Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду із позовом про встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме з матір»ю, [PERSON] , яка померла 12 лютого 2017 року. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є сином [PERSON], єдиним спадкоємцем першої черги на прийняття спадщини. Його матір хворіла, та за станом здоров»я потребувала сторонньої допомоги. Матір перенесла ішемічний інсульт, після якого була частково паралізована і значно обмежена у своїй здатності до самообслуговування. Він , єдиний син, доглядав за матір»ю, а оскільки вона потребувала постійного стороннього догляду, то у денний час за матір»ю слідкувала доглядальниця, а у вечірній та нічний час такий догляд здійснював він, постійно проживаючи з матір»ю. Він доглядав за матір»ю, готував їжу, прав речі, прибирав, купав матір. Вказаний факт йому необхідно встановити для отримання спадщини, бо він вважав, що проживаючи постійно з матір»ю є таким, що прийняв спадщину, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку тим, що він не прийняв спадщину у визначений законом строк. Провадження у справі відкрите 10.05.2018 року. Відповідач надав відзив у якому позовні вимоги не визнав. Зазначив, що позивач не надав достатніх та належних доказів у підтвердження заявлених позовних вимог, що він пропустив строк на прийняття спадщини та звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину майже через рік після відкриття спадщини. Посилався також на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року та зазначав, що доказом проживання із спадкодавцем можуть бути довідка ЖБК, відповідного органу місцевого самоврядування, рішення суду, відомості про реєстрацію місця проживання. Оскільки позивач не надав такі докази просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, надав пояснення аналогічні обставинам, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що проживаючи разом з матір»ю він сплачував комунальні послуги за квартиру з власної банківської картки, бо матір самостійно сплачувати за квартиру. Представник позивача,\~адвоката [PERSON],\~підтримала позовні\~вимоги,\~просила їх\~задовольнити.\~Щодо відзиву\~на позов\~пояснила,\~що представник\~ відповідача\~у відзиві\~посилається на\~Інструкцію \~про порядок\~вчинення нотаріальних\~дій нотаріуса\~України,\~затвердженої \~наказом Міністерства\~Юстиції України\~№ 20/5\~від 03\~березня 2004\~року,\~яка втратила\~чинність.\~На \~час \~ виниклих\~правовідносин \~є чинним\~Порядок \~вчинення нотаріальних\~дій нотаріусами\~України , що затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, який передбачає, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Оскільки позивач не був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця на час його смерті, а ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач не звертався до нотаріуса з будь-якою заявою щодо спадщини, а тому для отримання спадщини йому необхідно встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представник відповідача, [PERSON], позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження його постійно проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, акти про його проживання належним чином не посвідчені, довідка з медичного закладу також належним не оформлена. Також позивач не надав суду доказів того, що спадкова справа після смерті його матері не відкривалась та інші спадкоємці відсутні. Заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, свідків дослідивши матеріали справи та надані сторона докази суд дійшов до наступних висновків. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 12 лютого 2012 року, а отже відповідно до положень статті 1261 ЦК України входить до кола спадкоємців першої черги. [PERSON] була власником однокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2012 року. Право власності зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно ( а.с. 12-20). На час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO] ( довідка з місця реєстрації а.с. 20). Згідно даних паспорту позивач зареєстрований в [INFO] ( а.с. 8). Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а відповідно до відмітки у паспорті його місце реєстрації [ADDRESS]. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.02.2018 року убачається, що спадкова справа на майно [PERSON] не відкривалась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 510016697 ( а.с. 21). Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач до нотаріальної контори із заявами про відкриття спадщини чи про відмову від спадщини після смерті матері не звертався, що стало підставою для відмови йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті має для позивача юридичні наслідки, оскільки породжує його права на отримання спадщини. Із довідки Комунального закладу Центру первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Полтави убачається, що [PERSON] перебувала на диспансерному обліку у вказаному закладі та за станом здоров»я потребувала сторонньої допомоги ( а.с. 22). Із актів від 05.05.2018 року убачається, що позивач з травня 2015 року постійно проживав з матір»ю в квартирі [ADDRESS], доглядав за нею до її смерті. Приписами статті 76 ЦПК України встановлено, щ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.2. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що позивач постійно проживав з матір»ю з 2015 року, оскільки остання потребувала постійного стороннього догляду. Окрім того позивач домовився з доглядальницею, яка здійснювала догляд за спадкодавцем у робочий час . Так свідок [PERSON], яка була доглядальницею спадкодавця, пояснила суду, що вона кожного робочого дня здійснювала догляд за [PERSON] на час перебування позивача на роботі, оскільки залишити матір позивача без стороннього догляду не було можливим, так як вона в результаті хвороби самостійно ледве ходила, падала та була не зовсім адекватною. За таких обставин суд не приймає заперечення представника відповідача щодо неприйняття атків про проживання, як таких, що формлені з порушенням встановленого порядку, тим більше, що відповідач не спростував відомостей, що зазначені в актах. Встановлення факту, який просить встановити позивач, має для нього юридичне значення, так як від встановлення факту постійного його проживання зі спадкодавцем на час смерті залежить право позивача на отримання спадщини після смерті матері, [PERSON] Не заслуговують на увагу заперечення представника відповідача з посиланням Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, яка втратила чинність, бо на час правовідносин, що виникли, є чинним Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , що затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, який передбачає, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем, а не будь-які інші довідки про місце проживання особи. При вирішенні спору суд також враховує ту обставину, що спадщина після смерті [PERSON] не визнана відумерлою. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Позивач просив не стягнувати з відповідача понесені ним судові витрати, а тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved