Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], який помер 02 січня 2016 року в місті Шахтарськ Донецької області В обґрунтування вимог в заяві вказано, що 02 січня 2016 року в місті Шахтарськ Донецької області помер рідний брат заявника [PERSON], [INFO]. Причиною смерті був атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією. Внаслідок смерті брата, на тимчасово окупованій території України, а саме Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану «Державної [PERSON] палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» 12 січня 2016 року видано свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 015168. 05 квітня 2019 року заявник звернувся до відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області для отримання свідоцтва про смерть брата. Однак, отримав письмову відмову № 148/17.27-06-106 від 05.04.2019 року, відповідно до якої Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області мотивував, що вище наведене свідоцтво ДНР є недійсним та не створює правових підстав, заявнику рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту смерті. В поданій заяві [PERSON] керувався ст.317 ЦПК України, ст.ст. 9, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги і просить їх задовольнити за обставин та з підстав, викладених в заяві. Пояснив, що встановлення даного факту необхідне для оформлення права на спадщину після померлого брата. Представник заінтересованої особи Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду ( ч.2 ст. 317 ЦПК України). Допитавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Допитаний в якості свідка [PERSON], відповідно до вимог ст.92 ЦПК України, суду підтвердив про обставини смерті його брата [PERSON] в місті Шахтарськ Донецької області за місцем постійного проживання 02 січня 2016 року. Із досліджених письмових документів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії СА № 171682, виданого 26 березня 1996 року Приморським РВ УМВС України в Запорізькій області [PERSON] народився 07 жовтня 1958 року в м. Шахтарськ Донецької області. 12 січня 2016 року в місті Шахтарськ Шахтарським міськрайонним відділом запису актів громадянського стану Державної [PERSON] палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки на бланку «Донецької народної республіки» видано свідоцтво про смерть ДНР № 015168, згідно якого [PERSON] помер 02 січня 2016 року. Згідно лікарської довідки про причину смерті, складеної на бланку форми №106/у №5, виданої для поховання 04 січня 2016 Центром первинної медико-санітарної допомоги міста Шахтарськ Донецької Народної Республіки, [PERSON], [INFO], помер 02 січня 2016 року, причина смерті зазначена атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією. Відповідно до Державного акту на право власності на землю серії І-ЗП № 052273 від 20.06.2000 року померлому [PERSON] належить земельна ділянка площею 9,97 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявник [PERSON] народився 19 червня 1964 року в місті Шахтарськ Донецької області. Місце його проживання зареєстроване за адресою: [INFO] (копія паспорта громадянина України серії СВ 182623, виданого 11 березня 2000 року Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області Згідно копії свідоцтва про народження серії I-ЖС № 383523, виданого 27.03.2019 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області батьками заявника є [PERSON] та [PERSON], які також є батьками [PERSON], який народився 07.10.1958 року в місті Шахтарськ (копія свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 708517, видане 20.10.1958 року Шахтарьсим бюро РАЦС Сталінської області). Отже, заявник [PERSON] та померлий [PERSON] є рідними братами. Даючи оцінку допустимості доказів документів, виданих органами Донецької Народної Республіки, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. А відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце та причину) [PERSON], які зазначені у вищенаведеному свідоцтві, виданому на окупованій території Донецької області, а саме - 02 січня 2016 року в місті Шахтарськ Донецької області. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 148/17.27-06-106 від 05 квітня 2019 року, виданої Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, документ предявлений заявником свідоцтво про смерть [PERSON] серії ДНР № 015168, видане 12.01.2016 року Шахтарським міськрайонним відділом запису актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції ДНР є недійсним і не створює правових підстав. Частина 1 статті 17 Закону України « Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»\~передбачає,\~що державна\~реєстрація смерті\~проводиться органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану на\~підставі: 1)\~документа встановленої\~форми про\~смерть,\~виданого закладом\~охорони здоров'я\~або судово-медичною\~установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд керується, також, положеннями ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню та може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Враховуючи те, що Верховною Радою України не визначений чіткий та вичерпний перелік назв населених пунктів Донецької області, які визнаються тимчасово окупованою територією України та те, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких м.Шахтарськ Донецької області. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення обґрунтованих вимог заяви, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними і допустимими доказами в достатньому обємі. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для [PERSON], оскільки необхідне йому для отримання свідоцтва про смерть брата [PERSON] у відповідності з вимогами законодавства України та оформлення спадкових прав на майно.

Outcome: approved