Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] третя особа: ПрАТ «Страхова компанія ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначав, що 21.12.2015 р. в с. Чубинське Бориспільського району Київської області мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), у якій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», державний номер [NUMBER] , не був уважний та грубо порушив правила дорожнього руху тим, що під час зміни напрямку руху не надав перевагу в русі автомобілю позивача марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався під його керуванням праворуч від нього, внаслідок чого спричинив зіткнення вищевказаних автомобілів, що призвело до їх значних механічних пошкоджень, чим порушив п.п.2.3 «б», 10.1, 10.2, 16.11 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Даний факт підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2016 р. у справі № 359/238/16-П, відповідно до якої винним у скоєні ДТП визнано [PERSON] , водія автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова група ТАС», про що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за №AI/4589681 від 22.07.2015 р. Відповідно до чинного законодавства позивач звернувся до вищевказаного страховика за відшкодуванням коштів на ремонт та відновлення його автомобіля, надавши рахунок-фактуру з профільної технічної станції, яка обслуговувала його автомобіль та мала провести відновлювальний ремонт після вказаної ДТП. За вимогою страховика він за свої кошти замовив заключення експертного дослідження № 595 по визначенню вартості матеріального збитку колесного транспортного засобу (КТЗ) від 03.02.2016 р., за висновком якого матеріальний збиток (з технічної точки зору), завданий власнику автомобіля марки «NISSAN Теаnа», державний реєстраційний № [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП становить 66930,08 грн., з яких 12891,71 грн. - втрати товарної вартості автомобіля. На підставі вищевказаного заключення № 595 від 03.02.2016 р., страховик через 90 діб перерахував йому у безготівковій формі кошти лише у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу у сумі 54038 (п`ятдесят чотири тисячі тридцять вісім) грн. 37 коп., які частково покрили фактичні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля, що склали 66199,19 грн., про що свідчить рахунок-фактура № СЧ-0020302 від 04.04.2016 р. та акт виконаних робіт № ЗН-082919 від 16.05.2016 р. ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський». Вважає, що з урахуванням отриманого ним страхового відшкодування від страховика в сумі 54038,37 грн. відповідач зобов`язаний сплатити йому різницю між фактичними витратами та отриманим страховим відшкодуванням, яка становить 12160,82 грн. (66199,19 грн.-54038,37 грн. = 12160,82 грн.), сплатити йому вартість втрати товарної вартості, яка складає 12891,71 грн., відповідно до вищевказаного заключення експертного дослідження № 595 від 03.02.2016 р. і є невід`ємною частиною матеріального збитку, згідно абз.2 п.8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожньо-транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 р. за № 142/5/20922. Відшкодуванню на його користь також підлягають витрати на оплату здійснення експертного дослідження, що підтверджується квитанцією (рахунок-фактура № СЧ-0000706 від 20.01.2016 р.) на суму 504 грн. та банківська комісія за перерахування коштів, отриманих від страховика, з його особистого рахунку на рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» у розмірі 450 грн. та 211, 99 грн. Крім того, пошкодження автомобіля спричинило йому тяжку моральну шкоду, що полягає у моральних переживаннях щодо відновлення пошкодженого автомобіля, втрат його товарної вартості, незручностях від позбавлення можливості протягом 5 місяців вільно пересуватися власним транспортом для нього та його родини, що вплинуло на якості його професійної спроможності та матеріальному стані його сім`ї, та інші негативні зміни, які виникли в його житті у зв`язку з ДТП. На підставі викладеного, просив стягнути з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на його користь у якості відшкодування матеріальних збитків різницю між фактичними затратами на ремонт автомобіля та отриманою ним страховою виплатою, яка становить 12160, 82 грн. та вартість втрати товарної вартості у розмірі 12891, 71 грн., що разом складає 25052,53 грн.; стягнути 504 грн. в якості відшкодування за оплату здійснення експертного дослідження № 595 від 03.02.2016 р., 450 грн. та 211, 99 грн. в якості відшкодування банківської комісії за перерахування коштів, отриманих від страховика, з його особистого рахунку на рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», 8000 грн. у рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Також подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні, обґрунтовуючи це тим, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, оскільки на момент вчення ДТП цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» і саме страховик повинен нести відповідальність за відшкодування збитків у межах страхового відшкодування. Заперечували проти стягнення з відповідача суми банківської комісії за перерахунок коштів, отриманих позивачем від страховика, оскільки вони не є судовими витратами. Просили відмовити також у задоволені вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки вважають, що позивач не довів факт заподіяння йому моральних страждань. В судове засідання