Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] . Просить суд виділити у своє користування житлову кімнату площею 13,8 кв.м., що на плані технічного паспорту позначена №4, та балком площею 1 кв.м. Просить суд залишити в користуванні [PERSON] житлову кімнату, площею 14 кв.м., що на плані технічного паспорту позначена під №2, та житлову кімнату, загальною площею 13,8 кв.м., що на плані технічного паспорту позначена під №3. Коридор, кухню ванну і туалет просить суд залишити у спільному користуванні. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності виданого 10.09.1993 року (наказ №562-АБ) Фондом державно-комунального майна міської Рада народних депутатів, у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виникло право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . 30.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування за яким [PERSON] подарував відповідачу 1/3 частину вказаної квартири. 26.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування №541, згідно якого [PERSON] подарувала відповідачу належну їй 1/3 частинку вказаної квартири. Відповідно до укладених договорів, [PERSON] належить 1/3 частка спірної квартири, а [PERSON] 2/3 частки спірної квартири. Позивач зазначає, що сторони не досягли домовленості про порядок володіння та користування квартирою, що є їх спільною частковою власністю.Враховуючи пропорційність належної позивачу частки до житлової площі квартири, а також інтересів усіх співвласників, позивач має право претендувати на отримання у користування кімнату позначену на плані квартири під номером [INFO] , загальною площею 13,8 м.кв. або кімнату, позначену на плані квартири під номером [INFO] , загальною площею 13,8 м.кв. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що доступ до кімнати №3 площею 13.8 м.кв. пролягає через кімнату №2 площею 14 м.кв., тобто через прохідну кімнату, а отже передбачає фактичне користування ще однією кімнатою, що суперечить положенню ч.3 ст.358 ЦК України. Натомість, вхід до кімнати №4, у разі залишення балкону у спільному користуванні сторін, передбачатиме користування іншим співвласником цією кімнатою для доступу до балкону. Враховуючи незначну площу балкону в 1 м.кв., позивач вважає найбільш ефективним способом захисту прав позивача буде надання (виділення) йому у володіння та користування кімнати №4 площею 13,8 кв.м. та балкону загальною площею 1 м.кв. Ухвалою суду від 10.02.2020 року провадження у вищевказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги довірителя повністю. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, від представника відповідача до суду надійшла заява від 26.10.2020 року про відкладення розгляду справи. Представник позивача категорично заперечив проти задоволення клопотання представника про відкладення розгляду справи. Зазначив, що відповідач безпідставно затягує розгляд справи. Разом з тим, представник не зверталася до суду з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, враховуючи, що вона має право представляти інтереси довірителя в режимі відеоконференції. Крім того, представник жодного разу не з`явилася до суду і не висловила також свого твердження з приводу спору, не надала відзиву або будь-яких інших заперечень. З матеріалами справи представник відповідача ознайомилася 28.05.2020 р., про що свідчить відмітка на довідковому листі до справи, та свідчить про достатній час для обгрунтування позиції відповідача і подання її суду. Судом враховано, що за клопотанням цього ж представника відповідача та відповідача розгляд справи уже неодноразово відкладався, а також те, що ордер №047 серія РН-001 підписано між [PERSON] та адвокатським об`єднанням. З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи та іншу дату, на підставі ст. 223 ЦПК України та приходить до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами. З метою дотримання розумних строків розгляду справи, відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглядати справу заочно у відсутності відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечив позивач. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового розгляду була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] , а [PERSON] належить 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Статтями\~4,\~12 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України)\~ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Позивач [PERSON] на підставу своїх вимог зазначає, що сторони не досягнули домовленості про порядок володіння та користування квартирою, що є їх спільною частковою власністю, відповідно позивач позбавлений можливості отримати у володіння та користування тієї частини квартири, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною четвертою\~статті 9 ЖК України\~встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно ч. 1 ст.\~316\~ЦК\~України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідності до частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.368\~ЦК\~України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 358 ЦК України\~визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість між ними. Право на судовий захист виникає у випадку відсутності домовленості між всіма співвласниками, наявності між ними непорозумінь та протиріч, які ускладнюють спільне користування майном, або іншим чином впливають на права та інтереси всіх співвласників. Якщо спірні правовідносини не стосуються розподілу майна в натурі для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Згідно з п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Вpаховуючи хаpактеp планування кваpтиpи, суд вважає, що запpопонований позивачем поpядок коpистування пpимiщеннями спipної кваpтиpи є найбiльш pацiональним та доцiльним i таким, що відповідатиме інтересам сторін. А тому, необхідно встановити поpядок коpистування пpимiщеннями квартири [ADDRESS] , видiливши у користування [PERSON] - житлову кімнату площею 13,8 кв.м., позначену №4 у плані квартири технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , з прилеглим до неї балконом площею 1,0 кв.м.; [PERSON] - житлову кімнату площею 14,0 кв.м. та житлову кімнату площею 13,8 кв.м., позначені №2 та №3 у плані квартири технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] . Кухню площею 6,4 кв.м.; коридор площею 5,1 кв.м.; ванну площею 2,2 кв.м., туалет площею 1,0 кв.м. залишити у спiльному коpистуваннi [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved