Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивував тим, що на підставі договору-купівлі продажу є власником житлового будинку [ADDRESS] , у якому зареєстрований відповідач, який не є членом сім`ї. Позивач пояснює, що про те, що відповідач зареєстрований в його будинку він дізнався більше місяця тому. В Тростянецькій міській раді йому повідомили, що відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] було внесено до картотеки відділу з питань державної реєстрації згідно відмітки у його паспорті у зв`язку зі зміною назви вулиці. Місце перебування відповідача йому не відоме. Особисто з ним не знайомий. З часу придбання ним будинку відповідач за місцем реєстрації не з`являвся. Спроби знайти дану особу виявилися марними, з місця реєстрації добровільно не знімається. Посилаючись на вказані обставини просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги підтримав просив задовольнити позов, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, згідно відмітки листоноші -поштове відправлення із судовою повісткою, матеріалами позову, повернено до суду із причини «адресат відсутній» (а.с.22,29). Ураховуючи, що відповідач зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджено відомостями відділу з питань державної реєстрації Тростянецької міської ради Сумської області за №874 від 03.05.2019 (а.с.15), судові повістки направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, судову повітку про час і місце розгляду справи такою, що доставлена, а отже, відповідач повідомлений належним чином. За таких обставин, ураховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Глави 11 Розділу ІІ ЦПК України. Заслухавши позицію позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Судом установлено на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-10). Відповідно до довідки Тростянецької міської ради Сумської області №2658 від 23.04.2019 вбачається, що за адресою по [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , 1972 р.н. (а.с.11). Відповідно до акту про фактичне місце проживання встановлено, що дійсно [PERSON] за адресою по [ADDRESS] не проживає, родинних стосунків з [PERSON] не має (а.с.12). Свідок [PERSON] у суді показав, що він проживає по сусідству із будинком позивача - по. [ADDRESS] , і на протязі 20 років жодного разу не бачив відповідача за вказаною адресою. Свідок [PERSON] , повідомила суду, що проживає за адресою: [ADDRESS] з 2005 року. Будинок [ADDRESS] з того часу був заброшеним і вона жодного разу не бачила відповідача. Правовідносини, що виникли між сторонами не є житловими, так як відповідач не проживав за місцем реєстрації у будинку, належному як співвласнику позивачці, хоча є сином позивача, однак не реалізував своє право на проживання у вказаному будинку. За таких обставин, суд вважає, що порушене право позивача має бути захищене судом, однак при цьому суд застосовує норми законодавства, якими регулюються правовідносини, що виникли у цьому спорі. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено, що відповідач, не проживав у будинку ньому, був зареєстрований ще попередніми власниками, тобто не реалізував своє право на користування жилим приміщенням. Однак, дійсно, позивачем доведено, що його право на користування власним нерухомим майно на свій розсуд, а саме жилим будинком, порушується відповідачем, який є зареєстрованою у будинку позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення заявленої позивачем вимоги. Судові витрати позивач просив залишити за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved