Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що, позивач, [PERSON], працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Енергія і газ Україна» з 01.07.2010 р. згідно наказу № 94-п від 01.07.2010р.. Позивачем 06.08.2014р. була подана заява про звільнення з посади начальника цеху енергозабезпечення за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. На підставі наказу № 65-п від 22.08.2014р. позивача було звільнено із посади начальника цеху енергозабезпечення за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану відпустку за 36 календарних днів. З дня звільнення по теперішній час відповідач не провів жодного розрахунку. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і газ Україна» на його користь заробітну плату за серпень 2014р., оплату за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 53 361 грн. 30 коп. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Вищевказані позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача змінився звичайний життєвий уклад, що зумовило необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, та життя сім'ї. Будучи єдиним годувальником він був змушений шукати грошові кошти на утримання сім'ї, що приводило до напружених стосунків з близькими людьми та погіршенням здоров'я. Позивач також посилається на те, що він, 02.10.2014р. зареєстрував шлюб з [PERSON]. 18.10.2014р. було проведено виїзну церемонію розпису, у позивача не вистачало грошових коштів розрахуватись за проведення святкового заходу. Він був змушений був звертатись за грошовою позикою в розмірі 18 000 грн. до знайомих. Дана ситуація поставила позивача в незручне становище. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, оскільки 06.11.2014р. позивачу було виплачено заробітну плату за 22 дні серпня 2014р. та компенсацію за невикористану відпустку - разом 21 493 грн. 60 коп., крім того відповідачем було виплачено 02.12.2014р. - 928 грн.41 коп. Отже, на теперішній час відповідач повинен виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Строк затримки виплати при звільнені з 22.08.2014р. по 06.11.2014р. складає 77 днів. 77 днів х 751 грн. 57 коп. (середньоденна з/п) = 57 870, 89 грн. - 928 грн. 41 коп. = 56 942 грн. 48 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, а також обставини заявлених вимог. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, а саме він визнав позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 56 942 грн. 48 коп., проте просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що позивач, [PERSON], працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Енергія і газ Україна» з 01.07.2010р., згідно наказу № 94-п від 01.07.2010р.. Позивачем 06.08.2014р. була подана заява про звільнення з посади начальника цеху енергозабезпечення за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. На підставі наказу № 65-п від 22.08.2014р. позивача було звільнено із посади начальника цеху енергозабезпечення за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану відпустку за 36 календарних днів. Фактично тільки 06.11.2014р. позивачу було виплачено заробітну плату за 22 дні серпня 2014р. та компенсацію за невикористану відпустку - разом 21 493 грн. 60 коп., крім того відповідачем було виплачено 02.12.2014р. - 928 грн.41 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середня заробітна плата, розраховуються згідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995р. №100 на підставі довідки TOB «Енергія і газ Україна» про середню заробітну плату від 09.09.2014р. за вих. № 5-809. Так, заробітна плата позивача склала: · за червень 2014р. (19 днів робочих) складає 15 725 грн. 84 коп.; · за липень 2014р. (23 дні робочих) складає 15 840 грн. Разом: 31 565 грн. 84 коп. : 42 ( робочих дня ) х 21 (середньомісячна кількість роб. днів) = 15 782 грн. 92 коп. (середньомісячна з/п); 31 565 грн. : 42 (дні робочих) = 751 грн. 57 коп. (середньоденна з/п). 06.11.2014р. позивачу було виплачено заробітну плату за 22 дні серпня 2014р. та компенсацію за невикористану відпустку - разом 21 493 грн. 60 коп., крім того відповідачем було виплачено 02.12.2014р. - 928 грн.41 коп. Відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Строк затримки виплати при звільнені з 22.08.2014р. по 06.11.2014р. складає 77 днів. 77 днів х 751 грн. 57 коп. (середньоденна з/п) = 57 870, 89 грн. - 928 грн. 41 коп. = 56 942 грн. 48 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягаю стягненню середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 56 942 грн. 48 коп.. При цьому, суд також приймає до уваги факт визнання вищевказаних вимог представником відповідача. Позивач також просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», на підставі ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення законних прав працівника, які привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, зобов'язання по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений їм орган. Діями відповідача були порушенні конституційні права позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, що встановлено ст. 43 Конституцію України. Суд вважає, що позивач відчув моральні страждання у зв'язку з затримкою виплати заробітної плати, оскільки вищевказані обставини не дали йому можливості забезпечувати себе та сім'ю їжею, одягом, ліками та інш.. для забезпечення достатнього рівня життя, він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. В той же час, позивач оцінює розмір позовних вимог в цій частині як не відповідний їх характеру, тривалості і тяжкості, в зв'язку з цим, з відповідача повинно бути стягнуто 2500 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. Крім того, необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ України» на користь держави судовий збір у розмірі 594 гривні 42 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: partial