Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини його батька [PERSON], який помер 27.11.2005 року зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 03.02.2005 року. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23.10.1997 року помер [PERSON], якому за життя належала земельна ділянка площею 5,3 га. Після його смерті право власності на дану земельну ділянку успадкувала його мати [PERSON], яка померла 10.02.2004 року. На день її смерті з нею проживала її рідна сестра [PERSON], яка згідно ст.. 1268 ЦК, вважається такою що прийняла спадщину після смерті сестри. [PERSON] померла 03.02.2005 року. З 12.02.2004 року по день її смерті вона проживала зі своїм братом [PERSON] по вул. Кірова, 17 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, що дає підстави вважати його таким що прийняв спадщину. [PERSON], який є батьком позивача, помер 27.11.2005 року. Так як позивач є спадкоємцем померлого [PERSON], але оформити спадщину він не може у звязку з відсутності правовстановлюючих документів, які за життя не оформив його батько, в нього виникла необхідність встановити факт проживання батька із спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті. Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна його особистих майнових прав. В судовому засіданні представник позивача, позивач та третя особа [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ФП №196516 від 13.11.2004 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського районного управління юстиції Миколаївської області, 23.10.1997 року помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2000 р., посвідченого державним нотаріусом 2-ї Первомайської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцем майна [PERSON] стала його мати [PERSON], яка згідно свідоцтва про смерть серії 1-ФП №186585 померла 10.02.2004 р. Разом із [PERSON] до дня її смерті по вул. Н. Левицького, 27 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області проживала її сестра [PERSON], яка прийняла спадщину в силу ст. 1268 ЦК України, та продовжувала одна проживати за вищезазначеною адресою, що підтверджується довідкою Лисогірської сільської ради № 3413 від 24.10.2016 року. [PERSON] померла 03.02.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП №196789 виданого Лисогірської сільською радою Первомайського району Миколаївської області. Згідно довідки Лисогірської сільської ради №3414 від 24.10.2016 року догляд за [PERSON] та поховання здійснював [PERSON]. Братом [PERSON] та [PERSON] є [PERSON], який був зареєстрований та проживав разом із дружиною по вул. Кірова, 17 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області. Після смерті [PERSON] та [PERSON] він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Тобто фактично спадщину він не прийняв. [PERSON] за життя склала заповіт на все майно на імя [PERSON] Данні обставини вже були встановлені рішенням Апеляційного суду Миколаївської області по справі № 22-ц/784/2117/14 від 13.10.2014 року, в якому зокрема зазначено висновок про те, що брат [PERSON], [PERSON] на час відкриття спадщини, разом із спадкодавцем не проживав. Відповідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У ч. 3 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт проживання його батька [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] до моменту її смерті за адресою вул. Кірова, 17 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], хоча і стверджували, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] за адресою вул. Кірова, 17 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, проте не заперечували той факт, що померла [PERSON] саме у будинку за адресою вул. Н. Левицького, 27 в с. Лиса Гора. Натомість відповідачем було надано письмові докази відповідно яких спадкодавець [PERSON] проживала одна за адресою вул. Н. Левицького, 27 в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області і догляд за нею здійснював [PERSON] на якого і було складено заповіт. Це підтвердили і допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того данні факти вже було встановлено судовим рішенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed