Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 30 березня 2007 року між ним, [PERSON] та відповідачем, ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого виступає ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір №MKMOAL04520031, за умовами якого останній надає кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 21 619,32 доларів США у строк з 30 березня 2007 року по 28 березня 2014 року. З метою забезпечення даного кредитного договору між позивачем та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна, предметом якого є легковий автомобіль «Shevrolet» 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, №кузова/шасі: КL1UF75ZE7K555300, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно акту прийому автомобіля позичальника [PERSON], що допустив прострочення кредиту за кредитним договором від 30.03.2007 року, 25 лютого 2010 року звернуто стягнення на предмет застави, шляхом передачі автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» для його реалізації в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором. 14 листопада 2011 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позивача на користь відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором №MKMOAL04520031 від 30.03.2007 року в сумі 17 245,60 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 137 447,43 грн. 14 лютого 2012 року міський відділом ДВС Мукачівського МРУЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження за №55497419, на підставі виконавчого напису №10140, вчиненого 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Черінігівського міського нотаріального округу [PERSON]. Позивач вважає, що виконавчий напис №10140 від 26.10.2017 року вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріусом порушено порядок вчинення виконавчих написів, і, як наслідок, даний виконавчий напис не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Згідно оспорюваного виконавчого напису від 26.10.2017 року за №10140 з позивача на користь відповідача стягнуто невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 30.03.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 03.08.2017 року грошових коштів у сумі 93 181,27 доларів США, що за курсом НБУ складає 2 413 394,89 грн. Заборгованість розрахована за період з 30 березня 2007 року по 03 серпня 2017 року. На час вчинення виконавчого напису вже було рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14,11.2011 року, відповідно до якого з позивача підлягало стягненню заборгованість за кредитним договором від 30.03.2007 року в сумі 137 447,43 грн., а сума боргу, яку подав відповідач 2 240 487,00 до стягнення з позивача, не є безспірною. Отже, зазначене свідчить про те, що на час вчинення виконавчого напису існував спір про право, так як був судовий спір про стягнення кредитної заборгованості, а також є спірність суми, оскільки за період з 08 жовтня 2013 року до 03 серпня 2017 року сума збільшилась на 2 240 478,00 грн. і становила станом на 03.08.2017 року 2 413 394,89 грн., проте нотаріус безспірність суми згідно з наданими йому доказами не перевірив. Отже, один і той самий борг підлягав стягненню двічі, при цьому, як рішення суду, так і виконавчий напис є виконавчими документами. Також, нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності доказів отримання боржником (позивачем пор справі) письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Крім того, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах з підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Так, кінцевий термін повернення кредиту був встановлений договором до 28 березня 2014 року, отже термін позовної давності в три роки сплив 28 березня 2017 року, тоді як виконавчий напис нотаріусом був вчинений 26 жовтня 2017 року. За таких обставин, нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису через те, що вчинення такої дії суперечить законодавству України. 19 квітня 2018 року від представника відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» позов не визнає у повному обсязі, оскільки вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, відповідно до умов кредитного договору №MKMOAL04520031 від 30.03.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 17 738,40 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,03% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 28.03.2014 року. Жодним судовим рішенням не встановлено недійсність правочину, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Крім цього, позивачем не спростовується наявність кредитного договору та заборгованості за ним. Виконавчий напис було вчинено з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1, 3.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Боржнику направлялась вимога про необхідність виконання зобовязань та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але останній не висловив своєї незгоди. Крім того, нотаріус не повинен перевіряти безспірність заборгованості. Тому, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 26 квітня 2018 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, з якого вбачається, що відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» не надав суду належних доказів, жодних підтверджуючих документів про отримання [PERSON] повідомлення письмової вимоги про усунення порушень та виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості, а наявний опис вкладення свідчить про приймання поштовим відправленням відділенням звязку претензії на імя [PERSON] і тільки на 1 аркуші. Крім того, перелік наданих відповідачем копій документів не містить виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Натомість, міститься тільки заява на імя нотаріуса про вчинення виконавчого напису із узагальненим розрахунком заборгованості в узагальненій сумі 93 181,27 доларів США, що за курсом НБУ складає 2 413 394, 89 грн. за період з 30.03.2007 по 03 серпня 2017 року. Враховуючи вищевикладене та вимоги, вказані в позовній заяві, представник позивача [PERSON] просить позов задоволити. Відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 30 березня 2007 року між ним, [PERSON] та відповідачем, ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого виступає ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір №MKMOAL04520031, за умовами якого останній надає кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 21 619,32 доларів США у строк з 30 березня 2007 року по 28 березня 2014 року. З метою забезпечення даного кредитного договору між позивачем та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна, предметом якого є легковий автомобіль «Shevrolet» 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий комбі-В, №кузова/шасі: КL1UF75ZE7K555300, реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду закарпатської області від 14 листопада 2011 року, змінені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором №МКMOAL04520031 від 30 березня 2007 року в сумі 17 245 доларів США 60 центів, що згідно курсу НБУ становить 137 447 (сто тридцять сім тисяч чотиристо сорок сім) грн. 43 коп. Постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського МРУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження ВП №31297879 з виконання виконавчого листа №2-3193/11, виданого 17.01.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 138941,90. Також, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 26 жовтня 2017 року вчинено виконавчий напис, який зареєстровано у реєстрі за №10140, згідно якого стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №MKMOAL04520031 від 30.03.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 03.08.2017 року, грошових коштів у сумі 93 181, 27 доларів США, що за курсом 25,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.08.2017 року складає 2 413 394,89 грн., з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 676,90 доларів США; - заборгованості за відсотками у розмірі 20 443,02 доларів США; - заборгованості з комісії у розмірі 1 065,51 доларів США; заборгованості з пені у розмірі 59 995,84 доларів США, стягнення здійснюється за період з 30 березня 2007 року по 3 серпня 2017 року. Постановою головного державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області [PERSON] 11.01.2018 року було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55497, з виконання виконавчого напису №10140 від 26.10.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського МНО [PERSON] Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сумм або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік) Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 26.10.2017 року керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов᾽язання. Слід зазначити, що представником відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» було додано письмову вимогу [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором №MKMOAL04520031 від 30.03.2007 року, однак в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримував, у звязку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, предявленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також нотаріус не зясував, чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 30.03.2007 року по 03.08.2017 року, тобто більше ніж три роки. Крім того, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує безспірність заборгованості боржника. В результаті сума заборгованості за вищенаведений період стягнута з [PERSON] двічі. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив нормист.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис від 26.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 10140, таким, що не підлягає виконанню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved