Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. І. Стислий виклад позиції позивача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 30.12.2017 року [PERSON] позичив у нього 14 300 грн. із терміном повернення у строк до 30.06.2018 року. Умовами договору також було передбачено, що у разі невиконання взятих на себе зобов`язань відповідач має сплачувати 10% від суми заборгованості щомісячно. В підтвердження даного факту [PERSON] написав розписку, яку засвідчив власним підписом. Однак станом на сьогоднішній день відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання і вказані в розписці кошти не повернув. На підставі наведеного просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 14 300 грн., а також 10% від суми заборгованості за період прострочення з 30.07.2018 року по 29.02.2020 року у розмірі 28 600 грн., що в загальному становить 42 900 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Представник позивача адвокат Удод В.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що наведені у позовній заяві. ІІ. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказавши, що 30.07.2016 року він позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 3 000 грн. Згодом він повернув позивачу 1000 грн. чи , можливо, 700 грн., однак решту коштів йому своєчасно повернути не вдалося, а тому [PERSON] , погрожуючи йому на його родині, змусив його написати нову розписку та вказати розмір позики 14 300 грн., хоча таких коштів він не позичав. Текст розписки від 30.12.2017 року він переписав з попередньої від 30.07.2016 року, змінивши розмір позики, про що свідчить та обставина, що у розписці вказано серію та номер його попереднього паспорта, в той час, як 03.08.2016 року він вже отримав новий паспорт. Відповідач також вказав, що в поліцію з приводу дій [PERSON] він не звертався. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 10.03.2020 року було відкрите провадження у вказаній цивільній справі. 06.02.2020 року було постановлене заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю. 12.10.2020 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою про перегляд заочного рішення. 26.10.2020 року заява про перегляд заочного рішення була залишена без руху. Згідно ухвали суду від 25.11.2020 року відповідачу було поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було прийнято до розгляду. Відповідно до ухвали суду від 17.02.2021 року заочне рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 06.05.2020 року було скасовано, справа призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно розписки від 30.12.2017 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг гроші в сумі 14 300 грн. терміном на шість місяців, зобов`язується повернути позику до 30.06.2018 року рівними частинами по дві тисячі триста вісімдесят чотири гривні. У разі невиконання ним домовленості зобов`язується сплачувати відсотки в розмірі 10% в місць. У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з приписів ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Сторона позивача на доведення підставності своїх вимог представила розписку [PERSON] про отримання ним у позику грошових коштів у розмірі 14 300 грн. Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказував, що розписку він написав під впливом погроз та тиску з боку [PERSON] , проте будь-яких доказів на підтвердження цих обставин суду не представив. Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення [PERSON] вказував, що суму позики 14 300 грн. було прописано позивачем чи іншими особами, ніби то його почерком, а тому для спростування факту написання ним розписки буде клопотати про призначення почеркознавчої експертизи, однак такого клопотання відповідач під час судового розгляду не заявив, а згодом в судовому засіданні вказав, що і суму позики у розписці написав він. Загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (рішення у справі «Ruiz-Mateos v. Spain», від 23 червня 1993 року, пункт 63). Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands», від 27 жовтня 1993 року, пункт 33, Series А № 274). Судом неодноразово роз`яснювалось [PERSON] необхідність представлення суду доказів на підтвердження свої заперечень та наслідки невчинення такої дії, роз`яснював суд відповідачу і право скористатись правовою допомогою. Проте жодних доказів на підтвердження свої заперечень під час судового розгляду [PERSON] суду не надав. Не спростувала сторона відповідача і розрахунку заборгованості, що був здійснений стороною позивача. Та обставина, що у розписці вказано дані попереднього паспорту відповідача не спростовують факту позики грошових коштів. VІ. Висновок суду. Таким чином, на підставі досліджених доказів суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. VІІ. Розподіл судових витрат. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Стороною позивача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, із квитанції до прибуткового касового ордера від 28.02.2020 року вбачається, що позивачем оплачено правову допомогу адвоката Удода В.Ф. у розмірі 5000 грн. На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч.1 ст.141 ЦПК України). Згідно квитанції №12 від 02.03.2020 року позивачем при зверненні до суду було оплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved