Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, обгрунтовуючи його тим, що 31 березня 2003 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається зокрема із земельної ділянки, площею 6,85 га, розташована на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області і належить спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №006777, виданого 29.10.2001 року Червонозорівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (наявні оригінали свідоцтва про право власності та будівництво видане на імя померлої та приватизаційного майнового сертифікату від 27.06.1996 року) прийняв її син [PERSON], який проживав разом зі спадкодавцем на день смерті. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може, через відсутність на імя спадкодавця правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який було втрачено, що підтверджується оголошенням в районній газеті Честь хлібороба. Із зазначених підстав державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що винесла постанову, а тому просить в судовому порядку визнати за ним право власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Представника позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі за обставин викладених в уточненій позовні заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Визнання представником відповідача позову прийняте судом. Суд, заслухавши представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31 березня 2003 року у м. Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №194139, виданого 19 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.6). З копії свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 104777, виданого 13 лютого 2004 року відділом РАЦСу Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області судом встановлено, що позивач [PERSON] доводиться рідним сином померлої 31 березня 2003 року [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,85 га в межах згідно з планом, розташована на території Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належить спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №006777, виданого 29.10.2001 року Червонозорівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області (а.с. 8). Факт належності вказаної земельної ділянки [PERSON] також підтверджується листом начальника Відділу Держгеокадастру у Бобринецькому районі №9-28-99.5-446/15-16 від 23.05.2016 року (а.с. 65). Розділ VII ЦК УРСР в редакції 1963 року та книгою шостою ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України Про нотаріат, підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину. Постановою державного нотаріусу Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] від 16.12.2015 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], померлої 31 березня 2003 року оскільки відсутній правовстановлювальний документ на земельну ділянку, виданий на імя спадкодавця. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №006777, виданого 29.10.2001 року Червонозорівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області на імя [PERSON] втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Честь Хлібороба» №94 (10875) від 19.12.2015 року (а.с.93). Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом УРСР в редакції 1963 року, оскільки спадщина була відкрита до 01.01.2004 року, тому необхідно застосовувати Закон, який був чинний на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею ст. 525 цього кодексу також передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Зміст частини 1 ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно ст.553 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлої 31 березня 2006 року за заявою [PERSON], яка діє в від імені [PERSON] заведена спадкова справа №295-2015 (а.с. 36-55). Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. З інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43644486 від 19.04.2016 року та листа завідуючої Бобринецької державної нотаріальної контори від 20.04.2016 року вбачається, що заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с. 35, 54-55). З довідки Червонозорівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №170 від 21.09.2015 року встановлено, що [PERSON], померла 31.03.2003 року проживала в [INFO]. На час смерті разом з нею проживав без місця реєстрації син [PERSON]. Заповіти від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувалися (а.с.46). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що з 1996 року працювала вчителем в Червнозорівській загальноосвітній школі. У грудні 2010 року була обрана сільським головою. З 2000 року по 2004 рік відвідували сімю [PERSON] у звязку з тим, що діти проживали з батьком та бабусею та сімя перебувала у скрутному матеріальному становищі. У власності [PERSON] був будинок по вул. Шевченка, 1, сарай, погріб. У будинку були меблі (ліжка, гардероб, тощо), телевізор, посуд. Після смерті матері позивач залишився проживати в будинку та користувався предметами домашньої обстановки та вжитку, які знаходились в будинку. Позивач займався похованням померлої [PERSON] та користувався належним їй майном на протязі 5-7 років після смерті останньої. Свідок [PERSON] показала, що працювала в с. Червонозорівка на пошті, розносила пошту та пенсію. Позивач проживав в с. Червонозорівка разом з матірю [PERSON] до смерті останньої. Заходила до приміщення будинку, де бачила меблі (ліжка, гардероб, стільці, тощо). Після смерті матері позивач залишився проживати в будинку по вул. Шевченка, 1 в с. Червонозорівка приблизно до 2007 року, та користувався сараєм, погребом, а також предметами домашньої обстановки та вжитку, які перебували в будинку. Свідок [PERSON] показала, що позивач з 1970 року разом з матірю проживав в [INFO], де залишився проживати після смерті останньої. Після смерті матері позивач займався її поховання, користувався будинком, прилеглою присадибною ділянкою та городом. З показань свідків вбачається, що позивач фактично вступив в управління та володінням спадковим майном після смерті [PERSON], оскільки після смерті останньої користувався належним померлій майном: будинком, прилеглою присадибною ділянкою, городом, сараєм, погребом, меблями (ліжка, гардероб, стільці, тощо), посудом. Крім того у позивача наявні оригінали свідоцтва про право власності на будівництво видане на імя [PERSON] 28.10.1990 року та приватизаційного майнового сертифікату від 27.06.1996 року (94,95). Отже, оскільки законом не передбачалося часткове прийняття спадщини, то слід вважати, що позивач прийняв спадщину після смерті матері, в тому числі і на земельну ділянку (пай) шляхом фактичного вступу в управління і володіння зазначеним спадковим майном. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, померлої 31.03.2003 року та прийняв спадщину відповідно до ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року то він успадкував і право на зазначеному земельну ділянку, а тому за вказаних обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved