Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, де заінтересованою особою є державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Коноваленко А.В., у якій просить встановити факт, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22 березня 2010 року між продавцем [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , та покупцями [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського (Дніпровського) міського нотаріального округу Павловською (Андрєєвою) Ганною Олегівною за реєстраційним номером № 364, укладено щодо об`єкту нерухомого майна земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:03:111:0003, яка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 538271, виданого Дніпропетровським (Дніпровським) міським управлінням земельних ресурсів 03 жовтня 2005 року, на підставі рішення Дніпропетровської (Дніпровської) міської ради від 20 квітня 2005 року № 204/26, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010510402396 03 жовтня 2005 року. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що 22 березня 2010 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,04487 га, кадастровий номер 1210100000:03:111:0003, розташованої на території [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Павловською Г.О. Указана земельна ділянка належала продавцю [PERSON] на підставі акту серії ЯА № 538271, зареєстрованого в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010510402396 від 03 жовтня 2005 року. Проте при оформленні вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки у тексті договору п. 1.3 було допущено технічну помилку щодо дати реєстрації у книзі записів реєстрації актів на право власності на землю Державного акту серія ЯА № 538271, а саме замість правильної дати державної реєстрації земельної ділянки «03 жовтня 2005 року» було помилково зазначена неправильна дата «03 жовтня 2008 року». У зв`язку з указаною помилкою заявник позбавлений можливості внести відомості про державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також реалізувати права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому, нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ДМНО Андрєєвої (Павловської) Г.О. припинено за наказом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20 грудня 2019 року № 1015/7. З огляду на що, єдиним можливим способом виправити помилку у договорі купівлі-продажу земельної ділянки є звернення до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.1-4). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2021 року справа за указаної заявою передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.12-13). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі окремого провадження за заявою [PERSON] , заінтересована особа: державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Коноваленко Анатолій Володимирович про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.14). Заявник свою заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав та просив розглянути справу без його участі, про що надав відповідну заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 22 березня 2010 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] , [PERSON] (покупці) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0, 0487 га, що розташована на території [ADDRESS] . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Андрєєвою (Павловською) Г.О. та зареєстрований в реєстрі за № 364 (а.с.6). Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно Логвиненко Т.О. з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, заявнику було відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначену вище ділянку з тих підстав, що вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту ЯА № 538271 від 03 жовтня 2005 року, тоді як у договорі купівлі-продажу від 22 березня 2010 року дана земельна ділянка належить продавцю на підставі державного акту ЯА № 538271 від 03 жовтня 2008 року. Листом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 08 жовтня 2021 року заявнику повідомлено, що за наказом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20 грудня 2019 року № 1015/7 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ДМНО Павловської (Андрєєвої) Г.О. з 20 грудня 2019 року. Документи нотаріального діловодства нотаріуса передані на зберігання до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області. Також заявнику роз`яснено, що виправлення помилки в нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та простановлення свого підпису і печатки на такому застереженні (а.с.9). Так, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 538271 зазначено дату видачі 03 жовтня 2005 року. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , документ, що посвідчує право є Державний акт від 03 жовтня 2005 року № 538271 (а.с.11). Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Враховуючи те, що [PERSON] не має іншої можливості встановити факт, що має юридичне значення, у цій справі відсутній спір про право, тому наявні підстави для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved