Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», в якому просить договір фінансового лізингу визнати недісним та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» 62\~400 грн. сплаченого адміністративного платежу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 28.01.2016 р. між ним та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу № 001506, відповідно до якого предметом лізингу мав стати автомобіль Kia Sportage, ціна якого мала б становити 260тис. грн. В цей же день він сплатив на рахунок відповідача 62 400 грн., які вважав авансовим платежем. Після підписання договору з його тексту він дізнався, що предметом лізингу є автомобіль Kia Sportage вартістю 522 тис. грн., сплачені ним 62400 грн. є адміністративним платежем, а для отримання автомобіля в користування йому необхідно додатково сплатити комісію за передачу предмета лізингу та авансовий платіж. Позивач вказав, що даний договір є недійсним, виходячи з наступного: правочин укладений під впливом обману, оскільки позивачеві перед укладенням договору було надано інформацію, яка не відповідає його умовам; не додержана форма договору, оскільки він не був посвідчений нотаріально згідно ст.799 ЦК України; між сторонами не досягнуто згоди щодо предмету лізингу, не визначено умов його придбання лізингодавцем; умови договору є несправедливими, оскільки між правами та обовязками сторін є істотний дисбаланс; відповідачем застосована нечесна та агресивна підприємницька практика; ТОВ «Ваш авто» надає послуги фінансового лізингу без отримання відповідної ліцензії; крім того, вказав, що його дружина, в порушення с.65 СК України не давала згоду на придбання вказаного автомобіля. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві, також просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4409,60 грн., повязані з підготовкою позовної заяви, витрати на правову допомогу, повязані з участю представника в судових засіданнях згідно журналів судових засідань та витрати на відрядження (добові), повязані з явкою представника в судові засідання в розмірі 1 тис. грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі на проведення розгляду справи за відсутності відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28.01.2016 року між [PERSON]А та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено Договір фінансового лізингу № 001506\~\~з додатками (додаток №1 - графік сплати авансового платежу та додаток № 2 - специфікація), відповідно до якого відповідач взяв на себе обов'язок придбати предмет лізингу - транспортний засіб Kia Sportage, об'ємом двигуна 1685 куб. см., зазначений у п. 1.1. Договору та специфікації, вартістю 19\~333,33 доларів США у власність та передати предмет лізингу у користування позивача, на строк та на умовах передбачених Договором. На виконання умов зазначеного договору, 28.01.2016 року позивачем було сплачено 62\~400 грн. на користь ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» із зазначенням призначення платежу:\~\~авансовий платіж згідно договору фінансового лізингу № 001506 від 28.01.2016 року, що підтверджується квитанцією №15023527 від 28.01.2016 року. Разом з тим, представником ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» не було роз'яснено [PERSON]А призначення даного платежу, який виявився адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору. Позивач же вважвав, що це часткова оплата вартості транспортного засобу. Також, у позивача не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надав йому достовірної інформації щодо всіх істотних умов договору. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, договором фінансового лізингу № 001506\~від 28.01.2016 року і відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» не спростовані. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж,\~Законом України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до частини другої\~статті 806 ЦК України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до\~статті 628 ЦК України. Згідно\~статті 799 ЦК України\~договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої\~статті 220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 28.01.2016 року № 001506, укладений між сторонами, не був нотаріально посвідчений. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Відповідно до частини п'ятої цієї норми, у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій\~статті 18 цього Закону\~- умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. В п. 10.5 договору зазначено, що у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. Пункт 10.15 договору, за своїм змістом, свідчить про право лізингодавця в односторонньому порядку змінювати платежі, а в разі відмови лізингоотримувача від підписання додаткової угоди про коригування розміру платежів та вартості предмета лізингу лізингодавець вправі в односторонньому порядку розірвати договір, вимагати повернення предмета лізингу, а вже сплачені споживачем платежі не повертаються. Згідно з п. 1.4 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмету лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець. Разом з тим, в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. Отже, аналіз оспорюваного договору фінансового лізингу від 28.01.2016 року, укладеного між сторонами, дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в\~Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях\~ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, що суперечить вимогам чинного законодавства. Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-2766цс15, і у суду відсутні відповідні мотиви для відступлення від даної правової позиції. Відповідно до ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Як вбачається з договору фінансового лізингу № 001506від 28.01.2016 року, у ньому відсутня інформація про те, що дружина позивача, [PERSON], давала згоду на укладення даного договору. Дані обставини також підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 011523 від 26.11.2005 року та показаннями свідка [PERSON], яка пояснила, що вони з чоловіком працювали і збирали гроші на ремонт житла; після укладена даного договору чоловік прийшов додому і сказав, що купив автомобіль. Свідок вказала, не знала про те, що чоловік збирається купувати автомобіль, оскільки гроші призначалися зовсім на інші цілі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судовий збір, відповідно до\~ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Витрати на правову допомогув розмірі 4409,60 грн., повязані з підготовкою позовної заяви та в розмірі 440,96 грн. (0,8 год. х 551,20 грн. (40% мінімальної заробітної плати), повязані з явкою представника в судові засідання, а також витрати на відрядження (добові), повязані з якою представника в судові засідання в розмірі 1 тис. грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки підтверджуються договором про надання правової допомоги від 29.01.2016 року, ордером серії АА № 060093 від 25.05.2016 року, квитанціями про оплату вказаних послуг від 12.03.2016 року на суму 4409,60 грн. та від 25.05.2016 року на суму 1 тис. грн., журналами судового засідання від 25.05.2016 року та від 07.06.2016 року.

Outcome: approved