Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернула до суду із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про визнання наказу про звільнення протиправним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначено, що позивачка [PERSON] відповідно до наказу Головного управління ветеринарної медицини в Запорізькій області від 03 квітня 2012 року № 8-к переведена на посаду начальника Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини та з 05.04.2012 року працювала на зазначеній посаді. Відповідно до наказу від 23.11.2017 року № 199-к, виданого начальником Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області Шершневим В.П., наказано: «Звільнити [PERSON] 23 листопада 2017 року з посади начальника Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини, згідно пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України». Підстава: Довідка про результати планової виїзної оцінки діяльності Управління Держпродспоживслужби в місті Запоріжжі, Запорізькій міській державній лікарні ветеринарної медицини та її структурних підрозділах з питань виконання Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері безпечності харчових продуктів та ветеринарії», «Про ветеринарну медицину», «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», «про забезпечення санітарно-епідемічного благополуччя населення», «Про звернення громадян» та інших нормативних документів, в т. ч. з питань ведення бухгалтерського обліку та звітності, стану управління державним майном та збереження активів, ідентифікації та реєстрації тварин, кадрової роботи, ведення санітарно-просвітницької роботи та діловодства, за період з 2-го кварталу 2014 р. для Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини та її структурних підрозділів; з 2-го кварталу 2016 року для управління Держпродспоживслужби в м. Запоріжжі по теперішній час від 05.09.2017р., протокол наради начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 29.09.2017 р. № 33». Із наказом від 23.11.2017 року № 199-к її ознайомлено 23.11.2017 року. Трудова книжка видана 23.11.2017 року. Отже про порушення свого права вона дізналась 23.11.2017 року. Вважає, що її звільнено із займаної посади - начальника Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини, безпідставно та незаконно, наказ, що оскаржується є протиправним та підлягає скасуванню. Наказ, що оскаржується є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки його видано в порушення норм чинного законодавства України, зокрема вимог статей 147 та 149 Кодексу законів про працю України. За приписами п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. У частині 2 статті 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне стягнення. Такими стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України). Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (ч.2 ст. 147 КЗпП України). Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 (надалі Постанова № 9) визначено, що за передбаченими п. З ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України підставами, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Її обов'язки визначені посадовою інструкцією начальника Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини, епізоотолога - державного інспектора ветеринарної медицини міста Запоріжжя, затвердженої начальником Головного управління ветеринарної медицини в Запорізькій області [PERSON] 01.10.2014 року. Відповідно до посадової інструкції до завдань та обов'язків начальника лікарні належать, зокрема: п. 1.4. Начальник лікарні у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України в межах повноважень, визначених Положенням Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини, забезпечує виконання Законів України, Указів і Розпоряджень Президента України, декретів, постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів, наказів Головного державного інспектора ветеринарної медицини України, Головного державного інспектора ветеринарної медицини в Запорізькій області та Головного державного інспектора ветеринарної медицини у м. Запоріжжі, Центральних органів державної виконавчої влади. п. 3.4. Організовує роботу Лікарні та інших структурних підрозділів, розподіляє обов'язки між спеціалістами ветеринарної медицини і затверджує посадові інструкції. п. 3.17. Організовує роботу спеціалістів щодо виконання наказів, постанов, правил та інструкцій з питань ветеринарної медицини, планів протиепізоотичних заходів, попередження і ліквідації захворювань тварин заразними хворобами. Обов'язки та завдання, які покладені на неї посадовою інструкцією, у тому числі і викладені вище, вона виконувала та виконує належним чином. Жодного факту неналежного виконання нею обов'язків за період роботи в займаній посаді встановлено не було, нею не допускалось будь-якого порушення вимог посадової інструкції чи трудової дисципліни. Згідно ст. ст. 139, 140, 142 КЗпП України та п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984 року, які є чинними, порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Тобто, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім своїх обов'язків та трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Одним із видів юридичної відповідальності є дисциплінарна відповідальність. У сфері використання найманої праці вона полягає в обов'язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, давати звіт перед роботодавцем за свої протиправні винні дії та понести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового права. Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов'язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо за ці діяння не передбачається кримінальна відповідальність. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідно ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов'язаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості в трудовому праві випливає із змісту статті 138 КЗпП, яка передбачає обов'язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вини працівника, для притягнення такого працівника до відповідальності. Дисциплінарним проступком визнається невиконання саме трудових обов'язків та дисципліни. Працівника не можна притягнути до дисциплінарної відповідальності, якщо він не порушив своїх трудових обов'язків та /або дисципліну. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього обов'язків. Між тим, описова частина оскаржуваного наказу не містить визначення який саме дисциплінарний проступок вона вчинила. Відповідач обмежився лише загальним посиланням на те, що вона начебто «не виконала вимог пунктів: 1.4, 3.4.; 3.17. посадової інструкції». При цьому, жодного конкретного порушення нею трудових обов'язків, або невиконання посадової інструкції, у наказі не наведеного. Більш того, якщо проаналізувати вищевказані пункти посадової інструкції, на які є посилання у наказі, що оскаржується, та текст наказу про звільнення, то вони за змістом суперечать одне одному. Більш того, у оскаржуваному наказі відповідач цитує вимоги ст. 164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначено, що нею начебто була порушена зазначена стаття. Однак, вона за період своєї роботи в займаній посаді не вчиняла будь-яких адміністративних та інших правопорушень, у тому числі і передбачених ст. 164-2 КУпАП і до адміністративної відповідальності її не притягували. Крім цього, в оскаржуваному наказі зазначається, що позивачкою не виконуються вимоги та доручення Головного управління. Однак за період її роботи в займаній посаді не було виявлено жодного подібного факту, оскільки нею, як керівником лікарні, всі вказівки та доручення Головного управління, інших органів виконуються своєчасно та у повному обсязі. Керівництво Головного управління не пропонувало позивачці надати пояснення перед виданням цього наказу. Окрім вищезазначеного, в описовій частині оскаржуваного наказу вказано, що в лікарні стан правового забезпечення не відповідає вимогам законодавства та зазначається, що начебто вона «суттєво звузила права юрисконсульта [PERSON].» та зміст її посадової інструкції не відповідає вимогам нормативних документів. Цей факт також не відповідає дійсності, оскільки посадова інструкція юрисконсульта [PERSON] відповідає вимогам нормативних документів. При цьому, необхідно зазначити, що [PERSON] була прийнята на посаду (0,75 % ставки), а з липня 2017 року за її власною заявою виконує обов'язки на 0.5 ставки за посадою. Крім цього, в оскаржуваному наказі зазначається, що нею не виконуються вимоги та доручення Головного управління. Однак за період роботи в займаній посаді нею не було виявлено жодного подібного факту, оскільки вона, як керівник лікарні, всі вказівки та доручення Головного управління, інших органів виконувала своєчасно та у повному обсязі. Керівництво Головного управління не пропонувало їй надати пояснення перед виданням цього наказу. Натомість, відповідач після закінчення роботи робочої групи та складання Довідки від 05.09.2017 року обмежився лише направленням листа «Про результати роботи робочої групи» від 08.09.2017 року № 08.2-13/5713, яким надіслав Довідку та запропонував надати зауваження та пояснення стосовно висновків роботи робочої групи, що нею було виконано та направлено свої зауваження і пояснення. Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що видання оскаржуваного наказу вчинено безпідставно, з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, а сам наказ є протиправним та підлягає скасуванню. За період роботи на займаній посаді свої обов'язки вона виконує сумлінно, належним чином, порушень трудової дисципліни я не допускає. Більш того, за період роботи в займаній посаді вона неодноразово нагороджена почесними грамотами за сумлінну працю в галузі ветеринарної медицини. Відповідач в оскаржуваному наказі зазначив підставу звільнення: Довідку про результати планової виїзної оцінки діяльності Управління Держпродспоживслужби в місті Запоріжжі, Запорізькій міській державній лікарні ветеринарної медицини та її структурних підрозділах з питань виконання Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері безпечності харчових продуктів та ветеринарії», «Про ветеринарну медицину», «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», «про забезпечення санітарно-епідемічного благополуччя населення», «Про звернення громадян» та інших нормативних документів, в т. ч. з питань ведення бухгалтерського обліку та звітності, стану управління державним майном та збереження активів, ідентифікації та реєстрації тварин, кадрової роботи, ведення санітарно-просвітницької роботи та діловодства, за період з 2-го кварталу 2014 р. для Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини та її структурних підрозділів; з 2-го кварталу 2016 року для управління Держпродспоживслужби в м. Запоріжжі по теперішній час від 05.09.2017.». Відповідач дійсно видав наказ від 14.08.2017 року № 162 «Про створення робочої групи Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, який виданий (як зазначено в самому наказі) відповідно до Плану роботи Головного управління та з метою належної організації підпорядкованих організацій та установ. Зазначеним наказом було встановлено в підрозділах «провести оцінку їх діяльності (комплексні заходи державного нагляду) та надати практичну допомогу з виконання Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері безпечності харчових продуктів та ветеринарії», «Про ветеринарну медицину», «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», «про забезпечення санітарно-епідемічного благополуччя населення», «Про звернення громадян» та інших нормативних документів, в т. ч. з питань ведення бухгалтерського обліку та звітності, стану управління державним майном та збереження активів, ідентифікації та реєстрації тварин, кадрової роботи, ведення санітарно-просвітницької роботи та діловодства, за період з 2-го кварталу 2014 р. для Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини та її структурних підрозділів; з 2-го кварталу 2016 року для управління Держпродспоживслужби в м. Запоріжжі по теперішній час від 05.09.2017». За результатами роботи Робочої групи буда складена Довідка про результати планової виїзної оцінки (комплексних заходів державного нагляду). При цьому, з назви довідки чомусь зник запис щодо надання практичної допомоги робочою групою, як цього вимагав наказ № 162 від 14.08.2017 року, а в самій довідці, яка на 69 аркушах не зазначено жодної дії робочої групи, яка б свідчила про виконання наказу та надання методичної допомоги підрозділам, у тому числі і очолюваній нею лікарні. Також, в оскаржуваному наказі у назві Довідки зник запис (комплексних заходів державного нагляду). В тексті оскаржуваного наказу про звільненні Відповідач неодноразово посилається на результати перевірки, якою начебто виявлені порушення, що є безпідставним та протиправним. Відповідач не має повноважень на проведення будь-яких перевірок очолюваної мною установи. Відповідно до Положення «Про головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 року № 209, відповідач не наділений такими повноваженнями. Відповідач не відноситься до органів контролю. Також, не існує порядку проведення подібних перевірок. Як зі змісту самого наказу від 14.08.2017 року № 162 так і Довідки, складеної на його виконання, така перевірка і не проводилась, а була проведена оцінка діяльності (комплексні заходи державного нагляду). Отже, Відповідач як при проведення зазначеної оцінки так і при виданні оскаржуваного наказу вийшов за межі своїх повноважень та видав протиправний наказ, який підлягає скасуванню. Крім цього, в тексті оскаржуваного наказу, крім посилання на Довідку від 05.09.2017 року, як на підставу звільнення, та зазначено: «ураховується, що упродовж року за аналогічним порушенням [PERSON] вже притягувалась до дисциплінарної відповідальності. Наказом начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 25.05.2017 року № 105 [PERSON] оголошено догану за неналежну організацію роботи Запорізької міської державної лікарні ветеринарної медицини та її структурного підрозділу -Державної лікарні ветеринарної медицини Комунарського району, невиконання посадових обов'язків щодо організації контролю виконання у підпорядкованих підрозділах і особисто допущені порушення фінансового та податкового законодавства». Дійсно, наказом від 25 травня 2017 року № 105 на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а саме: - оголошено догану за «невиконання посадових обов'язків щодо організації контролю виконання у підпорядкованих підрозділах і особисто допущені порушення фінансового та податкового законодавства». Даний наказ було прийнято за результатами службової перевірки обставин конфлікту, що виник між завідуючим Державної лікарні ветеринарної медицини (ДЛВМ) Комунарського району [PERSON] та водієм [PERSON] і за текстом наказу перевірявся лише даний факт і в результаті було встановлено, що вона, як керівник в порушення вимог п.п. 170.9.2 Податкового кодексу України в 5-ти денний строк не подала звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, а саме коштів в сумі 2 425,5 грн., які були нею сплачені (особистими коштами) у вигляді судового збору за подання апеляції у справі за позовом [PERSON] Однак, порушень нею не було допущено, оскільки судовий збір сплачено особистими коштами, а не коштами, які передавались під звіт, відповідно строків для подання звіту при таких обставинах не встановлено. Зазначене підтверджується роз'ясненнями Державної фіскальної служби, викладеними у листі № 6526/10/08-01-14-07-13 від 07.06.2017 року. При цьому, в наказі № 105 не зазначено жодного пункту її посадової інструкції, який на думку начальника Управління, вона порушила. Також, у наказі не зазначено жодного порушення дисципліни, допущеного нею. В той же час, виходячи з назви наказу та його резолютивної частини її притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Після ознайомлення із зазначеним наказом вона надала свої заперечення стосовно всіх викладених фактів та повністю спростувала їх. Незважаючи на видання наказу від 25 травня 2017 року № 105, у липні 2017 року її було премійовано за підсумками роботи за 2-й квартал 2017 року на підставі висновку сектору правового забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби. Порушень трудової дисципліни вона не допускала, посадові обов'язки виконувала сумлінно, згоди профспілкової: організації на накладення на неї дисциплінарного стягнення, як члена первинної профспілкової організації, не було. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один захід стягнення - догана або звільнення. Як вбачається зі змісту наказів, на неї накладено дисциплінарне стягнення за невиконання нею посадових обов'язків, а не за порушення трудової дисципліни. Відповідно до статті 149 КЗпП України, якою передбачений порядок застосування дисциплінарних стягнень, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Ця вимога закону є обов'язковою при застосуванні дисциплінарних стягнень. Керівництво Головного управління не пропонувало мені надати такі пояснення стосовно порушень, вчинених мною, а лише пропонувало надати зауваження та пояснення щодо фактів, встановлених робочою групою, яка оцінювала роботу, проводила комплексні заходи та надавала методичну допомогу. Тобто відповідач порушив порядок застосування дисциплінарних стягнень. Ураховуючи вищенаведені обставини, порушення порядку застосування дисциплінарних стягнень вважає свої вимоги правомірними, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.22 Постанови № 9 у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п.1 ст.41 КЗпП, чи до держані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідач, після проведення «планової виїзної оцінки діяльності Управління Держпродспоживслужби в місті Запоріжжі, Запорізькій міській державній лікарні ветеринарної медицини та її структурних підрозділах...» та складання за її результатами Довідки від 05.09.2017 року, видав Наказ від 04.10.2017 року № 211 «Про результати планової виїзної оцінки діяльності Держпродспоживслужби в місті Запоріжжі» в якому навів майже весь текст Довідки від 05.09.2017 року та зокрема зазначив: «Ураховуючи результати планової виїзної оцінки діяльності Управління Держпродспоживслужби в місті Запоріжжі, Запорізькій міській державній лікарні ветеринарної медицини,

Outcome: dismissed