Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Медіт-Сервіс», посилаючись на те, що працював на підприємстві, директором якого є [PERSON], на посаді водія з 01.06.2009р., звільнений 22.10.2014 року за ст.38 КЗпП України. При звільненні з позивачем не був проведений розрахунок, не була нарахована та виплачена компенсація за невикористану відпустку, оскільки за період роботи відпустка позивачу не надавалась. Просить суд стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.06.2009року по 22.10.2014 року, визнати дії [PERSON] щодо по не проведення розрахунку при звільненні та ненадання відпустки в період роботи протиправними, постановити окрему ухвалу щодо порушення трудових прав позивача, рішення суду допустити до негайного виконання. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Пояснив, що протягом роботи директором систематично порушувались його трудові права, не надавались відпустки, безпідставно утримувались профспілкові внески, а також протягом 2014 році він переводився на пів-ставки в примусовому порядку. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснив, що в день звільнення позивачу була нарахована компенсація за невикористану відпустку, та позивачу було запропоновано з'явитись за повним розрахунком до кінця робочого дня, оскільки звільнення відбулось в день звернення позивача з відповідною заявою, однак позивач не звернувся за розрахунком, тому компенсація за невикористану відпустку в сумі 5122,25 грн. не виплачена до даного часу. Також заперечив проти порушення трудових прав позивача в період роботи, посилаючись на те, що з заявами про надання відпуски позивач не звертався, про згоду на тимчасове переведення на пів-ставки позивач надав власноручно написані заяві, також за заявою позивача з його зарплати протягом всього періоду роботи утримувались профспілкові внески. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працював водієм в ПП « Медіт-Сервіс» з 01.06.2009р. Наказом № 68 від 22.10.2014 року [PERSON] звільнений з роботи з 22.10.2014року за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі його заяви про звільнення від 22.10.2014р. Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що в день звільнення 22.10.2014р. з позивачем не був повністю проведений розрахунок при звільненні, виплачена заробітна плата за жовтень 2014 року, однак до даного часу не виплачена компенсація за невикористану відпустку в сумі 5 122,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 83 Кодексу Законів про Працю та статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Статтею 6 Закону «Про відпустки» визначено загальну тривалість щорічної відпустки для працівників за відпрацьований робочий рік. Щорічна відпустка не може бути менше, ніж 24 календарних дні. Суд погоджується з розрахунком відповідача компенсації за невикористану відпустку в сумі 5122,25 грн. (а.с.19), оскільки вказаний розрахунок здійснений у відповідності до визначеного постановою КМУ України № 100 від 08.02.1995р. порядку нарахування компенсації за невикористані відпустки, а саме при розрахунку розміру компенсації за невикористану відпустку розрахована середньоденна заробітна плата робітника за розрахунковий період, яка помножена на кількість днів невикористаної відпустки. Протягом розрахункового періоду 12 місяців заробітна плата позивача склала 14020 грн. за період з жовтня 2013 року по вересень 2014 року, згідно з довідкою № 44 від 19.12.2014р., 355 днів - це кількість днів у розрахунковому періоді, обчислена шляхом зменшення 365 днів року на вихідні та неробочі дні, перелік яких наведено у ст.73 Кодексу законів про працю. За період роботи 5 років 4 місяці і 22 дні позивач набув права на 128 днів відпустки, таким чином компенсація за вказані дні невикористаної відпуски складає 14020/355*128=5054,72 грн., індексація вказаної компенсації вкладає 67,53 грн., всього 5122,25 грн. Протягом розгляду справи відповідачем не одноразово пропонувалось позивачу з'явитись для отримання вказаної компенсації, в тому числі письмово 11.12.2014р., однак позивач відмовився отримати компенсації, посилаючись на спір щодо її розміру. Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає компенсація за невикористану відпустку в сумі 5122,25 грн., вказана сума підлягає виплаті після утримання роботодавцем з даної суми податкових та інших обов'язкових платежів до бюджету в передбаченому законом розмірі, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, будь-які виплати працівнику здійснюються після утримання з них роботодавцем податкових та інших обов'язкових платежів до бюджету в передбаченому законом розмірі. В іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за пред'явленим позовом - суб'єкт порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. [PERSON] по справі як фізична особа та суб'єкт цивільних відносин не є належним відповідачем, який має відповідати за даним позовом, оскільки належним відповідачем у цивільній справі за позовом, що виник з трудовин правовідносин є власник або уповноважений ним орган - роботодавець, в даному випадку ПП «Медіт-Сервіс». Керівник може бути притягнутий до відповідальності в порядку регресу власником або уповноваженим ним органом в передбаченому законом порядку. Суд також враховує, що оскільки позивач не звертався до адміністрації з заявами про надання відпусток, відсутні підстави для висновку про порушення його прав шляхом ненадання відпусток в період роботи, оскільки відпустка надається працівнику за його заявою, тобто його власним волевиявленням. Також відповідачем надані суду заяви від імені позивача про відрахування з його заробітної плати членських профвнесків з червня 2009 року, а також про переведення його на пів-ставки в період з 01.04.2014р. по 31.05.2014р., з 01.07.2014р. по 31.08.2014р. Посилання позивача на те, що підпис від його імені в заяві про відрахування профспілкових внесків підроблений, а решта заяв ним написана внаслідок застосування примусу та погроз звільнення з боку директора не підтверджені об'єктивними доказами встановлення даних фактів в порядку кримінально-процесуального законодавства, до правоохоронних органів позивач з приводу вчинення відносно нього протиправних діянь з ознаками злочину не звертався, утримання у нього профспілкових внесків з 2009 року не оспорював. Що стосується не проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні в день звільнення 22.10.2014р., згідно пояснень позивача в судовому засіданні в день звільнення він був присутній на роботі до 15 години, тобто до кінця робочого дня на робочому місці не був, а тому відсутні переконливі докази для висновку щодо відмови відповідача провести виплату йому компенсації в день звільнення. Відповідно до ст.ст.15,30 ЦК України обставини в цивільній справі з'ясовуються на засадах змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Оскільки присуджена позивачу сума компенсації за невикористану відпустку підлягала виплаті в день звільнення та на час розгляду справи є фактично нарахованою, тому рішення суду в частині стягнення компенсації підлягає до негайного виконання. При подачі позову позивач був звільнений від оплати судового збору, тому до стягнення з відповідача підлягає судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved