Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», яким просить визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність відповідача щодо невиконання договірних зобов'язань про надання послуг з газопостачання та зобов'язати відповідача поновити газопостачання його житлового будинку за адресою: вул. Спортивна, 98, с. Снігурівка Токмацького району Запорізької області. Позов обґрунтовує наступним. 14 квітня 2010 року між сторонами укладений договір №120650 про надання послуг з газопостачання, відповідно до якого відповідач зобов'язався безперервно надавати позивачу та членам його родини послуги постачання природного газу для побутових потреб, та надавати послуги щодо технічного обслуговування, ремонту внутрішньобудинкових систем газопостачання та дворових газопроводів. В свою чергу, позивач повинен своєчасно сплачувати надані послуги. 27 липня 2016 року відповідачем було порушено виконання вищевказаних договірних зобов'язань, тому що подачу газу в будинок позивача він відключив шляхом встановлення заглушки, та її опломбування внаслідок чого був складений акт, в якому вказано, що причиною відключення газу, є несправність газового пристрою, який знаходився на вводі газу у двір приватного будинку за адресою: вул. Спортивна, 98, с. Снігурівка Токмацького району. В указаному акті позивачу запропоновано для відновлення газопостачання усунути порушення, без пояснення яке саме порушення і ким було скоєно, та яким шляхом позивач повинен усунути це порушення, тому що в цьому акті також вказано попередження про самовільне втручання в систему газопостачання абонентом, що заборонено законодавством. До сьогоднішнього часу несправний газовий прилад не відремонтований і не замінений іншим. Газопостачання будинку не відновлено не зважаючи на усні та письмові вимоги позивача до відповідача, а також до місцевих та обласних адміністративних органів влади, щодо усунення правопорушень з боку відповідача, при цьому його письмова заява до відповідача, яка була зареєстрована під вх.№3036 від 15.08.2016 року, взагалі залишилась без відповіді. 07.07.2017 року позивач знову звернувся до відповідача з письмовими вимогами усунути протиправну дію та бездіяльність відповідача, та поновити газопостачання його приватного будинку відповідно до вищевказаного договору, та отримав письмову відповідь №06/968/1 від 31.07.2017 року, в якій відповідач безпідставно перекладає вину на нього, посилаючись до Кодексу газорозподільних мереж та Правил безпеки систем газопостачання. Відповідач стверджує, що власник є відповідальний за здійснення технічного обслуговування КБРТ (запобіжний газовий пристрій) за несправністю якого відповідач відключив газопостачання будинку 27.07.2016 року. Відповідно договору про надання населенню послуг з газопостачання від 14 квітня 2010 року між сторонами, позивач не є власником, а споживачем - фізичною особою, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб. Вважає, що дії та бездіяльність відповідача не відповідають вимогам до Кодексу газорозподільних мереж та Правила безпеки систем газопостачання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що він не є власником комбінований будинковий регулятор тиску газу (далі КБРТ). Між ним та відповідачем існує договір про технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж газопостачання. КБРТ належить до зовнішніх мереж газопостачання і розташований на його земельній ділянці. КБРТ він придбав за власні кошти, але його працівники відповідача встановили до крану (запірної арматури). Йому нарахована заборгованість по оплаті послуги, однак він її не визнає, оскільки все сплачував за показниками лічильника, вважає що наявність чи відсутність заборгованості з оплати послуг для вирішення даної справи не має жодного значення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з наступних підстав. В січні 2016 року відповідачем було сформовано та направлено позивачу, який отримував технічний доступ до ГРМ, обєкт якої за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Снігурівка, вул. Спортивна буд. 98, в установленому законодавством порядку був підключений до газорозподільної системи, [PERSON] до умов договору розподілу природного газу. Відповідно до персоніфікованих даних заяви-приєднання, Споживачеві, як суб'єкту ринку природного газу було присвоєно персональний ЕІС-код №56XM14F28406035C, а облік постачання (розподілу) природного газу на обєкті Споживача було забезпечено комерційним вузлом обліку газу на базі лічильника газу типу 4 NPM G4 «Газдевайс», заводський номер 2705683. За наслідками направлення Оператором ГРМ Заяви-приєднання до договору розподілу природного газу, з боку позивача [PERSON] до договору розподілу природного газу на адресу Оператора ГРМ повернуто не було. Проте, протягом часу 2016 року він здійснював оплату спожитого природного газу на підставі наданих йому з боку його постачальника - ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» відповідних рахунків за послуги з газопостачання. За вказаним вбачається, що факт оплати Споживачем спожитого газу підтверджує споживання газу останнім, а отже є діями, які засвідчують бажання Споживача укласти договір розподілу природного газу, що у підсумку є фактом приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору розподілу природного газу) на умовах, що зокрема визначені в персоніфікованих даних відповідної заяви-приєднання. З огляду на зазначені фактичні обставини та приписи законодавства, посилання Позивача на договір б/н на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання в будинках (квартирах), що належать громадянам на право особистої власності, укладеного 04 березня 2010 року та договір № 120650 про надання населенню послуг з газопостачання укладеного 04 квітня 2010 року між ВАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» та [PERSON], як на доказ правоти заявлених позовних вимог при застосуванні до спірних правовідносин є такими, що не ґрунтується ані на діючому законодавстві, ані не відповідає фактичним обставинам, а отже є безпідставними. Слід вказати, що ці договори в умовах діючого законодавства не є підставою для регулювання правовідносини споживача і Оператора ГРМ в контексті надання послуг з розподілу природного газу. 27 липня 2016 року при виконанні працівниками відповідача регламентних робіт вуличного газопроводу по вул. Спортивній в с. Снігурівка, Токмацького району, на обєкті Споживача за адресою: с. Снігурівка, вул. Спортивна, 98, було виявлено витік газу з запобіжного скидного клапану комбінованого будинкового регулятору тиску в атмосферу, за наслідком чого на підставі п. 5.7., 5.8. ПБСГ та п/п 11 п. 1 гл. 7 розд. VI Кодексу ГРМ, було припинено розподіл природного газу шляхом встановлення заглушки та складено акт про припинення та відключення газопостачання від 27.07.2016 року. При огляді КБРТ було встановлено, що КБРТ потребує ремонту або заміни, про що було повідомлено абоненту. Також слід зазначити, що ввідний газопровід та регулятор тиску РДГС-10 (КБРТ) за адресою: с. Снігурівка вул. Спортивна, буд. 98, не знаходиться на балансі ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», а є власністю абонента. Відповідно до діючого законодавства, а саме ПБСГ та Кодексу ГРМ, ремонт або заміна обладнання проводиться за рахунок власника, спеціалізованою організацією, яка має відповідний дозвіл на проведення вищевказаних робіт. Позивач є власником газової мережі та газових приладів (пристроїв) від місця приєднання, тобто місця приєднання вуличного газопроводу (газової мережі зовнішнього газопостачання). Облік спожитого природного газу у на обєкті [PERSON] за адресою: вул. Спортивна, 98, с. Снігурівка, Токмацького району, Запорізької області, здійснюється на підставі побутового лічильника природного газу, а отже нарахування плати за спожитий природній газ здійснюється на підставі показань побутового лічильника природного газу та цін на природний газ. Позивач вартість отриманих послуг сплачував невчасно і не в повному обсязі, у звязку з чим має борг перед постачальником - ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» у розмірі 807 грн. 10 коп. Таким чином, відновлення газопостачання до обєкту споживача [PERSON] можливо здійснити за його письмовою заявою, після усунення порушень ПБСГ, за умови оплати простроченої заборгованості за природний газ за договором та відшкодування витрати на припинення та відновлення газопостачання. Також представник відповідача пояснив, що відповідач не є постачальником газу, а є оператором газорозподільних мереж. Постачальником газу є ТОВ «Запоріжгаз збут». КБРТ позивач купував за власні кошти, тому він є його власником. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 14 квітня 2010 року між сторонами укладений договір №120650 про надання послуг з газопостачання, відповідно до якого відповідач зобов'язався безперервно надавати позивачу та членам його родини послуги постачання природного газу для побутових потреб, та надавати послуги щодо технічного обслуговування, ремонту внутрішньобудинкових систем газопостачання та дворових газопроводів, а відповідач зобовязався своєчасно сплачувати надані послуги (п.1 договору), що підтверджується відповідним договором. Того ж дня між сторонами укладений договір про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання в будинках (квартирах), які належать громадянам на правах приватної власності, за умовами якого відповідач зобовязався виконувати роботи з технічного обслуговування внутрішньобудинкової системи газопостачання, ввідних газопроводів, газопроводів вводів квартири (будинку) відповідно до Правил безпеки систем газопостачання України та іншої нормативної документації (розділ І договору), що підтверджується відповідним договором. Відповідно до частини першої статті 12 Законом України від 09.04.2015 №329-VIII «Про ринок природного газу» (далі Закон №329-VIII) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно з пунктом 17 частини третьої статті 4 Закону №329-VIII до компетенції Регулятора на ринку природного газу належить затвердження правил постачання природного газу. На виконання вище вказаних норм Закону №329-VIII постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 затверджені Правила постачання природного газу (далі Правила №2496). Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил №2496 постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього обємах (обсягах), а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України (далі ЦК) шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобовязаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам. Зазначені норми кореспондуються з нормами, викладеними пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (далі Кодекс ГРС), на підставі статей 40, 41 Закону №329-VIII, відповідно до яких фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. На виконання вище вказаних норм права 11.12.2015 року між сторонами укладений новий договір постачання природного газу. Договір укладений шляхом вчинення дій, які свідчать про прийняття позивачем пропозиції відповідача відповідно до статей 633, 634, 641, 642 ЦК, про що свідчить оплата ним послуги 11.12.2015 року. Зазначені обставини підтверджуються фінансовим станом абонентського рахунку №0600050872. 27 липня 2016 року жилий будинок за адресою: вул. Спортивна, 98, с. Снігурівка, Токмацький район, Запорізька область, власником якого, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.08.2005 №8166196, технічного паспорту на житловий будинок приватного фонду від 12.12.2002 №771, є позивач, був відключений від газопостачання. Підставою відключення стала несправність комбінованого будинкового регулятор тиску газу РДГС-10 (далі КБРТ). Зазначені обставини підтверджуються актом на відключення обєктів газопостачання від 27.07.2016 року. З приводу незаконності відключення від мережі газопостачання та подальшого підключення до неї позивач неодноразово звертався зі скаргами до відповідача, органів Національної поліції, Запорізької обласної державної адміністрації, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). У задоволенні його скарг було відмовлено. Зазначені обставини підтверджуються відповідними заявами позивача та відповідями на них. 17.01.2017 року відповідач направив поштою позивачу акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем від 11.01.2017 №56XM14F28406035C, що підтверджується відповідним актом, листом відповідача від 17.01.2017 №06-28, описом вкладення до поштового відправлення, фіскальним чеком від 17.01.2017 №3000034701. Зазначений акт позивачем не погоджений, що сторони не оспорюють. Згідно з фінансовим станом абонентського рахунку №0600050872 на теперішній час позивач має борг за спожиту послугу з газопостачання в сумі 807,10 грн., що підтверджується розрахунком. Позивач зазначив, що оплачував послуги вчасно, однак відповідних доказів суду не надав. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 40 Закону №329-VIII розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобовязується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобовязується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, межа балансової належності точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу; межа експлуатаційної відповідальності сторін точка розмежування газових мереж за ознакою договірних зобовязань з експлуатації окремих ділянок або елементів, яка встановлюється на межі балансової належності або за згодою сторін в іншій точці газових мереж. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним субєктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невідємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обовязковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за обєктами суміжних субєктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені обєкти, зобовязаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Відповідач свій обовязок щодо розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, встановлений законодавством, на момент виникнення спірних правовідносин не виконав, що підтверджується листом НКРЕКП від 05.01.2017 №40-13/69. Пунктом 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Згідно з пунктом 3 глави 5 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі та власники внутрішньобудинкових систем газопостачання (балансоутримувачі, управителі), які згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відповідають за експлуатацію цих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, зокрема Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року №285, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за №674/27119 (далі - ПБСГ), або укладають відповідний договір із субєктом господарювання, який має дозвіл на виконання таких робіт, за виключенням газових мереж, які кваліфікуються як ГРМ згідно з розділом ІІ цього Кодексу, порядок врегулювання взаємовідносин щодо яких визначений у цьому розділі. Підпунктом 11 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на обєкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до пункту 2.23 ПБСГ відповідальним за здійснення технічного обслуговування КБРТ з дотриманням періодичності згідно з вимогами заводу-виробника є власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач)). При виявлені несправного газового обладнання, ремонт якого потребує його розбирання, помешкання житлових будинків необхідно відключати зі встановленням заглушок та оформленням відповідного акта представником газорозподільного підприємства, так як такі ситуації належать до аварійних, що визначено пунктом 5.8 ПБСГ. Таким чином, суд встановив, що представники відповідача при припиненні газопостачання в житловий будинок позивача діяли в межах повноважень та у спосіб, визначеними чинним законодавством. Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що саме позивач є власником КБРТ, який придбав зазначене газорегулююче обладнання, з оглядом на наступні норми. Відповідно до абзацу 5 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем власником є юридична особа, або фізична особа, або фізична особа-підприємець, яка на законних підставах володіє та користується обєктом, зокрема газовими мережами або обєктом газорозподільної системи. В абзаці 7 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем зазначено, що газові мережі внутрішнього газопостачання це газові мережі від місця/точки приєднання обєкта або земельної ділянки замовника до його газових приладів (пристроїв) включно або до системи газоспоживання третіх осіб (замовників, споживачів). Також, згідно абзацом 8 пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, газові мережі зовнішнього газопостачання - газові мережі від місця забезпечення потужності до місця/точки приєднання обєкта або земельної ділянки замовника. Суд встановив, що позивач є власником КБРТ, право власності він набув на підставі договору купівлі-продажу КБРТ, відповідно до статті 328, 334, 655 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Враховуючи, що КБРТ є власністю позивача, на баланс відповідача він не був переданий, суд дійшов висновку про те, що дане обладнання перебуває на балансі позивача і належить до його експлуатаційної відповідальності. План вводу за замовленням позивача був виконаний ТОВ ПКП «СП-Санчо», монтаж виконаний компанією «Метан», погоджено відповідачем. У звязку із зазначеним, саме позивач повинен був здійснити технічне обслуговування КБРТ, після чого відповідач зобовязаний був відновити газопостачання житлового будинку позивача. Позивач свій обовязок не виконав, а тому у суду відсутні правові підстави для констатування порушення відповідачем умов договору, та прав позивача як споживача послуги газопостачання, визначені статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Також суд встановив, що саме позивач не виконав умови договору, пункту 2 частини 2 статті 13 Закону №329-VIII щодо своєчасної та повної оплати вартості природного газу, маючи заборгованість в сумі 807,10 грн., що підтверджується розрахунком наданим відповідачем. Доказів відсутності заборгованості позивачем суду не надано. Наявність заборгованості за договором постачання природного газу є підставою для припинення або обмеження постачання природного газу на об'єкт позивача до повного погашення заборгованості, що визначено пунктом 15 Правил №2496, і таким чином вимоги щодо поновлення газопостачання житлового будинку позивача задоволенню не підлягають. Також суд зазначає, що в позовних вимогах позивач не конкретизував, якими саме рішеннями, діями або бездіяльністю відповідача порушені його права як споживача, що є вимогами, встановленими для позовної заяви частиною другою статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed