Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (скорочено ПАТ «ВіЕйБі Банк») про стягнення грошових коштів, пені. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позові наполягав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Куликов Ю.Ю. у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення на позов, заяв з приводу неявки чи про розгляд справи у його відсутності не надав. На підставі ст.224 ЦПК України зі згоди позивача судом винесена письмова ухвала від 11.06.2014 року про заочний розгляд справи. Згідно позову, 16.10.2012 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу «Строковий» №442917/2012, за яким останній розмістив на вкладному рахунку [NUMBER] вклад в розмірі 200 євро під 9% річних строком до 16.01.2013 року з можливістю пролонгації договору (п.1.7). Також 11.03.2013 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу «З любов'ю, VAB!» №548716/2013, за яким останній розмістив на вкладному рахунку [NUMBER] вклад в розмірі 1230 доларів США під 10,5% річних строком до 11.06.2013 року з можливістю пролонгації договору (п.1.7). За заявами позивача [PERSON] від 21.02.2014 року банк 28.02.2014 року достроково припинив дії вказаних депозитних договорів, відкрив на ім'я позивача поточні рахунки, на які переніс грошові кошти з депозитного рахунку, які на той час складали в гривневому еквіваленті 28337,90 грн. Відповідач відмовляється видати позивачу на руки належні йому гроші готівкою в порушення ст.1075 ЦК України, у зв'язку з чим [PERSON] просить суд стягнути вказану грошову суму з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на його користь. Також, на підставі ст.10 ч.5 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за невиконання своїх обов'язків в розмірі 3% вартості замовлення за кожний день прострочення, а саме в розмірі 21253,25 грн. Згідно письмовим запереченням, ПАТ «ВіЕйБі Банк» підтверджує припинення дії депозитних договорів та перенесення коштів на поточні рахунки, відкриті на ім'я позивача [PERSON] Станом на 04.06.2014 року залишок коштів на поточному рахунку [NUMBER] складає 1237,99 доларів США, на поточному рахунку [NUMBER] - 1177,37 євро. Позов не визнає, посилаючись на Правила відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», з якими ознайомився та погодився позивач, підписуючи Договори; обмеження у видачі готівки в іноземній валюті в еквіваленті до 15000 грн., введені НБУ постановами №245 від 29.04.2014 року та №328 від 30.05.2014 року, а також прийняттям самім ПАТ «ВіЕйБі Банк» рішення про те, що максимальна сума операцій протягом одного дня для рахунків у іноземній валюті зняття готівки в АТМ та касах в еквіваленті 1000 грн. З огляду на вказане просить в позові відмовити. Суд, дослідивши позов та заперечення, надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що 16.10.2012 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу «Строковий» №442917/2012, за яким останній розмістив на вкладному рахунку [NUMBER] вклад в розмірі 200 євро під 9% річних строком до 16.01.2013 року з можливістю пролонгації договору (п.1.7). (а.с.5-6) Також 11.03.2013 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу «З любов'ю, VAB!» №548716/2013, за яким останній розмістив на вкладному рахунку [NUMBER] вклад в розмірі 1230 доларів США під 10,5% річних строком до 11.06.2013 року з можливістю пролонгації договору (п.1.7). (а.с.7-8) За заявами позивача [PERSON] від 21.02.2014 року банк 28.02.2014 року достроково припинив дії вказаних депозитних договорів, відкрив на ім'я позивача поточні рахунки [NUMBER] та [NUMBER], на які переніс грошові кошти з депозитного рахунку (а.с.9-12), що дозволило банку користуватися коштами клієнта безпроцентно на відміну від депозитного договору. Відкриття поточних рахунків банківських рахунків з огляду на заяви (а.с.9-10) та перенесення на нього грошових коштів позивача узгоджується окрім Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», також з положеннями ч.1 ст.1066 ЦК України, згідно якій за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять. Однак відповідачем не враховані всі положення ч.1-3 ст.1066 ЦК України, де зазначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Так ПАТ «ВіЕйБі Банк», ігноруючи вимогу [PERSON], викладену у заявах від 21.02.2014 року, за якою останній бажав отримати всі власні кошти (а.с.9-10), переніс грошові кошті останнього з депозитного рахунку на поточні, але у видачі готівки відмовив. Свої дії відповідач обґрунтовує постановами Правління НБУ №245 від 29.04.2014 року та №328 від 30.05.2014 року з ідентичними назвами «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій». Згідно п.5 постанови Правління НБУ №245 від 29.04.2014 року та п.7 постанови Правління НБУ №328 від 30.05.2014 року, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнта через каси та банкомати в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Однак зазначені нормативно-правові акти не пройшли державну реєстрацію в Мінюсті України, а також суперечать Конституції та Законом України, які мають найвищу юридичну сили ніж підзаконні акти. Так, згідно ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно ст.56 ч.5 Закону України «Про Національний банк України», нормативно-правові акти Нацбанку підлягають обов'язкової реєстрації в Міністерстві юстиції України й набувають чинності відповідно до законодавства України. Згідно Указу Президента України від 03.10.1992 року №493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств і інших органів виконавчої влади», нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчій характер, підлягають державної реєстрації, та набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. Згідно постанови КМУ від 28.12.1992 року №731, міністерства, інші центральні органі виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. Однак постанови Правління НБУ №245 від 29.04.2014 року та п.7 постанови Правління НБУ №328 від 30.05.2014 року, якими керувався відповідач обмежуючі права відповідача на вільне розпорядження власними грошима, не зареєстровані в Мінюсті України. Також слід зазначити, що грошові кошти позивача [PERSON], зараховані на його банківські рахунки, є власністю позивача, якою він відповідно до ст.319 ЦК України має право вільно розпоряджатися, зокрема отримати одночасно всі власні кошти з рахунку, а банк згідно ст.1066 ЦК України не має права його обмежувати в цьому. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.64 Конституції України, права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Таким чином, відповідач ПАТ «ВіЕйБі Банк» безпідставно не виконує розпорядження позивача [PERSON] про видачу йому повної грошової суми з поточних рахунків, залишок якої станом на 04.06.2014 року на поточному рахунку [NUMBER] складає 1237,99 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ (станом на 11.06.2014 року 1долар США = 11,631 грн.) - 14399,06 грн., на поточному рахунку [NUMBER] - 1177,37 євро., що еквівалентно за курсом НБУ (станом на 11.06.2014 року 1євро = 15,756 грн.) - 18550,64 грн., а всього - 32949,70 грн. Зазначену грошову суму в гривневому еквіваленті (згідно позовних вимог) слід стягнути з відповідача на користь позивача, поновивши його порушені права. Вимоги позивача про відшкодування пені на підставі положень ст.10 ч.5 Закону України «Про захист прав споживачів» пред'явлені необґрунтовано, оскільки до даних правовідносин не застосовуються. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 329,50 грн.

Outcome: partial