Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом\~ до\~ Першого Суворовського\~ВДВС у\~м.\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),\~ [PERSON] про зняття арешту з майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що\~ [PERSON] , є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 47.7 кв.м. житловою площею 33,2 кв.м. Право власності на вказану 1/4 частину квартири виникло у нього на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 15.10.2013 року по справі №15274/8994/12 (провадження в суді апеляційної інстанції №22-ц/785/5220/І 3) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, стягнення грошової компенсації. Вказаним рішенням Апеляційного суду Одеської області за [PERSON] визнане право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,7 кв.м.. житловою площею 33.2 кв.м. Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили з моменту його проголошення та не оскаржувалось сторонами по справі. На теперішній час [PERSON] має бажання розпорядитись своєю часткою у вищевказаній квартирі та подарувати її своїй доньці. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до нотаріуса з прохання оформити відповідний договір дарування. Проте, нотаріус повідомив, що оформити такий договір неможливо, оскільки на все його нерухоме майно накладений арешт. Для з`ясування обставин щодо накладеного арешту, 25.10.2020 року [PERSON] отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна індексний номер 229538875. З вказаної інформаційної довідки вбачається, що 16.12.2013 року в спеціальному розділі, державним реєстратором Одеською міською управління юстиції Зібровою В.В., внесено запис про обтяження №3877078, відповідно до якою накладений арешт на все його нерухоме майно. Вказане обтяження було зареєстроване на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження, серія та номер: 41032873, виданої 13.12.2013 року державним виконавцем Першою Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Теличко Н.Б. Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, будь-яких виконавчих проваджень щодо [PERSON] немає, так само як і виконавчого провадження №41032873, в межах якого був накладений арешт на все його нерухоме майно. Також [PERSON] відсутній в Єдиному реєстрі боржників, що підтверджується відповідним витягом з реєстру. Враховуючи те, що на виконанні у Першому Суворовському відділі ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні будь-які виконавчі документи, за якими боржником являється [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується відсутністю відомостей в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, до на теперішній час відсутні підстави для арешту майна [PERSON] . Наявність зареєстрованого обтяження - арешту (спеціальний розділ) на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , унеможливлює здійснити відчуження належного йому майна, тому [PERSON] змушений звернутись до суду для захисту свою порушеного права шляхом скасування вищевказаного арешту, оскільки Законом не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними. На підставі викладеного, позивач просить: Скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження, серія та номер: 41032873, виданої 13.12.2013 року державним виконавцем Першою Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеською міського управління юстиції Теличко Н.Б. зареєстрований 16.12.2013 року, номер запису про обтяження: 3877078 (спеціальний розділ). В судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги, а також справу розглянути у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про рогляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовній вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] , є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 47.7 кв.м. житловою площею 33,2 кв.м. Право власності на вказану 1/4 частину квартири виникло у нього на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 15.10.2013 року по справі №15274/8994/12 (провадження в суді апеляційної інстанції №22-ц/785/5220/І 3) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, стягнення грошової компенсації. Вказаним рішенням Апеляційного суду Одеської області за [PERSON] визнане право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,7 кв.м.. житловою площею 33.2 кв.м. Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили з моменту його проголошення та не оскаржувалось сторонами по справі. На теперішній час [PERSON] має бажання розпорядитись своєю часткою у вищевказаній квартирі та подарувати її своїй доньці. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до нотаріуса з прохання оформити відповідний договір дарування. Проте, нотаріус повідомив, що оформити такий договір неможливо, оскільки на все його нерухоме майно накладений арешт. Для з`ясування обставин щодо накладеного арешту, 25.10.2020 року [PERSON] отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна індексний номер 229538875. З вказаної інформаційної довідки вбачається, що 16.12.2013 року в спеціальному розділі, державним реєстратором Одеською міською управління юстиції Зібровою В.В., внесено запис про обтяження №3877078, відповідно до якою накладений арешт на все його нерухоме майно. Вказане обтяження було зареєстроване на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження, серія та номер: 41032873, виданої 13.12.2013 року державним виконавцем Першою Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Теличко Н.Б. Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, будь-яких виконавчих проваджень щодо [PERSON] немає, так само як і виконавчого провадження №41032873, в межах якого був накладений арешт на все його нерухоме майно. Також [PERSON] відсутній в Єдиному реєстрі боржників, що підтверджується відповідним витягом з реєстру. Враховуючи те, що на виконанні у Першому Суворовському відділі ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні будь-які виконавчі документи, за якими боржником являється [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується відсутністю відомостей в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, до на теперішній час відсутні підстави для арешту майна [PERSON] . Наявність зареєстрованого обтяження - арешту (спеціальний розділ) на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , унеможливлює здійснити відчуження належного йому майна, тому [PERSON] змушений звернутись до суду для захисту свою порушеного права шляхом скасування вищевказаного арешту, оскільки Законом не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та здійснює такі права на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved