Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства. Позов мотивований тим, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . 14 жовтня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2017 року було розірвано. У січні 2020 року під час розгляду справи про стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] йому стало відомо, що відповідач [INFO] народила сина [PERSON] , а [INFO] - дочку [PERSON] , і батьком дітей записала його. Вказуючи, що з початку 2016 року він подружніх стосунків зі [PERSON] не підтримував, а реєстрація народження дітей: [PERSON] та [PERSON] , була проведена без його відома, просив виключити запис про нього як батька з актового запису за № 1 від 3 лютого 2017 року про народження [PERSON] та з актового запису за № 14 від 11 червня 2018 року про народження [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 39, 40), 26 січня 2021 року подали до суду заяву, в якій вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи, просять позов задовольнити і розглядати справу за їхньої відсутності (а.с. 60). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 44), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з частинами першою та другою статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до частини першої статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (частини друга та третя статті 136 СК України). За змістом наведених норм матеріального права предметом доказування у справах про виключення запису про особу як батька з актового запису про народження дитини є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною та лише за умови доведення зазначеної обставини суд може ухвалити рішення про задоволення такого позову і виключити оспорені відомості з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що 14 жовтня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2017 року, що набрало законної сили, розірвано (а. с. 13). Ще до укладення шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а. с. 10), на якого з позивача стягуються аліменти згідно з рішенням Турійського районного суду Волинської області від 30 січня 2020 року (а. с. 19-20). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 6 листопада 2020 року Володимир-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), видно, що [PERSON] народився 7 січня 2017 року, про що в книзі реєстрації народжень виконавчим комітетом Галинівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області 3 лютого 2017 року зроблено актовий запис № 1. Батьками дитини зазначено позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] (а. с. 11). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 6 листопада 2020 року Володимир-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), підтверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень виконавчим комітетом Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області 11 червня 2018 року зроблено актовий запис № 14. Батьками дитини зазначено позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] (а. с. 12). Наведені обставини також підтверджуються повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дітей [PERSON] , та [PERSON] (а. с. 40-52). Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилався на те, що про народження відповідачем вказаних вище дітей та зазначення його батьком цих дітей, йому стало відомо під час розгляду в січні 2020 року Турійським районним судом Волинської області справи про стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] . Разом із тим, позивач вказував, що подружні відносини між сторонами фактично припинилися ще на початку 2016 року, а 10 серпня 2018 року він одружився із [PERSON] (а. с. 14). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що відповідач, достовірно знаючи про розгляд цієї справи, без поважних причин у судове засідання не з`явилася, відзив на позов із запереченнями щодо нього не подавала, то суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і виключення запису про позивача як батька з актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони народилися більш як через рік після фактичного припинення між сторонами будь-яких, зокрема, і подружніх відносин, як чоловіка та жінки. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 9 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. За змістом частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви фізичною особою немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 0,4 відсотка прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що позивач як особа з інвалідністю ІІ групи (а. с. 8, 9) був звільнений від сплати судового збору за подання позову, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 1681 гривня 60 копійок (2 вимоги немайнового характеру * 840 грн 80 коп. = 1681 грн 60 коп.). На підставі викладеного, статей 121, 122, 136 СК України та

Outcome: approved