Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], який помер 31 серпня 2013 року на земельну ділянку (пай) площею 5,8200 га, кадастровий номер 2325284400:09:001:0018 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], який помер 31 серпня 2013 року на земельну ділянку (пай) площею 5,8201 га, кадастровий номер 2325284400:09:001:0019 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 31 серпня 2013 року помер його батько [PERSON], який за життя склав заповіт, яким заповідав йому, його рідному сину належні йому земельні ділянки, а саме: земельну ділянку (пай) площею 5,82 га., яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 068797, виданого 26 травня 1997 року та на земельну ділянку (пай) площею 5,82 га, яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 010499, виданого 26 травня 1997 року. Також зазначив, що після смерті батька фактично прийняв спадщину, шляхом подання 26 листопада 2013 року до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області заяви про прийняття спадщини за заповітом. Позивач звернувся до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], але у видачі свідоцтва йому було відмовлено, у звязку наявністю виправлень, помилок та порушення форми складання Державних актів на право приватної власності на землю, що не відповідає вимогам діючого законодавства, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1147/02-31 від 17.11.2017 року. В зазначених Державних актах містяться виправлення в прізвищах власників земельних ділянок, [PERSON] та [PERSON] щодо невідповідності перекладу їх прізвищ з російської мови на українську, які в свою чергу не співпадають з прізвищем спадкоємця, [PERSON]. [PERSON] по день смерті 31 серпня 2013 року проживав разом з позивачем та його дружиною за однією адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Таврія вул. Таврійська, 29. В результаті\~наявності виправлень,\~помилок,\~порушення форми\~складання Державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю та\~пов'язаних\~з ними\~розбіжностей у\~прізвищах спадкодавця\~і спадкоємця\~в правовстановлюючих\~документах,\~виникла обставина,\~яка стала\~перешкодою для\~набуття права\~власності на\~земельні ділянки\~(пай)\~в порядку\~спадкування за\~заповітом шляхом\~отримання свідоцтва\~про право\~на спадщину\~в нотаріуса,в звязку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.09.2003 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 264581 від 11 вересня 2003 року, актовий запис про смерть № 21. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 068797 [PERSON] мала у власності земельну ділянку площею 5,82 га на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області для сільськогосподарського використання. Згідно інформації Токмацької районної державної нотаріальної контори від 05.05.2018 року № 482 спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Відповідно до довідки Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 23.11.2017 року № 1259 [PERSON] по день своєї смерті 11.09.2003 року проживала за адресою: [INFO] та разом з нею проживав її чоловік [PERSON]. У відповідності зі ч. 1 ст. 1261 ЦК України [PERSON] відноситься до першої черги спадкоємців після смерті [PERSON]. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] на день її смерті, не подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини, то він вважається таким, що її прийняв. Однак, за життя [PERSON] не оформив право на спадщину після смерті дружини [PERSON] земельну ділянку площею 5,82 га на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області для сільськогосподарського використання 31 серпня 2013 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 267804 від 02 вересня 2013 року, актовий запис про смерть № 177. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 010499 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,82 га на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області для сільськогосподарського використання. За життя [PERSON] склав заповіт від 05.11.2010 року яким заповідав все своє майно позивачу [PERSON]. Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1\~ст.1270 ЦК\~встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у встановлений строк прийняв спадщину, подавши нотаріусу заяву про її прийняття, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Після звернення до державного нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], який помер 31 серпня 2013 року, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку наявністю виправлень, помилок та порушення форми складання Державних актів на право приватної власності на землю, що не відповідає вимогам діючого законодавства та підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1147/02-31 від 17.11.2017 року. Діючим на час внесення виправлень до Державних актів на право приватної власності на землю не передбачено можливості внесення будь-яких виправлень у них. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Сам факт не здійснення державної реєстрації права власності, не може вважатися відсутністю прав на відповідне майно, якщо воно правомірно отримано у власність. В даному випадку, суд вважає, що оскільки земельні ділянки набуті померлим правомірно, то позивач має право отримати їх у власність. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015\~року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в звязку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223 ЦК України,

Outcome: approved