Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 червня 2012 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори на ім?я [PERSON]; - визначити додатковий строк тривалістю 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і пояснили, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] Після його смерті позивач не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки відповідач - рідна сестра [PERSON], запевнила, що вона прийме спадщину, а після цього подарує позивачу майно, яке належало її батьку. Це майно повинно було складатись з частки будинку [ADDRESS], яку [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON] Однак відповідач незаконно оформила майно [PERSON] на себе і позивачу не подарувала. У зв'язку з цим просять позов задовольнити. Відповідач та її представник позов не визнали та пояснили, що [PERSON] мала можливість подати заяву після смерті свого батька, але цього не зробила. Існування будь-яких об'єктивних обставин, які заважали їй це зробити, вона не довела. Отже відповідач правомірно успадкувала майно її батька, а тому в позові слід відмовити. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на будинок № 1059 від 10.05.1989 року (а.с. 41 зворот) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.09.1989 року (а.с. 42 зворот, 43) [PERSON] на праві власності належав будинок [ADDRESS]. Як встановлено вироком Малинського районного суду Житомирської області від 26.09.2014 року (а.с. 9-11) та підтверджено іншими матеріалами справи, відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 07.09.2005 року (а.с. 40 зворот-42) [PERSON] подарував своїй дочці [PERSON] 62/100 частки домоволодіння [ADDRESS] і у його власності залишилась решта 38/100 часток вищевказаного домоволодіння. Після смерті [PERSON], яка настала [INFO] (а.с. 28 зворот), його дружина [PERSON] (а.с. 59 зворот) та діти спадкодавця: син [PERSON] (а.с. 20) і дочка [PERSON] (а.с 40) успадкували за законом по 19/150 частки домоволодіння кожен за адресою: будинок [ADDRESS]. Дружина [PERSON] та син [PERSON] успадкували частину майна [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час прийняття спадщини, що підтверджується будинковою книгою (а.с. 76). Дочка [PERSON] успадкувала частину майна [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 29). 13 вересня 2006 року [PERSON] знялась з реєстрації в будинку [ADDRESS] (а.с. 75) та зареєструвала своє місце проживання в [ADDRESS] (а.с. 60). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 49 зворот). Спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 50). Таким чином [PERSON] стало належати 131/150 частки домоволодіння [ADDRESS], а решта 19/150 частки цього домоволодіння залишилась в користуванні брата [PERSON] [INFO] [PERSON] також помер (а.с. 65 зворот). У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк жоден із спадкоємців не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 26 жовтня 2012 року таку заяву подала його дочка [PERSON] (а.с. 66). Малинський районний суд Житомирської області рішенням від 11 жовтня 2012 року визначив їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 69), але це рішення було скасоване апеляційним судом Житомирської області (а.с. 76). У 2012 році в [PERSON], яка на той оформила право власності лише на 62/100 частки домоволодіння за адресою: будинок [ADDRESS], виник намір оформити на своє ім'я решту часток зазначеного домоволодіння. Із вказаною метою 15.05.2012 року [PERSON] звернулась до паспортиста Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства (далі Малинське ВК ЖРЕП) [PERSON] із проханням надати довідку про склад сім'ї та осіб, які проживали разом із її батьком [PERSON] на час смерті останнього [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Неналежно виконуючи свої службові обов'язки, паспортист Малинського ВК ЖРЕП належним чином не перевірила відомості, що містилися у наданій [PERSON] домовій книзі. У результаті чого вона виготовила довідку № 2022 від 15.05.2012 року (а.с. 37 зворот), до якої внесла відомості про те, що на час смерті [PERSON] за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] ніхто більше не проживав, що не відповідало дійсності. Цього ж дня, за місцем своєї роботи паспортист Малинського ВК ЖРЕП видала [PERSON] зазначену довідку № 2022 від 15.05.2012 року. Отримавши зазначену довідку та достовірно знаючи те, що зазначені в ній відомості не відповідають дійсності, [PERSON] вирішила використати її шляхом подачі нотаріусу для оформлення спадщини, а саме: решти часток домоволодіння [ADDRESS], які залишились після смерті матері та брата. Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи про те, що на час відкриття спадщини у зв'язку із смертю батька [PERSON], разом із ним проживала його дружина [PERSON] та син [PERSON], які відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину та усвідомлюючи те, що вона за вищевказаних обставин пропустила строк прийняття спадщини на майно свого покійного брата у розмірі 19/150 часток домоволодіння [ADDRESS], [PERSON] на початку червня 2012 року в м. Малині за адресою: площа Соборна 6-а, разом із заявою про прийняття спадщини (а.с. 36), подала до Малинської державної нотаріальної контори довідку № 2022 від 15.05.2012 року, достовірно знаючи, що довідка містить неправдиві відомості. Таким чином, шляхом подання підробленої довідки № 2022 від 15.05.2012 року державному нотаріусу Малинської державної нотаріальної контори, яка підтверджувала відсутність будь-яких перешкод у спадкуванні за законом [PERSON] решти частини житлового будинку, який належав [PERSON], вона використала завідомо підроблений документ. У результаті використання [PERSON] завідомо підробленого документу, вона у протиправний спосіб отримала свідоцтво на право власності за законом на 38/100 часток домоволодіння за адресою: будинок [ADDRESS], у тому числі на 19/150 часток житла, яке належало її покійному брату [PERSON] Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Суд вважає, що [PERSON] не мала права на спадкування 19/150 часток домоволодіння за адресою: будинок [ADDRESS] після смерті свого брата [PERSON], оскільки вона разом з ним не проживала (а.с. 39) та не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. У зв'язку з цим суд визнає недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08 червня 2012 року державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON] після смерті [PERSON] на 38/100 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями за [ADDRESS], в частині спадщини, що складається з 19/150 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями за [ADDRESS]. У визнанні недійсним решти частини свідоцтва суд відмовляє за безпідставністю, оскільки [PERSON] мала право на спадкування після смерті свого батька [PERSON] та матері [PERSON] При вирішенні питання про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд керується ч. 3 ст. 1272 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того в пункті 24 вищевказаної постанови Пленуму зазначено, що суди відкривають провадження в справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Всупереч вищевказаним вимогам позивач не надала суду обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті батька та не надала доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які пов?язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, що робили неможливим подання заяви про прийняття спадщини. У зв?язку з цим суд відмовляє позивачу у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору.

Outcome: partial