Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення юридичного факту, що дійсним ім`ям його покійного батька є « [PERSON] », тобто [PERSON] , та визнання, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку площею 0,72 гектарів для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва серії І-ЗК № 013078, належить його батьку - [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до паспорту громадянина України та інших документів, що встановлюють особистість, його батьком є [PERSON] , 1939 року народження. Заявник зазначає, що 30 грудня 1990 року останній як член колективного сільськогосподарського підприємства КПГС «Зоря» отримав від Перечинської районної державної адміністрації Сертифікат на земельну частку (пай) за № 353, який було зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку під № 96. 08 жовтня 2002 року на підставі рішення ХІІ сесії ХХІІІ скликання народних депутатів Тур`я-Реметівської сільської ради його батькові ( [PERSON] ) було видано Державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку площею 0,72 га, № І-ЗК № 013078, який було зареєстровано у Книзі записав актів на право власності на землю під № 294. Заявник також зазначає, що [INFO] [PERSON] помер, про що було видано відповідне Свідоцтво про смерть, однак у такому виконкомом Тур`я-Реметівської сільської ради при оформленні даного документу було допущено помилку, а саме ім`я померлого зазначено як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Оскільки вказані розбіжності в написанні імені померлого батька у документах перешкоджають йому оформити право на спадкування, тому заявник звернувся до суду з цією заявою та просить суд встановити, що дійсним ім`ям його покійного батька є « [PERSON] », тобто [PERSON] , а також те, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку площею 0,72 гектарів для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва серії І-ЗК № 013078, належить його батьку - [PERSON] . У судове засідання учасники не з`явилися. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Голуб В.К. подали заяви, відповідно до яких просили суд розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити, при цьому свідків просять суд не викликати. Заінтересована особа [PERSON] подав суду заяву про те, що не заперечує проти вимог заявника. Разом із цим, просить суд розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, матеріалами справи доведено, що 30 грудня 1990 року [PERSON] , який помер [INFO] , як член колективного сільськогосподарського підприємства КПГС «Зоря» отримав від Перечинської районної державної адміністрації Сертифікат на земельну частку (пай) за № 353, який було зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку під № 96. 08 жовтня 2002 року на підставі рішення ХІІ сесії ХХІІІ скликання народних депутатів Тур`я-Реметівської сільської ради [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку площею 0,72 га, № І-ЗК № 013078, який було зареєстровано у Книзі записів актів на право власності на землю під № 294. Однак, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданому виконкомом Т-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, то у такому ім`я [PERSON] вказано як « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Судом встановлено, що заявник не має іншої можливості підтвердити факт, що дійсним ім`ям його покійного батька є « [PERSON] », тобто [PERSON] , а також факт, що правовстановлюючий документ - Державний акт на право приватної власності на землю, а саме земельну ділянку площею 0,72 гектарів для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва серії І-ЗК № 013078, належить його батьку - [PERSON] , але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації спадкових прав заявником, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Надані [PERSON] докази суд визнає належними і допустимими, оскільки такі містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують розбіжність в імені померлого [PERSON] . Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Отже, з огляду на викладене та те, що заявник не має можливості будь-яким іншим чином встановити вказані вище факти, які породжують для нього юридичні наслідки, тому суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Тому,

Outcome: approved