Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення зі СТОВ «Надія» заборгованості по орендній платі за землю в сумі 1688,83 грн., витрат на технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 600 грн., та судових витрат в сумі 487,20 грн. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області на підставі державного акту на право власності серії ХР №059172, виданого Кегичівською районною державною адміністрацією 01.11.2002 р. Відповідно до договору від 10.01.2006 року, зареєстрованому Кегичівським відділом ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах 05.06.2007р. за №040769600266, цією земельною ділянкою на правах оренди користувався відповідач. Вважаючи, що строк дії договору закінчується 06.06.2014р., позивач 18.03.2014р. подав відповідачеві заяву про те, що надалі він не має наміру продовжувати договірні відносини, просив повернути цю ділянку одразу ж після закінчення цього терміну. Зазначена заява зареєстрована відповідачем 18.03.2014 року за вх. № 44. Рішення позивача щодо небажання укладати новий договір оренди відповідач сприйняв неоднозначно, останнім в усній формі було повідомлено, що СТОВ «Надія» буде користуватися земельною ділянкою до закінчення строку дії договору. Позивач вимушений був чекати названої дати, внаслідок чого не встиг нічого засіяти на своїй земельній ділянці. Після спливу зазначеного строку, відповідач не виконав свої зобовязання за договором щодо виплати орендної плати за 5 місяців 2014 року в сумі 1198,75 грн., з такого розрахунку: (143849,82 грн. х 2%)/12 х 5, де 143849,82 грн. = нормативна грошова оцінка земельної ділянки; 2% - розмір орендної плати згідно з договором; 12 кількість місяців у році; 5 кількість місяців оренди у 2014р. Крім того, позивач вважає, що відповідач також заборгував йому три проценти річних від простроченої суми в сумі 18,76 грн., та інфляційні втрати за весь період прострочення виплати орендної плати в сумі 348,88 грн. Загальна заборгованість станом на 01.09.2015р. склала 1688,83 грн., ця сума є предметом позовних вимог. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Також, для подання позову йому необхідно було виготовити технічну документацію про нормативну грошову оцінку землі, вартість якої склала 600 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Представником відповідача СТОВ «Надія» подано зустрічний позов, у заяві про це він просив визнати незаконними дії [PERSON] по перешкоджанню у використанні у 2014 році зазначеної земельної ділянки, на підставі укладеного між ними договору оренди, та стягнути з позивача збитки в сумі 9522,06 грн. і судові витрати. Ухвалою від 08.12.2015 року зустрічний позов залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України. Викладаючи свою думку щодо обставин справи, представник СТОВ «Надія» у своїй заяві зазначив, що право оренди виникає після укладання договору та його державної реєстрації. Він звернув увагу, що [PERSON] не надав пропозицій щодо встановлення у договорі більш конкретної календарної дати закінчення строку його дії, ніж та, що наведена в п.3.1 цієї угоди. Вважає, що строк дії договору обчислюється календарними роками, і кінцевою датою його чинності є закінчення 2014 року. Як на його думку, це підтверджується також пунктом 4.3 договору, відповідно до якого , орендна плата вноситься до 20 числа останнього у звітному році місяця, тобто у грудні 2014р. Водночас, пунктом 8.2 договору передбачений обовязок орендодавця не вчиняти дії, що перешкоджали б орендареві користуватися земельною ділянкою. На зазначеній земельній ділянці СТОВ «Надія» у 2014р. вирощувала кукурудзу. Проте, ця кукурудза позивачем була скошена, чим завдано збитки в сумі 9522,06 грн., що підтверджується відповідним актом обстеження земельної ділянки від 03.07.2014 року №5, та розрахунком. Таким чином, наявність вказаних збитків та неотримання цим підприємством доходів від оренди землі внаслідок, як на думку представника СТОВ «Надія», неправомірних дій [PERSON], унеможливлюють сплату йому будь-якої орендної плати. У судовому засіданні позивач та його представник позов повністю підтримали, викладені у позовній заяві обставини підтвердили. Вважають початком строку дії договору дату його державної реєстрації, а закінченням - 06.06.2014 року. Позивач пояснив, що до закінчення цієї дати, 18.03.2014 року, він письмово звертався до відповідача з повідомленням про відсутність наміру продовжувати з ним договірні відносини. Після закінчення цього строку, виділив землю в натурі (на місцевості). Виявив, що на його ділянці у квітні 2014р. засіяна кукурудза, яка ще не досягла зрілості. Так як він мав намір обробляти земельну ділянку самостійно, наприкінці червня 2014 року, він передискував посіви, з метою звільнення належної йому земельної ділянки. Про здійснення землевпорядних робіт з виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки письмово повідомляв позивача заздалегідь. Відповідачем, у свою чергу, 07.07.2014 було подано позов до Кегичівського районного суду Харківської області про визнання дій позивача незаконними та визнання землевпорядної документації по винесенню меж в натурі (на місцевості) недійсною, але, за клопотанням СТОВ «Надія» позов було залишено без розгляду. Представник відповідача, прибувши у судове засідання на початку судового розгляду, до суду тричі не зявився і усних пояснень не надав. У звязку з цим, за клопотанням сторони позивача, судовий розгляд продовжено без його участі. Судом врахована позиція відповідача, яка викладена представником цієї сторони у його письмовій заяві. Судом розглянуті усі клопотання сторін. Так, представником позивача, на підтвердження обізнаності відповідача про проведення роботи по виділенню земельної ділянки в натурі, надані матеріали попередньої судової справи №624/564/14-ц за позовом СТОВ «Надія» до [PERSON] про визнання незаконними його дій та землевпорядної документації по виділенню в натурі меж земельної ділянки. Ці документи долучені до матеріалів справи. Судом задоволено клопотання представника відповідача про виклик позивача, за яким [PERSON] зявився у судове засідання і дав пояснення. На задоволення клопотання представника відповідача, з ВКПФ «Істок» (директор [PERSON]В) та ПП «Регіонземпроект» (директор [PERSON]В.) судом витребувано інформації щодо проведення замовлених позивачем робіт по виділенню в натурі меж земельної ділянки та виготовленню технічної документації про її оцінку. Враховуючи думки обох сторін, наявність наданої інформації, незявлення у судове засідання представника відповідача, допит згаданих вище посадових осіб визнано недоцільним. Судом прийняті копії усіх документів, наданих представником відповідача щодо обстеження земельної ділянки, розрахунку втрат СТОВ «Надія» та інші. У судовому засіданні дослідженні усі докази, надані обома сторонами, в т.ч. копії державного акту на землю, договору оренди землі від 10.01.2006 р № 76, розрахунки заборгованості по орендній платі (з одного боку) та втрат СТОВ «Надія» (з другого), листа позивача від 18.03.2015 року про відсутність наміру продовжувати договірні відносини (з відміткою про його отримання та відповідною резолюцією відповідача), повідомлення позивача про проведення землевпорядних робіт 25.06.2014 року, договору на виготовлення нормативної грошової оцінки землі, технічного звіту про винесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), документів попередньої судової справи, лист ПП «Регіонземпроекту» від 25.11.2015 року №262 про надання запитуваної інформації, акту СТОВ «Надія» про обстеження земельної ділянки від 03.07.2014р. тощо. При вирішенні позову, суд виходить з того, що згідно зі ст. ст.10 і 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Заслухавши пояснення, дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною 2 статті 125 ЗК України передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації. Конкретна дата закінчення строку оренди у договорі не визначена. Суд виходить з того, що визначальною для початку строку дії договору є дата його укладення. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Такий висновок повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду України (постанови від 18.12.2013р.-справа №6-127цс13), від 19.02.2014р.-справа № 6-162ц13), яка згідно ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Отже, відповідно до ст.253 ЦК України, строк дії даного договору розпочався з наступного дня після його укладення, і припинився після спливу встановленого договором строку (7 років). Тому, твердження відповідача про правомірність оренди ним земельної ділянки у 2014 році є помилковим. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення заборгованості, суд виходить з наступного: Як вбачається з аналізу положень ст.ст.287,288 Податкового кодексу України, ст.21 Закону «Про оренду землі», за відсутністю у користувача земельної ділянки документів, визначених у ст.126 Земельного кодексу України, які засвідчують право на земельну ділянку у встановленому законом порядку, такий користувач здійснює фактичне користування з зобовязанням сплатити за період користування податку на землю. Щодо плати під час дії договору оренди, у ст.21 згаданого Закону встановлено, що орендна плата за землю це платіж, що орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін, обчислення її розміру здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. На підставі пунктів 4.1, 4.2, 4.3 договору оренди землі від 05.06.2007р. СТОВ «Надія» зобовязувалось сплачувати [PERSON] орендну плату у грошовій формі у розмірі 2% від нормативної грошової оцінки землі, з урахуванням індексу інфляції, до 20 числа останнього у звітному році місяця. Позивачем зазначено, що 18.03.2014р. ним було письмово попереджено СТОВ «Надія» про відсутність наміру продовжувати з ним договірні відносини відносно належної йому земельної ділянки, в звязку з чим просив повернути. Представник СТОВ «Надія» усно повідомив [PERSON] про те, що земельна ділянка перебуватиме в оренді до 06.06.2014 р., внаслідок чого позивач був вимушений чекати закінчення цього строку, тому не встиг нічого посіяти на своїй земельній ділянці. Фактично, земельна ділянка перебувала у користуванні СТОВ «Надія» до 06.06.2014р., ця обставина відповідачем не спростована. За вказаний період цього року, тобто, за 5 місяців 2014р., плата за користування земельною ділянкою СТОВ «Надія» не сплачувалась. При визначенні періоду та розміру стягуваної плати, суд керується ч.1 ст.11 ЦПК України і вирішує це питання у межах заявлених позовних вимог. Згідно зі складеним позивачем розрахунком, заборгованість складає 1198,75 грн. (143849,82 грн. х 2%)/12 х 5, де 143849,82 грн. = нормативна грошова оцінка земельної ділянки; 2% - розмір орендної плати згідно з договором; 12 кількість місяців у році; 5 кількість місяців 2014р. Крім того, три проценти річних від простроченої суми в сумі 18,76 грн., та інфляційні втрати за весь період прострочення виплати орендної плати в сумі 348,88 грн. Загальна заборгованість - 1688,83 грн. Викладені у розрахунку відомості обґрунтовані, відповідачем не спростовані, і є такими, що можуть бути покладені в основу визначення розміру заборгованості, оскільки, ці кошти позивачу не сплачені. Судом розглянуто усі доводи на заперечення позову. Так, відповідачем повідомлено, що позивач не заявив про відмову від отримання плати за землю за 2014р. Встановлено, що питання про продовження дії договору у встановленому законом порядку фактично не порушувалось і юридично не вирішувалось. Тому, фактичне виконання чи невиконання сторонами зобов'язань після закінчення дії правочину, не мають значення для визнання його продовженим. Посилання відповідача на те, що строк дії договору оренди землі розпочинається з дати його державної реєстрації, суд вважає помилковим з мотивів, які викладені вище. Отже, термін дії договору оренди землі у даній справі припинений після закінчення встановленого у ньому строку, який розпочинається після укладення (що мало місце 10.01.2006 р.), а не з моменту державної реєстрації цього договору, що також відповідає практиці Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 25.03.2015р, ЄДРСР № 43357273). З тих же підстав суд вважає помилковим твердження про те, що у разі обчислення строку дії даного договору роками, до нього має включатись повністю 2014 рік. За тих же обставин, посилання на відсутність пропозицій орендодавця щодо встановлення у договорі конкретної календарної дати закінчення договору, не надає орендареві права на користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. При вирішенні питання про стягнення з відповідача інших витрат за вчинення дій, необхідних для розгляду справи, а саме, на виконання роботи з оформлення технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, суд вважає, що вона стягненню не підлягає, і при цьому виходить з наступного: Згідно зі ст.5 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні,спадкуванні, у випадках спадкування, дарування, орендної плати, втрат, розміщення, при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель, в інших випадках при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них - цей перелік не є вичерпним. За змістом ст.18 цього Закону, така оцінка дійсна протягом семи років. Таким чином, результати оцінки мають багатоцільове та багаторазове призначення, тривалий період дії, можуть використовуватись за волевиявленням землевласника, згідно з його потребами. У даному випадку, робота по виконанню такої оцінки виконана згідно з договором між власником земельної ділянки (замовник) та ПП «Регіонземпроект» (виконавець) від 18.03.2015р., без зазначення мети, та після закінчення дії договору оренди земельної ділянки. Фактично, цю оцінку позивачем дійсно використано для розрахунку заборгованості при заявленні даного позову. Проте, враховуючи сукупність усіх зазначених вище обставин, витрати землевласника на оцінку своєї земельної ділянки не можуть повязуватись виключно тільки з цим разовим випадком у даній справі. Тому, ці витрати не можуть бути віднесені на рахунок даного відповідача, дана вимога позивача задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: partial