Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, мотивуючи вимоги тим, що він народився і постійно проживав на Україні протягом усього свого життя, але внаслідок того, що у нього за певних обставин було викрадено паспорт громадянина СРСР, то він, звернувшись до відповідних органів по питанню отримання паспорта громадянина України, не зміг підтвердити свою належність до громадян України та отримав відмову у видачі паспорта. Вказана обставина перешкоджає йому реалізовувати свої права, передбачені чинним законодавством. Встановлення даного факту необхідне заявнику для отримання паспорта громадянина України та оформлення документів для призначення пенсійних виплат. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] в с.Бахмач Бахмацького району Чернігівської області (а.с.6). Згідно даних адресного бюро УВС Дніпропетровської області, [PERSON], з 19.08.1985 року зареєстрований в [ADDRESS] і 17.06.1982 року йому Дзержинським РВУМВС м.Кривого Рогу в Дніпропетровській області було видано паспорт [NUMBER] (а.с.11). В 2000 році заявник змінив місце проживання і переїхав до [ADDRESS], де проживає без реєстрації і на даний час (а.с.8). Заявник звертався до органів внутрішніх справ по питанню видачі йому паспорта громадянина України, оскільки його паспорт громадянина СРСР було викрадено, але після проведення відповідної перевірки та зняття його з реєстраційного обліку, у видачі паспорта [PERSON] було відмовлено, у зв»язку з не встановленням його належності до громадянства будь-якої держави (а.с.7, 9-13). Згідно архівної довідки №18 від 30.12.2014 року, яка видана на підставі архівних даних, що знаходяться на зберіганні у ВАТ «Сервіс-Центр побутового обслуговування», яке є правонаступником Криворізької фабрики з пошиття та ремонту взуття «Ремвзуття», згідно рішення Криворізького виконкому № 554 від 15.11.1995 року, вбачається, що [PERSON] дійсно працював на Криворізькій фабриці з пошиття та ремонту взуття «Ремвзуття», зокрема в періоди з 13.10.1977 року по 05.04.1979 року (номери наказів не вказані); з 24.05.1982 року по 01.08.1984 року (накази № 147 від 27.05.1982 року; № 182 від 13.08.1984 року); з 09.07.1987 року по 18.10.1991 року (накази № 153 від 09.07.1987 року, № 231 від 11.11.1991 року); з 09.12.1992 року по 01.02.1993 року (накази № 274 від 09.12.1992 року, № 15 від 01.02.1993 року) (а.с.14). Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст.256 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, що розглядається судом, а ч.2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає до відповідного управління Міністерства внутрішніх справ документи згідно з переліком, зазначеним у п. 8 цього Порядку, зокрема рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи, що по справі доведено постійне проживання [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року на території України, зважаючи на те, що від встановлення зазначеного факту залежить отримання [PERSON] паспорта громадянина України, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення, що також узгоджується з правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, яка викладена в ухвалі від 4 квітня 2012 року (за результатами перегляду у зв'язку з винятковими обставинами судових рішень у справі № 6-27487вов09), суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки надасть йому можливість отримати паспорт громадянина України і оформити пенсійні виплати.

Outcome: approved