Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу в розмірі 22 890 грн., що еквівалентно 1 000 доларам США, посилаючись на те, що 31 грудня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким він передав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 1 000 доларів США зі строком повернення 18 січня 2015 року, але у визначений договором строк відповідач кошти не провернув. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 26 березня 2015 року позов не визнав та показав, що деякий час він працював водієм у [PERSON], що є приватним підприємцем. Виконуючи завдання по доставці вантажів він мав нестачу матеріальних цінностей, а також нестачу дизельного пального, в зв'язку із чим на прохання [PERSON] написав розписку про отримання від нього грошових коштів в розмірі 1000 доларів США, але цих коштів він у [PERSON] не позичав, що можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] Договір позики є безгрошовим і складеним без його, відповідача, волевиявлення. В подальшому відповідач 24 квітня та 13 травня 2015 року в судові засідання не з'являвся, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З матеріалів справи убачається, що 31 грудня 2014 року [PERSON] власноручно написав розписку про те, що отримав від [PERSON] 1 000 доларів США та зобов'язався повернути ці кошти до 18 січня 2015 року. Дану розписку було засвідчено підписами [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 16). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі №6-63цс13, яка, згідно ст. 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, письмова боргова розписка є належним доказом договірних правовідносин між сторонами, що підтверджує отримання позичальником грошових коштів від позикодавця. У ч. 2 ст. 207 ЦК зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Твердження відповідача про те, що розписка була написана проти його волі внаслідок застосування до нього психічного тиску з боку позивача, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що в їх присутності [PERSON] власноручно написав розписку про отримання в борг у [PERSON] 1000 доларів США. При цьому [PERSON] вів себе спокійно, тиску з боку [PERSON] на відповідача не здійснювалося. За офіційним курсом долар по відношенню до національної валюти гривні станом за дату звернення до суду (а.с.7) становив 22,89 грн./дол. Тому із відповідача, відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, на користь позивача необхідно стягнути 22 890 грн. боргу за договором позики, а відповідно до ст. 88 ЦПК України 243 грн. 60 коп. судових витрат. Всього ж із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 23 133 грн. 60 коп. (22 890+243,60). На підставі наведеного, ст.ст. 202, 207, 1046, 1047, 1051 ЦК України,

Outcome: approved