представник третьої особи ПрАТ «СГ «ТАС» не з`явився, про розгляд справи повідомлялося належним чином. Подали до суду пояснення на позовну заяву, в яких зазначали, що розрахунок страхового відшкодування позивачу проводився на підставі акту товарознавчого дослідження, виходячи з вартості пошкодженого майна третьої особи на дату настання страхового випадку з урахуванням зносу, цін на запасні частини і розрахунок на роботи на дату настання страхового випадку. Належна позивачу сума страхового відшкодування в розмірі 54038,37 грн., згідно висновку експерта [PERSON] ., була сплачена позивачу у встановленому Законом порядку та розмірі за цінами на дату ДТП, а тому позовні вимоги ґрунтуються на акті від виконаних робіт від 16.05.2016 р. полягають у стягненні частки вартості відновлювального ремонту, збільшення якої зумовлене зміною курсу валют у порівнянні з датою ДТП 21.12.2015 р., а тому згідно ст. 2, 22, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.24.10 Договору №235787 такі вимоги не підлягають задоволенню зі страховика. Судом встановлено, що 21.12.2015 р. в с. Чубинське Бориспільського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», державний номер [NUMBER] , не був уважний та грубо порушив правила дорожнього руху тим, що під час зміни напрямку руху не надав перевагу в русі автомобілю марки «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався під керуванням позивача [PERSON] праворуч від нього, внаслідок чого спричинив зіткнення вищевказаних автомобілів, що призвело до їх значних механічних пошкоджень, чим порушив п.п.2.3 «б», 10.1, 10.2, 16.11 Правил дорожнього руху України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.01.2016 р. у справі № 359/238/16-П винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] , водія автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова група ТАС», про що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за № AI/4589681 від 22.07.2015 р. (а.с.11). Згідно заключення експертного дослідження № 595 по визначенню вартості матеріального збитку колесного транспортного засобу (КТЗ) від 03.02.2016 р., за висновком якого матеріальний збиток (з технічної точки зору), завданий власнику автомобіля марки «NISSAN Теаnа», державний реєстраційний № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, становить 66930,08 грн., з яких 12891,71 грн. - втрати товарної вартості автомобіля (а.с.12-15). На підставі вищевказаного заключення № 595 від 03.02.2016 р., страховик через 90 діб перерахував позивачу [PERSON] у безготівковій формі кошти лише у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу у сумі 54038,37 грн., які частково покрили фактичні витрати на відновлювальний ремонт автомобілю, що склали 66199,19 грн., про що свідчить рахунок-фактура № СЧ-0020302 від 04.04.2016 р. та акт виконаних робіт № ЗН-082919 від 16.05.2016 р. ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» (а.с.26). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Згідно з ч. 1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України, тобто відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Крім того, згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вказані вище положення цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, він не зобов`язаний відшкодувати шкоду, оскільки позов має бути пред`явлено лише до страховика, суперечать фактичним обставинам справи, з огляду на недостатність здійсненої страховою компанією виплати в межах ліміту страхової суми. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був. Таким чином, оскільки страхова компанія відшкодувала лише частину завданої внаслідок ДТП за участю відповідача шкоди, різницю між такою страховою виплатою та фактичним розміром шкоди мас сплатити саме відповідач, як особа, неправомірними діями якої було завдано таку шкоду. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача в якості відшкодування матеріальних збитків різниці між фактичними затратами на ремонт автомобіля та отриманою ним страховою виплатою яка становить 12160,82 грн. та вартість втрати товарної вартості у розмірі 12891,71 грн. Крім того, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на оплату здійснення експертного дослідження, що підтверджується квитанцією (рахунок-фактура № СЧ-0000706 від 20.01.2016 р.) на суму 504 грн. та банківська комісія за перерахування коштів, отриманих від страховика, з його особистого рахунку на рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» у розмірі 450 грн. та 211,99 грн., оскільки вони є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, тобто витратами, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права та яких би він не поніс у випадку, якби його право не було порушено відповідачем (а.с.30-34). Відповідно до п.9 ч.2 ст.16, п.3 ч. 2 ст.23 ЦК України, до Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, а також у відповідності до частини 1 ст.1167, ч.2 ст. 1187, п.1 частини 1 ст. 1188 ЦК України, за якими моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Оскільки, протягом довгого часу позивач був змушений був вирішувати питання пов`язані з ремонтом автомобіля, звернення до страхової компанії, оцінкою збитків, що негативно вплинуло на його повсякденне життя, а тому моральна шкода завдана винними діями відповідача є частково обґрунтованою, а тому підлягає відшкодуванню винуватцем ДТП. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Також суд,

Outcome: partial