Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовське АТП» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17.12.2016 року, приблизно о 12-40 годині відбулася дорожньо-транспортна пригода по проспекту Миру, 96 в Центральному районі м. Маріуполя Донецької області за участю належного йому на праві власності автомобіля марки «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер [NUMBER], та транспортним засобом марки «ATAMAN», державний реєстраційний номер АН7879IM, який належить ТОВ «Азовське АТП» під керуванням [PERSON]. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.01.2017 року по справі № 263/16457/16-п, [PERSON] було визнано винним в порушенні п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому, як власнику автомобіля марки «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер [NUMBER], було завдано матеріальну шкоду в розмірі 17885,96 гривень. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь суму матеріальної шкоди в розмірі 21886,00 гривень, витрати по сплаті роботи спеціаліста з оцінки завданої шкоди в розмірі 1200,00 гривень, суму моральної шкоди в розмірі 8000,00 гривень, витрати повязані з наданням юридичної допомоги в розмірі 2500,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору 299,00 гривень. Позивач надав до суду заяву з проханням розглянути справу за відсутністю його та його представника - адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, зазначив, що не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 282 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 17.12.2016 року, приблизно о 12-40 годин відбулась дорожньо-транспортна пригода по проспекту Миру, 96 в Центральному районі м. Маріуполя Донецької області за участю належного позивачу [PERSON] на праві власності автомобіля марки «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер [NUMBER], та транспортним засобом марки «ATAMAN», державний реєстраційний номер АН7879IM, який належить ТОВ «Азовське АТП» під керуванням [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.01.2017 року по справі № 263/16457/16-п, [PERSON] було визнано винним в порушенні п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП /а.с.14/. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як власнику автомобіля марки «ЗАЗ 110307», державний реєстраційний номер [NUMBER], було завдано матеріальну шкоду в розмірі 17885,96 гривень, що підтверджується звітом № 910/17 від 18.04.2017 року про оцінку шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу, /а.с. 11/. За проведення автотоварознавчої оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу позивачем на користь ФЛП [PERSON] було сплачено грошові кошти в розмірі 1200,00 гривень, що підтверджується договором № 256 від 30.03.2017 року про проведення оцінки шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу в результаті ДТП та квитанцією до прибуткового касового одведу № 256 від 30.03.2017 року /а.с. 9-10/. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст.\~22 Цивільного Кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди в розмірі 17885,96 гривень, витрати по сплаті роботи спеціаліста з оцінки завданої шкоди в розмірі 1200,00 гривень, а всього: 19085,96 гривень, задовольнивши позовні вимоги частково. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сімї. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року, зі змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Беручи до уваги, що неправомірними діями відповідача, позивачу [PERSON] була завдана також моральна шкода, яка полягає у зміні нормального ритму його життя через пошкодження транспортного засобу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на його користь суми моральної шкоди у розмірі 8000,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial