Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Носівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з липня 1990 року. Фактично їхня сім`я розпалася у вересні 1999 року і з того часу вони сумісно не проживали та не вели спільне господарство. З листопада 2003 року позивач та [PERSON] , [INFO] , проживали спільно однією сім`єю та вели спільне господарство, перебували у цивільному шлюбі і планували дитину, коли [PERSON] у квітні 2004 року дізналась про вагітність, то відразу звернулась до відповідача [PERSON] щодо офіційного розірвання з ним шлюбу, але останній невідповідально поставився до цієї справи, зловживав спиртними напоями та ніяк не міг прибути для розірвання шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.12.2004 р., актовий запис №101, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області. [INFO] у них народився син [PERSON] . Оскільки на час народження дитини [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області син був зареєстрований як [PERSON] , а батьком записаний [PERSON] , хоча в дійсності батьком його не являється. В дійсності батьком дитини є позивач [PERSON] 30.08.2014 р., згідно свідоцтва про шлюб, актовий запис №81, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб та присвоєно дружині прізвище « [PERSON] ». [INFO] р. дружина позивача [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Носівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №130. [PERSON] з моменту народження [PERSON] знав, що він син позивача та факт його батьківства ніколи не заперечував. На даний час [PERSON] проживає разом з позивачем у [ADDRESS] області, [ADDRESS] . Той факт, що він його син [PERSON] знає, та визнає позивача своїм батьком. Про своє батьківство позивач знав з часу вагітності його дружини, проте, не звертався до суду раніше, оскільки постійно протягом тривалого часу перебував на заробітках та не мав фінансових можливостей для звернення до суду, лише після смерті своєї дружини у червні 2018 року у зв`язку з неможливістю належним чином здійснювати свої батьківські права щодо опіки та виховання сина, він був змушений звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивач просив суд поновити йому строк позовної давності на звернення до суду з позовом про визнання батьківства, визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Носівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , за №179 від 29.12.2004 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, а саме: виключити з актового запису про народження відомості про батьківство [PERSON] щодо [PERSON] , внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , а саме: зазначити у графі «батько» - [PERSON] , громадянин України, та змінити прізвище, ім`я, по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи Носівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №179, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. [PERSON] та [PERSON] на момент народження дитини [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29 грудня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 29.12.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, а тому відомості про батька в актовому записі №179 про народження дитини: [PERSON] . 30 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №81 (а.с.9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 червня 2018 року Носівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.10). Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , навчається у 8-му класі Носівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Носівської міської ради Чернігівської області, згідно довідки №77 від 03.09.2018 р. (а.с.13). Відповідно до положень статті 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно правил статті 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 постановлено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно п. 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є відповідне рішення суду, в якому зазначено, які саме зміни необхідно внести до того чи іншого актового запису цивільного стану. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів з врахування того, що відповідач [PERSON] визнав факт біологічного батьківства позивача [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved