overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що 05.05.2013 року помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами у с.Солонці Цюрупинського району Херсонської області, вул.Зарічна, 83. Даний будинок належав померлому. Він є спадкоємцем першої черги, але прийняти спадщину він не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Спадщину він фактично прийняв. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування по закону на даний житловий будинок. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відстуності та про підтримання позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання був повідомлений належним чином, просив справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.380 ЦК України житловий будинок може бути об'єктом права власності фізичної особи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки є законні підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок за адресою с.Солонці Цюрупинського району Херсонської області, вул.Зарічна, 83, у порядку спадкування за законом, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що 12.01.2000 року помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами у с.Виноградове Цюрупинського району Херсонської області, вул.Пушкіна, 17. Даний будинок належав померлому відповідно до записів у погосподарській книзі №20 за 1996-2000 роки. Він є спадкоємцем першої черги, але прийняти спадщину він не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Спадщину він фактично прийняв. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування по закону на даний житловий будинок. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання був повідомлений належним чином, просив справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.380 ЦК України житловий будинок може бути об'єктом права власності фізичної особи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки є законні підстави для визнання за позивачами права власності на житловий будинок за адресою с.Виноградове Цюрупинського району Херсонської області, вул.Пушкіна, 17, у порядку спадкування за законом, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що 21.07.1993 року йому надано земельну ділянку та затверджено його забудовником житлового будинку з надвірними будівлями площею 0,25 га в [ADDRESS] будинок з господарськими будівлями та спорудами. Всі норми будівництва були дотримані. Виготовлений технічний паспорт, складено акт виносу на місцевості меж земельної ділянки та розбивки будівель. Ввести будинок в експлуатацію неможливо, так як будинок відповідно документації визнано самочинним будівництвом. Просить визнати за ним право власності на вказаний будинок. В попередньому судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Відповідач позов визнав, просив розглянути справу без них, про що подано письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову у попередньому судовому засіданні судом за наявності для того законних підстав приймається рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новоутворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Згідно з ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦУ України право власності набуається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва. Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Таким чином, судом встановлено, що позивач є законним власником будинку та збудував його маючи всі дозволи та документально будівництво оформлено вірно, і є законні підстави для визнання права власності. Судові витрати, покласти на позивача за його згодою На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що 24.09.2013 року [PERSON] отримав в борг 27060 гривень, про що написав розписку. Грошові кошти мав повернути до 20.07.2014 року. Станом на момент подачі позову гроші не повернуті. До звернення до суду були здійснені спроби досудового врегулювання спору - неодноразові розмови телефоном щодо необхідності повернення коштів. Відповідач хоча і визнає наявність боргу, але посилається на відсутність коштів для його повернення. Просить стягнути вказаний борг разом із сплаченим судовим збором. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково. Сам борг визнав у повному обсязі, штрафні нарахування не визнає. Заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що позивач надав відповідачеві в борг грошові кошти в сумі 27060 гривень із строком повернення 20.07.2014 року, які відповідач в строк не повернув. Було укладено розписку. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконав договірних зобов'язань, щодо сплати боргу у встановлений строк, то зазначена заборгованість підлягає стягненню з нього на користь позивача з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Судові витрати належить покласти на відповідача. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS]. Він фактично прийняв спадщину, від неї не відмовлявся та постійно проживав із спадкодавцем на момент її смерті. В нотконторі було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання був повідомлений належним чином, просив справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до положень ст.380 ЦК України житловий будинок може бути об'єктом права власності фізичної особи. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], а правовстановлюючий документ відсутній і є законні підстави для задоволення позову, то його належить задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що у 1998 році йому було виділено земельну ділянку для будівництва гаражу та надано на це дозвіл і попереджено, що до проведення будівництва належить отримати будівельний паспорт. Нею отримано проект відведення земельної ділянки і отримано паспорт на будівництво гаражу [ADDRESS]. Через брак коштів він не ввів в експлуатацію даний гараж. Оформити право власності він не може з причин відсутності правовстановлюючого документа на землю чи документа на право користування земельною ділянкою, на якій збудовано гараж. Ним отримано проект землеустрою для відведення відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування гаражу. На даний час з причин відсутності правовстановлюючого документу на майно йому створюються перешкоди в оформленні права власності. Просить визнати за ним право власності на вказаний гараж. У відкритому судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Відповідач позов визнав, просив розглянути справу без них, про що подано письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову судом за наявності для того законних підстав приймається рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новоутворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Таким чином, судом встановлено, що позивач є законним власником гаражу та ним виконано всі можливі та залежні від ього дії по документальному оформленню земельної ділянки та гаражу, і є законні підстави для визнання права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши, що [INFO] помер його прадід - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 4,53 га. Прадід залишив заповіт, яким заповів майно йому. Заповіт на момент смерті не змінено та не скасовано. Спадщину він прийняв шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса. Рішенням суду від 11.03.2013 року було встановлено факт належності [PERSON] права на сертифікат на земельну ділянку. Постановою нотаріуса від 24.12.2013 року йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову долю в спадщині немає. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) площею 4,53 умовних кадастрових гектарів. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Від відповідачів надійшли заяви про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до положень ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову у судовому засіданні суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Виходячи з наведеного, за позивачем, як за спадкоємцем за заповітом на майно, заповідане йому, відповідно до положень ст.1235 ЦК України, належить визнати право власності в порядку успадкування за заповітом. Оскільки є законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадщину у порядку спадкування за заповітом, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся\~\~до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог\~позивач вказав, що в 27 листопада 2014 року між ним і [PERSON] була досягнута усна домовленість щодо купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить сімї останнього в рівних частинах. Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом від 17 вересня 1993 року. В підтвердження домовленості позивачем було надано [PERSON] у вигляді завдатку 8000 грн., про що відповідач дав розписку від 27 листопада 2014 року. Для укладання договору купівлі-продажу від члені сімї [PERSON] були надані довіреності, які оформлені з порушенням норм діючого законодавства, оскільки засвідчені нотаріусом нотаріального округу м. Севастополь Російської Федерації. Вказаний недолік не дає змогу здійснити укладання договору. Відповідач ухиляється від виконання обовязків щодо оформлення договору, що повинен бути укладений до 01 березня 2015 року як вказано у розписці. На підставі чого, позивач, вважаючи відповідача винним у порушенні договору, просить стягнути з останнього завдаток у подвійному розмірі. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через оголошення в газеті «Донбас». Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з оригіналу розписки від 27 листопада 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] 8000 грн. у якості завдатку за продаж квартири за адресою: [ADDRESS], який повинен бути здійснений до 01 березня 2015 року, у разі відмови [PERSON] від продажу він повинен повернути завдаток у розмірі 8000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. На підставі розписки, судом встановлено, що отримана\~\~[PERSON] від [PERSON]\~сума\~в розмірі 8000 грн.\~є завдатком. Згідно із ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. На підставі наведеного, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача частково, оскільки у розписці сторонами визначений розмір завдатку 8000 грн., що підлягає поверненню у разі відмови [PERSON] від продажу квартири, тому вимоги про стягнення додаткового розміру завдатку задоволенню не підлягають.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог вказав, що 04.11.1991 р. між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб,\~в період шлюбу, за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори, ними була придбана квартира [ADDRESS], право власності на яку в комунальному підприємстві «Вовчанське БТІ» зареєстровано за [PERSON]\~Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 23.09.2010 р. шлюб між сторонами було розірвано, відповідачка з дітьми залишилась проживати у вказаній квартирі, а позивач з вказаного періоду часу проживає окремо.\~У звязку з тим, що відповідачка [PERSON] 17.09.2014 р. звернулася до суду із позовом до нього про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням у вказані квартирі, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власності та зняття його з реєстраційного обліку, вважаючи себе єдиним власником квартири, позивач просить суд визнати за ним право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 03 лютого 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. 16 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду про винесення додаткового рішення по цивільній справі № 617/1797/14-ц вказавши номер будинку у якому знаходиться спірна квартира, що є необхідним для подальшого оформлення права власності. Позивач та представник позивача в судовому засіданні, вимоги заяви підтримали, просили винести додаткове рішення. Відповідач не заперечувала проти винесення додаткового рішення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, вирішивши питання про право, не зазначив майно (точні данні). З матеріалів справи вбачається, що суд вирішивши питання про право власності на 1/2 частину квартири, не зазначив номер будинку у якому знаходиться спірна квартира, що є необхідним для подальшого оформлення права власності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що з 02 жовтня 2012 року він перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківської міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 1403. Від шлюбу дітей не мають. Вказав, що нормальні сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, повністю втрачено почуття поваги та любові. На даний час шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з липня 2016 року. Просив вказаний шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася судом завчасно та належним чином. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у іі відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківської міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 1403 (а.с. 13). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого подружжя втратило почуття взаємної любові, дружби, взаємодопомоги. Шлюб існує формально, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, проживають окремо з липня 2016 року, спільного господарства не ведуть, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved