Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 25 вересня 2017 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому на підставі державного акта серії ЧН № 052708 земельні ділянки, які розташовані в с. Киселівка Носівського району Чернігівської області по вул. Покровська (колишня назва Щорса), 14, площами 0,25 га, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, та 0,2969 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за законом, спадщину прийняв, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу земельну ділянку, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки площами 0,25 га та 0,2969 га. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельні ділянки, які розташовані в с. Киселівка Носівського району Чернігівської області по вул. Покровська (колишня назва Щорса), 14, площами 0,25 га, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, та 0,2969 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та його представник адвокат [PERSON] не зявилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позовних [PERSON], просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що на імя [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 052708, відповідно до якого він є власником земельної ділянки площею 0,5469 га, яка розташована в с. Киселівка Носівського району Чернігівської області по вул. Щорса (теперішня назва Покровська), 14, і призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку (0,25 га) та ведення особистого селянського господарства (0,2969 га), що підтверджується копією відповідного державного акта (а.с. 11). 25 вересня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON], на ім'я якого 23 червня 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,8604 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 132421, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 10). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.\~ У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які розташовані в с. Киселівка Носівського району Чернігівської області по вул. Покровська (колишня назва Щорса), 14, та належали [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 052708, площами 0,25 га, яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, та 0,2969 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, у звязку з тим, що у державному акті не зазначено дати та підстав його видачі, дати державної реєстрації права власності на земельні ділянки, а також через те, що державний акт не зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Крім цього, у кадастровому плані площі земельних ділянок (0,32 га та 0,23 га) не збігаються із площами цих земельних ділянок, які зазначені у відомостях про їх цільове призначення (0,25 га та 0,2969 га), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 992/02-31 від 2 липня 2018 року (а.с. 13) та копією відповідного державного акта (а.с. 11). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за його рахунок.

Outcome: approved