Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивач та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] .\~У вказаній\~квартирі зареєстрований\~відповідач [PERSON] ,\~проте тривалий\~час в\~ній не\~проживає. Позивач зазначає, що відповідач ніякого інтересу до житла не виявляє. Фактичне місце проживання відповідача позивачу невідоме. [PERSON] вказує, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі, порушує його права користування, володіння та розпорядження як співвласника квартири. Крім того, позивач змушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг. Оскільки відповідач не проживає у вказаній квартирі понад трьох років, позивач вважає, що він втратив право користування житлом. Позивач подав до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність, вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подавав. Третя особа [PERSON] подала до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в\~письмовій заяві,\~суд ухвалює\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~матеріалах справи\~доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 23.09.1994 року встановлено, що [PERSON] є\~власником квартири\~ [ADDRESS] \~(а.с.5-6). Встановлено, що на даний момент, та під час придбання вищевказаного нерухомого майна, [PERSON] та позивач перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 17.04.1966 року (а.с. 7). Відповідно до\~ст.\~60\~СК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1,\~2\~ст.\~65\~СК України\~передбачено,\~що дружина,\~чоловік розпоряджаються\~майном,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~за взаємною\~згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Таким чином, квартира [ADDRESS] , належить позивачу та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Із довідки виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію № 675 від 17.10.2019 року вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровано відповідача [PERSON] (а.с. 8). Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Не проживання відповідача у вказаній квартирі з 2016 року підтверджується Актом про не проживання від 17.10.2019 року, складеного сусідами: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] набув право користування квартирою з моменту реєстрації місця проживання 29.10.2005 року. Реєстрація відповідача в квартирі, яка належить позивачу на праві спільної сумісної власності, істотно порушує його право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою. Суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] , будучи зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , не проживає за зазначеною адресою, що надає позивачу право звертатися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони\~\~виникли в зв`язку із припиненням права користуванням чужим майном, а тому регулюються\~Главою 32 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Ч. 1 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. Задовольняючи позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду, \~яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9, ч. 1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Судовий збір по справі складає 768,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved