Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на домоволодіння: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою вул. Чкалова, 45, с. Зіньків Віньковецького району Хмельницької області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. В обґрунтування позову вказував, що 26 вересня 2013 року померла його мати [PERSON], яка на день смерті проживала у шлюбі із [PERSON], тобто його батьком, який за життя спадщину після смерті дружини не оформив та помер 17.07.2014 року. Після смерті обох батьків залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями в с. Зіньків вул. Чкалова, будинок 45, Віньковецького району Хмельницької області, що розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,03 га; земельні ділянки, площею 0,9689 га, яка знаходиться на території Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на праві Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 004910, виданого відділом земельних ресурсів у Віньковецькому районі Віньковецької райдержадміністрації Хмельницької області 10.12.2008 року, кадастровий номер 6820683500:03:004:0002, та площею 0,9588 га, яка знаходиться на території Зіньківської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на праві Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 004909, виданого відділом земельних ресурсів у Віньковецькому районі Віньковецької райдержадміністрації Хмельницької області 10.12.2008 року, кадастровий номер 6820683500:03:004:0001. Інші спадкоємці першої черги за законом, крім позивача, після смерті Box [PERSON] та Box [PERSON] відсутні. Після смерті батька [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у звязку із пропущенням ним шестимісячного терміну для прийняття спадщини, а тому в лютому 2015 року він звернувся до Віньковецького районного суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Віньковецького районного суду від 23.02.2015 року йому було визначено додатковий строк для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті Box [PERSON], померлого 17.07.2014 року, протягом трьох місяців після набрання рішенням чинності. Після цього Box В.В. звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька з наміром оформити право на спадкове майно: земельні ділянки, площею 0,9689 га, та площею 0,9588 га; житловий будинок з надвірними будівлями (домоволодіння), яке знаходиться за адресою: село Зіньків. вулиця Чкалова, будинок 45, Віньковецького району, Хмельницької області. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,9689 га, та на земельну ділянку, площею 0,9588 га. Однак в оформленні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями (домоволодіння), яке знаходиться за адресою: село Зіньків, вулиця Чкалова, будинок 45, Віньковецького району, Хмельницької області приватним нотаріусом Віньковецького нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] позивачу було відмовлено в звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене майно. Оскільки спадковий житловий будинок побудований у 1952 році, під час дії ЦК Української PCP в редакції 1963 року, діючим на той час законодавством не було передбачено реєстрацію житлових будинків. Документом, що підтверджував право власності на будинок, являлась Погосподарська книга сільської ради. Згідно положень ст. ст. 100, 101 ЦК УРСР (який діяв на той час) в редакції 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 «Особиста власність» цього ж Кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією. Відповідно до п. 4 ч. 2 п.п. 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР». затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1996 року (що була чинна до 13 грудня 1995 року), державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. Житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: село Зіньків, вулиця Чкалова, будинок 45, Віньковецького району, Хмельницької області відповідно до довідки Зініківської сільської ради Віньковецького району, Хмельницької області № 137 від 09.02.2015 року з Погосподарської книги особовий рахунок № 0570-1 рахувався за Box [PERSON], матірю позивача. На час смерті Box [PERSON] та відкриття спадщини батько позивача Box [PERSON] проживав разом із Box [PERSON], тому вважається таким, що прийняв спадок після її смерті, що підтверджується довідкою № 109 від 28.01.2015 року, виданою Зіньківською сільською радою Віньковецького району Хмельницької області. За життя батько позивача право на спадщину після смерті дружини в нотаріуса не оформив. Позивач до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті матері не звертався. Тому у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок з надвірними будівлями (домоволодіння), яке знаходиться за адресою: село Зіньків, вулиця Чкалова, будинок 45, Віньковецького району, Хмельницької області, що унеможливлює реалізацію його спадкових прав, і це право підлягає захисту в судовому порядку. У судове засідання 06.07.2015 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Зіньківської сільської ради у суд на розгляд справи також не зявився, надав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав та просив справу розглянути без представника сільської ради. За відсутності сторін справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що представник відповідача визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 26 вересня 2013 року в с. Зіньків Віньковецького району Хмельницької області померла [PERSON], яка була власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Зіньків, по вул. Чкалова, 45, 1952 року побудови; земельної ділянки площею 0,30 га; земельної ділянки площею 0,9588 га. На вказане майно після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину прийняв чоловік померлої [PERSON], оскільки на день смерті [PERSON] він був зареєстрований та проживав разом із нею на одному погосподарському номері, однак нотаріально спадщину не оформив та 17 липня 2014 року помер в смт. Віньківці. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за законом, спадщину прийняв, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме: земельну ділянку площею 0,9588 га та площею 0,9689 га. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 219094; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 234509; свідоцтвом про народження серії VІІ-УР № 0653683, згідно якого батьком [PERSON] є [PERSON]; довідкою Зіньківської сільської ради № 137 від 09.02.2015 року, із якої слідує, що згідно запису в погосподарській книзі № 6 Зіньківської сільської ради за 2011 2015 роки, особовий рахунок 0570-1 за померлою [PERSON] рахується житловий будинок, що знаходиться в с. Зіньків, по вул. Чкалова, 45, 1952 року побудови; довідкою Зіньківської сільської ради № 359 від 28.04.2015 року, згідно якої біля житлового будинку в с. Зіньків, по вул. Чкалова, 45, рахується земельна ділянка площею 0,30 га, в тому числі 0,03 га під будівлями та 0,27 га сільськогосподарські угіддя; матеріалами спадкової справи № 52-2015, заведеної після смерті [PERSON] за заявою [PERSON], наданої приватним нотаріусом [PERSON] на запит суду. Відповідно до оцінювального акта Віньковецького малого районного комунального підприємства «Інвентарбюро» від 27.03.2015 року вартість домоволодіння в с. Зіньків по вул. Чкалова, 45, яке складається із житлового будинку, літньої кухні-сарай, веранди, погріба становить 23893 гривень. Згідно ст. 1216 \~ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1217 та ст. 1218 ЦК України). Як встановлено судом, позивач є сином спадкодавця [PERSON], у визначений рішенням суду додатковий строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та за його заявою відкрита спадкова справа. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Таким чином, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька, переоформив на своє імя частину спадкового майна, однак у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в повному обсязі. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2015 року, приватним нотаріусом Віньковецького районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями (домоволодіння) в с. Зіньків по вул. Чкалова, 45, який належав [PERSON], який помер 17.07.2014 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначене майно. Згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право на вказане нерухоме майно відповідно до закону, однак не переоформив на своє імя спадщину після смерті дружини [PERSON], у звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, встановивши, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON], та зокрема житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Зіньків по вул. Чкалова, 45, за законом, спадщину прийняв у встановленому законом порядку, та враховуючи, що він позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, ніж як через суд, суд вважає необхідним визнати за ним право власності на спадкове майно. Визнання права власності за позивачем на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved