Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Першої Полтавської нотаріальної контори Корж Т.О. 10.12.1992 року, зареєстрованою в реєстрі № І-8903. В обгрунтування заяви вказував, що при оформленні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] була допущена помилка, а саме в його прізвищі, замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Вказана помилка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. В судове засідання заявник не з`явився, надав заяву, в якій подану заяву про встановлення юридичного факту підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 10 грудня 1992 року між Виконавчим комітетом Полтавської міської ради народних депутатів, в особі [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу квартири номер сто сім , що [ADDRESS] , загальною площею 46,0 кв.м. ( а.с.4-7). Заявник вказує, що у договорі, посвідченому державним нотаріусом Першої Полтавської нотаріальної контори Корж Т.О., який підтверджує право заявника на квартиру, допущені описки, так як у ньому зазначено прізвище покупця - « [PERSON] », тоді ж, як його прізвище пишеться « [PERSON] ». Так згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 11 лютого 1997 року прізвище заявника « [PERSON] ».( а.с.9-10). Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER] , прізвище заявника - « [PERSON] ».( а.с.9). Згідно із положеннями статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, як що: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Також п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Вказаний факт має для заявників юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо.

Outcome: approved