Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області із позовною заявою про визнання права власності в порядку набувальної давності, в якій просив суд визнати, в порядку набувальної давності право власності на земельну ділянку, площею 6,1393 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Великобабчанської сільської ради Чугуївського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, належала земельна ділянка, площею 6,1393 гектарів, що розташована на території Великобабчанської сільської ради Чугуївського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відразу після отримання вказаного Державного акту, [PERSON] передав його оригінал Позивачу на зберігання, оскільки в подальшому не виявляв бажання обробляти земельну ділянку. З моменту виникнення у спадкодавця права на вказану земельну ділянку Позивач користувався нею. [PERSON] помер [INFO] року. Спадщину після його смерті ніхто не приймав. Враховуючи те, що Позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який належить [PERSON], з червня 2004 року, та самою земельною ділянкою, Позивач вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку, в порядку набувальної давності. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Представник Відповідача - Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав відзив, проти задоволення заявлених вимог заперечував. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 11.05.2004 №205 належала земельна ділянка, площею 6,1393 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Великобабчанської сільської ради Чугуївського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6). Відразу після отримання вказаного Державного акту, [PERSON] передав оригінал останнього Позивачу на зберігання, оскільки в подальшому не виявляв бажання обробляти земельну ділянку. Позивач з червня 2004 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та безпосередньо земельною ділянкою, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 17). Спадщину після його смерті ніхто не приймав . Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Згідно зі ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи предявлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Враховуючи, що Позивач добросовісно заволодів вказаною земельною ділянкою, а власник відмовився від неї шляхом її передачі Позивачу та передачі оригіналу державного акту на неї, який наразі перебуває у Позивача, жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже, визнання права власності не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved