Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вказавши, що 13.10.2012 року помер [PERSON], який був рідним братом [PERSON], сином [PERSON], чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] та [PERSON] Спадкоємці першої черги після [PERSON], а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], звернувшись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Водночас позивач, посилаючись на те, що [PERSON] з 2009 року не підтримував подружніх стосунків з [PERSON] та мешкав зі своєю матірю [PERSON], а відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за ним не спілкувались, не доглядали, матеріальної допомоги йому не надавали, хоча [PERSON] був інвалідом 3 групи та потребував допомоги, просив усунути відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від права спадкування за законом після [PERSON] Також Позивач вказував, що [PERSON] 17.08.2015 року померла та після її смерті позивач, як спадкоємець першої черги, а також відповідачі [PERSON] та [PERSON] за правом представлення як сини [PERSON], прийняли спадщину після смерті [PERSON], звернувшись з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса. Вказуючи, що [PERSON], якій на момент смерті виповнилось 80 років, була інвалідом 3 групи, потребувала допомоги, а за матірю доглядав лише позивач, натомість як відповідачі [PERSON] та [PERSON] допомоги [PERSON] не надавали, не були присутні на її похоронах та не брали участі в організації поховання, просив усунути відповідачів [PERSON] та [PERSON] від права спадкування за законом після [PERSON] В судовому засіданні позивач на заявлених вимогах наполягав, пояснивши, що з 2009 року та до смерті [PERSON] позивач разом з братом мешкали разом за адресою проживання [PERSON] [PERSON] у квартирі матері був 2-3 рази на тиждень. [PERSON] не підтримував подружні стосунків з [PERSON], а мешкав з іншою жінкою. [PERSON] за життя зловживав спиртними напоями, був інвалідом 3 групи, працював, хоча останнім часом і неофіційно, існував за рахунок пенсії по інвалідності та заробітної плати. Хоча [PERSON] потребував допомоги та лікування, його дружина та діти відповідачі по справі, допомоги йому не надавали, поклавши тягар сумісного з ним проживання та догляду на [PERSON] Про те, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] позивач дізнався лише у 2016 році. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] до 2015 року мешкав раом зі своєю родиною в смт. Балабине Запорізького району Запорізької області, але допомагав матері, відвідуючи її, надаючи гроші та приносячи продукти харчування. У 2015 року [PERSON] раптово померла, перед смертю [PERSON] за межі квартири не виходила, а по квартирі пересувалась мало. Позивачеві не відомо, щоб [PERSON] та [PERSON] звертались за допомогою до відповідачів. Після смерті [PERSON] позивач відповідачів про її смерть не сповістив, поховання відбулось за їх відсутності, участь в організації поховання та сплаті ритуальних послуг відповідачі не брали. Після смерті [PERSON] позивач постійно мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача на позовних вимогах наполягала на зазначених у позові підставах. Додатково пояснила, що як [PERSON], так і [PERSON] внаслідок захворювань та віку потребували допомоги, натомість відповідачі їм такої допомоги не надавали. Пред'явлення позову до [PERSON] обґрунтовувала тим, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], а потім відмовилась від спадщини на користь своїх синів. Яким чином порушено право позивача [PERSON], який не є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], реалізацією відповідачами [PERSON] та [PERSON] свого права прийняти спадщину не пояснила. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність, просили у задоволенні позову відмовити. Так, відповідач [PERSON] суду пояснила, що у шлюбі з [PERSON] перебувала протягом близько 30 років, подружжя мало двох синів відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] Весь цей час уся родина мешкала у квартирі № 29 по вул. Бочарова у м. Запоріжжя. Протягом багатьох років [PERSON] зловживав спиртними напоями, періодично уходив в запої, його постійно кодували, лікували та намагались протистояти шкідливій звичці, однак, покращання були тимчасовими та нетривалими. У разі заборони вживати алкоголь [PERSON] міг поводитись агресивно. Водночас [PERSON] усе життя працював, кілька років з 2006 по 2011 рік на КП «Водоканал», а потім до смерті неофіційно в залі гральних автоматів охоронцем, отримував пенсію як інвалід, а також заробітну плату. У квартирі, де мешкали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з членами своєї родини не тримали спиртних напоїв, а коли [PERSON] намагався вживати спиртне, сини та дружина йому забороняли та перешкоджали. У серпні 2012 року [PERSON] знову почав зловживати спиртними напоями та з метою уникнення контролю та перешкод з боку відповідачів покинув житло та переїхав тимчасово жити до своєї матері [PERSON], яка його не контролювала та не створювала перешкод у веденні способу життя, якому [PERSON] надавав перевагу. Як відомо відповідачеві, протягом кількох тижнів перед смертю [PERSON] дійсно мешкав з якоюсь жінкою, з якою вони разом лиже вживали спиртні напої, а не вели подружнє життя. 13.10.2012 року [PERSON] зателефонували та повідомила, що [PERSON] раптово помер, після чого відповідачі поїхали до [PERSON] та запропонували їй та [PERSON] допомогу в організації та оплаті похорон, однак, останні відмовились. Водночас [PERSON] передала [PERSON] 500 гривень на витрати, пов'язані з похованням, хоча майже всі кошти, які були витрачені та поховання та поминки були покриті за рахунок страховки та пенсії [PERSON] За деякий час після смерті [PERSON] відповідачів у 2015 році придбали та встановили памятник на кладовищі. Після смерті [PERSON] сини останнього [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, а [PERSON] відмовилась від спадщини на користь синів. Після смерті [PERSON] [PERSON] мешкала сама, іноді у неї мешкав [PERSON], позивач бачилась з [PERSON] раз на півтора-два місяці. [PERSON] за життя була сильною та самостійною жінкою, хоча і мала інвалідність через отримання опіку в молодому віці, а також у неї боліли ноги, однак, за допомогою жодного разу не зверталась, а на пропозиції надати допомогу у прибиранні чи побутових справах завжди відмовлялась, до магазину чи лікарні ходила сама, також сама приходила до них у гості, вказувала, що пенсії їй вистачає. Про смерть [PERSON] відповідачі дізнались випадково від сусідів приблизно через чотири місяці після смерті, оскільки позивач [PERSON] свідомо приховав від них той факт, що [PERSON] померла та до цього часу відмовляється повідомити, де її поховали, а також і відмовляється від того, щоб відповідачі встановили памятник на могилі [PERSON] Також відповідач вказувала, що ані [PERSON], ані [PERSON] до відповідачів за допомогою не звертались, оскільки [PERSON] не лише забезпечував себе сам, але і надавав деякі кошти на загальні потреби родини, а [PERSON] відмовлялась від допомоги, стверджуючи, що справляється сама. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON], який доводився йому батьком, після шлюбу із матірю постійно мешкав разом із ними у квартирі по вул. Бочарова. [PERSON] за життя багато років зловживав спиртними напоями, за ініціативою дружини та синів він неодноразово лікувався медикаментозно, кодувався, однак, потім знову продовжував зловживати спиртним. У серпні 2012 року [PERSON] пішов жити до [PERSON], оскільки дружина та сини перешкоджали йому вживати алкоголь, але вони продовжували спілкуватись за допомогою телефонного звязку, а на початку вересня [PERSON] також приїздив відвідати онука. Ввечері 13 або 14.10.2012 року [PERSON] телефоном повідомила, що [PERSON] раптово помер, після чого відповідачі приїхали до неї та запропонували допомогу в організації похорону та оплаті ритуальних послуг, однак, [PERSON] відмовилась, вказавши, що страховка [PERSON] покриває усі витрати. Після смерті [PERSON] [PERSON] мешкала сама, по допомогу не зверталась, вказуючи, що її пенсії вистачає та вона справляється сама. Про смерть бабусі [PERSON] відповідач дізнався від [PERSON] десь через чотири місяці після смерті, після чого він разом із братом звернулись до нотаріальної контори для прийняття спадщини за право представлення після батька. За життя [PERSON] постійно працював, а [PERSON] не зверталась по допомогу, самостійно пересувалась та обслуговувала себе. Відповідач [PERSON] суду повідомив, що [PERSON] та [PERSON] за життя допомоги не потребували, оскільки [PERSON] свої статки витрачав на себе, а також ще іноді надавав онуку грошові кошти у невеликих сумах. Після поранення [PERSON] доглядали усі разом, а також відповідачі неодноразово ініціювали його лікування від зловживання спиртними напоями. [PERSON] відповідач допомоги не надавав, однак, вона про таку допомогу не просила. Представник відповідачів проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність. Так, [PERSON] за життя зловживав спиртними напоями та саме через це мав проблеми зі здоровям, натомість як його родина та дружина його постійно лікували, забороняли вживати спиртні напої, та саме тому [PERSON] іноді мешкав у свої матері, яка у свою чергу не могла перешкодити йому вести такий спосіб життя. Перед своєю смертю [PERSON] дійсно мешкав у матері, однак, це був нетривалий проміжок часу та повязане це було не з тим, що він припинив подружні стосунки з [PERSON], а виключно оскільки знову почав зловживати спиртним. Після смерті [PERSON] відповідачі надали [PERSON] грошові кошти, хоча вона і відмовлялась та дійсно майже усі витрати на похорон та поминки були відшкодовані за рахунок пенсії [PERSON] та страховки, а у 2015 році встановили памятник на могилі останнього. При цьому [PERSON] за життя не розлучився з [PERSON] та не ініціював цього питання, а [PERSON], маючи таку змогу та достеменно знаючи про прийняття спадщини після смерті [PERSON] його синами, не подарувала належного їй майна, зокрема, частки квартири, позивачеві та не склала і заповіту на його користь. Після смерті [PERSON] [PERSON] свідомо приховав від відповідачів факт її смерті та не повідомляє де поховали [PERSON], відмовляється від допомоги у встановленні памятника. Після смерті [PERSON] відповідачі приходили до квартири по пр. Моторобудівників, маючи намір поспілкуватись з позивачем та вирішити усі питання мирним шляхом, однак, [PERSON] їх не пустив та спілкуватись відмовився. Посилаючись, що ані [PERSON], ані [PERSON] перед смертю не перебували у безпомічному стані, не звертались до відповідачів по допомогу, померли раптово, а відповідачі у свою чергу не ухилялись від надання допомоги, тож підстав для усунення від права спадкування, які передбачені ст. 1224 ч. 5 ЦК України не має, а позові належить відмовити. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору - приватні нотаріуси [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, звернувшись з письмовими заявами про розгляд справи за їх відсутності. В ході дослідження доказів у справі судом також були допитані свідки як за клопотанням позивача ([PERSON] [PERSON] І,О., [PERSON]А.), так і за клопотанням відповідачів ([PERSON], [PERSON], [PERSON]О.). Свідок [PERSON] повідомила, що мешкає по сусідству з [PERSON] у квартирі [ADDRESS], знала [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зловживав спиртними напоями, іноді мешкав у матері, а також підтримував стосунки з іншою жінкою з сусіднього будинку. Водночас свідку не відомо чи мешкав [PERSON] зі своєю родиною, може лише вказати, що останні пару років перед смертю свідок періодично бачила його на лавці біля підїзду. [PERSON] за життя була дуже активною, а за нетривалий час до смерті була обмежена у пересуванні та переважно перебувала у квартирі. [PERSON] приходив до матері часто, приносив продукти, доглядав її. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дальньою родичкою родини [PERSON]. [PERSON] за життя була дуже активною, не до кого по допомогу не зверталась, хоча, на переконання свідка, їй була необхідна допомога у прибиранні, ремонті, тощо. Водночас на пропозицію свідка надати допомогу у прибиранні чи інших справах [PERSON] завжди відмовлялась. Зі слів [PERSON] її син [PERSON] зловживав спиртними напоями та розійшовся з дружиною. [PERSON] мешкав разом із матірю десь за півроку до своєї смерті, а на його похороні [PERSON] показала свідку жінку, з якою [PERSON] останніми днями мешкав разом, онуків [PERSON] свідок побачила лише на похороні [PERSON] Свідок [PERSON] суду повідомила, що є дружиною відповідача [PERSON] з 2004 року, вони мають спільного неповнолітнього сина. З 2004 року мешкали разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі по вул. Бочарова у м. Запоріжжя. Батько чоловіка [PERSON] часто вживав спиртні напої, періодично лікувався від алкоголізму, однак потім знову розпочинав пити. При цьому [PERSON] постійно працював, спочатку на ПАТ «Запоріжсталь», потім на КП «Водоканал», потім неофіційно. Усі члени родини заперечували проти вживання ним спиртних напоїв, алкоголю в квартирі не тримали, сини його не пускали, коли він збирався за спиртним. Приблизно у серпні 2012 року [PERSON] пішов мешкати до своєї матері [PERSON], а потім раптово помер. Після смерті [PERSON] [PERSON] навідувалась до онуків та правнука, а також сама свідок разом з сином відвідували [PERSON], гуляли разом у парку. Свідок запитувала у [PERSON] чи не потрібна допомога у господарстві та пропонувала допомогти, але [PERSON] відмовлялась, матеріальної допомоги не просила. У вересні 2015 року, оскільки [PERSON] деякий час не відповідала на дзвінки, свідок поїхала до її квартири та від сусідки дізналась про смерть [PERSON], при цьому [PERSON] приховав це та не повідомив про похорон та до цього часу не вказує, де саме поховали [PERSON], відмовляється від допомоги у встановленні памятнику, не бажає спілкуватися, не пускає їх до квартири. Свідок [PERSON] повідомив суду, що мешкає у квартирі [ADDRESS], був знайомий з [PERSON] та [PERSON] [PERSON] за життя зловживав спиртними напоями, іноді зникав на тиждень чи два, але загалом мешкав з родиною. Де мешкав [PERSON] перед смертю свідку не відомо, але він його бачив у підїзді, в тому числі і незадовго до смерті, при цьому [PERSON] був одягнутий в домашній одяг та палив на сходинко вій площадці. На своїх синів [PERSON] не скаржився. [PERSON] свідок бачив досить часто, коли вона приходила до сина та онуків, потім рідше. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що мешкає у квартирі [ADDRESS] близько 14 років. [PERSON] мешкав разом із родиною, займався ремонтом. Іноді свідок бачила [PERSON] непідпитку та чула, як він кричав вдома. За життя [PERSON] часто гуляв зі своїм онуком, потім влітку 2012 року [PERSON] кудись зник, а згодом [PERSON] повідомила, що чоловік помер. Свідок [PERSON] суду розповіла, що мешкає по сусідству з [PERSON], була знайома з [PERSON] та [PERSON] За кілька років перед смертю [PERSON] мешкав, на думку свідка, із матірю, хоча свідок вдома у [PERSON] жодного разу не була. Також у [PERSON] була співмешканка на ім'я Людмила, яка є жителькою сусіднього будинку, з нею [PERSON] разом вживали спиртні напої. Після смерті [PERSON] [PERSON] скаржилась, що [PERSON] узяв кредит на не повернув, у звязку з чим її турбують з банку. [PERSON] про допомогу не просила, вважала, що може все робити самостійно, лише перед смертю не виходила з помешкання. За один або два місяці перед смертю [PERSON] почав мешкати із матірю. При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне. Як вбачається з копій свідоцтв про народження [PERSON] була матірю [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4, 9), а [PERSON] та [PERSON], відповідно, рідними братами. У свою чергу [PERSON] та [PERSON] були синами [PERSON] та онуками [PERSON], що також підтверджено копіями свідоцтв про народження (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 22.04.2011 року квартира № 28 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 56 на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 75). За життя [PERSON] хворів на ішемічну хворобу серця, виразкову хворобу шлунку, гіпертонічну хворобу, тощо, з 2008 року визнаний інвалідом третьої групи за загальним захворюванням (а.с. 134, 149). З 06.05.2006 року по 14.09.2011 року [PERSON] працював на різних посадах в КП «Водоканал», коли був звільнений за власним бажанням, отримуючи у 2011 році заробітну плату приблизно у 1500 гривень (а.с. 144). Також [PERSON] отримував пенсію по інвалідності в сумі 1219,86 гривень (а.с. 15). 13.10.2012 року [PERSON] помер (а.с. 6). Відповідно до актового запису про смерть та довідки про причину смерті (а.с. 78, 133, 218) причиною смерті стали гостра серцева недостатність, алкогольна кардіоміопатія. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є [PERSON] як мати, [PERSON], як дружина, та [PERSON] та [PERSON] як сини спадкодавця (а.с. 54, 58, 65). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після [PERSON], звернувшись відповідно 01.11.2012 року, 18.10.2012 рокута 18.10.2012 року з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса (а.с. 51, 57, 71). [PERSON], скориставшись правом, передбаченим ст. 1274 ч. 2 ЦК України, відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] та [PERSON], а також і від отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, вказуючи, що все спадкове майно було особистою власністю [PERSON] відповідними заявами до нотаріуса від 18.10.2012 року (а.с. 61, 62). Свідоцтва про право на спадщину жоден зі спадкоємців на час розгляду справи не отримав. 17.08.2015 року померла [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки про причину смерті (а.с. 78, 133, 218) причиною смерті став тромбофлебіт глибоких вен гомілок. За життя [PERSON] була визнана інвалідом третьої групи у звязку з рубцевої деформацією обличчя (а.с. 147), працездатність збережено. [PERSON] отримувала пенсію у розмірі 1222,84 гривень на місяць (а.с. 148). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] як син та спадкоємець першої черги за законом, звернувшись 26.08.2015 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, а також [PERSON] та [PERSON] як діти [PERSON] та онуки спадкодавця у відповідності до положень ст. 1266 ЦК України за правом представлення, звернувшись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини 28.09.2015 року (а.с. 32, 40, 43). При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини [PERSON] не повідомив про існування інших спадкоємців, а саме онуків спадкодавця, які мають право спадкувати за правом представлення. 15.03.2016 року та 16.03.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, однак постановами нотаріуса від 15.03.2016 року та від 16.03.2016 року їм було відмовлено у видачі свідоцтв через ненадання правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с. 79, 80, 81, 82, 114, 115, 116, 117). При вирішення спору суд виходить з наступного. Стаття 3 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ч. 1 ЦПК України зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В обґрунтування заявлених вимог до [PERSON] позивач вказував на те, що відповідач прийняла спадщину, а потім від неї відмовилась. Водночас, це не відповідає дослідженим в судовому засідання доказам та положенням чинного законодавства. Так, як вказує ст. 1268 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1273 ч. 1 ЦК України встановлено право спадкоємця не прийняти спадщину. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Також спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. На час смерті [PERSON] останній мешкав окремо від своєї дружини [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON] та був зареєстрований за адресою: [INFO], тобто разом зі своєю матірю [PERSON] Таким чином, для прийняття спадини [PERSON] мала б звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, натомість як вона у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців першої черги синів спадкодавця,та не відкликала такої заяви протягом встановленого строку. За таких обставин позовні вимоги до неї є безпідставними та необґрунтованими, адже вона не претендувала на спадщину після смерті [PERSON] та не спадкоємцем після смерті [PERSON] Крім того, позивач [PERSON] не довів суду, що внаслідок прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідачами [PERSON] та [PERSON] настало порушення його права, яке може бути захищено у спосіб, який ним обрано. Як вказують1258, 1259 ЦК Україи спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261, 