Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 грудня 1997 року в с. Кримка, Первомайського району Миколаївської області помер його батько, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, що йому належало за життя, а саме право на земельну частку (пай) розміром 5,3 умовних кадастрових гектарів із земель, що перебували у колективній власності КСП «[PERSON] Іскра» в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька, що бажає прийняти спадщину. Проте, коли він звернувся до нотаріуса Другої Первомайської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, йому було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька неможливо, так як він пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, крім того не зміг підтвердити факт родинних відносин між ним та батьком, через те, що у свідоцтві про народження він не записаний його батьком, а також тому, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Щодо пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, він вступив в управління майном батька одразу після його смерті, а саме отримував орендну плату за користування земельною часткою (паєм), вважав що прийняв спадщину, а тому не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Так, від встановлення факту прийняття позивачем спадщини залежить виникнення у нього права на спадщину, тому даний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Щодо факту батьківства позивач вказує, що з 1955 по 1969 рік його мати [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з його батьком, [PERSON]. Від даних відносин в них народився позивач та ще двоє його сестер та брат. Мати зареєструвала його народження у Великомечетнянському сільському ЗАГСі Кривоозерського району Миколаївської області, про що їй було видане свідоцтво про народження, в якому в графі «Батько» записане лише імя батька «Іван». Відповідно до довідки Великомечетнянської сільської ради № 713 від 17.06.2013 р. за даними господарських книг за 1967-1969 р.р. Позивач є сином голови двору [PERSON], [INFO] Довідка ПСП «[PERSON] Іскри» № 18 від 06.06.2014 р. також свідчить про батьківство [PERSON] відносно нього. Отже, за життя, [PERSON], визнавав себе батьком позивача, однак у звязку з труднощами, що виникали у нього у відносинах з матірю, він припинив з нею подружні стосунки та переїхав на проживання до [INFO]. Проте, сімейні стосунки із [PERSON]І батько ніколи не припиняв, надавав йому посильну матеріальну допомогу, провідував того вдома та в школі, канікули він проводив за адресою батька. Згідно з ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до п. 15 Постанови пленуму ВСУ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 р., заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства, розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Вищевикладені обставини можуть підтвердити свідки: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області, [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) розміром 5,3 умовних кадастрових гектарів із земель, що перебували у колективній власності КСП «[PERSON] Іскра» в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на підставі сертифікату на право на земельну часту (пай) серії МК № 0193424 від 25.07.1997 року. Сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався в одному примірнику, особі, що мала право на таку частку, а тому отримати дублікат сертифікату неможливо. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до п.3 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З підстав, зазначених вище, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, тому єдиним правовим способом захисту його законних прав та інтересів є звернення до суду з позовом про визнання права на нього в порядку спадкування за законом після смерті батька. Представник позивача в судове засідання надав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява, в якій він вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив розглядати справу у його відсутність. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер 09.12.1997 року, після смерті якого відкрилася спадщина на майно, що йому належало за життя, а саме право на земельну частку (пай) розміром 5,3 умовних кадастрових гектарів із земель, що перебували у колективній власності КСП «[PERSON] Іскра» в межах території Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Факт смерті спадкодавця підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 254890 від 11.12.1997 року, з якого видно, що [PERSON] помер 09.12.1997 року. Факт родинних відносин між спадкодавцем та [PERSON], та факт своєчасного прийняття позивачем спадщини підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи. Встановлення даного факту необхідно заявнику для повного прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька, тому має для нього юридичне значення. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року, які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved