Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадок, посилаючись на такі обставини. [INFO] померла, не склавши заповіту, його бабуся [PERSON], якій на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] були її доньки від першого шлюбу - тітка позивача [PERSON] та матір позивача [PERSON], а також чоловік померлої - [PERSON]. На дату смерті [PERSON] з нею були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON], тому вони прийняли спадщину фактично, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] проживала окремо та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася. [INFO] [PERSON] помер, не залишивши заповіту. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS], які [PERSON] успадкував фактично після смерті дружини [PERSON], однак не оформив своїх спадкових прав. Єдиною спадкоємицею четвертої черги у порядку спадкування за законом після його смерті була [PERSON], котра з 1975 року, після укладання шлюбу своєї матері [PERSON] з [PERSON], проживала та була зареєстрована зі своїм вітчимом за однією адресою. [INFO] [PERSON] померла, не залишивши заповіту. На день смерті їй належали спадкові права на вищезазначений будинок з надвірними будівлями: 1/2 частина - у порядку спадкування після смерті матері [PERSON], та 1/2 частина - у порядку спадкування після смерті вітчима [PERSON] Спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є позивач, який на дату смерті матері був зареєстрований і проживав разом із нею у спадковому будинку, та його сестра [PERSON], яка проживала окремо, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася та не заперечує проти прийняття спадщини [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх прав на спадкове майно, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння та недоведеність родинного зв'язку між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не оформила належним чином свої спадкові права після смерті матері [PERSON] та вітчима [PERSON], тому такий документ відсутній, як відсутні і документи, які б підтверджували родинний зв'язок між [PERSON] та [PERSON] Враховуючи, що позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, він вимушений звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Сторони у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. У заявах позивач на своїх вимогах наполягає, відповідачі позов визнають, на спадкове майно після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] не претендують підтверджують, що [PERSON] дійсно проживала зі своїм вітчимом до його смерті та прийняла спадщину фактично (а.с.76-78,80). Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає можливим заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред. 2003 року) Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] була прийнята її чоловіком та донькою [PERSON], до неї слід застосовувати правила ЦК України в ред. 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України (в ред.1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Натомість, [PERSON], [PERSON] померли на момент чинності ЦК України в ред. 2003 року, тому до їх спадщини слід застосовувати правила саме цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що бабусі позивача, [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою 12.04.1983 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-853, належав житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (а.с.20,21,35-40,81). [INFO] [PERSON] померла. За життя вона заповіту не склала, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті у відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, що діяв на той час, були чоловік [PERSON] та доньки [PERSON] і [PERSON] (а.с.10,11,69 на зв.). [PERSON] та [PERSON] проживали зі спадкодавцем до дня смерті, тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року прийняли спадщину фактично, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак, право власності на спадкове майно вони не зареєстрували у встановленому законом порядку (а.с.16 на зв.,17,25,73). [INFO] помер, не залишивши заповіту, [PERSON] (а.с.7,48-50). Єдиною спадкоємицею четвертою черги після смерті вітчима була [PERSON], яка спадщину прийняла фактично, оскільки на дату смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом із ним за однією адресою. Таким чином, [PERSON] успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]: 1/2 частину -після смерті своєї матері [PERSON], та 1/2 частину - після смерті вітчима [PERSON], однак своїх спадкових прав на спадщину вона не оформила. [INFO] [PERSON] померла (а.с.8). Заповіту на випадок смерті вона не склала, тому спадкоємцями першої черги у порядку спадкування за законом є її діти: позивач та його сестра [PERSON] (а.с.11,72 на зв.,83,84). [PERSON] проживав та був зареєстрований разом із матір'ю на дату її смерті (а.с.71 на зв.). Однак, при зверненні до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутністю документів, які б підтверджували родинний зв'язок між його матір'ю [PERSON] та її вітчимом [PERSON] (а.с.25,73). Відповідач [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталася та не заперечує проти визнання права власності на спадок за [PERSON] (а.с.78). На підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до письмової заяви відповідача [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, її вітчим [PERSON] дійсно з 1975 року проживав однією сім'єю разом із [PERSON] до дня своєї смерті. Крім того, факт реєстрації за однією адресою та проживання [PERSON] з [PERSON] підтверджується копією домової книги з відмітками про реєстрацію, актом про проживання, складеним за підписом сусідів та засвідченим головою квартального комітету № 26 м. Нікополь, довідкою квартального комітету № 26 м. Нікополь (а.с.13-19,67 на зв.,71 на зв.,82). Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позов, оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], який бажає прийняти спадщину, від спадкування не усувався, а його вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судових засіданнях, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved