Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Восток Автотранс», [PERSON], [PERSON] про захист прав споживачів в якому з урахуванням уточнень зазначив, що 15 лютого 2017 року приблизно об 11 годині 25 хвилин на зупинці «вулиця «Європейська (Калініна)» очікував автобус маршруту № 1. Через декілька хвилин до вказаної зупинки під*їхав автобус маршруту № 1 державний номерний знак [NUMBER], водій якого побачивши, що він - людина похилого віку, яка має право на пільговий проїзд, знаходиться на зупинці один, проїхав та не зупинив автобус на зупинці, безпідставно порушивши права позивача та відмовивши йому в проїзді. Крім того, своїми діями водій принизив його як пасажира, пенсіонера, учасника бойових дій, інваліда війни, примусивши чекати наступного автобуса 30 хвилин, внаслідок чого він замерз та запізнився на зустріч із помічником народного депутата [PERSON] Позивач відчував приниження перед громадянами, які проходили неподалік, серед яких були знайомі по колишній роботі, активістами, пасажирами, які в той момент знаходились в автобусі, внаслідок чого у нього погіршився настрій, самопочуття - підвищився артеріальний тиск, що стало причиною загострення хронічних захворювань; стала боліти голова, з*явився шум у вухах та голові, безсонниця; з*явилась агресія по відношенню до водіїв та їх керівників. Внаслідок погіршення стану здоров*я з 16 лютого по 03 березня 2017 року він проходив амбулаторне лікування в терапевтичному відділенні РДЦ, а згодом був направлений для продовження лікування в шпиталь «Лісова поляна». Як з*ясувалось згодом, автобус державний номерний знак [NUMBER] належить ТОВ «Восток Автотранс». В салоні цього автобуса відсутня інформація про найменування підприємства-перевізника, його адресу, дані про страховика та загальну вместимість автобуса, спосіб відкривання аварійного виходу чи люка, що не відповідає Правилам надання послуг пасажирського автомобільного транспорту і є наслідком недостатнього контролю та невжиття заходів до перевізників. Співвідповідач [PERSON], як голова конкурсного комітету, організатор перевезення пасажирів в місті не дав розпорядження про перевірку виконання договору перевізниками; не вжив заходів щодо облаштування автобусних зупинок табличками із назвами зупинок, маршрутів та інтервалу руху автобусів; дорожнє покриття по маршруту руху автобусів має ями, які створюють загрозу аварії. Співвідповідач [PERSON] - інспектор управління комунального господарства м.Костянтинівка не контролює наявність візуальної інформації на передньому, боковому та задньому трафареті, а також в салоні автобуса, не реагує на звернення пасажирів, на порушення водіями прав пасажирів, що мають право на пільговий проїзд; пасажирі їздять в автобусах без білетів, водіями не оголошуються назви зупинок автобусів, водії палять під час керування автобусами, приймають гроші за проїзд та п*ють каву. З урахуванням поданих уточнень позивач просив: -визнати неправомірними дії перевізника - ТОВ «Восток Автотранс», що виразились в не зупинці на маршруті та безпідставній відмові від перевезення пасажира; -стягнути з ТОВ «Восток Автотранс» на його користь заподіяну його здоров*ю шкоду в розмірі 5000 гривень; моральну шкоду в розмірі 3000 гривень; вартість проїзду на лікування в шпиталь «Лісова поляна» та у зворотному напрямку в загальному розмірі 152 гривні 96 копійок; -зобов*язати співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] до 15 липня 2017 року навести лад в роботі пасажирського транспорту в місті, а саме виконати свої обов*язки відповідно до Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про місцеве самоврядування», Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, усунути порушення, яких припустились перевізник і розірвати договір із перевізником на цьому маршруті за невиконання умов договору. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники - [PERSON] і [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Восток Автотранс» - [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі з огляду на безпідставність та недоведеність, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 15 лютого 2017 року пасажирський мікроавтобус державний номерний знак [NUMBER] на графік маршруту № 1 не виходив та перевезення пасажирів не здійснював, отже, права позивача з боку ТОВ «Восток Автотранс» порушені не були. Відповідач [PERSON], який обіймає посаду заступника міського голови м.Костянтинівки, заперечував проти задоволення позовних вимог з причини їх безпідставності та необгрунтованості, посилаючись на те, покладені на нього за посадою обов*язки щодо організації роботи міського пасажирського транспорту він виконує, стороною договору із перевізниками не являється, з огляду на що повноважень на його розірвання не має. Відповідач [PERSON], яка обіймає посаду інспектора управління комунального господарства Костянтинівської міської ради, заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що покладені на неї посадовою інструкцією обов*язки, в тому числі і ті, що стосуються роботи міського транспорту, нею виконуються належним чином; повноважень на розірвання договорів із перевізниками вона не має. Свідок [PERSON] пояснив, що 15 лютого 2017 року приблизно об 11 годині 25 хвилин - 11 годині 30 хвилин він проходив біля будинку № [ADDRESS] та на розташованій неподалік автобусній зупинці побачив [PERSON], з яким колись працював на одному підприємстві і якого давно не бачив. Захотів поспілкуватись із позивачем та попрямував в бік зупинки, але побачивши, що до зупинки під*їжджає автобус синього кольору з білим верхом, зрозумів, що не встигне цього зробити. Автобус, в салоні якого бачив пасажирів, проїхав та на зупинці не зупинився, з огляду на що він підійшов до [PERSON] та поспілкувався з ним. Номер автобуса запам*ятав добре [NUMBER]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що особисто із [PERSON] не знайома, візуально знає його як мешканця мікрорайона, де проживає. 15 лютого 2017 року приблизно об 11 годині 20 хвилин - 11 годині 30 хвилин вона вийшла з магазину та бачила, що позивач один стояв на зупинці «вулиця «Європейська» (Калініна)». Бачила, як автобус синьо-білого кольору маршруту № 1 під*їхав до зупинки, але не зупинився. [PERSON] висловлював обурення з приводу цієї ситуації та в її присутності записав номер цього автобуса - [NUMBER]. Свідок [PERSON], який працює водієм в ТОВ «Восток Автотранс» в судовому засіданні пояснив, що 16 лютого 2017 року він на автобусі [NUMBER] приблизно о 7 годині 20 хвилин відвозив людей до с.Іванопілля, а о 9 годині цього дня поставив автобус в гаражний бокс і більше цього дня його не використовував. Напередодні поїздки - 15 лютого 2017 року цікавився у керівництва документами на цей автобус і бачив його приблизно о 13 годині в гаражному боксі. За автобусом [NUMBER] ніхто із водії ТОВ «Восток Автотранс» не закріплений, тому ним міг керувати будь-який водій із штату підприємства за вказівкою керівництва. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що перебуває у трудових відносинах із ТОВ «Восток Автотранс»; з 04 години ранку до 08 години ранку виконує функції механіка, з 8 години ранку до 17 години вечора - функції слюсаря. В його обов*язки як механіка входить, в тому числі, і ведення журналу виїзду та заїзду автомобілів ТОВ «Восток Автотранс». 15 лютого 2017 року автобус [NUMBER] з гаражного боксу не виїжджав, про що свідчить відсутність відповідного запису в журналі. 16 лютого 2017 року в період часу з 6 години 35 хвилин до 18 години 50 цим автомобілем керував водій підприємства [PERSON], про що також міститься запис у журналі. Зазначив, що у випадку відсутності механіка, розпорядження на заміну на маршруті автомобусу, що вийшов з ладу, дає секретар ТОВ «Восток Автотранс». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 15 лютого 2017 року в період часу приблизно з 7 до 8 години ранку вони із дружиною на автобусній зупинці «П*ята лікарня» графіку маршруту №1 зайшли в автобус номерний знак [NUMBER], водій якого повідомив йому про те, що в салоні вже є особи, які мають право на пільговий проїзд, тому вони змушені були відмовитись від поїздки на цьому автобусі. Оскільки цей факт обурив його, добре запам*ятав день та номер автобусу. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Стосовно позовних вимог, заявлених до ТОВ «Восток Автотранс» щодо визнання дій неправомірними судом встановлено наступне. ТОВ «Восток Автотранс» має ліценцію серія [NUMBER] на вид господарської діяльності - надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, в тому числі на вид робіт - внутрішні перевезення пасажирів автобусами (а.с.75); сертифікати відповідності послуг з перевезення пасажирів автобусами міського, приміського та міжміського сполучення з додатками терміном дії з 27 квітня 2015 року до 26 квітня 2017 року (а.с.84-85), з 15 лютого 2013 року до 14 лютого 2015 року (а.с.86-88). Відповідно до тимчасового реєстраційного талону серія [NUMBER] пасажирський мікроавтобус реєстраційний номер [NUMBER] перебуває у володінні ТОВ «Восток Автотранс» на підставі договору оренди від 09 лютого 2012 року (а.с.98). 01 квітня 2012 року між виконкомом Костянтинівської міської ради в особі міського голови [PERSON] та ТОВ «Восток Автотранс» на підставі результатів конкурсу було укладено договір № 10 про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, відповідно до якого ТОВ «Восток Автотранс» як перевізник взяло на себе обов*язок здійснювати перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, зазначених в додатку № 1 до договору в режимі «звичайний». Термін дії договору з 01 квітня 2012 року по 01 квітня 2017 року (а.с.108-111). Відповідно до п.п.2.4.1, 2.4.5, 2.4.16, 2.4.18 договору № 10 від 01 квітня 2012 року перевізник - ТОВ «Восток Автотранс» зобов*язався: - виконувати умови цього договору, Закону України «Про автомобільний транспорт», Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, Правила дорожнього руху та інших нормативних актів в сфері перевезення пасажирів; - забезпечувати дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів; - забезпечувати безпечну, зручну поїздку пасажирів по затвердженим замовником маршрутам, графікам та розкладам; - безперешкодно здійснювати перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства мають пільги з оплати вартості проїзду. З додатків № 1,2 до договору про організацію перевезень від 01 квітня 2012 року вбачається що за номером маршруту 12 «вул.Громова-Сантуріновка, Мірошніченко, Волховская», графік маршруту «1» закріплено автобус ПАЗ 32054 СПГ державний номерний знак [NUMBER]; як резервний зазначено автобус ГАЗ 3ПАХ12 державний номерний знак [NUMBER] (а.с.108-111). З наданої копії виписки журналу обліку виїзду та заїзду автобусів ТОВ «Восток Автотранс» в гараж (а.с.95-97) вбачається, що 15 лютого 2017 року з гаражу виїжджав автобус [NUMBER] і дійсно відсутні відомості про виїзд із гаражу цього дня автобусу [NUMBER]. Суд дослідив в судовому засіданні оригінал цього журналу і дійшов висновку про те, що не може взяти його як належний та допустимий доказ з огляду на нижчевикладене. Не зважаючи на позначку на обкладинці про нумерацію сторінок, в журналі сторінки не пронумеровані; при заповненні журналу відповідальні особи припускаються не внесення даних про прізвища водія, марку автомобіля, дату та час виїзду та заїзду автобусів в гараж, залишаючи не заповнені графи (а.с.118-125), з огляду на що суд ставить під сумнів достовірність доказу - журналу обліку виїзду та заїзду автомобілів ТОВ «Восток Автотранс». До того ж, з пояснень свідка з боку відповідача [PERSON], вбачається, що він керував автобусом [NUMBER] 16 лютого 2017 року в період часу з 07 години до 09 годині, після чого поставив його в гаражний бокс і більше цього дня на цьому автобусі не їздив, а з дослідженого журналу виїзду за 16 лютого 2017 року вбачається, що зазначений автомобіль цього дня використовувався [PERSON] до 18 години 50 хвилин і цих суперечностей з приводу фактичних обставин та відомостей, зазначених в журналі не змогли пояснити в судовому засіданні ані свідок [PERSON], ані свідок [PERSON], який обіймає посаду механіка в ТОВ «Восток Автотранс», що на переконання суду свідчить про те, що журнал ведеться із порушеннями, не відображає фактичних достовірних даних, тому не може бути взятий до уваги судом як належний, допустимий та достовірний доказ на підтвердження того, що 15 лютого 2017 року автобус [NUMBER] із гаражного боксу не виїжджав та перевезення пасажирів не здійснював. Статтею 915 ЦК України передбачено, що перевезення, що здійснюється юридичною особою, вважається перевезенням транспортом загального користування, якщо із закону, інших нормативно-правових актів або ліцензії, виданої цій організації, випливає, що вона має здійснювати перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти за зверненням будь-якої особи. Договір перевезення транспортом загального користування є публічним договором. Згідно ч.1-4 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Статтею 40 Закону України « Про автомобільний транспорт» передбачено, що водій автобуса, в тому числі, зобов'язаний виконувати Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса; дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса. Водію автобуса забороняється змінювати маршрут та розклад руху. Пунктом 145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту передбачено обов*язок перевізника забезпечити дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів; здійснювати перевезення пасажирів з квитками і пасажирів, яким згідно із законодавством надано пільги щодо плати за проїзд; компенсувати шкоду, заподіяну здоров'ю та майну пасажирів. Відповідно до п.147 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту водій автобуса зобов'язаний виконувати вимоги цих Правил, Правил дорожнього руху та правил технічної експлуатації автобуса; дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса; Згідно п.149 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту в водію автобуса забороняється: змінювати маршрут і графік руху; відмовляти пасажирам в обслуговуванні, крім передбачених законодавством та цими Правилами випадків. Пунктом 159 вищевказаних Правил передбачено право пасажира на безпечне і високоякісне перевезення. Отже, приймаючи до уваги вищенаведене та положення договору № 10 від 01 квітня 2012 року із додатками, що діяв станом на 15 лютого 2017 року і яким передбачено можливість використання перевізником - ТОВ «Восток Автотранс» на графіку маршруту № 1 автобусу [NUMBER] як резервного, показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що зазначений вище автобус, який на підставі договору оренди перебуває у володінні перевізника - ТОВ «Восток Автотранс», 15 лютого 2017 року здійснював перевезення пасажирів на графіку маршруту № 1 та цього дня, особа, яка ним керувала припустилась порушень прав позивача [PERSON], що полягало у фактичній відмові в наданні позивачеві послуг перевезення - не зупинці пасажирського мікроавтобуса [NUMBER] на автобусній зупинці «вулиця «Європейська» (Калініна)». Факт використання як резервного і руху цього автобусу 15 лютого 2017 року за графіком маршруту № 1 підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], а двоє останніх - ще й факт не зупинки на автобусній зупинці «вулиця «Европейська «Калініна». У суду відсутні підстави ставити під сумнів правдивість показань цих свідків, оскільки будь-якої заінтересованості з їх боку судом не встановлено. До показань свідків [PERSON] та [PERSON], які перебувають у трудових правовідносинах із відповідачем та суперечать іншим вищенаведеним доказам, суд ставиться критично. Стосовно позовних вимог, заявлених до ТОВ «Восток Автотранс» щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є інвалідом 3 групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серія [NUMBER] (а.с.5). Зі змісту Витягу з протоколу засідання Центральної військової комісії по встановленню причинного зв*язку захворювань № 2235 від 08 серпня 2017 року вбачається, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини, обох ніг, лівої руки (контузія) в 1968 році [PERSON] в подальшому призвели до розвитку захворювань, як наслідку перенесеної контузії, зокрема, дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ступеню з вираженим церебростенічним синдромом, вегето-судинною дисфункцією. Поранення, контузія, зазначені захворювання пов*язані з виконанням обов*язків військової служби (а.