1262 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом пісдя смерті [PERSON] є його сини [PERSON] та [PERSON], його мати [PERSON], які прийняли спадщину в установленому порядку, та дружина [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини. Сама [PERSON] як спадкоємець першої черги за життя не оспорювала спадкових прав [PERSON] та [PERSON], не зверталась з позовами про усунення їх від права на спадкування, хоча мала на те час та можливість. Позивач [PERSON] який є спадкоємцем лише другої черги, за наявності спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, не міг би за загальних умов успадковувати після [PERSON] За положеннями ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 вказано, що вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК Натомість позивач [PERSON] після смерті [PERSON] з відповідними вимогами до спадкоємців першої черги в судовому порядку не звертався, договору між ними укладено не було, тож у позивача права спадкувати після смерті [PERSON] не настало, а права його з боку відповідачів не порушені та не підлягають захисту в судовому порядку. Щодо вимог про усунення від права на спадкування після смерті [PERSON] суд виходить з наступного. Після смерті [PERSON] спадщину прияли позивач [PERSON] як син спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом, а також [PERSON] та [PERSON] у відповідності до положень ст. 1266 ЦК України, яка вказує, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1224 ч. 5 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, обовязковими умовами для усунення спадкоємця від права на спадкування є спільно дві умови: свідоме ухилення від надання допомоги спадкодавцеві та перебування спадкодавця у безпорадному стані з якоїсь причини. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. До предмету доказування по даній категорії справ відноситься безпорадний стан спадкодавця, потреба в отриманні допомоги, винний характер ухилення від надання допомоги з боку спадкоємця. При цьому наявність хвороб на час смерті, їх тривалий характер, давність набуття не свідчать про безпорадний стан за життя чи на час смерті. Крім того, суди мають зясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. При зясуванні вищевказаних обставин суд дійшов висновку, що [PERSON], хоча і була особою похилого віку, інвалідом третьої групи та страждала на певні захворювання, водночас не перебувала у безпорадному стані, адже, зі слів свідків [PERSON] майже до самої смерті була активною особою, самостійно пересувалась як по квартирі, так і поза межами її, по допомогу до відповідачів не зверталась, а також і свідомо відмовлялась від допомоги, які їй пропонували інші особи, зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] померла раптово та суду не надано доказів того, що перед її смертю стан здоровя спадкодавця протягом тривалого часу обумовлював неможливість її самостійно пересуватись, задовольняти необхідні потреби чи обслуговувати себе власноруч або за допомогою [PERSON] При цьому допомогу їй надавав її син [PERSON], для якого це є його прямим обовязком, визначеним чинним законодавством. Про необхідність надання [PERSON] будь-якої допомоги від відповідачів не повідомляв і сам [PERSON], що, на переконання суду, свідчить про те, що навіть і без допомоги відповідачів [PERSON] не перебувала у безпорадному стані. Факт смерті [PERSON] [PERSON] приховав від невістки та онуків [PERSON], що свідчить також і про те, що допомоги при організації та оплаті похорону матері він також не потребував. При цьому сама [PERSON] не скористалась своїм правом за життя розпорядитись належним їй майном, в тому числі шляхом дарування його позивачеві, укладення договору довічного утримання чи складення заповіту на користь [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано достатніх та достовірних доказів того, що [PERSON] перед своєю смертю перебувала у безпорадному стані, зверталась за допомогою до відповідачів, а [PERSON] та [PERSON] умисно ухилялись від надання їй допомоги, у звязку з чим не вбачає законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed