Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої 19 січня 2014 року матері [PERSON], посилаючись на те, що після її смерті залишилась спадщина, а саме земельна ділянка, площею 5,7788 га, яка розташована на території Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №710294. При зверненні до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусом йому було повідомлено, що ним пропущений строк для подання такої заяви. Позивач, посилаючись на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, а саме обмеження щодо пересування громадським транспортом, повязані з проведенням АТО, просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача голова Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заяви не заперечував. Суд всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] померла 19 січня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 435884, виданого 21 січня 2014 року Григорівською сільською радою Барвінківського району Харківської області (а.с.11). Згідно до\~ст. 1216 ЦК України\~- спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~- часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], а саме 19 січня 2014 року і саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини спадкоємцями. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що визначено ст. 1261 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №276453, виданого Подолівським с/ЗАГС Барвінківського району Харківської області, [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи батько позивача [PERSON] помер 23 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №347776, виданим 24 квітня 2012 року Григорівською сільською радою Барвінківського району Харківської області (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача стосовно того, що він зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте державний нотаріус державної нотаріальної контори Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області повідомила позивачу, що він пропустив строк, необхідний для оформлення спадщини після померлої [PERSON], як вбачається з довідки №278/01-16 від 16 березня 2016 року (а.с. 4). У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Це положення також закріплено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої 19 січня 2014 року [PERSON] пропущений з поважних причин, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved