Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивував тим, що він є власником жилого будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , у якому зареєстровані: його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Фактично з 2005 року відповідач за місцем реєстрації в Україні не проживає, оскільки виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. З 2009 року відповідач зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є громадянином Російської Федерації, громадянство України припинив шляхом виходу з нього. Однак при цьому, із невідомих позивачу причин з місця реєстрації відповідача не було знято. Посилаючись на те, що у зв`язку із реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку виникають складнощі з отримання субсидії, відповідач більше 10 років проживає у Російській Федерації, жодних домовленостей стосовно умов реєстрації та проживання у будинку, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином (а.с.34,39), причина його неявки суду не відома. Ураховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Розділу ІІ Глави 11 ЦПК України. Суд, заслухавши позицію позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.09.2004, реєстраційного напису БТІ від 14.09.2004, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.09.2004, судом установлено, що [PERSON] є власниками будинку [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно до довідки Тростянецької міської ради за №6174 від 07.08.2019 та будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 21.02.2003 зареєстрований син позивача - [PERSON] , [INFO] (а.с.12-19). 23.04.2018 [PERSON] отримав паспорт громадянина Російської Федерації, який містить відмітку про місце реєстрації останнього за адресою: [ADDRESS] округу (а.с.20). Отже, судом установлено, що відповідач є громадянином Російської Федерації, де зареєстрований та проживає. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що син позивача вже 10 років проживає разом із дружиною та дітьми у Російській Федерації, приїздить влітку у відпустці до батьків у гості, цього року також приїздив до батьків. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що порушене право позивача має бути захищене судом, однак при цьому суд застосовує норми законодавства, якими регулюються правовідносини, що виникли у цьому спорі. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. За таких обставин, ураховуючи викладене, а також те, що відповідач не проживає постійно за місцем реєстрації в Україні понад 10 років, а лише приїздить до позивача у гості один раз на рік, тобто не реалізовує своє право на користування жилим приміщенням, а отже, у нього відсутні права та обов`язки, як члена сім`ї позивача, реєстрацією відповідача порушується право позивача на користування власним нерухомим майном на свій розсуд, тому суд приходить до висновку про задоволення заявленої позивачем вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved