Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики у розмірі 1396,66 дол.США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення, яка складається з суми позики 1300 дол.США, процентів за користування позикою у розмірі 83,30 дол.США., 3% річних у розмірі 13,36 дол.США. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказував на те, що 30.10.2017 року він позичив відповідачам грошові кошти у сумі 1300 дол.США., які відповідачі зобов`язались повернути до 30.11.2017р., а також сплатити відсотки. У зв`язку з ухиленням відповідачів від повернення грошових коштів та не виконанням умов договору позики, позивач звернувся до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги він підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Раніше в засідання представник позивач підтримав вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачі, повідомлені належним чином за адресою реєстрації місця проживання, що підтверджується підписами в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, однак в судове засідання не з`явилися, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини Як видно з розписки, складеної 30.10.2017 року, [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], взяли у борг у [PERSON] суму у розмірі 1300 (одна тисяча триста) доларів США, які зобов`язались повернути протягом місяця та відсотки. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Нормами ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як визначено нормами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-36цс14. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У строк визначений в розписці та дотеперішнього часу гроші позивачу не повернуто. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. За нормами частин 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.1,2 ст.77 ЦПК України). Згідно з нормами ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Станом на 05.04.2018 р. сума заборгованості позичальників за договором позики, з урахуванням суми позики, процентів за користування позикою, 3% річних, становить 1396 (одна тисяча триста дев`яносто шість) доларів США 66 центів, з яких сума боргу - 1300 доларів США грн., загальна сума процентів, визначених на рівні облікової ставки Національного банку України (з 27.10.2017 р. -13,5%, 15.12.2017 - 14,5 %, з 26.01.2018 р. -16%, з 02.03.2018 р. - 17%) за період з 01.11.2017р. по 05.04.2018 р,. складає 83,30 дол.США ( (1300 дол. США Х13,5%/100%/365 дн.Х45 дн.) + (1300дол. США Х14,5%/100%/365 дн.Х42 дн.)+(1300дол. США Х16%/100%/365 дн.Х34 дн.)+(1300дол. США Х17%/100%/365 дн.Х34 дн.)), та 3% річних за час прострочення сплати грошового зобов`язання - 13,36 дол.США (1300 дол.СШАХ3%/100%/365 дн.Х125 дн.). Від відповідачів відзив на позов не надходив, доводи позивача не спростовані, що вказує на те, що відповідачі підтверджують отримання грошей. Отже, вказана сума в повному обсязі підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів також необхідно стягнути у рівних частинах на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved