися із заявами про прийняття спадщини. За змістом статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставини суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed