Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що [INFO] померла матір заявника [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на три земельні ділянки, загальною площею 2,67 га, які розташовані на території Новодвірської сільської ради Турійського району. У свідоцтві про смерть спадкодавця ім`я останньої зазначено « [PERSON] », а державний акт на право приватної власності на вищезазначені земельні ділянки виданий на ім`я « [PERSON] ». Вказуючи, що факт належності правовстановлюючих документів, який він просить встановити, є безспірним і необхідний йому для прийняття спадщини після смерті матері, просив встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ВЛ-ТР-1837, виданий 24 квітня 2003 року Турійською районною державною адміністрацією Волинської області, належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявник у судове засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, 12 лютого 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує повністю із викладених у ній підстав, просить її задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а.с. 43, 45). Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 44), 17 січня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] , та просив розглядати справу без його участі (а.с. 27). Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всебічно, повно і об`єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до пункту шостого частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 7) і після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на три земельні ділянки, загальною площею 2,67 га, які розташовані на території Новодвірської сільської ради Турійського району Волинської області (а.с. 10). У державному акті на право приватної власності на землю серії ВЛ-ТР-1837 від 24 квітня 2003 року, виданому Турійською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Турійської районної державної адміністрації № 92 від 8 квітня 2003 року, прізвище, ім`я та по батькові власника трьох земельних ділянок, загальною площею 2,67 га, зазначено як « [PERSON] » (а.с. 11). У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно власником зазначеної у державному акті серії ВЛ-ТР-1837 від 24 квітня 2003 року земельної ділянки вказано [PERSON] (а.с. 15). За життя [PERSON] , як орендодавець, на підставі договору оренди землі № 71/210 від 30 січня 2008 року надавала у платне користування земельну ділянку, належну їй на підставі державного акту серії ВЛ-ТР-1837 від 24 квітня 2003 року (а.с. 17-19). Аналіз змісту вищевказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в них площа, місце розташування та цільове призначення земельних ділянок повністю співпадають, що, в свою чергу, підтверджує їх належність одній особі - спадкодавцю [PERSON] . Крім того, факт належності вищевказаної земельної ділянки спадкодавцю [PERSON] підтверджується довідкою Новодвірської сільської ради Турійського району № 689 від 30 вересня 2019 року (а.с. 10). За життя спадкодавець [PERSON] заповітів не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 34 на звороті). Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 28 жовтня 1965 року та серії [NUMBER] від 28 червня 1967 року заявник та заінтересована особа у цій справі є синами [PERSON] (а.с. 8), та належать до спадкоємців за законом першої черги. Як встановлено під час розгляду справи, заявнику підтвердження факту, що має юридичне значення, необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті матері. Із спадкової справи № 93/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] видно, що заявник 1 жовтня 2019 року у встановлені законом порядку та строки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , інші спадкоємці за законом, зокрема, і заінтересована особа [PERSON] , до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися (а.с. 30-42). За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що написання імені спадкодавця у правовстановлюючому документі не відповідає запису в свідоцтві про її смерть, що унеможливлює використання заявником цих документів для реалізації свого права на спадкування та оформлення права на спадщину після смерті матері, представлені заявником докази на підтвердження правильності написання імені спадкодавця в контексті положень статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України є належними, допустимими та достатніми, встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та її належить задовольнити. Відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved