Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позов мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] Вказує, що у належному йому будинку зареєстровані відповідачі, які фактично ніколи в ньому не мешкали. Пояснює, що немає із відповідачами жодного зв`язку та самостійно з місця реєстрації вони не знімаються. Даний факт створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, заважає оформити житлову субсидію. У зв`язку із цим, просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком, розташованим у [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні був відсутній. Його представник за довіреністю Мустафаєва [PERSON] . позовні вимоги підтримала та вказала, що відповідачі були зареєстровані в будинку за їх проханням, але фактично ніколи не проживали у ньому. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явились, від них не надійшли повідомлення про причину неявки та відзиви, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідачей, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності від 17 січня 1979 року належить житловий будинок, розташований у [ADDRESS] . Окрім власника у вищевказаному житловому будинку зареєстровані: його дружина - [PERSON] , донька [PERSON] , зять [PERSON] та колишній зять - [PERSON] , що вбачається з довідки виконавчого комітету Новоолексіївської селищної ради від 01 лютого 2019 року. Ці обставини також підтверджуються копією домової книги на будинок. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом селищної ради 04 лютого 2019 року вбачається, що зареєстровані у належному позивачу будинку [PERSON] не мешкає у ньому з 2000 року та [PERSON] з 2013 року. Крім цього, факт того, що відповідачі не мешкають у вказаному будинку підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] зі слів яких, відповідачі являються зятем та колишнім зятем позивача, які ніколи фактично не мешкали у будинку, їх місцезнаходження наразі невідомо, що перешкоджає [PERSON] оформити субсидію. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням. За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи наведені вище норми цивільного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Отже, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не проживає\~в будинку,\~належному позивачу\~без поважних\~причин з\~2000\~року, [PERSON] не проживає в ньому з 2013 року. Відповідачі не цікавляться житловим приміщенням, не приймають ніякої участі в його утриманні, тому в розрізі захисту майнового права позивача їх необхідно визнати такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved