Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади Зміївської міської Ради Харківської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5, що належав його матері [PERSON], яка померла 04.11.2014 року. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] послався на те, що 04.11.2014 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку «А-1», загальною площею 22,90 кв. м., житловою площею 10,50 кв. м., збудованого у 1969 році з надвірними будівлями та спорудами: погрібом «Б», 1970 року будівництва, огорожею № 1, колодязем № 2, розташованих за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5. Згідно довідки КП «Зміївське БТІ» № 1442 від 09.04.2015 року на вказаний житловий будинок, станом на 31.12.2012 року, право власності за [PERSON] час її життя не було зареєстровано. Земельна ділянка площею 600,00 кв. м. була виділена [PERSON], згідно рішення виконкому Зміївської міської Ради депутатів трудящих від 26.04.1968 року за № 130 для будівництва житлового будинку та укладений договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідчений Зміївської державною нотаріальною конторою 24.12.1968 року, реєстр № 2931. Зазначив, що за час життя його мати заповітів не складала, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Він є єдиною дитиною своїх батьків, у звязку з чим інших спадкоємців не має. Згідно довідки Зміївського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області від 31.03.2015 року за № 37/402, на день смерті 04.11.2014 року його матері [PERSON] у житловому будинку, розташованому за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5 остання значилась зареєстрованою одна. Зауважив на те, що спадщину він прийняв у відповідністю із ст. 1269 ЦК України, шляхом подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу [PERSON], у строки передбачені ст. 1298 ЦК України. Постановою від 14.05.2015 року нотаріус відмовив йому у вчення нотаріальної дії посилаючись на те, що за час життя його померла мати не оформила право власності на свій житловий будинок, а відповідно до приписів п. 4.1.2. Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, в тому числі, правовстановлюючих. Вказані обставини змусили його звернутись до суду про визнання права власності на вказаний будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Звернув увагу на те, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 13.06.2012 року за № 6-54 цс 12, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державою реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Послався на те, що 05.09.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів, а саме, постановою Кабінету Міністрів України № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення», тобто до 05.09.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.0.1992 року, при набутті права власності на обєкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 « Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації ( лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 « Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Вказаний порядок визначений в абз. 2 п. 3.1. Розділу ІІІ «Прийняття в експлуатацію обєктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року, зареєстрованому в Міністерстві Юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144. Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно п. 26 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року « Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», із змінами та доповненнями, та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Відповідно до п.п. 10, п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Зазначив, згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1223 ч. 2 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, йому як спадкоємцю першої черги за законом, після смерті його матері, необхідно подати до реєстраційної служби рішення суду про визнання права на вказаний спадковий житловий будинок в порядку спадкування за законом та технічний паспорт виготовлений за результатами технічної інвентаризації. Просить визнати за ним, [PERSON], 23.05.1961 року народження, право власності у порядку спадкування за законом на цілий житловий будинок «А-1», загальною площею 22,90 кв. м., житловою площею 10,50 кв. м., збудований у 1969 році з надвірними будівлями та спорудами: погрібом «Б», огорожею № 1, колодязем № 2, розташованих за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5, після смерті матері [PERSON], яка померла 04.11.2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, свої інтереси уповноважив представляти [PERSON], на підставі довіреності від 14.08.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр № 1767, зі строком дії до 14.08.2018 року. 06.11.2015 року подав заяву від 06.11.2015 року про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі. ( а.с. 63,73) В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] також не зявився, 06.11.2015 року подав заяву від 06.11.2015 року про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі.( а.с. 63,72) Відповідач Територіальна громада Зміївської міської Ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надіслав лист № 02-19/970 від 06.11.2015 року про розгляд справи у відсутність свого представника, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. (а.с.74) Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що батьками позивача [PERSON] Івановича, [INFO], є: батьком [PERSON], матірю [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його народження, видане Пришибською сільською Радою Балаклійського району Харківської області. ( а.с. 11) Таким чином, з вказаного вбачається, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON]. 04.11.2014 року мати позивача [PERSON] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть на імя останньої, видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області 05.11.2014 року. ( а.с. 10) Відповідно до рішення виконавчого комітету Зміївської міської Ради депутатів трудящих № 130 від 26.04.1968 року « Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності» [PERSON] була відведена у безстрокове користування земельна ділянка площею 600,0 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5»а».( а.с. 16) Згідно з договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 24.12.1968 року, посвідченого нотаріусом Зміївської нотаріальної контори 24.12.1968 року, реєстр № 2931, [PERSON] була надана земельна ділянка, загальною площею 600 кв.м., за адресою:Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5»а» для будівництва житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями. ( а.с. 16 зворот) Згідно технічного паспорту, [PERSON] є власником цілого житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область,м. Зміїв, вул. Новоселівська,5»а», який складається з : житлового будинку «А», загальною площею 22,90 кв. м., житловою площею 10,50 кв. м., збудованого у 1969 році з надвірними будівлями та спорудами: погрібом «Б», огорожею № 1, колодязем № 2,( а.с. 13-16) Відповідно до листа КП «Зміївське БТІ» № 1442 від 09.04.2015 року згідно архівних матеріалів рішенням виконавчого комітету Зміївської міської Ради депутатів трудящих № 130 від 26.04.1968 року [PERSON] була надана земельна ділянка, загальною площею 600 кв.м., для будівництва житлового будинку за адресою: Харківська область, Зміївський район, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5 ( колишній № « 5»а»). ( а.с.12) Згідно доповнення від 27.07.2015 року до листа КП «Зміївське БТІ» № 1442 від 09.04.2015 року, зміна номеру будинку № 5»а» на № 5 по вул. Новоселівській у м. Зміїв Харківської області була проведена у 1969 році під час підготовки до Всесоюзного перепису населення. ( а.с. 30) Крім того, з [PERSON] був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 24.12.1968 року, який був посвідчений нотаріусом Зміївської нотаріальної контори 24.12.1968 року, реєстр № 2931. ( а.с.12) Вказаний житловий будинок, загальною площею 22,90 кв. м., був збудований у 1969 році. ( а.с.12) Станом на 31.12.2012 року, право власності на вказаний будинок в БТІ не було зареєстровано. ( а.с.12) Згідно ст. 328 ч. 1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ч. 2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийняття в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, на той час, здійснювалась підприємством бюро технічної інвентаризації у межах адміністративно-територіальної одиниці. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13.06.2012 року за № 6-54 цс 12, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державою реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 05.09.1992 року був визначений порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення, тобто до 05.09.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 « Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом» не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.0.1992 року, при набутті права власності на обєкти. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 « Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Вказаний порядок визначений в абз. 2 п. 3.1. Розділу ІІІ «Прийняття в експлуатацію обєктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року, зареєстрованому в Міністерстві Юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно п. 26 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року « Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», із змінами та доповненнями, та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Відповідно до п.п. 10, п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав на будинок, розташований за адресою: Харківська область, Зміївський район, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5 ( колишній № « 5»а») матірю позивача [PERSON] [PERSON] за життя проведена не була. Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта від 28.07.2015 року житловий будинок «А», загальною площею 22,90 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5, оцінюються як придатні до нормальної експлуатації, недоліків дефектів, пошкоджень при обстеженні житлових та господарських будівель і споруд не виявлено. За результатами проведення технічного обстеження обєктів, а саме, вказаного житлового будинку з господарськими спорудами, встановлена їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації.( а.с. 31-36) Відповідно до листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 1534/01-16 від 15.08.2015 року після померлої 04.11.2014 року [PERSON], з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. ( а.с. 69) Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.08.2015 року після смерті 04.11.2014 року [PERSON] заведена спадкова справа з номером у Спадковому реєстрі № 57376477 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], номер у нотаріуса № 36/2015 року. ( а.с. 70) Відповідно до листа приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] № 385/02-14 від 11.08.2015 року, після померлої 04.11.2014 року матері позивача [PERSON] [PERSON], 1939 року народження, яка на день смерті мешкала за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5, 23.04.2015 року надійшла заява про прийняття спадщини від імені сина спадкодавця, [PERSON], та була заведена спадкова справа № 36/2015. Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину після померлої 04.11.2014 року [PERSON] не видавалось. ( а.с. 58) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 204/02-31 від 14.05.2015 року приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська, 5 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.( а.с. 19) Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 24 вказаної постанови відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач [PERSON] не може відновити своє порушене право інакше, ніж зверненням до суду. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності зі ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцеві необхідно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців після смерті спадкодавця або проживати зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину, є єдиним спадкоємцем майна померлої 04.11.2014 року матері [PERSON], а тому має повне право на спадщину за законом після смерті останньої. Суд вважає, що є достатні підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності у порядку спадкування за законом на цілий житловий будинок «А-1», загальною площею 22,90 кв. м., житловою площею 10,50 кв. м., з надвірними будівлями та спорудами: погрібом «Б», огорожею № 1, колодязем № 2, розташованих за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Новоселівська,5 після смерті матері [PERSON] [PERSON], яка померла 04.11.2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved