Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду і просить визнати незаконним та безпідставним звільнення [PERSON] з посади завідуючого гуртожитком ДВНЗ «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу»; скасувати Наказ про припинення трудового договору з [PERSON] від 30.07.2015 року №59-К; зобовязати Державний вищий навчальний заклад «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу» поновити [PERSON] на посаді завідуючого гуртожитком Державний вищий навчальний заклад «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу»; стягнути з Державного вищого навчального закладу «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Державного вищого навчального закладу «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень. При цьому позивач посилається на те, що наказом від 28.02.2014 року №19-к [PERSON] прийнято на посаду завідувача гуртожитком ДВНЗ «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу». 30.05.2015 року наказом 59-к [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України, у звязку з втратою довіри, підставою чого став акт №1 від 15.07.2015 року «Про нещасний випадок невиробничого характеру». Згідно обставин, викладених у вказаному акті, 07.07.2015 року студентка другого курсу спеціальності «Готельне обслуговування» перебуваючи в компанії іншого студента коледжу, за невстановлених обставин випала з вікна кімнати № 57 4-го поверху. Обставини, що передували її падінню наразі встановлюються органами внутрішніх справ у встановленому порядку. При цьому, наказом від 01.07.2015 року №103 всі студенти, що проживали у гуртожитку, мали бути виселені з нього у звязку із закінченням навчального року. Однак, згідно п.4.2. Положення про гуртожиток ДВНЗ «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу», при завершенні навчального року, студенти, які проживали в гуртожитку, залишають його в 2-денний термін з дати відповідного наказу, тобто останнім днем проживання фактично встановлено 03.07.2015 року. При цьому, [PERSON] з 02.07.2015 року по 10.07.2015 року включно знаходився на лікарняному (листок непрацездатності серія АГЕ № 402818), а з 13.07.2015 року по 31.07.2015 року був відсутній на роботі у звязку з проходженням військово-лікарської комісії Приморського райвоєнкомату для прийняття на подальшу військову службу до ЗСУ на виконання Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», а з 31.07.2015 року призваний на військову службу. Ці факти, як вважає позивач дають підставу вважати наказ про його звільнення незаконним з усіма, передбаченими законом, наслідками. Крім того, позивач вважає, що дії керівництва коледжу спричинили йому моральні страждання, які [PERSON] оцінює в 5000,00 гривень. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наступне. 07.07.2015 року у гуртожитку коледжу (м. Одеса, вул. Терешкової, 19) відбувся несмертельний нещасний випадок невиробничого характеру з студенткою [PERSON], [INFO], а саме падіння з вікна четвертого поверху. Наказом директора коледжу від 07.07.2015 року №52 створено комісію зі службового розслідування даного випадку. Згідно висновків комісії (акт №1 від 15.07.2015 року про нещасний випадок невиробничого характеру) безпосередньою передумовою нещасного випадку стали протиправні винні дії завідувача гуртожитком [PERSON], який у порушення встановленого порядку, свідомо допустив безпідставне проживання [PERSON] та деяких інших студентів у гуртожитку після відселення всіх студентів по завершенню навчального року наказом від 01.07.2015 року №103, за що отримав оплату проживання від студентів, яку не вніс в касу гуртожитку. Вказані дії [PERSON]В, дали підставу адміністрації коледжу для втрати до нього довіри. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вважає позов [PERSON] частково обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Наказом від 28.02.2014 року №19-к [PERSON] прийнято на посаду завідувача гуртожитком ДВНЗ «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу». Наказом від 02.03.2015 року №11-к [PERSON] продовжено строк дії контракту до 03.02.2016 року. 30.05.2015 року наказом 59-к [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України, у звязку з втратою довіри, підставою чого став акт №1 від 15.07.2015 року «Про нещасний випадок невиробничого характеру». Цей наказ позивач вважає незаконним та просить скасувати, поновити його на зазначеній посаді, стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу та суму моральної шкоди. Судом встановлено, що 07.07.2015 року у гуртожитку коледжу (м. Одеса, вул. Терешкової, 19) відбувся несмертельний нещасний випадок невиробничого характеру з студенткою [PERSON], [INFO], а саме падіння з вікна четвертого поверху. Наказом директора коледжу від 07.07.2015 року №52 створено комісію зі службового розслідування даного випадку. Згідно висновків комісії (акт №1 від 15.07.2015 року про нещасний випадок невиробничого характеру) безпосередньою передумовою нещасного випадку стали протиправні винні дії завідувача гуртожитком [PERSON], який у порушення встановленого порядку, свідомо допустив безпідставне проживання [PERSON] та деяких інших студентів у гуртожитку після відселення всіх студентів по завершенню навчального року наказом від 01.07.2015 року №103, за що отримав оплату проживання від студентів, яку не вніс в касу гуртожитку. Вказані дії [PERSON]В, дали підставу адміністрації коледжу для втрати до нього довіри. Однак, судом встановлено, що [PERSON] з 02.07.2015 року по 10.07.2015 року включно знаходився на лікарняному (листок непрацездатності серія АГЕ № 402818), а з 13.07.2015 року по 31.07.2015 року був відсутній на роботі у звязку з проходженням військово-лікарської комісії Приморського райвоєнкомату для прийняття на подальшу військову службу до ЗСУ на виконання Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», а з 31.07.2015 року призваний на військову службу по мобілізації. При цьому, судом встановлено, що наказом від 01.07.2015 року №103 всі студенти, що проживали у гуртожитку, мали бути виселені з нього у звязку із закінченням навчального року. Згідно п.4.2. Положення про гуртожиток ДВНЗ «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу», при завершенні навчального року, студенти, які проживали в гуртожитку, залишають його в 2-денний термін з дати відповідного наказу, тобто останнім днем проживання фактично встановлено 03.07.2015 року. Таким чином, суд знаходить, що станом на останній день перебування на робочому місці [PERSON] до захворювання, тобто на 01.07.2015 року (з 02.07.2015 року [PERSON] вже перебував на лікарняному), перебування студентів у гуртожитку мало під собою законні підстави. А перебування студентів в гуртожитку 07.07.2015 року взагалі мало місце під час перебування [PERSON] на лікарняному. При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що мав місце факт отримання [PERSON] грошових коштів від студентів за проживання які не внесені до каси гуртожитку, так як нічим окрім письмових заяв студентів це не підтверджено і не доведено. Крім того, суд бере до уваги той факт, що обставини, які передували падінню студентки [INFO], наразі не встановлені органами внутрішніх справ, які проводять розслідування факту злочину. Таким чином, суд знаходить, що обставини, які були покладені в основу висновків про втрату адміністрацією довіри до [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Також, відповідно до ч.3 ст. 119 КЗпП України працівникам, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи, посади і середнього заробітку. З огляду на це, суд робить висновок, що Наказ про припинення трудового договору з [PERSON] від 30.07.2015 року №59-К є незаконним, а тому має бути скасований, а [PERSON] поновлений на займаній посаді, в порядку ст. 235 КЗпП УКраїни. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суду надано розрахунок середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу тривалістю 23 місяці, який складає 86\~670, 21 грн. Позивач в судовому засіданні не заперечував проти такого розрахунку. Щодо інших вимог позивача, то суду не доведено спричинення моральної шкоди позивачеві з боку відповідача, а тому суд відмовляє у задоволенні вимог в цій частині. Позовні вимоги про визнання незаконним та безпідставним звільнення [PERSON] з посади завідуючого гуртожитком ДВНЗ «Одеський коледж економіки, права та готельно-ресторанного бізнесу» не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: partial