Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» (далі: ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод») про стягнення заборгованості по заробітній платні в сумі 7966грн. 39коп. та моральної шкоди в сумі 10000грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення, що позивач згідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 11 червня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2014 року, поновлений на роботі у відповідача з 12 червня 2014 року на посаді водія автонавантажувача в цеху внутрішньозаводського транспорту. Фактично до роботи позивача не допустили. Заробітну платню сплачували у не зрозумілих для позивача розмірах. Позивач вважає, що до звільнення його заробіток становив 9,71грн. за годину, або 77грн. 69коп. в день. За період з червня по грудень 2014 року йому було нараховане 3897грн. 75коп., сплачено лише 3143грн. 28коп., а згідно розрахунків позивача повинно було бути сплачено 11109грн. 67коп., тобто борг відповідача становить 7966грн. 39коп. Відповідач не сплатив заборгованості по теперішній час, тому позивач просять стягнути заборгованість, а також моральну шкоду через психічні страждання від не отримання оплати за працю. Представники відповідача про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, але в судове засідання не зявилися. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд розглядає справу заочно, проти чого позивач не заперечує. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] згідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 11 червня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2014 року, поновлений на роботі у відповідача ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» з 12 червня 2014 року на посаді водія автонавантажувача в цеху внутрішньозаводського транспорту. Відповідно до ст.ст.115,116 КЗпП України зарабітна платня сплачується робітнику щомісячно, а у разі звільнення розрахунок проводиться в день звільнення. Згідно до наданих позивачем документів його середній заробіток становив 9,71грн. за годину, або 77грн. 69коп. в день. Згідно наданих розрахункових листків позивачу за період з 12 червня 2014 року по 31 грудня 2014 року нараховане заробітну плату на загальну суму 3897грн 76коп. Згідно до розрахунків позивача за час роботи з червня по грудень 2014 року йому повинні були сплатити 11109грн. 67коп. Визначаючи розмір сплачених відповідачем сум, суд обмежується вимогами позивача, який стверджував, що йому сплатили 3143грн. 28коп. Тому розмір заборгованості становить 7966грн. 39коп. (11109,67 3143,28) і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача як заборгованість по заробітній платні. Згідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодного доказу про сплату якихось сум позивачу, про підстави та розміри нарахувань, тому суд виходить з наданих позивачем доказів та розглядає справу в межах позовних вимог. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України роботодавець повинен відшкодувати моральну шкоду робітнику, якщо порушення його законних прав потягнуло моральні страждання, порушення нормальних життєвих звязків та вимагає додаткових зусиль по організації свого життя. Відповідач допустив незаконні дії відносно позивача, не сплативши йому вказані суми, що потягнуло моральні страждання для нього. Розмір відшкодування моральної шкоди суд встановлює в сумі 7000грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial