Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому договору дарування від 14.06.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної кнтори [PERSON] за реєстровим №2978 та реєстраційного посвідчення, виданого [PERSON] обласним бюро технічної інвентаризації серії КММ №010011 від 21.01.1998 року, в яких його прізвище зазначене «Кобілев». В обґрунтування своєї заяви зазначає, що у даному договорі та реєстраційному посвідченні помилково було зазначено його прізвище «Кобілев», хоча згідно паспортних даних його прізвище «Кобілєв». З огляду на це, просить суд встановити факт належності йому вказаних правовстановлюючих документів, оскільки це породжує для нього певні юридичні наслідки щодо володіння і розпорядження майном. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не направила в суд свого представника, при цьому до суду подано заяву за підписом завідуючої нотконтори, в якій вона просить проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.ч. 1, 2 \~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст.\~256,\~257 ЦПК України, п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ №374086 від 17.12.1983 року заявник народився 24.10.1968 року і в такому його прізвище вказано «Кобілєв», його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Із даних паспорта громадянина України серії КС №975482, виданого Залізничним РВ УМВС України в Львівській області від 07.09.2013 року (а.с.6), [PERSON] [INFO]. Із договору дарування від 14.06.1996 року вбачається, що [PERSON] прийняв в дар від [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Як вбачається із реєстраційного посвідчення серії КММ №010011 від 21.01.1998 року, виданого [PERSON] бюро технічної інвентаризації квартира [ADDRESS] на праві особистої власності на підставі договору дарування від 14.06.1996 року зареєстрована за [PERSON] (а.с.4). Згідно пояснень заявника, у вказаних договорі дарування та реєстраційному посвідченні були допущені помилки при написанні його прізвища, а встановлення заявленого факту необхідне для розпорядження квартирою по вул.Яворницького, 9/24 у м.Львові. Таким чином, аналіз наведених доказів дає підстави для висновку про те, що заявник [PERSON] і [PERSON], який значиться у договорі дарування від 14.06.1996 року та реєстраційному посвідченні серії КММ №010011 від 21.01.1998 року, є однією і тією ж особою, а при оформлення таких документів допущено помилку, яку неможливо виправити в позасудовому порядку. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що факт належності [PERSON] договору дарування від 14.06.1996 року та реєстраційного посвідчення серії КММ №010011 від 21.01.1998 року, виданого [PERSON] бюро технічної інвентаризації, є доведеним, а тому є достатньо підстав\~ для задоволення заяви, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Outcome: approved