Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Починаючи з квітня 2016 року, проживання батька дитини невідомо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує; не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. З червня 2014 року, за рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти, загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.10.2017 року становить 46 256,00 грн. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовільнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Представник Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, покази свідків, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦК України). За положенням п. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 164 СК України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противиться неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутись за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Судом встановлені наступні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження дитини [NUMBER] від 17.02.2012 р. батьками [PERSON] є мати [PERSON] та батько - [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Галицьким районним судом м. Львова 05.09.2014 року. [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 серпня 2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Суд вирішив стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти в розмірі 1176 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.10.2017 року складає 46 256,00 грн.. Відповідно до цього, Галицьким відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, у виконавчому провадженні ВП № 45141030 винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. 25.10.2017 р., [PERSON], звернулась до Франківської районної адміністрацію щодо висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] У результаті чого отримала висновок № 35-11732 від 22.12.2017 р., згідно якого адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Із психолого-педагогічної довідки та довідки з Львівського дошкільного навчального закладу ясла-садок №79 від 23.10.2017 року вбачається, що вихованням дочки [PERSON], [INFO], займається мати [PERSON], а батька дитини у закладі не бачили, він не відвідував батьківські збори, не приходив на заходи у садок, не цікавиться життям, вихованням дитини. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Відповідно до «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок» схваленої Постановою Верховною Радою України №475-ХІV від 05.03.1999 року, зазначено, що держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16). Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька - це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того, суд при вирішенні справи бере до уваги Європейську Конвенцію «Про здійснення прав дітей», ратифіковану Україною 03.08.2006 р., Конвенцію «Про юрисдикцію, відповідно до якої право, яке признається, виконується та співробітництві стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Суд вважає, що наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач проживає окремо від своєї доньки, яка знаходиться на повному утриманні матері, не відвідує її, не спілкується з нею, не займається її вихованням і піклуванням, не цікавиться життям дитини, не надає будь-якої, у тому числі матеріальної допомоги та не сплачує на користь позивача аліменти на утримання їх дитини, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої [PERSON], [INFO], а тому такий позов слід задовольнити.

Outcome: approved