Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначав, що 11 травня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] на праві приватної власності ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] та ТЗ «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП, належному позивачу ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] завдані значні механічні ушкодження. Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області по справі №361/3973/19 від 18.06.2019 р., причиною даної ДТП стало те, що відповідач 11.05.2019 р. о 07 год. 30 хв., керуючи ТЗ «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] , під час вибору в установлених межах швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] .Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та завданні позивачу значних матеріальних збитків Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9464275. 15 травня 2019 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про ДТП. У вересні 2019 позивачем було написано, а ПрАТ «Страхова група «ТАС» прийнято заяву про страхове відшкодування. 28.10.2019 р. ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 40800,31 грн. 28.08.2019 р. замовив у ФОП [PERSON] (судовий експерт) огляд пошкодженого ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого, було складено висновок №1741 від 16.08.2019 р., відповідно до якого матеріальний збиток складає 82465,64 грн. З зазначеного вбачається, що страхового відшкодування не вистачить задля повної компенсації проведення відновлювального ремонту ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] . Також, задля визначення вартості матеріального збитку, позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. З огляду на зазначене, та з урахуванням того, що реальна вартість відновлювального ремонту ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] складає 82465,64 грн., а сума страхового відшкодування, яку сплачено на користь позивача, є недостатньою для повного покриття завданих збитків, вважає за можливе та правомірне покласти на відповідача обов`язок з відшкодування різниці між страховим відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] . Отже, відповідач має своїм обов`язком здійснити сплату грошової суми, якої не вистачає для повного відшкодування завданих збитків, у розмірі 44665,33 грн. Обставини даної ДТП дуже збентежили позивача для того щоб належним чином відреагувати на ситуацію та посприяти будь-чим задля вжиття всіх необхідних заходів з мінімізації отриманих як тілесних ушкоджень, так і майнових. Дана ситуація знайшла своє відлуння у тому, що було принижено позивача честь, гідність, престиж та ділову репутацію. Дана ситуація викликала моральні переживаннях, погіршилось самопочуття, звело майже нанівець нормальні життєві зв`язки, було порушено стосунки з оточуючими людьми. Завдану моральну шкоду в частині неправомірних дій зі сторони відповідача позивачем оцінено у розмірі 20000,00 грн. 19.06.2020 р. позивач звернувся з досудовою вимогою про сплату різниці між страховим відшкодуванням та фактичним збитком, завданим наслідок ДТП до відповідача, яку відповідачем було отримано 30.06.2020 р. Однак, зазначена вимога була повністю проігнорована відповідачем. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь грошову суму в розмірі 44665,33 грн. у вигляді різниці між вартістю матеріального збитку та отриманим страховим відшкодуванням, грошову суму в розмірі 20000,00 грн. у вигляді моральної шкоди, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1681,60 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Пономарьов А.О. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 11 травня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] на праві приватної власності ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] та ТЗ «Mercedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП, належному позивачу ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] завдані значні механічні ушкодження. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.061.2019 р. по справі №361/3973/19 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.7). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9464275 (а.с.12). 28.10.2019 р. ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 40800,31 грн. Відповідно до висновку №1741 від 16.08.2019 р., вартість матеріального збитку власника ТЗ «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] складає 82465,64 грн. (а.с.13-30). Позивач [PERSON] поніс додаткові витрати по оплаті послуг оцінювача в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №48 від 16.08.2019 р. (а.с.31). 19.06.2020 р. позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою про сплату різниці між страховим відшкодуванням та фактичним збитком, завданим наслідок ДТП, яку відповідачем було отримано 30.06.2020 р. (а.с.9-11). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України, тобто відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Крім того, згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. №4, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був. Згідно частини 2 статті 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Це також підкреслено пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Це стосується не лише пошкоджень транспортних засобів під час ДТП, а будь якої шкоди, якщо інше не передбачене спеціальними законами або спеціальними нормами законів. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача в якості відшкодування матеріальних збитків різниці між фактичними затратами на ремонт автомобіля та розміром страхового відшкодування, яка становить суму в розмірі 41665 грн. 33 коп. Крім того, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг оцінювача за складання висновку №1741 від 16.08.2019 р. про оцінку матеріального збитку в розмірі 3000 грн., оскільки вони є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, тобто витратами, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права та яких би він не поніс у випадку, якби його право не було порушено відповідачем. Відповідно до п.9 ч.2 ст.16, п.3 ч. 2 ст.23 ЦК України, до Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, а також у відповідності до частини 1 ст.1167, ч.2 ст. 1187, п.1 частини 1 ст. 1188 ЦК України, за якими моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Оскільки, протягом довгого часу позивач був змушений вирішувати питання пов`язані з ремонтом автомобіля, оцінкою збитків, що негативно вплинуло на його повсякденне життя, а тому моральна шкода є частково обґрунтованою та підлягає відшкодуванню в розмірі 3000 гривень. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Також, суд,

Outcome: partial