Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 19 жовтня 2016 року між ним та [PERSON], було укладено договір №2 позики (між фізичними особами, безпроцентної). Відповідно до умов вказаного договору він передав у власність відповідача по справі грошові кошти в розмірі 16000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути йому таку ж суму грошових коштів шляхом передачі готівки рівними частками - по 2000 гривень щомісяця протягом восьми місяців, починаючи з 10.11.2016 року згідно графіка, викладеного в тексті вказаного договору. 11 квітня 2017 року між ним та відповідачем по справі, було укладено договір № 5 позики (між фізичними особами, безпроцентної). Відповідно до його умов він передав у власність відповідача по справі грошові кошти в розмірі 7000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути таку ж суму рівними частками по 3500 грн. протягом двох місяців. Однак в подальшому відповідачем по справі було порушено виконання умов договорів позики, грошові кошти не повернуто. Він неодноразово намагався домовитись з відповідачем по справі про повернення йому боргу, однак він на його вимоги не реагує, з його поведінки він зрозумів, що повертати борг у нього наміру не має. Пунктом 3.3. Договору № 2 позики від 19 жовтня 2016 року встановлено, що в разі порушення позичальником графіка повернення отриманих сум, позичальник зобов'язаний сплатити йому пеню з розрахунку 0,3 відсотка від неповернених вчасно суми позики за кожний день прострочення. Така ж умова визначена в п. 3.3. Договору № 5 позики від 11 квітня 2017 року. Станом на 12.07.2017 року відповідач по справі заборгував йому пеню в розмірі 6630 гривень за договором позики від 19 жовтня 2016 року та 955 гривень 50 копійок за Договором позики від 11 квітня 2017 року. Просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 16000 грн. основного боргу за договором № 2 позики від 19.10.2016 року, та грошові кошти в розмірі 6630 грн. пені за невиконання умов договору. Стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 7000 грн. основного боргу за договором № 5 позики від 11.04.2017 року, та грошові кошти в розмірі 955,50 грн. пені за невиконання умов договору. Стягнути з відповідача судові витрати згідно квитанцій. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі (10.10.2017 та 30.11.2017)не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений своєчасно в порядку встановленому законом . Заяв про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.2 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених ЦПК, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Вінницькій області від 29.08.2017 р. [PERSON] значиться зареєстрованим по [ADDRESS]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2016 року в м.Гнівань Тиврівського району між [PERSON] та [PERSON], було укладено договір №2 позики (між фізичними особами, безпроцентної) (а.с.4). Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 16000 грн., а відповідач зобов'язався повернути йому таку ж суму грошових коштів строком на 8 місяців, шляхом передачі готівки рівними частками - по 2000 гривень щомісяця протягом восьми місяців, починаючи з 10.11.2016 року згідно графіка, викладеного в тексті вказаного договору. На виконання умов договору позики ним були передані відповідачу грошові кошти в розмірі 16000 гривень, що стверджується його розпискою (а.с.5), виданою відповідно до п.2.2 Договору позики. Крім того, 11 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] в м.Гнівань Тиврівського району було укладено договір №5 позики (між фізичними особами, безпроцентної) (а.с.7), відповідно до умов якого він передав у власність відповідача по справі грошові кошти в розмірі 7000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути таку ж суму у строк рівними частками по 3500,00 грн. протягом двох місяців, починаючи з 12 травня 2017 року. Факт передачі грошових коштів також стверджувався розпискою відповідача (а.с.8) згідно п. 2.2. Договору. Станом на 12.07.2017 р. відповідач [PERSON] заборгував позивачу пеню в розмірі 6630 гривень за договором позики від 19.10.2016 р. та 955 гривень - за Договором позики від 11.04.2017 року, що стверджується розрахунками нарахування пені (а.с.6, 9). Відповідач [PERSON] порушив умови договорів позики, грошові кошти [PERSON] не повернув, взяті на себе зобов'язання не виконав. Крім того, пунктом 3.3. Договору № 2 позики від 19 жовтня 2016 року встановлено, що в разі порушення Позичальником графіка повернення отриманих сум, позичальник буде зобов'язаний сплатити йому пеню з розрахунку 0,3 відсотка від неповернених вчасно суми позики за кожний день прострочення. Така ж умова визначена в п. 3.3. Договору № 5 позики від 11 квітня 2017 року. Враховуючи встановлений договорами позики графік повернення грошових коштів та пені за прострочені платежі (п. 3.3. Договору позики) стягненню з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти в розмірі: 16000 грн. основного боргу та 6630 грн. пені - за договором №2 позики від 19.10.2016 року; 7000 грн. основного боргу та 995 грн. пені - за договором № 5 позики від 11.04.2017 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved