Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов»язання [PERSON] знести частину збудованого ним паркану, а саме 21, 2м, який знаходиться на частині земельної ділянки площею 0,0043га, яка є приватною власністю позивача. [PERSON], в свою чергу, звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив скасувати рішення Житомирської міської ради від 29.03.2012р. №349 про надання [PERSON] у власність земельної ділянки по вул.Довженка, 40 в м.Житомирі та визнати недійсними Державні акти на право приватної власності на землю серії ЯМ №544176 та ЯМ 544177, видані на ім»я [PERSON] на підставі вказаного вище рішення. [PERSON] помер 22.08.2014, після його смерті спадщину прийняв його онук, [PERSON], якого залучено у якості позивача як правонаступника померлого (том І, а.с. 164). В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю. Представник позивача за зустрічним позовом підтримала позов та просила його задовольнити. У задоволенні первісного позову просила відмовити з тих підстав, що [PERSON] приватизовано частку спірної земельної ділянки більшу, ніж він мав приватизувати як співвласник, а також з підстав невідповідності технічної документації вимогам закону і порядку складення. Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне. Як встановлено в судовому засіданні з матеріалів справи та висновку експерта за результатами проведення земельно технічної експертизи №24/14-25 від 10.06.2014, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку №40 по вул. Довженка у м.Житомирі, розташованого у зоні багатоповерхової забудови. На підставі рішення Житомирської міської ради від 29.03.2012 №349 видано Державні акти на право приватної власності на землю серії ЯМ №544176 та ЯМ №544177 на ім»я [PERSON] [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки вважав, що [PERSON] збудував паркан на належній йому земельній ділянці таким чином, що самовільно зайняв частину земельної ділянки позивача площею 0,0043 га та створив йому перешкоди у користуванні власністю, а також завдав шкоди в розмірі 347,34 грн. Про вказані факти було складено відповідні Акти від 03.08.2012 за №05022 (том І, а.с. 18, 19). Згідно ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами країни. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 27.12.2003 (том І, а.с. 46-47), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.03.2004 (том І, а.с. 48), свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.12.1999 (том І, а.с. 46-47) , реєстраційного напису №51 (том І, а.с. 56), довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» (том І, а.с. 59), розміри ідеальних часток у спільній власності на житлову будівлю складають: - [PERSON] 55/100 ід.часток; - [PERSON] 23/100 ід.часток; - [PERSON] 22/100 ід.часток. Ідеальна частка співвласників житлового будинку №40 по вул.Довженка у м.Житомирі на право користування земельною ділянкою площею 0,0388 га, наданої для будівництва та обслуговування вказаного вище житлового будинку наступна: - [PERSON] 0,0214 га (55/100 ід.часток); - [PERSON] 0, 0089 га (23/100 ід.часток); - [PERSON] 0,0085 га (22/100 ід.часток). Заявою від 26.10.2011 [PERSON] відмовилася від користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0151га, яка знаходиться за адресою: вул.Довженка, 40, м.Житомир, на користь [PERSON] (том І, а.с. 41). Тобто , в користуванні [PERSON], з урахуванням належних йому 89 м.кв. земельної ділянки та 43 м.кв., від яких відмовилася [PERSON], фактично становить 132 м.кв., що на 18 м.кв. перевищує норму його ідеальної частки в землекористуванні. Натомість [PERSON] має право на 214 м.кв. земельної ділянки відповідно до його ідеальної частки співвласника вказаного вище житлового будинку, однак, у його користуванні перебуває 196 м.кв., тобто, не вистачає 18 м.кв. до його норми ідеальної частки. Також встановлено, що угода про використання і розпорядження земельною ділянкою по вул. Довженка, 40, в м.Житомирі, засвідчена приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу [PERSON], підписана лише [PERSON] та [PERSON], [PERSON] своєї згоди на укладення такої угоди не надавав (том І, а.с. 60). Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Норми безоплатної передачі громадянам земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в містах встановлені ст. 121 Земельного кодексу, не більше 0,10 га. Відповідно до ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, ст. 56 Закону України «Про землеустрій», передбачено три випадки безоплатної передачі громадянам земельних ділянок із земель державної або комунальної власності: 1) приватизація земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (п. «а» ч.3 ст. 116, чч.1,2 ст. 118 Земельного кодексу України). В даному випадку громадяни набувають права власності на земельні ділянки за рішенням відповідних органів на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, яка перебуває у користуванні громадянина. Такими технічними матеріалами можуть бути схеми розташування земельної ділянки, план-проект розміщення будівлі, матеріали інвентаризації та БТІ, а документами державний акт на право постійного землекористування, договір оренди земельної ділянки, витяги із земельно-шнурових, реєстрових і погосподарських книг, рішення відповідних органів про надання земельної ділянки в користування, будинкова книга або технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, технічний паспорт на садовий (дачний) будинок. В цьому випадку державні акти на право власності на земельну ділянку виготовляються на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; 2) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій (п. «б» ч.3 ст. 116, чч. 3-5 ст. 118 Земельного кодексу України); 3) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, в порядку, встановленому ч.ч. 6-9 ст. 118 Земельного кодексу України. Вданому випадку громадяни набувають права власності на земельні ділянки за рішенням відповідних органів на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до п.1.13 «Інструкції про порядок складання, видачі , реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі », затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.99 №43, складання державного акту на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об»єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правовстановлювальних документів на ці земельні ділянки проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Крім того, з висновку експерта за результатами проведення земельно технічної експертизи №24/14-25 від 10.06.2014 встановлено, що розроблена «Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, розташовану за адресою м.Житомир, вул.Довженка, 40 площею 0,0151га.» не відповідає вимогам земельного законодавства за складом та правилами оформлення. Таким чином, оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів в їх сукупності встановлено невідповідність розмірів земельних ділянок, які перебувають у власності сторін, розмірам ідеальних часток у спільній власності на житлову будівлю, а також невідповідність технічної документації вимогам земельного законодавства за складом та правилами оформлення, суд приходить до висновку про існування очевидних порушень прав та законних інтересів співвласника будинку [PERSON] при передачі [PERSON] у власність частини земельної ділянки, розташованої за адресою м.Житомир, вул.Довженка, 40. Отже, ці порушені права підлягають захисту та відновленню у судовому порядку, тому суд задовольняє зустрічний позов, скасовує рішення Житомирської міської ради від 29.03.2012р. №349 про надання [PERSON].П. у власність земельної ділянки по вул. Довженка, 40 в м.Житомирі, а також визнає недійсними Державні акти на право приватної власності на землю серії ЯМ №544176 та ЯМ 544177, видані на ім»я [PERSON] на підставі вказаного вище рішення. Також з цих підстав суд відмовляє у задоволенні первісного позову, оскільки при скасуванні рішення міськради та державних актів [PERSON] втрачає статус власника земельної ділянки та право вимоги усунення перешкод у вигляді встановленого [PERSON] паркану.

Outcome: dismissed