Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просив визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), розміром 1,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, і яка до дня смерті, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА №2115 від 08.05.1997 року належала батькові [PERSON] , померлому [INFO] в [ADDRESS], а також визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай), розміром 1,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, і яка до дня смерті, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Ямпільської РДА №911 від 08.05.1997 року належала матері [PERSON] , померлої [INFO] в [ADDRESS]. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] у [ADDRESS] помер його батько [PERSON] . [INFO] у [ADDRESS] померла його мати [PERSON] . Після смерті батька його мати також не оформляла спадщину. Після смерті батьків він бажає оформити спадщину на їх спадкове майно в порядку ст.1261 ЦК України, що складається із двох земельних часток (паїв) у розмірі по 1,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кожна, які розташовані на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Сертифікати на право на земельні частки (пай) втрачені, про що міститься оголошення в газеті Ямпільські вісті від 12.09.2018 року. 15 січня 2019 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області, яке вступило в законну силу, 14 лютого 2019 року, встановлено факт, що [PERSON] , який помер [INFO] у с.Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області являється його батьком, а також встановлено факт його постійного проживання однією сім`єю разом із батьком [PERSON] , який помер [INFO] у с.Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області та матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] у с.Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. Після вступу судового рішення в законну силу він звернувся до приватного нотаріуса Катрука М.В. із заявою про прийняття спадщини на дві спадкові земельні частки (паї), які до дня смерті належали батькові та матері. 18 травня 2019 року приватний нотаріус Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області Катрук М.В. відмовив йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на дві спадкові земельні частки (паї), які до дня смерті належали батькові [PERSON] та матері [PERSON] , з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавців на дві спадкові земельні частки (паї) оформивши дві письмові відмови, та запропонував звернутись до Ямпільського районного суду. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, подава до суду письмову заяву за вхід.№4981 від 03.07.2019, в якій просив суд провести підготовче засідання та судовий розгляді справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. Представник відповідача Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№4845 від 26.06.2019, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовна заява є дійсною і обґрунтованою, визнають її в повному обсязі і просили її задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заяви сторін про розгляд справи в їх відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 03 липня 2019 року на 09 годину 00 хвилин, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Вивчивши надані матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3) судом встановлено, що позивач народився [INFO] у [ADDRESS], там і зареєстрований. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.11.1967 (а.с.5) та копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1743/18 від 15.01.2019, яке набрало законної сили 14.02.2019 (а.с.8-11) судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON] . Позивач на час відкриття спадщини проживав однією сім`єю зі своїми батьками. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 26.04.2004 (а.с.6) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у [ADDRESS]. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 12.03.2015 року (а.с.7) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у [ADDRESS]. Із копій довідок начальника відділу в Ямпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №ІІІ-465/0-0.41-771/132-18 від 23.10.2018 (а.с.12), №ІІІ-464/0-0.41-770/132-18 від 23.10.2018 (а.с.13) та копії місцевої газети «Ямпільські вісті» від 12.09.2018 (а.с.16-17) судом встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на [PERSON] та Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на [PERSON] втрачені. Із копій повідомлення приватного нотаріуса (а.с.14, 15) судом встановлено, що позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні частки (паї) у зв`язку із відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Дослідивши усі докази в їх сукупності та кожен доказ окремо, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Позивач [PERSON] відповідно до ст.1268 ЦК України вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , так як постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна померлого батька [PERSON] та померлої матері [PERSON] . Враховуючи ту обставину, що будь-які інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно відсутні, позивач немає можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, а також ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України.

Outcome: approved