Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до відповідача про визнання угоди дійсною, визнання права власності на спадкове майно. Вимоги мотивовано тим, що 29 листопада 1997 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни нерухомості, зареєстрований Херсонською товарною біржею «ВА-БАНК» за реєстраційним номером № 371, відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] передала квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] , а [PERSON] передала житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] у власність [PERSON] , [PERSON] . Під час укладення вказаного договору між сторонами не було досягнуто згоди про подальше нотаріальне його посвідчення, у зв`язку з тим, що [PERSON] вважала реєстрацію договору на біржі достатнім. На даний час позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на житловий будинок в повному обсязі - зазначена угода не входить до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, що перешкоджає державному реєстратору в її прийняті для внесення даних до реєстру. [INFO] після смерті діда позивача [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначена частка житлового будинку. Спадщину після його смерті прийняли [PERSON] , [PERSON] [INFO] після смерті баби позивача [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частка житлового будинку. [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої, спадщину прийняв шляхом звернення із заявою у встановленому законом порядку. Можливість оформити спадкові права на житловий будинок в нотаріальному порядку відсутня, у зв`язку з тим, що наданий договір міни не посвідчений нотаріально. З цих підстав 10 грудня 2018 року державним нотаріусом Каховської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. За вказаних обставин позивач просив: визнати дійсним договір міни нерухомості від 29 листопада 1997 року, визнати за ним як за спадкоємцем право власності на житловий будинок. Відзив на позов не надходив. В судове засідання позивач, відповідач не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином у встановленому порядку подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідно до змісту указаних заяв, позивач на задоволенні позову наполягав, представник відповідача позов визнав. Судом ухвалено про проведення судового засідання за відсутності учасників справи. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору міни нерухомості, зареєстрованого товарною біржею «ВА-БАНК» за реєстраційним № 371, [PERSON] , [PERSON] передали квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] , а [PERSON] передала житловий будинок за літерою «А», з господарськими спорудами «Б», «В», «Г», «Д», що розташована за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до умов договору, він підлягає реєстрації у БТІ за місцем розташування об`єкта нерухомості, яка була проведена Каховським БТІ. Відповідно до внесеного запису в реєстрову книгу, житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 7, 7 зв.). Конституцією України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України). Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦК України 1963 року, угоди можуть бути укладені у таких формах: усній; письмовій формі (простій чи нотаріальній). Відповідно до ст. 47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод є обов`язковим лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст.48 цього Кодексу. До договору міни застосовуються правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (ст. 242 ЦК України 1963 року). За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК України 1963 року). Згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК Української РСР, 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції від 26 січня 1993 року, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди (ст. 153 ЦК України 1963 року). Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про те, що зміст укладеного договору не суперечить чинному на час його укладення законодавству, істотні умови для договору міни виконані сторонами, зазначений договір зареєстрований в КП «Каховське БТІ», як правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності [PERSON] , [PERSON] на житловий будинок, тому вважає за можливе на підставі ст. 47 ЦК України 1963 року визнати укладений договір міни нерухомості від 29 листопада 1997 року, посвідчений товарною біржею «ВА-БАНК», дійсним. [PERSON] є онуком [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] , вказане підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] , про укладення шлюбу (а.с. 31, 32, 33). 10 грудня 2018 року державним нотаріусом Каховської районної нотаріальної контори Зюзю С.Л. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , що належав його діду [PERSON] , у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору міни (а.с. 26, 26 зворот). Згідно з постановою нотаріуса, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 327/2007. 21 грудня 2007 року з заявою про прийняття спадщини звернулися онук померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] (обов`язкова частка в спадщині). Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 18 квітня 2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). [PERSON] єдиний спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, до складу якої входить не припинене на день смерті спадкодавця право власності на житловий будинок. Таким чином суд вбачає, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті діда, баби шляхом отримання у встановленому порядку свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса за місцем відкриття спадщини через відсутність нотаріального посвідчення договору міни на житловий будинок після смерті спадкодавців. Суд вважає, що порушені через відсутність умов для їх оформлення спадкові права [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на успадкований житловий будинок.

Outcome: approved