Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся у червні 2014 року до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на житловий будинок [ADDRESS], та визнати право власності за [PERSON] на новостворене майно. У позові вказав, що у грудні 1992 року він придбав у приватну власність будинок бувшої контори на території Пирятинського приймального пункту, що належав Яготинському цукровому заводу ім. Ілліча та вніс у касу підприємства суму у розмірі 42500 крб. Дану будівлю було придбано відповідно до рішення профспілкового комітету Яготинського цукрового заводу від 13.11.1990 № 67 та виписки з наказу від 24.12.1992 № 141-а. Відповідно до рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради народних депутатів від 08.02.1993 № 35 «Про надання дозволу на переобладнання бувшої контори бурякпункту в житлове приміщення» позивачу було дозволено переобладнати нежитлове приміщення бувшої контори в житлове, а також надано дозвіл про передачу в постійне користування земельної ділянки на якій розміщено будинок. Таким чином з кінця 1992 року та по сьогодні [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. У поточному році [PERSON] запланував продати даний будинок, але під час підготовки документів з'ясувалося, що ним не проведено перереєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що унеможливлює укласти договір купівлі продажу, тому він змушений звернутися до суду з позовом. У судовому засіданні представник позивача вимоги викладені його довірителем підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові. Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав викладених у позові. Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що у грудні 1992 року [PERSON] придбав у приватну власність будинок бувшої контори на території Пирятинського приймального пункту, що належав Яготинському цукровому заводу ім. Ілліча та вніс у касу підприємства суму у розмірі 42500 крб. Дану будівлю було придбано відповідно до рішення профспілкового комітету Яготинського цукрового заводу від 13.11.1990 № 67 та виписки з наказу від 24.12.1992 № 141-а (а.с. 5). Таким чином, з кінця 1992 року та по сьогодні [PERSON] є власником житлового будиноку № 62 А із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS], що підтверджується. (а.с. 5). З кінця квітня 1992 року і по сьогоднішній день позивач є власником вищезазначеного будинку. Відповідно до рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 35 від 08.02.1993 «Про надання дозволу на переобладнання бувшої контори буряк пункту в житлове приміщення» [PERSON] надано дозвіл на переобладнання приміщення нежитлового у житлове, побудувати господарські будівлі та ін., а також передано у постійне користування земельну ділянку на якій розміщено будинок (а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 22 від 22.01.2003 [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 0,1473 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 9). У 2004 році позивачем приватизовано вищезазначені земельні ділянки та 09.03.2005 було отримано Державний акт на право власності на землю серія РЗ № 645546, загальною площею 0,2486 га. (а.с. 10). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Пирятинської міської ради Полтавської області № 02-23/14 від 07.04.2014 відповідно до схеми та Державного акта на право приватної власності на землю серія РЗ № 645546, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд та розташований на ній житловий будинок, що належить [PERSON] мають адресу: [ADDRESS] (а.с. 11). У довідці Департаменту житлово-комунального господарства комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 14*62 від 31.03.2014 зазначено, що станом на 29.12.2012 будинок, який знаходиться по [ADDRESS] у КП «Лубенське МБТІ» зареєстрований у реєстровій книзі № 3 реєстровий № 812 за: Яготимнським цукровим заводом ім.. Ілліча на підставі Реєстраційного посвідчення, виданого КП «Лубенського МБТІ» 09.12.1992 на підставі довідки про балансову власність. Будинок [ADDRESS] перейменовано на № 62 (а.с. 12) Відповідно до технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» власником будинку № 62-А та господарських будівель і споруд побудованих у період 1990-1993 роках, а саме: погреб з шийкою «Під -Б», прибудова «а», сарай-гараж «Б», навіс «В», огорожа № 1, розташованих по [ADDRESS] - є [PERSON] (а.с. 13-16). На момент укладення договору купівлі-продажу Яготинський цукровий завод на мав технічного паспорту на об'6єкт нерухомості, при неодноразових звернення до керівництва підприємства з проханням закінчити виготовлення всіх необхідних документів останні лише обіцяли, але нічого не робили. Таким чином процес підготовки документів затягувався, у зв'язку з реформуванням заводу керівництву вже були непотрібні будівлі зняті з балансу, звернення позивача залишались без розгляду. На даний час Яготинський цукровий завод ім. Ілліча ліквідовано, відомості про його правонаступника у Єдиному державному реєстрі відсутні (а.с. 19-22) У відповідності до ст. 344 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved