Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2018 року відповідача визнано батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , а відтак - вона та відповідач є її батьками. Позивач вказує, що причиною звернення до суду з позовом про стягнення аліментів стало те, що відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання неповнолітньої дочки, яка проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні, обмежується лише подарунками на свята, однак вона сама не взмозі утримувати неповнолітню дочку, оскільки її рівень матеріального забезпечення постійно зростає. Окрім цього, позивач є інвалідом ІІІ групи з дитинства та їй протипоказана важка фізична праця. Також у позивача ще є неповнолітня дитина від першого шлюбу - син [PERSON] , а з 02.07.2019 року вона не працює і єдиним джерелом для утримання дітей є виплата допомоги при народженні дитини в розмірі 860 гривень та виплата державної соціальної допомоги особам з інвалідністю. Як зазначила позивач у позовній заяві, фізичний та майновий стан відповідача цілком задовільний, він постійно їздить за кордон водієм, надає послуги перевезення. Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання дитини, а тому, обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач звернулась до суду та просить заявлений нею позов задовольнити повністю. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково. Зокрема, відповідач вказує, щотвердження позивача про те, що він відмовляється в добровільному порядку надавати допомогу на утримання дочки, не відповідають дійсності, оскільки він та його дружина неодноразово просили надати реквізити платіжної картки для внесення коштів на утримання дочки, однак позивач відмовилась. Також відповідач зазначає, що з 12.09.2019 року він перебуває у шлюбі із [PERSON] , яка на даний час перебуває на 30-му тижні вагітності і найближчим часом у них народиться спільна дитина. Окрім цього, відповідач має постійне місце роботи, а саме: працює водієм в ТОВ «Алан Транс Сервіс» і його заробітна плата на місяць складає 4173 гривень, не має у власності нерухомого майна та проживає разом із сім`єю у житловому будинку, що належить батькам дружини. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив відповідача, в якому остання виклала свої спростування обставин, які зазначені у відзиві, та просила позов задовольнити повністю. Зокрема позивач зазначила, що зі слів відповідача їй відомо, що йому нараховують мінімальну заробітну плату, однак основну частину заробітної плати він отримує в «конверті». Окрім цього, відповідач постійно їздить за кордон водієм та надає послуги перевезення, а отже він зможе надавати грошову допомогу на утримання дочки [PERSON] в розмірі 3000 гривень без погіршення його матеріального стану. Заявлений позов позивач просила задовольнити повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.09.2018 року по справі №159/2332/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, [PERSON] , [INFO] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про народження, виданим 21.12.2018 року Ковельським міським відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Волинській області, стверджується той факт, що батьками [PERSON] , [INFO] є: мати - [PERSON] , позивачка у справі, та батько - [PERSON] , відповідач у справі. З матеріалів позовної заяви, а саме, з довідки №2096, виданої 22.07.2019 року Колодяжненською сільською радою, убачається, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, а згідно довідок №1315 та №1316 від 15.08.2019 року, виданих Ковельським районним УПСЗН, [PERSON] дійсно перебуває на обліку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 860 гривень, та отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю в розмірі 1594 гривні, що підтверджує факт проживання неповнолітньої дитини з матір`ю (позивачкою) та той факт, що на даний час позивач не працює, є інвалідом ІІІ групи і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд звертає увагу на те, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки в необхідній кількості не надає, не в повній мірі виконує батьківські обов`язки. Разом із тим, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що наведені позивачкою обставини у позовній заяві не відповідають дійсності, зокрема, неодноразово через «Нову пошту» позивачу направлялись кошти, речі і подарунки, останній раз у червні 2019 року на свято «Трійці», однак після цього позивач прислала листівку із відмовою в подальшому від прийому подарунків та грошей, що стверджується копією листівки. Також вказує, що на його утриманні перебуває дружина, яка на даний час перебуває на 30-му тижні вагітності, що підтверджується випискою №757 виданою 17.10.2019 року Маневицькою районною лікарнею, що також потребує додаткових витрат. Наведені відповідачем у відзиві обставини заслуговують на увагу, однак, дані обставини не звільняють відповідача [PERSON] від обов`язку утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття та від сплати аліментів в передбаченому законом розмірі на її утримання. Разом із тим, у поданій до суду позовній заяві позивачем [PERSON] не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також із урахуванням середньостатистичних доходів громадян по Волинській області та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 1300 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою. Визначений розмір аліментів в сумі 1300 гривень щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial