Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - визнати недійним рішення житлової комісії Військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №6 від 09.11.2020 про зняття [PERSON] з квартирного обліку; - зобов`язати Військову частину [NUMBER] поновити [PERSON] та членів його сім`ї на квартирному обліку громадян від 03.01.2018 та в першочерговій черзі на отримання житла з 28.02.2018, як військовослужбовця із вислугою 25 календарних років, для отримання житла за рахунок Міністерства оборони України, із складом сім`ї п`ять осіб. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03 серпня 2020 року його було звільнено з військової служби в запас по закінченню строку військової служби за контрактом, з календарною вислугою військової служби 25 років 01 місяць 17 днів. Починаючи з 30 липня 2008 року за місцем проходження служби він був поставлений в чергу на поліпшення житлових умов для отримання житла за рахунок Міністерства оборони України, як багатодітна сім`я, а з 03 січня 2018 року поставлений в чергу першочерговиків, як учасник бойових дій. Наказом командира Військової частини [NUMBER] №159 від 06.08.2020 його виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. При цьому, в лютому 2021 року позивач дізнався, що згідно протоколу №6 від 09 листопада 2020 року засіданням житлової комісії Військової частини [NUMBER] його було виключено з квартирної черги у зв`язку зі звільненням зі Збройних Сил України. Позивач вважає зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку незаконним, та таким, що порушує його конституційні права, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду в справі відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням сторін. В судове засідання призначене на 26 листопада 2021 року об 11:00, сторони не прибули. Позивач подав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, позов просить задовольнити. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами направлялися на адресу відповідача за місцезнаходженням Військової частини [NUMBER] , у відповідності до приписів\~ЦПК України,\~та отримана\~останньою 08.09.2021. Про дату, час та місце проведення судового розгляду (на 30.09.2021, на 02.11.2021, на 26.11.2021) відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку засобами поштового зв`язку, поштові відправлення отримував, про причини неявки не повідомляв. У відповідності до положень ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 20 червня 1995 року по 06 серпня 2020 року та з 09.11.2020 по теперішній час [PERSON] проходить службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом із послужного списку, контрактом з Міністерством оборони України від 03.11.2020. Згідно довідки від 26.02.2021 №63, з 20.10.2017 [PERSON] перебуває на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] . На підставі поданого [PERSON] рапорту від 26.06.2008, його було зараховано до загальної черги для отримання житла на підставі п.4 ст.34 ЖК України зі складом сім`ї чотири особи, що підтверджується витягом з протоколу №8 засідання житлової комісії Військової частини [NUMBER] від 30 липня 2008 року. Відповідно до витягу з протоколу №1 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 03 січня 2018 року, старшого прапорщика [PERSON] зі складом сім`ї п`ять осіб зараховано до загальної черги для отримання житла за рахунок МО України на підставі п.4 ст.34 ЖК України та довідки КЕВ м.Житомир №4383 від 26.10.2017, з 30.07.2008 до загальної черги та з 28.02.2012 до першочергової черги, як багатодітну сім`ю, та учасника бойових дій. Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 159 від 06.08.2020 старшого прапорщика [PERSON] , старшину комендатури (десантного забезпечення), звільненого наказом командира 135 окремого батальйону управління Десантно - штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 серпня 2020 року №18-РС з військової служби у запас відповідно до підпункту к (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які відслужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 06.08.2020 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. На момент звільнення [PERSON] його календарна вислуга у Збройних Силах України становила 25 років 01 місяць 17 днів, загальна 36 років 08 місяців 14 днів. Постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався. 03.11.2020 [PERSON] підписав контракт з Міністерством оборони України в особі командувача Десантно - штурмових військ Збройних Сил України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб старшинського складу (категорія вйськовослужбовців) строком на 3 роки Рішенням житлової комісії Військової частини [NUMBER] від 09.11.2020, яке оформлене протоколом №6, та наказом командира військової частини [NUMBER] №411 від 09.11.2020, старшого прапорщика [PERSON] знято з квартирного обліку при Військовій частині [NUMBER] разом зі складом сім`ї п`ять осіб у зв`язку зі звільненням з військової служби по закінченню строку дії контракту згідно частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991. 01.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив негайно усунути порушення законодавства України щодо незаконного виключення з квартирної черги шляхом скасування протоколу № 6 від 09.11.2020. Листом від\~17.03.2021\~№ 843/686\~ [PERSON] \~надано відповідь,\~згідно якої\~у разі\~звільнення з\~військової служби\~військовослужбовця за\~підставами,\~не зазначеними\~в Законі\~України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах. Згідно наявних в матеріалах справи довідки про облік нерухомого майна від 09 лютого 2021 року №111 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про наявність у [PERSON] нерухомого майна - відсутні. Вирішуючи спірні правовідносини, судом застосовуються наступні відповідні їм норми законодавства ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). За положеннями статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із статтями 34,\~37 ЖК Української РСР\~потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Статтею 43\~ЖК Української\~РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено\~Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до п.1\~статті 12 Закону України\~«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української\~РСР та іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 статті 12 Закону України\~«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Пунктом 9 статті 12\~Закону України\~«Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених\~ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На виконання приписів\~статті 12\~Закону України «Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 03.08.2006\~№1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок). Даний Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (п.1 Порядку). Згідно з пунктом 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до пункту 24 Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Пунктом 29 Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п.30 Порядку). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі №487/5835/17, від 01.04.2020 року у справі № 638/5769/18, від 08.04.2020 року у справі №683/2197/18, від 19.05.2020 року у справі №683/2198/18. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] , як військовослужбовець, має календарну вислугу понад 25 років, з 2008 року перебував на квартирному обліку військовослужбовців Військової частини [NUMBER] , а з 2018 - на квартирному обліку військовослужбовців Військової частини [NUMBER] , не реалізував своє право на житло, передбачене ч.1\~ст.12 Закону №2011-ХІІ\~з незалежних від нього обставин, був звільнений в запас за закінченням строку дії контракту, при цьому, на підставі контракту від 03.11.2020 [PERSON] знову прийнятий на військову службу у Збройні Сили України. Враховуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що рішення\~житлової комісії\~Військової частини [NUMBER] ,\~оформлене протоколом\~№6\~від 09.11.2020\~про зняття\~ [PERSON] з\~квартирного обліку суперечить положенням\~ст.47 Конституції України, ч.1 ст.12\~Закону №2011-ХІІ та п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081. Разом з тим, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в спосіб, зазначений позивачем, шляхом визнання недійним рішення житлової комісії Військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №6 від 09.11.2020 про зняття [PERSON] з квартирного обліку, суд зазначає наступне. Згідно положень постанови Великої Палати Верховного Cуду від 05.06.2018, викладених у справі №338/180/17, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення, при цьому, такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. В контексті позовної вимоги «зобов`язати Військову частину [NUMBER] поновити [PERSON] та членів його сім`ї на квартирному обліку громадян…», суд зазначає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії військової частини, оформленого протоколом, а не визнання його недійсним. Враховуючи,\~що суд\~дійшов висновку\~про те,\~що рішення\~житлової комісії\~Військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №6 від 09.11.2020 суперечить положенням\~як Конституції України,\~ Закону\~№2011-ХІІ так і Порядку № 1081, відтак таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню. З огляду на викладені висновки суду у цьому рішенні, позовна вимога зобов`язати\~ Військову частину [NUMBER] поновити [PERSON] та членів його сім`ї на квартирному обліку громадян також підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що позивачем помилково зазначено у цій вимозі дату поновлення в першочерговій черзі 28.02.2018, оскільки згідно вже дослідженого змісту витягу і з протоколу № 1 від 03.01.2018, такою датою є саме 28.02.2012. Відповідно до ч.6 \~ст.141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позов, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved