Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Черкасигаз», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про захист прав споживачів, посилаючись на те, що він являється споживачем послуг Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» згідно договору від 07.12.2010 року. Згідно даного договору виконавець ПАТ «Черкасигаз» зобов'язується безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, та технічного обслуговування і ремонту внутрішньо будинкових систем газопостачання та дворових газопроводів, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами. Так як він працює за межами Черкаської області, вчасно оплачувати послуги за поставлений газ по квитанціях не має можливості, тому сплачує їх завчасно і у нього завжди є переплата по даних платежах. 23.12.2014 року під час зняття лічильника газу на перевірку представниками «Черкасигаз» йому було зроблено усне зауваження щодо того, що монтаж системи газопостачання виконаний із мідних труб. На його питання «Яким нормативним актом ця заборона передбачена?» відповіді не отримав. Наступного дня знову без виклику прийшли представники «Черкасигаз» і почали наполягати на тому, що у нього неправильно здійснено монтаж газового опалення (який було здійснено ще у 2005 році під час дії договору від 01.08.2000 року), відмовившись ознайомитися с проектами та документами, почали виписувати «попередження» с погрозою відключити газ «замінити підвід газу до котла, влаштувати природну вентиляцію згідно з ДБН» (тобто він сам, власноручно повинен виконати ці роботи, «природна» ж проектна вентиляція була ними просто висміяна). При тому, з їх же слів, це не юридичний документ і виписав він його «так, сам для себе», без зазначення порушень існуючих проектів, норм і стандартів України. 05.03.2015 року під час установки лічильника після перевірки, газ в його квартирі був відключений і опломбований, без будь-яких пояснень. Акт про відключення газу йому не видали, хоча він був складений за підписом декількох чиновників від «Черкасигаз», в порушення вимог п. 36 та п. 37 Договору від 07.12.10 року («не зацікавлені» свідки з числа мешканців (сусідів), як того вимагає п.37 Договору, запрошені не були). 18.03.15 року він звернувся до керівництва ПАТ «Черкасигаз» з проханням розібратися в даній ситуації та вирішити питання відновлення газопостачання в його квартирі, відповідь на яке він отримав лише 18.05.2015 року після повторного звернення. У відновленні газопостачання йому було відмовлено на тій підставі, що він ніби - то порушив вимоги п.п. 10 п. 28 типового договору про надання населенню послуг з газопостачання від 27.12.2010 року, а саме: не підключати нові (додаткові) газові прилади і пристрої, не змінювати місце їх розташування та не втручатися в роботу внутрішньо будинкових систем газопостачання без узгодження з виконавцем. При цьому відповідачем не було враховано, що система внутрішнього газопостачання в його квартирі виконана ще у 2005 році на підставі робочих проектів ВАТ «Черкасигаз» (арх. № 485-2003), ДНІПРОСЕРВІСПРОЕКТ (16/3-2005), згідно з ДБН В.2.5-20-2001, СНіП 42-102-2004 і не протирічить ДСТУ-Н Би 8.2.5-42:2010. Щороку проводилися інспекції газового устаткування фахівцями ПАТ «Черкасигаз» (із складанням відповідних актів і «попереджень») і інспекції димовентканалів. В результаті інспекцій порушень не було виявлено. Тобто, 10 років все було правильно, порушень ніяких не було, за цей час ніяких змін в системі газопостачання не проводилось,тому що газопровід виконаний таким чином, що унеможливлює його змін до конструкції не порушивши цілісність пломби (встановлений у 2005 році). Згідно акту обстеження від 04.02.2015 року № 376 газового лічильника заводом-виготовлювачем причиною виходу з ладу газового лічильника G-6 є: «засорение подшипников и втулок осей счетного механизма из-за несоответствия газа ГОСТ 5542 и использования неочищенных труб в газопроводе». Вартість ремонту склала 184 грн., який він оплатив. Чиновники «Черкасигаз» в однобічному порядку порушили договір від 07.12.2010 року, а саме: п. 29/1 - причина відключення в складеному, але не виданому акті, не міститься в переліку причин відключення договору, що діє; п. 30/1 - «Забезпечувати безперервне постачання газу, якісні показники та величина тиску якого відповідають вимогам нормативних документів». Згідно висновку заводу - виготовача, лічильник газу не пройшов перевірку через пил, що міститься в газі (газ не відповідає ГОСТ 5542). Не дивлячись на наявність фільтру (який, до речі, не був почищений слюсарем перед встановленням лічильника, який він ремонтував за свій рахунок); п. 30/7 - «Розглядати в установленому порядку претензії та скарги споживача.» На його звернення від 18.03.15 року відповідь він отримав лише 18.05.15 року після повторного звернення; п. 31/4 - «Ненадання, несвоєчасне надання або надання недостовірної інформації» - Всі працівники «Черкасигаз», з якими йому довелося спілкуватися з моменту зняття лічильника на перевірку, «в один голос» посилалися на Державні Будівельні Норми (ДБН) у вигідному їм аспекті, приховуючи повну інформацію, або відверто брехали, навіть не затрудняючи себе озвучити повну назву нормативного акту, на який вони посилаються, не кажучи про конкретні пункти, які він нібито порушив; п. 31/7 - «Безпідставне припинення газопостачання». Відключення було здійснено інспектором за телефонною вказівкою, без будь-якого пояснення причин відключення. Також відповідачем було порушено Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 14.04.2004 року №476, в п. 34 якої наведено вичерпний перелік випадків відповідальності споживачів, а також передбачена можливість споживача оскаржити дії газопостачальної організації. Так, п. 37 Правил передбачено, що газопостачальна організація протягом п'яти днів з дня отримання скарги від споживача повинна усунути порушення, або надати обґрунтовану відмову. Як вбачається з листів відповідача, порушення не тільки не були усунуті, але й відповідь на його звернення було отримане через два місяці, що свідчить про явні порушення відповідачем його прав як споживача. В результаті неправомірних дій відповідача, через хвилювання, у нього стався напад гіпертонічної хвороби та стенокардії, та той факт, що зимою, під час опалювального сезону було припинено газопостачання та був припинений обігрів квартири, внаслідок чого він зазнав значних фізичних та моральних страждань. Просить суд зобов'язати ПАТ «Черкасигаз» відновити газопостачання у його квартирі за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідача 184 грн. за повірку лічильника та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Рішення суду просить допустити до негайного виконання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити. Представник ПАТ «Черкасигаз» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив суд відмовити. Всі свої заперечення виклав у письмовій формі, які приєднані до матеріалів справи. Представник Інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області в судове засідання не з'явився, скерував до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснити без їхньої присутності, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» (скорочено ВАТ «Черкасигаз») змінено на Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» в зв'язку із проведеною 25.09.2013 року реєстрацією змін до установчих документів. На виконання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV зі змінами та доповненнями та Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 зі змінами та доповненнями, ПАТ «Черкасигаз» згідно укладених, на підставі Типового, договорів надає населенню послуги з газопостачання. Позивачеві [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS], Товариством надавалася послуга з газопостачання на підставі Договору про надання населенню послуг з газопостачання № 9951008 від 27.12.2010 року. В 2005 році на підставі замовлення [PERSON] згідно Технічних умов, виданих ВАТ «ЧЕРКАСИГАЗ», спеціалізованим проектним підприємством «Дніпросервіс» СПД [PERSON] виготовлено проектну документацію - робочий проект «Установки опалювального газового котла в замін газової колонки в квартирі [ADDRESS]». Відповідно до п. 2.1. пояснювальної записки вищезазначеного проекту «для будівництва газопроводів прийнято труби сталеві електрозварні, виготовлені з сталі звичайної якості по ГОСТ 380-94. В проекті прийняті труби по ГОСТ 10704-91.» Відповідно до «Акту приемки в эксплуатацию смонтированого газового счетчика» від 23.01.2006 року в помешканні [PERSON] ПАТ «Черкасигаз» було змонтовано та прийнято в експлуатацію внутрішньобудинковий газопровід, збудований саме із сталевих труб. В даному акті вказано маркування труб із сталі та сертифіковані матеріали для проведення зварювальних робіт. Зазначений акт підписаний особисто замовником - [PERSON] Таким чином, на момент змонтування та прийняття в експлуатацію внутрішньобудинковий газопровід в кв. [ADDRESS], він був збудований саме із сталевих труб, що і було підтверджено підписом [PERSON] При знятті лічильника природного газу на планову повірку, працівниками ПАТ «Черкасигаз» виявлено самовільне втручання у внутрішньобудинкову систему газопостачання, а саме виявлено самовільну заміну сталевих труб на мідні, що не передбачено проектною документацією, про що [PERSON] було виписано попередження про усунення даного порушення з терміном виконання таких робіт, а у випадку не виконання даного попередження до указаного терміну попереджено про відключення в зв'язку з даним порушенням, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні. Внаслідок невиконання позивачем порушень, а саме приведення внутрішньобудинкової системи газопостачання квартири у відповідність до вимог проектної документації та норм ДБН В.2.5-20-2001 з метою недопущення аварійних ситуацій при користування природним газом в побуті та забезпечення безпечної життєдіяльності мешканців буднику [ADDRESS], ПАТ «Черкасигаз» на виконання п. 6 Правил змушене було відключити дане помешкання від газопостачання, що підтверджується актом № 137/4 від 05.03.2015 року про припинення газопостачання. Умовами Правил та Договору, зокрема пп. 10 п. 28 встановлений обов'язок споживача не підключати нові (додаткові) газові прилади і пристрої, не змінювати місце їх розташування та не втручатися в роботу внутрішньо будинкових систем газопостачання без узгодження з виконавцем. Однак, позивач ігноруючи покладені на нього обов'язки здійснив самовільне втручання у внутрішньобудинкову систему газопостачання, шляхом заміни внутрішніх газопроводів із сталевих труб на труби із міді, що не передбачено проектною документацією. Позивачем також порушено вимоги п. 4.5.7. «Правил безпеки систем газопостачання України» НПАОП 0.00-1.20-98, затверджених наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 01.10.97 року за № 254, зареєстрованих Міністерством юстиції України 15.05.98р. за № 318/2758, а саме, переміщення, перемонтаж газових приладів виконано не спеціалізованим підприємством газового господарства, без урахування вимог нормативних документів і внесення змін в технічну документацію, в тому числі наданими технічним умовам та проекту, який не узгоджено з усіма необхідними установами та п. 3.9. - будівництво об'єктів систем газопостачання повинно здійснюватися спеціалізованими будівельно-монтажними організаціями, які одержали в установленому порядку дозвіл органів Держнаглядохоронпраці на виконання робіт із спорудження систем газопостачання і зареєстровані в цих органах за місцем виконання робіт. Позивачу надавались усні та письмові роз'яснення з приводу вирішення даного спору, а саме шляхом внесення змін до проектної документації - робочого проекту в частині використання мідних труб для внутрішньобудинкового газопроводу у даному помешканні замість сталевих, з оформленням відповідних документів та прийняття в експлуатацію газифікованого об'єкта відповідно до вимог діючих нормативних документів в сфері газопостачання. Допитані свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивачем могла бути замінена сталева труба внутрішньобудинкової системи газопостачання квартири на мідну трубу, в момент зняття лічильника на перевірку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2005-2006 році він працював в ПАТ «Черкасигаз» та виконував роботи у квартирі позивача [PERSON] щодо встановлення газового лічильника та установки опалювального газового котла в замін газової колонки відповідно до робочих проектів. Всі роботи супроводжувалися актами, так відповідно до акту № 1000 від 22.12.2005 року був прийнятий на облік побутовий газовий лічильник та встановлена пломба № 5728787. Актом прийомки в експлуатацію змонтованого побутового газового лічильника від 23.01.2006 року було виконано прийомка робіт по монтажу побутового газового лічильника. При монтажних роботах була використана сталева труба, інша труба не могла бути використана, оскільки ПАТ «Черкасигаз» була відсутня ліцензія на встановлення інших труб. Крім того, вказані акти були підписані [PERSON] Свідок вказував на те, що у внутрішньобудинковій системі газопостачання не повинно бути різьбового елементу, який знаходиться на трубі у позивача. Також, допускає, що встановлення фітингів в квартирі позивача проводилося ним, після зняття лічильника на перевірку. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.10.2015 року по вказаній справі була призначена фототехнічна та технологічна експертиза. На виконання вищевказаної ухвали технічним експертом з промислової безпеки [PERSON] надано пояснювальну записку, відповідно до якої він стверджує, що зварювальні (паяльні) роботи, виготовлення та встановлення фітингів проводилося при знятому лічильнику до опломбування. Суд не може взяти до уваги вказану пояснювальну записку, оскільки вона суперечить вимогам ст. 147 ЦПК України відповідно до якої, експерт дає у письмовій формі свій мотивований висновок, який приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім'я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав, докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання. У висновку експерта обов'язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Однак, відповідно до ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. В зв'язку з вищенаведеним суд, бере до уваги пояснювальну записку [PERSON], як доказ того, що зварювальні (паяльні) роботи, виготовлення та встановлення фітингів проводилося при знятому лічильнику, який був зняти на перевірку, до опломбування. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при виконанні змонтування та прийняття в експлуатацію внутрішньобудинковий газопровід в кв. [ADDRESS] був збудований саме із сталевих труб, а позивач самовільно втрутився у внутрішньобудинкову систему газопостачання, шляхом заміни внутрішніх газопроводів із сталевих труб на труби із міді, а тому і припинення працівниками ПАТ «Черкасигаз» газопостачання по вказаному адресу було правомірним. В своїй позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн., посилаючись на те, що в результаті неправомірних дій відповідача, через хвилювання, у нього стався напад гіпертонічної хвороби та стенокардії, та той факт, що зимою, під час опалювального сезону було припинено газопостачання та був припинений обігрів квартири, внаслідок чого він зазнав значних фізичних та моральних страждань. При цьому, позивач не зазначив правові підстави, на які він посилається вимагаючи захистити його права. Загальні підстави відшкодування моральної шкоди, визначені ч. 1 статті 23 ЦК України згідно якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Якщо звернутись до пункту 2 зазначеної постанови, то прямо видно, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень. П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Абзац 2 пункту 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зобов'язує суди з'ясовувати при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Крім того, в п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається про необхідність у кожному конкретному випадку з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди. Таким чином, у кожному конкретному випадку відшкодування моральної шкоди залежить як від характеру правовідносин сторін, у яких виникає спір, так і від того, допускають чи ні правові норми, які повинні застосовуватися до врегулювання цих відносин, відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що правовідносини які виникли між сторонами належать до договірних відносин. Стаття 611 ЦК України визначає правовим наслідком порушення зобов`язання відшкодування моральної шкоди, але якщо це встановлено законом чи договором. Договором укладеним між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Під час розгляду справи позивачем не подано належних і допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності вини відповідача у їх спричиненні, в судовому засіданні відповідні вимоги належно не обґрунтовані позивачем, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved