Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач з 2016 року у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, помешканням не користується, його особисті речі у квартирі відсутні, участь в утриманні житла він не бере. Ухвалою суду від 06.04.2020 провадження у справі було відкрито з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.19). Ухвалою суду від 12.05.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.32). У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 15.06.2020 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судове засідання позивач не з`явився, натомість, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Проти прийняття рішення по справі у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив. Правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався. Дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне. Квартира [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло, яке видано Комсомольською міською Радою народних депутатів 22.03.1999 року [NUMBER], технічним паспортом виданого на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності від 22.03.1999; довідкою наданою Кременчуцьким МБТІ від 23.04.2018; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.06.2018 посвідченого державним нотаріусом Горішньоплавнівської нотаріальної контори Пащенко Т.Б. р. № 783; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.05.2020, копії яких приєднана до матеріалів справи. Згідно з наданою сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області довідкою від 11.03.2020 за адресою [ADDRESS] є зареєстрованими позивач у справі та відповідач [PERSON] (а.с.12). Як убачається із матеріалів справи відповідач, відповідно до акту опитування сусідів, посвідченого КЖРЕП № 1, у спірному житловому приміщенні не проживає з 2016 року. Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред`явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що знайшов підтвердження факт не проживання відповідачем у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , у понад встановлені ст.405 ЦК України строки. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved