Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Малорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, [PERSON] про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, державного акта на право приватної власності на землю та скасування його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він та [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Набережна, 1, с. Мала Рублівка Котелевського району Полтавської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.07.2000 року, реєстраційний номер 1597, внесеного до реєстру про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 20.03.2015 року, та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №96172555 від 04.09.2017 року. 04.09.2017 року позивачу стало відомо, що [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: с. Мала Рублівка Котелевського району Полтавської області, вул. Набережна, 1, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №613484, виданий Малорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 04.04.2003 року, на підставі рішення №55 виконавчого комітету Малорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 31.05.2002 року. Розташований на земельній ділянці житловий будинок перебуває у спільній сумісній власності двох осіб, що в свою чергу не відповідає вимогам ст. 120 Земельного кодексу України щодо визначення права власності на земельну ділянку, у звязку з чим державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив у державній реєстрації права власності на земельну ділянку. А тому, рішення виконавчого комітету Малорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 31.05.2002 року в частині передачі [PERSON] безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №613484 від 04.04.2003 року порушують його права щодо вільного володіння, користування, розпорядження належним йому нерухомим майном. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 40-43). Позивач подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 34). Відповідач Малорублівська сільська рада Котелевського району Полтавської області 19.10.2017 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 47). Відповідач [PERSON] 11.10.2017 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, просить розглянути справу у судовому засіданні без її участі. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 35). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Відділ правового забезпечення та державної реєстрації Великорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, 11.10.2017 року надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі його представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не надав (а.с. 33). Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачами предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved