Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Будівельна компанія «БудІнвестХолдінг» про визнання за ним права власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва-однокімнатну квартиру [ADDRESS]; визнання за ним майнового (речового) права на отримання в натурі об'єкту інвестування-однокімнатну квартиру [ADDRESS]. При цьому, посилається на те, що 1.09.2003 р. між ним та ТОВ «Будівельна компанія «БудІнвестХолдінг» було укладено договір №554-Д інвестування будівництва, згідно якого він бере участь у фінансуванні будівництва будинку з метою отримання у власність квартири (об'єкту інвестування) шляхом внесення коштів на рахунок відповідача (п.п.1.1., 2.3. договору). Характеристика об'єкту інвестування: однокімнатна квартира [ADDRESS]. Він свої зобов'язання виконав у повному обсязі. Не дивлячись на те, що будинок мав би здатись в експлуатацію в 2-му кварталі 2005 р., здача будинку прострочена з вини забудовника-ТОВ «БудІнвестХолдінг». Відповідач погоджується, що він виконав свої зобов'язання за договором у повному обсязі, про що видав довідку 23.09.2003 р. про 100 % оплату інвестиційного внеску в сумі 122975, 50 грн. Будівництво будинку не проводиться, тобто, відповідачем умови договору інвестування не виконано. В судове засідання [PERSON] не з'явився, подав заяву про слухання справи без його участі, тому суд, враховуючи матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі позивача. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, належним чином судові повістки з зазначенням часу, місця слухання справи направлялись відповідачу, вони повертаються назад до суду без вручення з позначками поштового відділення, що обслуговує адресу знаходження відповідача,-«за закінченням встановленого терміну зберігання», тому суд, враховуючи, матеріали та обставини справи, згідно ст.ст. 74, 76, 169 ЦПК України, вважає за можливе вирішити спір без участі представника відповідача. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1.09.2003 р. між [PERSON] та ТОВ «Будівельна компанія «БудІнвестХолдінг» було укладено договір №554-Д інвестування будівництва, згідно якого [PERSON] інвестує кошти у будівництво квартири з метою отримання у власність квартири (об'єкту інвестування) шляхом внесення коштів на рахунок відповідача (п.1.1. договору). Характеристика об'єкту інвестування: однокімнатна квартира [ADDRESS], 1 (п. 1.2 договору). ТОВ «Будівельна компанія «БудІнвестХолдінг» взяло на себе зобов'язання після закінчення будівництва у другому кварталі 2005 р. та здачі будинку Державній комісії по прийомці будинків у експлуатацію передати інвестору вказану квартиру за умови сплати інвестором повної вартості квартири, що є предметом договору, протягом терміну, встановленого п.2.2. договору (п.1.3. договору). Згідно п.1.1. договору вартість квартири становить 122975 грн. 50 коп. [PERSON] свої зобов'язання виконав у повному обсязі, оплатив обумовлену суму вартості квартири, став інвестором з визначеними правами і обов'язками, передбаченими договором. Після 100 % внесення інвестиційних коштів на будову позивач по справі виконав умови підписаної двосторонньої інвестиційної угоди. Станом на другий квартал 2005 р. і дату подачі позову до суду об'єкт інвестування не був переданий позивачу по справі, ніяких дій на виконання своїх зобов'язань перед позивачем відповідач по справі ТОВ «Будівельна компанія «БудІнвестХолдінг» не вчиняє, не будує житловий будинок та не вводить його в експлуатацію, квартира та документи на квартиру позивачу не передані, хоча це передбачено п.2.6 договору. Право власності на вказану квартиру за [PERSON] не зареєстровано (а.с.4, 5). Згідно ст. ст.7, 18, 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст.177 ЦК України до об'єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше. Згідно ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Як передбачено умовами договору №554-Д від 1.09.2003 р., ТОВ «Будівельна компанія «БудІнвестХолдінг» зобов'язувалось: - п.1.3. договору-після закінчення будівництва у другому кварталі 2005 року та здачі будинку Державній комісії по прийомці будинка у експлуатацію передати інвестору вказану в п.п. 1.2.1. квартиру, за умови сплати інвестором повної вартості квартири, що є предметом договору протягом терміну, встановленого п.2.2. договору; - п.2.6. - передати інвестору квартиру актом та надати необхідні документи для оформлення права власності інвестора на квартиру. Згідно ст.620 ЦК України у разі невиконання обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Оскільки позивач по справі умови інвестиційної угоди виконав в повному обсязі, відповідач умови договору перед ним не виконав у повному обсязі, в цьому є його вина, і фактично позивачу не передав обумовлене житло та документи на оформлення квартири, квартира не здана по акту прийому-передачі, позивач по справі може в судовому порядку захищати свої порушені права щодо об'єкту будівництва, який проінвестований, у вигляді квартири. Однак, суд не погоджується з вимогами позивача про визнання за ним права власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва з наступних підстав. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст.876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст.ст.4, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Судом встановлено по матеріалам справи, що об'єкт інвестування є незавершеним будівництвом (будівництво будинку фактично не розпочиналось), акт про прийняття його в експлуатацію не складався, технічний паспорт на зазначену позивачем квартиру не виготовлявся. Оскільки оформлення права власності на новостворене житлове приміщення пов'язане з введенням будинку в експлуатацію, право власності на об'єкт незавершеного будівництва на даний час та за цих обставин виникнути не може. Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обовязковій державній реєстрації . Відповідно до змісту ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Таким чином, в даному випадку мають місце правовідносини, що виникають зі створення нового нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації. При цьому, законом не передбачено визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва. Відповідно до п. 1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» встановлено, що закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1820 від 31.08.2001 року затверджено «Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна», відповідно до якого оформлення права власності з видачею правовстановлюючих документів проводиться лише на обєкти, введені в експлуатацію . Відповідно до п. 11.2 вказаного Положення, для оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності на будинки або їх частини (приміщення), що побудовані в результаті інвестиційної діяльності, в тому числі на умовах пайової участі інвесторів - надаються, зокрема, договір про інвестування будівництва, перебудови чи реконструкції об'єкта, в т. ч. в порядку пайової участі (інвестиційний договір тощо); документи, які підтверджують фінансування будівництва об'єкта, в т. ч. в порядку пайової участі; акт прийому-передачі об'єкта у власність інвестора; акт приймальної комісії про прийняття об'єкта в експлуатацію в установленому порядку (у відповідних випадках затверджений місцевим органом виконавчої влади та зареєстрований в управлінні держархбудконтролю Київської міської державної адміністрації) та інші документи. Об'єкт інвестування до експлуатації не приймався, що є визначальним елементом для визнання права власності на обєкт нерухомого майна. Суду також не представлено доказів того, що будинок побудований, в тому числі й квартира, вартість якої була про інвестована позивачем. Суд діє відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України в межах наданих позивачем по справі суду доказів. До уповноважених державних органів, що займаються реєстрацією права власності на об'єкти незавершеного будівництва, [PERSON] позовних вимог не заявляє, що є його правом, а суд самостійно в порядку статті 33 ЦПК України не зможе їх притягнути до участі в справі в якості належних відповідачів чи співвідповідачів. [PERSON] просить визнати за ним майнове (речове право) на отримання в натурі об'єкту інвестування у вигляді квартири у будинку після введення його в експлуатацію, але згідно ст. 15 ЦПК України судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Суд не може визнавати на майбутнє при настанні певних обставин майнове (речове) право на отримання в натурі об'єкту інвестування у вигляді квратири. Вимог же до відповідача про зобов'язання ввести будинок в експлуатацію позивача не висуває. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати по справі необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed