Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] у м. Києві померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Після смерті [PERSON] він (позивач) став зберігати її документи, користуватися та розпоряджатися її особистими речами та іншим майном. Він (позивач) не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю доказів місця відкриття спадщини після смерті [PERSON] та доказів того, що він прийняв спадщину після її смерті. [PERSON] просив суд встановити факт того, що: - на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала в [ADDRESS] ; - він (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити. У судове засідання відповідачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення позову [PERSON] , просили розгляд справи проводити без їх участі. Суд проводить підготовче засідання у відсутності відповідачів та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачі визнали позов. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, суть яких зводиться до того, що вона добре знала та спілкувалася з [PERSON] , яка постійно проживала в Малій Носівці. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] розпорядився спадковим майном, деякі речі віддав сусідам. Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [INFO] в м. Києві померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16 вересня 2019 року (а.с. 32), а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом. З повідомлень Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 2923/01-17 від 20 травня 2019 року (а.с. 28) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 1243/01-16 від 16 вересня 2019 року (а.с. 30) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8), а тому в силу ст. 529 ЦК УРСР має право на спадкування після її смерті. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. У судовому засіданні встановлено, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , є [ADDRESS] , що підтверджується поясненнями позивача, його представника, показаннями свідків та копією форми № 1 (а.с. 14). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] забрав на зберігання її документи, користувався та розпоряджався її особистими речами та іншим майном, що підтверджується поясненнями позивача, його представника та показаннями свідків. Таким чином, [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Докази по справі суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують те, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [ADDRESS] , та те, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Встановлення цих фактів має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] [PERSON] позбавлений можливості в іншому порядку встановити зазначені факти. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved