Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач був прийнятий на роботу 20.08.2009 року в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду інженера в групу автоматизованих систем керування технологічними процесами служби автоматизованих систем керування на підставі відповідного наказу про прийняття на роботу № 2120к. 12.03.2018 року наказом № 1004к позивач був переведений на посаду керівника групи центральної служби диспетчерського технологічного керування, на якій він працював по 20.04.2018 року. Зазначене підтверджується повідомленням про нараховану суму, належну працівнику при звільненні № 360 від 20.04.2018 року, та копією трудової книжки з відповідним записом. 20.04.2018 року позивач звільнився в ПАТ «Запоріжжяобленерго» за власним бажанням у зв?язку невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 1614к від 19.04.2018 року. Відповідачем в день звільнення, позивачу було надано повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільнені № 360 від 20.04.2018 року, з якої вбачається, що в квітні 2018 року йому було нарахована вихідна допомога при звільненні за власним бажанням у зв?язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (без врахування утримання податків та обов?язкових платежів). Розмір вихідної допомоги складає 37 251 грн. 9 коп. Відповідно табуляграм невиплачена заробітна плата складає: за квітень 2018 року - 12 700 грн. (49 952 грн. 06 коп. - 37 251 грн. 9 коп.); за березень 2018 року - 12 552 грн. 01 коп.; за лютий 2018 року - 15 029 грн. 27 коп.; за січень 20188 року - 17 672 грн. 55 коп.; за грудень 2017 року - 10 929 грн. 10 коп.; за листопад 2017 року - 10 736 грн. 47 коп.; за вересень 2017 року - 10 349 грн. 44 коп. Розрахунок здійснений відповідно до табуляграм, наданих відповідачем, оскільки в довідці та повідомленні про нараховану суму, належну працівнику при звільненні зазначений розмір заборгованості із заробітної плати та вихідної допомоги з врахуванням утриманих податків, зборів та обов'язкових платежів. Загальна сума заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед позивачем склала 89 969 грн. (без врахування утримання податків та обов?язкових платежів). Крім того, позивачем зазначено, що у лютому 2018 року він був у щорічній відпустці та йому було нараховано матеріальну допомогу у розмірі 8 585 грн. відповідно до табуляграм за лютий 2018 року. Таким чином, за останні два місяці, які передували звільненню позивача, йому було нараховано за вирахуванням виплати матеріальної допомоги: за березень 2018 року - 12 552 грн. 01 коп.; за лютий 2018 року: 15 029 грн. 27 коп. - 8 585 грн. = 6 444 грн. 26 коп. Відповідно до табуляграм у лютому позивачем відпрацьовано 10 днів, у березні - 21 день. Таким чином, середньоденна заробітна плата складає: 6 444 грн. 27 коп. + 12 552 грн. 01 коп./(10+21) робочих днів = 612 грн. 78 коп. Прострочення строку здійснення остаточного розрахунку настало з 23.04.2018 року. Отже, за період з 23.04.2018 року по 08.06.2018 року пройшов 31 робочий день. Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.04.2018 року по 08.06.2018 року становить 18 996 грн. 18 коп. (із розрахунку 612 грн. 78 коп. * 31 робочий день). Тому, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 89 969 грн. 00 коп. - заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати; 37 251 грн. 9 коп. - вихідної допомоги; 18 996 грн. 18 коп. - середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 23.04.2018 року по 08.06.2018 року, а при не проведені розрахунку до розгляду справи - по день ухвалення рішення (суми без утримання податків, обов'язкових платежів та зборів, з послідуючим утриманням з цих сум податків, обов'язкових платежів та зборів). А також, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за квітень 2018 року в розмірі 49 952 грн. 06 коп., сума без утримання податків, обов'язкових платежів та зборів, з послідуючими утриманнями з цієї суми податків, обов'язкових платежів та зборів, з послідуючим утриманням з цієї суми податків, обов'язкових платежів та зборів. Ухвалою суду від 11.06.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Також надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у задоволені позовних просить відмовити у повному обсязі. Представник відповідача у своєму відзиву на позовну заяву зазначив, що відповідно до позовних вимог загальний розмір заборгованості заробітної плати та вихідної допомоги [PERSON] становить 127 220 грн. 90 коп., але відповідно до довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» розмір заборгованості інший і станом на 10.07.2018 року складає 94 479 грн. 58 коп. без урахування податків та зборів. Позивач у позовній заяві зазначає про необхідність послідуючого утримання з суми заборгованості по заробітній платі та вихідної допомоги - податків, обов'язкових платежів та зборів, але ці обов'язкові відрахування вже здійснені відповідачем, як роботодавцем. В повідомленні ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 360 від 20.04.2018 року та довідці ПАТ «Запоріжжяобленерго» станом на 10.07.2018 року зазначені суми належні до виплати позивачу без урахування податків та зборів. В доданих позивачем табуляграмах також зазначені всі відрахування, які здійснювалися з нарахованих сум заробітної плати кожного місяця та зазначена сума до виплати позивачу за кожний місяць. Щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні представник відповідача повідомляє наступне. Позивач посилається на ст. 117 КЗпП України, і враховуючи суму середньоденного заробітку у розмірі 612 грн. 78 коп., просить стягнути з відповідача на свою користь суму компенсації середнього заробітку за кожен день затримки розрахунку в розмірі 18 996 грн. 18 коп. Відповідно до довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» розмір середнього заробітку [PERSON] інший та становить 591 грн. 30 коп. (дохід для розрахунку середньоденного заробітку за лютий 2017 року становить 5 908 грн. 24 коп., відпрацьовано 10 днів, за березень - 12 422 грн. 01 коп., відпрацьовано 21 дні). У зв'язку з чим, відповідач вважає, що позовні вимоги в цій частині позову не доведено позивачем, та такими, що підлягають відхиленню з огляду на наступне. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством - календарних днів за цей період. Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчислені середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час затримки розрахунку. Представник відповідача заперечує проти позовних вимог, оскільки відсутня його вина в затримці розрахунку з позивачем. Крім того представником відповідача зазначено, що у випадку задоволення позову в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки при звільнені, розмір стягуваної суми такого середнього заробітку має бути зменшений на суму обов'язкових платежів, утриманих з позивача при виплаті заробітної плати, а саме: ПДФО-18 % та військовий збір - 1,5%. Крім того, вимога позивача про стягнення суми за квітень в розмірі 49 952 грн. 06 коп. з послідуючим урахуванням податків, обов'язкових платежів та зборів суперечить ст. 430 ЦПК України. Оскільки, зазначена сума, не є сумою заробітної плати за квітень 2018 року, в цю суму входить вихідна допомога та грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки. Заробітна плата за фактично відпрацьований час у місяці звільнення (тобто заробітна плата за один місяць квітень 2018 року) відповідно до повідомлення № 360 від 20.04.2018 року становить 10 781 грн. 58 коп. Позивач [PERSON] 23.07.2018 року надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що він не заперечує, що сума заборгованості заробітної плати та вихідної допомоги [PERSON] з утриманням з цієї суми податків, обов'язкових платежів та зборів, сума до виплати складає 94 479, 58 грн. відповідно до повідомлення ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 360 від 20.04.2018 року та довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 22.06.2018 року № 1016. Сума заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати без утримання податків, обов'язкових платежів та зборів складає 89 969 грн. 0 коп. та сума заборгованості з вихідної допомоги без утримання податків, обов'язкових платежів та зборів - 37 251 грн. 9 коп. Всього 127 220 грн. 90 коп. Ця сума підтверджується наявними табуляграмами та відповідач підтверджує у відзиві достовірність відомостей, зазначених в них. Крім того, відповідач стверджує, що має бути стягнена сума заборгованості належна до виплати з утриманням податків, обов'язкових платежів та зборі, тому що обов'язкові відрахування вже здійснені Відповідачем, як Роботодавцем. Водночас у відзиві відповідач зазначає протилежне, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» не має можливості здійснювати такі відрахування та сплачувати податки та обов'язкові платежі. Крім того, відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 задовольняючи вимоги про оплату праці, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Однак, якщо суд вирішить стягнути з відповідача суму заборгованості заробітної плати та вихідної допомоги з утриманням з цієї суми податків, обов'язкових платежів та зборів, суму до виплати це ніяким чином не порушить прав позивача, оскільки це та сама сума, заявлена позивачем, але з утриманням податків, обов'язкових платежів. Позивач залишає це питання на розсуд суду. Позивач у відзиві зазначив, що погоджується з розрахунком відповідача середнього заробітку відповідно до довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго». Позивач зазначив, що заявлено до стягнення середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні розрахунку до розгляду справи - по день ухвалення рішення. На день розгляду справи 30.07.2018 року, сплило 67 робочих днів (за період з 23.04.2018 року по 30.07.2018 року). Тому, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 39 717 грн. 10 коп. (із розрахунку 591,30 грн.*67 робочий день). Позивач вказує, що не витримують жодної критики твердження відповідача про те, що середній заробіток не підлягає стягненню, з причини відсутності вини відповідача в затримці розрахунку у зв'язку з скрутним фінансовим станом. Оскільки сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Така позиція викладена у п.20 постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Вихідна допомога та компенсація входить до суми заробітної плати. Відповідач в повідомленні № 360 від 20.04.2018 року та в довідці від 22.06.2018 року № 1016 підтверджує це, визнаючи цю суму як заробітну плату до виплати за квітень. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України,держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно зі ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19 жовтня 1973 року, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 20.08.2009 року був прийнятий на роботу в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду інженера в групу автоматизованих систем керування технологічними процесами служби автоматизованих систем керування на підставі відповідного наказу про прийняття на роботу № 2120к (а.с. 11). 12.03.2018 року наказом № 1004к позивач був переведений на посаду керівника групи центральної служби диспетчерського технологічного керування, на якій він працював по 20.04.2018 рік. Зазначене підтверджується повідомленням про нараховану суму, належну працівнику при звільненні № 360 від 20.04.018 року, та копією трудової книжки з відповідним записом (а.с. 3, 19). 20.04.2018 року позивач звільнився в ПАТ «Запоріжжяобленерго» за власним бажанням у зв?язку невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 1614к від 19.04.2018 року (а.с. 3). Відповідачем в день звільнення позивачу було надано повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільнені № 360 від 20.04.2018 року, з якої вбачається, що в квітні 2018 року йому було нараховану вихідну допомогу при звільненні за власним бажанням у зв?язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (без врахування утримання податків та обов?язкових платежів). Розмір вихідної допомоги складає 37 251 грн. 9 коп., а розмір заборгованості відповідача перед [PERSON] по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та вихідній допомозі за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року складає 94 479 грн. 58 коп. (сума з врахуванням утриманих податків, зборів та обов'язкових платежів) (а.с. 19). Згідно із довідкою ПАТ «Запоріжжяобленерго», наданою відповідачем в якості доповнення до відзиву на позовну заяву, станом на 10 липня 2018 року розмір заборгованості відповідача перед [PERSON] по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та вихідній допомозі за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року складає 94 479 грн. 58 коп. та середньоденний заробіток складає 591 грн. 30 коп. відповідно довідки про середній заробіток. Таким чином, у вищезазначеній довідці та повідомленні про нараховану суму, належну працівнику при звільнені № 360 від 20.04.2018 року зазначена заборгованість із заробітної плати та вихідної допомоги у розмірі 94 479 грн. 58 коп. з врахуванням утриманих податків, зборів та обов'язкових платежів. Відповідач у відзиві зазначив, що ці обов'язкові відрахування вже здійснені відповідачем, як роботодавцем. Позивач в свою чергу не заперечує проти стягнення суми заборгованості з врахуванням утриманих податків, обов'язкових платежів та зборів, оскільки це та сама сума, заявлена позивачем, але з утриманням податків, обов'язкових платежів. Враховуючи вищезазначене, оскільки відповідачем порушено трудові права позивача, суд доходить висновку, що вони підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та вихідній допомозі у загальному розмірі 94 479 грн. 58 коп. Крім того, відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із довідкою ПАТ «Запоріжжяобленерго», що надійшла на виконання ухвали суду про витребування доказів від 11 червня 2018 року, середньоденний заробіток позивача за два останні місяці перед звільненням склав 591 грн. 30 коп. Позивачем заявлено до стягнення середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні розрахунку до розгляду справи - по день ухвалення рішення. Прострочення строку здійснення остаточного розрахунку настало з 23.04.2018 року. За період з 23.04.2018 по 30.07.2018 пройшло 67 робочих днів. Тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 39 717 грн. 10 коп. (із розрахунку 591,30 грн.*67 робочий день). Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Згідно зі ст. 18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів. Таким чином, до виплати позивачу з урахуванням податків і зборів (ПДФО 18%, військовий збір 1,5%) підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 31 972 грн. 27 коп. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. З огляду на наведене, посилання на скрутне фінансове становище та залежність виплати заробітної плати від стану виконання зобов'язань споживачами послуг товариства, як підстава для відмови у задоволенні позову, є неспроможними. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом стягнення на його користь суми заборгованості по заробітній платі в розмірі 94 479 грн. 58 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з лютого по березень 2018 року в розмірі 31972,27 гривень. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Крім того, на підставі п. 1. ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved