Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Ухвалою суду від 04.06.2020 року було прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження. Ухвалою суду від 20.08.2020 р. прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей виконкому Рівненської міської ради про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подавши до суду заяву від 20.08.2020 року про підтримання своїх позовних вимог про розірвання шлюбу. Проти задоволення зустрічного позову не заперечив. Розгляд справи просив провести за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, у заяві від 19.08.2020 року просила позовну вимогу про розірвання шлюбу та вимогу за зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини задовольнити. Просила розгляд справи провести за її відсутності. Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи заяви сторін, та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що первісний позов та зустрічний позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] виданого 05.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.12.2003 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 12.06.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 06.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини 2статті 114СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3статті 115СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо вимоги за зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , суд зазначає наступне. За правилами, передбаченими ст. ст. 157, 160, 161 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності зі ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. За роз`ясненнями, які містяться в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. За змістом ч. 2 ст. 160 СК України та ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» місце проживання дитини, яка досягла 10 років, крім згоди батьків визначається також і з врахуванням думки та згоди дитини. Враховуючи, що [PERSON] було визнано позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] із матір`ю, то суд рахує, що сторонами за спільною згодою визначено місце проживання дітей. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved