Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із завою про встановлення факту смерті його матері. В судовому засіданні пояснив, що його матір [PERSON] деякий час перебувала в м. Скадовську Херсонської області як переміщена з зони АТО, однак у звязку з похилим віком повернулась на постійне своє місце проживання так як бажала померти в рідному місті. Таким чином, вона померла 22.03.2016 року на тимчасово окупованій території, а саме в м. Шахтарську Донецької області. Так як на тій території органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, оскільки не може надати довідку про смерть встановленого зразка. Він звернувся до відділу ДРАЦС Скадовського районного управління юстиції із заявою про реєстрацію смерті, але йому відмовили. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], 22 березня 2016 року в м. Шахтарськ Донецької області, що має значення для вирішення питання про прийняття спадщин, тощо. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області в судове засідання не зявилася, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК України і полягає у зясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Відповідно до свідоцтва про народження матірю [PERSON] є [PERSON]. Як вбачається з Довідки від 29.10.2014 року №6511000094, [PERSON], [INFO], уродженка с. Ізлегоша Усманського району Липецької області, РФ була тимчасово переміщена в м. Скадовськ Херсонської області з тимчасово окупованої території (району АТО), після чого як стверджує заявник, повернулась в Донецьку область. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №160, виданого 22 березня 2016 року Муніципальною установою «Центру первинної медико-санітарної допомоги міста Шахтарська» Донецької народної республіки, [PERSON] померла 22 березня 2016 року. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті з метою подальшого належного оформлення спадщини. [PERSON] звертався до відділу ДРАЦС Скадовського районного управління юстиції із заявою про реєстрацію смерті матері, але йому було відмовлено, оскільки наданий ним документ медичне свідоцтво про смерть, не є підставою для проведення державної реєстрації смерті в Україні, оскільки не відповідає встановленій формі первинної облікової документації, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], видане 22 березня 2016 року Муніципальною установою «Центру первинної медико-санітарної допомоги міста Шахтарська» Донецької народної республіки, не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки видане органом, створеним всупереч законодавства України. Як вбачається з Переліку населених пунктів на території яких здійснювалась антитерористична операція затвердженого Розпорядженням КМУ №1275-р від 02.12.2015 року, м. Шахтарськ та с. Михайлівка Донецької області віднесені до населених пунктів на території яких здійснювалась антитерористична операція, що унеможливлює отримання документів від державних органів встановленого зразку. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до розяснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи викладене, заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню, оскільки документи, що підтверджують факт смерті, встановленого зразка відсутні, реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що має для заявника юридичне значення та надасть можливість отримати свідоцтво про смерть, видане державним органом України. Відповідно до ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved