Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з Київського представництва «Українська інформаційна служба ЛТД» 1120000 грн. заробітної плати за виконану роботу, вимушений прогул впродовж 20 років та компенсації за невикористану відпустку, а також 12300000 грн. компенсації моральних збитків та втраченої вигоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він працював в Київському представництві «Українська інформаційна служба ЛТД». В серпні 1993 року його було відсторонено від роботи за організацію страйку, і з тих пір його трудові права порушуються, оскільки він не отримує заробітної плати від відповідача, а також позбавлений можливості влаштуватися на іншу роботу чи отримувати соціальну допомогу по безробіттю, так-як його трудові відносини з відповідачем не припинені. Вказані обставини стали причиною звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні 20.05.2014 року, за заявою представника позивача, судом в порядку ст. 33 ЦПК України було замінено відповідача Київське представництво «Українська інформаційна служба ЛТД» на належного, а саме на Фірму «Українська інформаційна служба ЛТД», відповідно до отриманої інформації з Головного управління статистики у м.Києві. В судовому засіданні позивач позов підтримав, усно заявив про збільшення розмір позовних вимог в чотири рази, у зв'язку із збільшенням курсу долара. Відповідач свого представника до суду не направив, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, за адресою реєстрації, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази зібрані в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. В своєму позові та усних поясненнях позивач зазначає, що він працював в Київському представництві «Українська інформаційна служба ЛТД». З серпня 1993 року його було відсторонено від роботи за організацію страйку, причиною якого стали: відмова підписати трудові угоди з працівниками представництва та невиплата заробітної плати. Відповідно до інформації Головного управління статистики у м.Києві, за адресою [ADDRESS], яку вказує в своєму позові позивач, зареєстроване підприємство - Фірма «Українська інформаційна служба ЛТД». Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем суду не надано жодного доказу того, що він перебував в трудових відносинах з Фірмою «Українська інформаційна служба ЛТД», чи працював в якомусь іншому підприємстві зареєстрованому за адресою: [ADDRESS]. Також, за клопотаннями сторони позивача, судом були отримані відповіді на запити, від Головного управління Міндоходів у м.Києві, які також не підтверджують факту роботи [PERSON] в Фірмі «Українська інформаційна служба ЛТД». За таких обставин, оскільки судом, із зібраних доказів, не встановлено факту трудових відносин між [PERSON] та Фірмою «Українська інформаційна служба ЛТД», тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача не доведені належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим відмовляє йому в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed