Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 650 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує на те, що в шлюбі з відповідачкою народжено двоє дітей, одна дитина на час звернення до суду є неповнолітньою. 08 квітня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишилась проживати з ним, відповідачка проживає окремо, матеріальної допомоги дитині не надає, домовленості щодо порядку утримання сина не досягнуто, а тому просить в судовому порядку вирішити питання про стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів просить врахувати розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 650 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи позовні вимоги визнала частково в розмірі 400 грн., суду пояснила, що після складних сімейних стосунків з позивачем змушена була залишити житло, в якому проживала сім'я, і переселилась до мами. На даний час не має можливості забрати дітей до себе, оскільки займає невеличку кімнату, а із спільно набутого майна не забрала із собою жодної речі, натомість в будинку діти мають облаштовані кімнати, комп'ютерну техніку. Вона продовжує спілкуватись з дітьми та згідна сплачувати аліменти на неповнолітнього сина [PERSON]. При визначенні розміру аліментів просить врахувати відсутність у неї постійної роботи, оскільки на даний час вона звільнена з посади медсестри, перебуває у пошуках роботи та проходить курс лікування після перелому руки, а також просить врахувати те, що син навчається на державній формі навчання і отримує стипендію. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, який слід задовольнити частково, виходячи з наступного: Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 08 квітня 2014 року шлюбу між сторонами розірвано. 19 вересня 2014 року відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджено свідоцтвом серії [NUMBER]. Відповідач [PERSON] визнала в суді ту обставину, що неповнолітній син [PERSON], залишився проживати із батьком, вона проживає окремо. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов'язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди - кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються за рішенням суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд повинен керуватись положеннями ст.182 СК України, відповідно до якої суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При цьому обставини, визначені ст. 182 СК України встановлюються судом з урахуванням правил цивільного судичиснтва. Так, частинами пергою та другою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Позивач, у поданій позовній заяві просив суд врахувати лише розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не навів інших обставин, які підлягають врахуванню та не долучив до позовної заяви інших письмових доказів. Суд, маючи на меті роз'яснити позивачу зміст його процесуальних прав та обов'язків, вживав заходів для забезпечення явки позивача в судове засідання, відкладав розгляд справи та визнавав явку позивача обов'язковою. Однак, позивач на виклики суду не з'явився, просив у письмово поданій заяві розгляд справи проводити у його відсутності. Натомість відповідачем подано копію трудової книжки згідно з якою вона на даний час не має постійного місця роботи, подано довідку про навчання сина на державній формі навчання та розмір стипендії, яка дорівнює 222,50 грн. Таким чином, враховуючи вік, стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітнього Богдана, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальне становище відповідачки, стан її здоров'я, суд

Outcome: partial