Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . Крім цього, за цією адресою зареєстровані : донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та його онук [PERSON], [INFO]. З 2006 року відповідачка [PERSON] , яка у вищевказаній квартирі не проживає, так як працює в Китайській народній Республіці, там постійно проживає і в Україну повертатись не має наміру. Наявність реєстрації відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні ним права розпорядження своєю квартирою. У зв*язку з чим, позивач просить суд, визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття її з реєстрації. До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність , на позовних вимогах він наполягає та просить їх задовольнити . До судового засідання від відповідача надійшла заява про розгляд справи в її відсутність з позовними вимогами позивача згодна повністю, просить справу розглянути в її відсутність. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачами докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України цього ж Кодексу. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі - продажу квартири від 07 серпня 2002 року [PERSON], придбав квартиру № 57 загальною площею 49.80 кв.м., яка розташована в будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки ПП « Будинок плюс» від 13 січня 2017 року [PERSON] , як донька позивача, значиться зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] . Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 34 Постанови № 5 від 07.02.2014р. « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав « роз*яснив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є донькою позивача і відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України , член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання [PERSON] втративши право користування квартирою [ADDRESS] ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Разом з тим суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині зняття з реєстрації відповідача - [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: partial