Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовом до Стецівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивував тим, що згідно рішення Снятинського районного суду від 21.05.2012р. за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку площею 1,12 га, яка знаходиться в с. Стецева Снятинського району та належала її чоловікові [PERSON], який помер 01.07.2011р.. Після смерті свого чоловіка [PERSON], яка померла 31.01.2013р., не зареєструвала за собою право власності на вищевказану земельну ділянку в органах державної реєстрації. 14.02.2007р. [PERSON] посвідчила заповіт на все належне їй на праві власності майно на користь позивача. Після її смерті позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту серії ІІІ-ІФ № 012222 на право власності на землю, [PERSON] на підставі рішення Стецівської сільської ради від 03.04.2001р. передано у приватну власність земельні ділянки: № 1125 площею 0,86 га, № 3117 площею 0,18 га, № 4932 площею 0,076 га та загальною площею 1,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стецівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1512 від 10.12.2001р.. Із рішення Снятинського районного суду від 21.05.2012р. вбачається, що за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 1,12 га, яка знаходиться в с. Стецева Снятинського району та яка належала її чоловікові [PERSON]. Відповідно до заповіту, посвідченого 14.02.2007р. секретарем Підвисоцької сільської ради, спадкоємцем всього належного на праві власності [PERSON] майна є позивач [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть І-НМ № 162115 [PERSON] померла 31.01.2013р.. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.04.2013р. зареєстровано спадкову справу за № 54332296 після смерті [PERSON]. Постановою Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 23.10.2017р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 01.12.2017р. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом брата померлої [PERSON]. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що [PERSON], на підставі державного акту серії ІІІ-ІФ № 012222 на право приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 1,12 га, яка знаходиться на території Стецівської сільської ради, спадкоємцем якої за заповітом є її брат позивач [PERSON] який у встановлений законом термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а отже є таким, що прийняв спадщину. Інших спадкоємців немає. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на земельні ділянки: № 1125 площею 0,86 га, № 3117 площею 0,18 га, № 4932 площею 0,076 га та загальною площею 1,12 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стецівської сільської ради, на підставі державного акту серії ІІІ-ІФ № 012222 на право приватної власності від 10.12.2001р. На підставі наведеного,

Outcome: approved