Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно по смерті [PERSON] , а саме на земельну ділянку загальною площею 2,65 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Звиняченської сільської ради (Державний акт серії ВЛ №00016, виданий 07.06.1995) в порядку спадкування за заповітом; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно по смерті [PERSON] , а саме на земельну ділянку загальною площею 2,65 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Звиняченської сільської ради (Державний акт серії ВЛ 00019, виданий 07.06.1995) в порядку спадкування за заповітом. Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне йому на праві власності спадкове майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 2.56 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану на території Звиняченської сільської ради, що стверджується Державним актом про право приватної власності на земельну ділянку серії ВЛ 00019, земельну ділянку загальною площею 2,65 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану на території Звиняченської сільської ради. Як вбачається з Державного акта про право власності на земельну ділянку № [NUMBER] від 07.06.1995, власником земельної ділянки була [PERSON] . [PERSON] була дружиною спадкодавця [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, зокрема і вказану вище земельну ділянку площею 2,65 га. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину, був чоловік померлої - [PERSON] . За життя [PERSON] своїх прав на успадковане по смерті дружини майно не оформив. Однак, до складу спадщини по смерті [PERSON] увійшли в тому числі і права на земельну ділянку площею 2,65 га. [PERSON] склав заповіт, в якому усе своє майно заповів внукові [PERSON] . Останній прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом з спадкодавцем на момент його смерті. Відповідач [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк подав до Горохівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Враховуючи, що у досудовому порядку оформити свої спадкові права на майно по смерті [PERSON] позивач не має змоги, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, також за життя спадкодавцем [PERSON] не було оформлено своїх прав на одну з земельних ділянок, [PERSON] просить поданий позов задовольнити. Ухвалою судді від 10.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в поряду загального позовного провадження. Представник позивача в підготовче судове засідання 11.01.2021 не з`явився, проте подав суду уточнену позовну заяву. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання 14.01.2021 не з`явився, надав 04.01.2021 суду заяву, в якій вказує, що вищевказану позовну заяву визнає в повному обсязі, подав до Горохівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від сприйняття спадщини. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Як вбачається з Державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ 00016, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,65 га. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Звиняченської сільської ради, землю передано для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.20). [PERSON] була дружиною спадкодавця [PERSON] , про що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 20 жовтня 1968 року (а.с.33). У довідці Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 12.12.2019 №1663 зазначається, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті постійно проживав в селі Звиняче і нікуди на проживання не виїжджав. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , про що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.17, 24). З відповіді Горохівської державної нотаріальної контори від 30 листопада 2020 року №01-09/923 вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заведена. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові 350/1850/17 від 31.08.2020, який враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, факт того, що спадкодавець [PERSON] за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті дружини не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищезазначене, відсутність у [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті дружини [PERSON] , зокрема і на вказану вище земельну ділянку, не є перешкодою для реалізації позивачем [PERSON] права на прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ 00019, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,65 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Звиняченської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.19). 31 жовтня 2013 року [PERSON] склав заповіт, в якому усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право заповів своєму внукові - [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Родинні відносини позивача [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , згідно з яким батьком позивача є [PERSON] та серії [NUMBER] - батьком [PERSON] є спадкодавець [PERSON] (а.с.21,22). [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Довідкою Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 12.12.2019 №1663 стверджується, що заповіт [PERSON] у сільській раді посвідчувався 31.10.2013 по реєстру №148 (на все майно - на внука [PERSON] ), який не змінено і не скасовано. Спадкоємець [PERSON] вступив у фактичне володіння майном до шести місяців шляхом подачі заяви до Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області (а.с.24). З спадкової справи Горохівської державної нотаріальної контори №575/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка надійшла до суду 07.12.2020 вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини подав 19 грудня 2016 року. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №62662173 від 27.11.2020 видно, що заповіт [PERSON] , посвідчений 31.10.2013 за номером в реєстрі нотаріальних дій 148 - чинний. Приватний нотаріус Горохівського районного нотаріального округу постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2020 вих.№423/02-31 відмовила [PERSON] , який проживає в с.Звиняче Горохівського району Волинської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Звиняченською сільською радою Горохівського району Волинської області 31 жовтня 2013 року за Р№148 на земельні ділянки площею 2,65 га для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області, що належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] та на земельну ділянку площею 2,65 га, що розташована на території Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області, що належала дружині спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину після якої прийняв її чоловік, [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав в зв`язку з тим, що спадкоємець не подав документи на оформлення спадщини в повному обсязі, в тому числі документи, що підтверджують родинні відносини (а.с.34,35). Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233, ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином суд дійшов висновку, що [PERSON] після померлого [PERSON] є його спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за того, що спадкодавець за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті дружини та втрачені оригінали державних актів на земельні ділянки. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Приписами частини 2 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням наведеного суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження у встановлених судом фактичних обставинах справи, а тому позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. В позовній заяві представник позивача просить судові витрати у справі залишити за позивачем.

Outcome: approved