Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO], жительку с. Вікно вул. Зелена, 13а Городенківського району Івано-Франківської області. В заяві вказав, що він ([PERSON] М.) є батьком [PERSON], яка страждає на психічне захворювання і є інвалідом першої групи А з дитинства. Також зазначив, що дочка потребує постійного догляду, а тому просить визнати [PERSON] недієздатною. Відповідно до ст. 240 ч. 1 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом з урахуванням стану її здоровя. [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Суду пояснив, що [PERSON], є його дочкою. Також зазначив, що дочка є інвалідом першої групи А з дитинства і потребує постійного догляду. В звязку з цим просить суд заяву задовольнити та визнати [PERSON] недієздатною. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився. В заяві позаній до суду справу просить слухати у його відсутності. Щодо задоволення заяви заперечень немає. [PERSON], щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, з урахуванням стану її здоровя, в судове засідання не викликалося. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, заслухавши думку заявника, суд приходить до переконання щодо задоволення заяви в повному обсязі виходячи з наступного: згідно ст. 39 ч. 1 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 1 ЗУ Про психіатричну допомогу, психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] просить визнати недієздатною свою дочку [PERSON], [INFO] (копія повторного свідоцтва про народження серія: І-НМ № 227240 від 30.01.2013 року, а/с 4). Згідно ст. 3 ЗУ Про психіатричну допомогу, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Як вбачається із копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія: АВ № 0103246 від 24.04.2013 року (а/с - 6), [PERSON] є інвалідом першої групи А дитинства. Відповідно до ст. 7 ч. 1 ЗУ Про психіатричну допомогу, діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних із станом її психічного здоров'я. У відповідності до ст. 239 ч. 1 ЦПК України, судом для встановлення психічного стану [PERSON] було призначено судово-психіатричну експертизу. З Акту № 385 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 30.12.2013 року (при матеріалах справи) на підекспертну [PERSON], [INFO], для вирішення питання дієздатності, вбачається, що експертна комісія обласного клінічного психоневрологічного диспансеру Івано-Франківського УОЗ ОДА прийшла до висновку, що під експертна [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом розумової відсталості тяжкого ступеня. Зазначене захворювання позбавляє підекспертну [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В звязку з цим, суд вважає, що заяву [PERSON] про визнання недієздатною [PERSON], [INFO], слід задовольнити. Згідно ст.40 ч. 1 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. На підставі ст. ст. 39, 40 ЦК України, ЗУ Про психіатричну допомогу, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.1972 року N 3 Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним,

Outcome: approved