Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання. Позов мотивовано тим, що 27.10.2007року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]., який проживає за адресою: [ADDRESS] разом із позивачем. Просить визначити місце проживання сина з матір'ю. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала, зазначила що спору між сторонами не існує. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок, просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO]. є [PERSON] та [PERSON], (а.с.8). Згідно довідки ПП «Бокуд» №490 від 02.02.2017р. [PERSON] не зареєстрована по [ADDRESS], але згідно акту №86 від 02.02.2017р. вона проживає за даною адресою без реєстрації разом з сином [PERSON], 2010р.н. (а.с.9). Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага надається якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень принципу статті 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року в якому зазначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Крім того, ст. ст. 160 ч. 1, 161 ч. 1 і ч. 2 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, та вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.09.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч.1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. з матір'ю [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні дитина на даний час проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання [PERSON], [INFO] з матір'ю - [PERSON]. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 19, 141, 159, 160, 161 СК України, ЗУ «Про охоронну дитинства»,

Outcome: approved