Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. На підтвердження позовних вимог зазначив, що 17 грудня 2013 року він позичив [PERSON] 52000 гривень зі строком повернення до 15.09.2014 року. На підтвердження отримання грошей відповідач надав власноручно написану розписку. Станом на день звернення до суду відповідач борг не повернув, чим не виконав взятого на себе зобовязання. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 52000 гривень та понесені ним судові витрати по справі. Позивач до суду надіслав заяву, в якій позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позивач в своїй заяві до суду наполягав на задоволенні своїх вимог і просив про постановлення заочного рішення. Дане клопотання позивача суд задовольнив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] 52000 грн. із терміном повернення боргу до 15.09.2014 року, про що власноручно написав розписку, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні. Позивач виконав своє зобовязання належним чином, надавши відповідачеві в борг 17.12.2013 року 52000 грн. Однак, станом на день звернення із позовом та розгляду справи відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, борг в сумі 52000 грн. по розписці від 17.12.2013 року, не повернув. Правовідносини, що виникли між сторонами з договору позики є зобовязальними, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 48, 51, 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 2000 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 520 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved