Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, в якому просить визначити місце проживання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з ним за його місцем проживання. Позивач посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON], [INFO] у них народився син [PERSON]. 13 червня 2006 року на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова шлюб між ними був розірваний, питання щодо визначення місця проживання дитини не вирішувалося. Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати разом з матір'ю [PERSON] На початку червня 2013 року у період літніх канікул малолітній [PERSON] приїхав до нього в м. Одесу, та виявив бажання проживати з ним, на що [PERSON] не заперечувала у зв'язку з чим він влаштував сина до Одеської приватної спеціалізованої шкоди «Гармонія», яку [PERSON] відвідує з 1 вересня 2013 року. У вересні 2013 року [PERSON], не дивлячись на існуючу домовленість щодо місця проживання дитини, почала вимагати повернення [PERSON] до її місця проживання, у зв'язку з даними обставинами він вимушений був звернутися до суду. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, належним чином сповіщалася про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради та Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з'явилися, належним чином сповіщалися про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення позивача та його представника, неповнолітнього [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 1999 року відділом рагса Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. [INFO] народився [PERSON] (актовий запис № 111 від 1 лютого 2000 року відділу рагсу Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради). Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, питання щодо місця проживання дитини не вирішувалося. 20 вересня 2013 року [PERSON] звернувся з позовною заявою, в якій просив визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з ним. Відповідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно зі ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2013 року було зобов'язано службу у справах дітей Одеської міської ради та Київську району адміністрацію Одеської міської ради підготувати проект висновку щодо доцільності або недоцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] 26 листопада 2013 року Служба у справах дітей Одеської міської ради отримала вищезазначену ухвалу суду, однак на день розгляду справи будь якого висновку ні на адресу суду, ні на адресу Київської районної адміністрації Одеської міської ради не направило. З аналогічною за змістом вимогою до Служби у справах Дітей Одеської міської ради 12 вересня 2013 року звертався й [PERSON], однак також результатів з розгляду його заяви на момент розгляду справи не має. Київською районною адміністрацією Одеської міської ради двічі на адресу суду направлялися листи, в яких було повідомлено щодо у зв'язку з не представленням Службою у справах дітей Одеської міської ради проекту висновку питання щодо визначення місця проживання дитини не вирішувалося. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути спор по суті по наявним в матеріалах справи документам. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або батьками, а також інших дій, що стосується дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. У судовому засіданні, яке відбулося 31 січня 2014 року була заслухана думка неповнолітнього [PERSON], якому вже виповнилося 14 років, який пояснив, що він бажає проживати з батьком, який створив гарні умови для його життя та навчання, що з батьком у нього дуже гарні відносини. З мамою він спілкується постійно по телефону, останнього разу бачив її на різдвяні канікули коли їздив до неї в гості. Вона звичайно переживає, що він обрав своє місце проживання разом з батьком, однак погодилася з його вибором. При викладених обставинах суд вважає за можливе визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] за його місцем проживання.

Outcome: approved