с.68). З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3407 вбачається, що [PERSON] знаходився в шпиталі в період часу з 14 жовтня 2016 року по 02 листопада 2016 року з приводу післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІступеню з вираженим церебростенічним синдромом. З анамнезу вбачається, що [PERSON] під час служби в Чехословаччині в 1968 року переніс контузію головного мозку, 1-2 рази на рік проходить планове лікування (а.с.8). Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 57 [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні терапії радіаційної терапії ГУ «НПМ РДЦ МЗ України» в період часу з 16 лютого по 03 березня 2017 року з приводу ІБС, атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби ІІІ ступеню. З виписки вбачається, що позивач вважає себе хворим з 1994 року (а.с.7). З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 703 вбачається, що [PERSON] в період часу з 04 березня 2017 року по 22 березня 2017 року знаходився в шпиталі «Лісова поляна» приводу дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ступеню з вегето-судинною дисфункцією. Скаржився на постійний головний біль, що посилюється при зміні погоди, фізичному навантажені, болі в хребті, кашель. 1-2 рази на рік проходить планове лікування (а.с.15). 02 березня 2017 року [PERSON] придбав квиток на потяг прямуванням до м.Бориспіль і сплатив його вартість 66 гривен 69 копійок, а 26 березня 2017 року придбав квиток на потяг прямуванням до м.Костянтинівка, сплативши його вартість 86 гривень 27 копійок (а.с.6). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачем [PERSON] взагалі не надано доказів на підтвердження як завдання ТОВ «Восток Автотранс» шкоди його здоров*ю, так і доказів на підтвердження її розміру - 5000 гривень. Із наданих [PERSON] доказів на підтвердження незадовільного стану здоров*я не вбачається наявність причинно-наслідкового зв*язку між діями ТОВ «Восток Автотранс» та захворюваннями, на які страждає позивач і з приводу яких проходив лікування. Натомість, із вищенаведених медичних документів вбачається, що захворювання позивача [PERSON] пов*язані з виконанням ним обов*язків військової служби, з приводу яких він проходить планові лікування 1-2 рази на рік. Отже позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Восток Автотранс» на користь позивача шкоди здоров*ю в розмірі 5000 гривень та вартості проїзду до шпиталю «Лісова поляна» в загальному розмірі 152 гривні 96 копійок задоволенню не підлягають. Пунктами 1,2,5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, зокрема, мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «Восток Автотранс» моральної шкоди в розмірі 3000 гривень задоволенню не підлягають у зв*язку з відсутністю підстав, з якими закон у даному випадку пов*язує право на відшкодування моральної шкоди. Стосовно позовних вимог, заявлених до співвідповідачів - заступника міського голови м.Костянтинівка [PERSON] та інспектора управління комунального господарства Костянтинівської міської ради [PERSON] судом встановлено наступне. Згідно п.5 розподілу обов*язків між міським головою, секретарем міської ради, заступниками міського голови, що затверджені 21 січня 2015 року на заступника міського голови [PERSON] покладено обов*язок здійснювати організацію розробки маршрутів і графіків руху міського пасажирського транспорту всіх форм власності, забезпечувати регулярність його руху, проводити конкурс на право здійснення перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах (а.с.112-113). Відповідно до розділу 2 посадової інструкції інспектора управління комунального господарства на співвідповідача по справі [PERSON] покладено обов*язки контролювати на території міста Костянтинівка виконання чинного законодавства щодо організації та якості роботи транспорту; розглядати звернення, листи, заяви, скарги громадян з питань роботи транспорту; здійснювати контроль і вести організацію роботи зі зверненнями громадян з питань роботи транспорту міста (а.с.101). З письмової довідки від 23 серпня 2017 року № 811 за підписом заступника міського голови [PERSON] вбачається, що ремонт доріг в м.Костянтинівка виконується в міру фінансування з обласного та місцевого бюджету. Станом на 01 серпня 2017 року виконано ремонтних робіт на суму 1902,3 тис грн. на 16 вулицях міста Костянтинівка за рахунок обласного бюджету та на суму 1217,9 тис грн. на 8 вулицях за рахунок місцевого бюджету. Ремонтні роботи продовжуються. Зупинку на вулиці Соборній (Тельмана) планується встановити в 2019 році. Інспектором управління комунального господарства щомісяця проводяться наради з перевізниками з приводу перевезення пільгової категорії громадян, дотримання графіків руху, скарг та звернень пасажирів. Щотижня здійснюється перевірка санітарного стану автобусів, наявності інформації в них, дотримання графіка руху; проведені наради з водіями всіх перевізників з приводу дотримання законодавства в транспортній сфері, розглянуті всі звернення громадян з приводу неякісної роботи перевізників (а.с.73). Частиною 5 ст.44 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір на перевезення пасажирів з переможцем конкурсу укладають органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. В порушення ст.ст.10,60 ЦПК України позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог до співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], зокрема, на підтвердження невиконання ними своїх обов*язків та порушень, яких вони ніби-то припустились в сфері транспортних відносин, зазначених в позовній заяві. Що стосується позовних вимог про розірвання договору на перевезення пасажирів на цьому маршруті із перевізником - ТОВ «Восток Автотранс», який діє в теперішній час (а.с.104-107) за невиконання умов договору, суд вважає за необхідне зазначити, що [PERSON], який обіймає посаду заступника міського голови м.Костянтинівка та [PERSON], яка є інспектором управління комунального господарства не є належними відповідачами щодо цих позовних вимог, оскільки з досліджених документів про їх функціональні обов*язки не вбачається, що вони взагалі уповноважені на укладення або розірвання договорів на перевезення пасажирів. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги, заявлені до співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] - в частині визнання незаконними дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток Автотранс» щодо відмови 15 лютого 2017 року [PERSON] в наданні послуг перевезення, яке полягало в не зупинці пасажирського мікроавтобуса [NUMBER] на автобусній зупинці «вулиця «Європейська» (Калініна)» за графіком маршруту №1. Судом досліджено копію журналу реєстрації перевірок ТОВ «Восток Автотранс» (а.с.80-83), акти звіряння заборгованості по компенсаційних виплатах на пільговий проїзд автомобільним транспортом окремим категоріям громадян № 17 від 05 січня 2015 року (а.с.88), № 12 від 05 січня 2016 року (а.с.89), № 12 від 05 січня 2017 року (а.с.90), № 5 від 05 січня 2017 року (а.с.91), № 8 від 02 червня 2017 року (а.с.92), інформацію по перевізникам станом на 01 серпня 2017 року (а.с.114-117), договір № 42 від 19 грудня 2013 року про організацію перевезень пасажирів (а.с.76-79), але ці документи не містять інформації, яка стосується предмету доказування по даній справі. Суд не бере до уваги надані в якості доказу стороною відповідача копію паспорта [PERSON] (а.с.93), посвідчення водія та медичної довідки (а.с.94), оскільки як було встановлено з пояснень свідків з боку сторони відповідача [PERSON] та [PERSON] станом на 15 лютого 2017 року [PERSON] не мав відношення до управління пасажирським мікроавтобусом [NUMBER]. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на відповідача - ТОВ «Восток Автотранс». На підставі ст.ст.22, 633, 915, 1166, ЦК України, ст.ст.40,44 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів, п.п.145, 147, 149, 159 Правил надання послуг автомобільного транспорту»,

Outcome: partial