Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 14.05.1996 року в Тлумацькому райвідділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 23. Позов обґрунтовується тим, що 14.05.1996 року сторони уклали шлюб. Шлюб з відповідачем не склався через різні характери та погляди на життя, через що виникають різного роду суперечки та непорозуміння. Більше одного року вони не проживають подружнім життям, відповідач зловживає спиртними напоями. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а примирення є неможливим. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, термін на примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав відзив на позовну заяву в якому позов визнає, проти його задоволення не заперечує, просить розірвати шлюб, термін на примирення не надавати. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, на підставі ст.200 ЦПК України, прийшов до висновку про наявність підстав для розгляду справи по суті у підготовчому засіданні. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до наступних висновків. З свідоцтва про укладення шлюб серії [NUMBER] від 14.05.1996 року встановлено, що 14.05.1996 року сторони уклали шлюб. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалася і шлюб існує формально. Сторони категорично заперечують проти надання строку для примирення. За наведених вище обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 352,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved