Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що він є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.1995 р., посвідченого нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Ходачинською Н.І., зареєстрованого в Реєстрі за № 2-155. 26.02.2010 р. рішенням Підгайцівської сільської ради № 46/7 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян», йому передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 28.04.2010 р. ним отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №247243 на 0,05га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Вищевказана належна їй земельна ділянка межує з земельною ділянкою якою користується [PERSON] Як йому стало відомо з позовної заяви [PERSON] до нього та доданих до неї матеріалів, у справі № 161/5549/13-ц, провадження № 2/161/2193/13, отриманої ним після 22.04.2013р., тобто після отримання ним ухвали від 22.04.2013 р. про відкриття провадження судді Луцького міськрайонного суду у справі №161/5549/13-ц, [PERSON] 15.11.2010 р. отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №156251, яку мала у своєму користуванні. Як видно з вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, його видано на підставі рішення Підгайцівської сільської ради від 23.12.2005 р. № 24-4. Фактичні обставини вказують на те, що визначені в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 156251 межі земельної ділянки, визначені невірно, в результаті чого порушуються межі належної йому земельної ділянки. Змістом вимог даного позову є визнання незаконним та скасування рішення Підгайцівської сільської ради від 23.12.2005 р. № 24-4 частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS], та визнання недійсним приватної власності на землю серії ЯИ № 156251 від 15.11.2010 р. Належної йому на праві власності земельної ділянки, визначені в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №247243 від 28.04.2010 р. А межі, визначені в оскаржуваному державному акті про право приватної власності на землю серії ЯИ №156251 від 15.11.2010 р. межі земельної ділянки, порушують належні йому межі. Як вбачається з висновку № 8465-8466 судової земельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи № 161/13709/13ц від 26.02.2014 р., з дослідження встановлено порушення меж із накладання земельних ділянок площею 0,05 га, власником якої є [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №247243, та земельної ділянки, площею 0,08 га, власником якої є [PERSON] на підставі державного акту про право власності на землю серії ЯИ №156251. Вважає існування оскаржуваного державного акту про право приватної власності на землю порушує його права на землю. Просить рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 23.12.2005 року № 24-4 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] визнати незаконним та скасувати. Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 165251 виданий [PERSON] виданий на підставі рішення Підгайцівської сільської ради від 23 грудня 2005 року № 24 - 4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який 13 листопада 2010 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011007600414 визнати недійсним. Стягнути з [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що у провадженні Луцького міськрайонного суду перебуває справа за позовом [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Вона є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору пожиттєвого утримання, укладеного між нею та [PERSON] Право власності на зазначене будинковолодіння виникло в 1998 році та підтверджене рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.02.2006 року. Щоб дізнатись, якою земельною ділянкою користувався [PERSON], вона звернулась в Підгайцівську сільську раду. Як вбачається з архівного витягу з рішення сесії Підгайцівської сільської ради Луцького району № 71 від 08.11.1993 року, [PERSON] у приватну .власність передано земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку Наскільки мені відомо, [PERSON] державний акт на право власності на землю не виготовив. Незважаючи на те, що ст. 30 Земельного кодексу України, яка була чинна на момент виникнення у неї права власності на будинок, та ст.120 Земельного кодексу України (2001 року), за нею було закріплено право користування земельною ділянкою в тих межах, що була у користуванні [PERSON], рішенням Підгайцівської сільської ради від 23.12.2005 №24-4 їй передано у власність земельну ділянку площею лише 0,08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,12 га для ведення особистого селянського господарства (всього 0,20 га, а не 0,25 га, які були у користуванні [PERSON]). Своє рішення Підгайцівська сільська рада мотивувала тим, що земельна ділянка під забудову становить 0,12 га, а її розподіл проходить по житловому будинку. Пізніше їй стало відомо, що Підгайцівською сільською радою 26.02.2010 року прийнято рішення № 46/7 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян», яким її сусіду [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,22 га для ведення особистого селянського господарства, куди включено і ті 0,05 га, які забрали у неї. Першим Державний акт на право власності на землю отримав [PERSON] Однак, при його виготовленні допущено грубі порушення закону. Перш за все, при виготовленні технічної документації було змінено межу між їхніми земельними ділянками. Від погодження меж вона відмовилась, оскільки зміщення межі на її половину порушує її право користуватись господарськими будівлями і спорудами, які були збудовані у 60-х роках і які розміщені на відстані приблизно одного метра від паркану. Зміщення межі може призвести до того, що вона не зможе відкрити двері в літню кухню та хлів. Крім того, до літньої кухні понад парканом проведено газ. Також у цьому місці влаштовано водовідведення. Просить суд визнати недійсним і скасувати рішення Підгайцівської сільської ради від 26.02.2010 № 46/7. Визнати недійсними державні акти на право власності на землю серії ЯИ №247243, ЯИ №247244 від 28.04.2010 року, виданий [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача-відповідача в судовому засіданні заявлений первісний позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив первісний позов задовольнити. Зустрічний позов не визнав з підстав, викладених в запереченнях на зустрічну позовну заяву. Просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлений первісний позов не визнала. Просила відмовити в задоволенні первісного позову. Зустрічний позов підтримала з підстав в ньому викладених. Просила зустрічний позов задовольнити. Представник відповідача Підгайцівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про дату,час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений первісний позов підлягає до задоволення, а заявлений зустрічний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів. Відповідно до ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням Підгайцівської сільської ради від 23.12.2005 року № 24-4 було передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,08 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS], що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 156251, який 15 листопада 2010 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011007600414 (а.с. 13, 54). Також встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,05 га, яка надана на підставі рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району від 26 лютого 2010 року № 46/7, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою [ADDRESS], що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 247243, який 29 квітня 2010 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01100760129 (а.с. 56). Також встановлено, що згідно з висновком № 8465-8466 судової земельно-технічної експертизи від 26.02.2014 року встановлено порушення меж та накладення земельної ділянки, площею, 0,08 га, власником якої є [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 156251, площею, 0,05 га, власником якої є [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 247243 (а.с. 13-15). Також даним висновком встановлено, що площа накладення становить 4,0 кв.м. Дане накладення утворилось у зв'язку з неправильним влаштуванням паркану, який проходить зі зміщенням по межі відповідно до виданих державних актів. Також судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою, не надає вільного доступу до земельної ділянки розміром 4,0 кв.м., яка належить йому на праві приватної власності. Таким чином земельна ділянка [PERSON] було отримано державний акт про право власності на землю після отримання державного акту про право власності на землю позивачем. А тому надання [PERSON] у приватну власність частини земельної ділянки, яка на лежить на праві приватної власності позивачу без попереднього її вилучення, є незаконним та суперечить ч. 5 ст. 116 ЗК України. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що Підгайцівською сільською радою рішення про вилучення частини земельної ділянки, наданої [PERSON] не приймалося. А тому рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 23.12.2005 року № 24-4 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині щодо передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] є незаконним. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову в повному об'ємі та відмову в задоволенні зустрічного позову. При цьому судом не приймається до уваги твердження відповідача-позивача [PERSON] про те, що Підгайцівською сільською радою земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] передано двом громадянам у власність і сільська рада створила ситуацію, коли у власність суміжних землекористувачів одночасно передано 0,01 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. Так як сторони по справі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], які набуті ними на законних підставах. Щодо створення Підгайцівською сільською радою ситуації про передачу 0,01 га спірної земельної ділянки, то дана ситуація виявлена після проведеної судової земельно-технічної експертизи і не була відома сільській раді. Також не заслуговує на увагу суду твердження відповідачки-позивачки щодо розподілу земельних ділянок між попередніми власниками, які були встановлені в 1960-х роках. Оскільки [PERSON] набула права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору по життєвого утримання від 16.10.1997 року, а позивач-відповідач набув права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.1995 року. Таким чином у позивача-відповідача виникло перше право власності, ніж у відповідача-позивача. Також не заслуговує на увагу суду твердження відповідача-позивача, що при виготовленні державного акту позивачу-відповідачу було порушено вимоги закону та її право користування господарськими будівлями і спорудами. Оскільки в даному випадку між сторонами виникли суперечки щодо земельних правовідносин, а не з приводу будівель і споруд на земельній ділянці з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і споруд. Також судом не встановлено порушення законодавства при оформленні права власності позивача-відповідача на земельну ділянку, яка надана йому у приватну власність на підставі рішення Підгайцівської сільської ради від 26.02.2010 року № 46/7. Також не заслуговує на увагу суду твердження відповідача-позивача, що існування рішення Підгайцівської сільської ради від 26.02.2010 року № 46/7, державного акту на землю серії ЯИ № 247243 від 28.04.2010 року, який виданий з грубим порушенням чинного законодавства, порушує її право на користування земельною ділянкою, що належить їй на праві приватної власності. Так як дане твердження повністю спростовується письмовими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру. Однак сплачено судовий збір лише за одну позовну вимогу немайновго характеру. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень та стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved