Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь суму інфляції 37139,85 грн. та 3% річних 8915 грн., а всього 46054,85 грн. за період з 29.09.2015 року по 30.06.2019 рік. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 20.04.2010 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 39608 грн., 89550 грн. пені та 1365,50 грн. судових витрат, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2010 року зменшено розмір пені до 10\~000 грн., в решті позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін. У зв`язку із невиконанням [PERSON] рішення суду, [PERSON] повторно звернувся із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29 серпня 2015 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 31765.61 грн. інфляційних втрат, 7517.77 грн. - три відсотки річних, 243.60\~грн.\~судового збору,\~465.75 грн. витрат, пов`язаних з явкою до суду позивача та представника позивача, а всього 39992,73 грн. Однак, відповідач станам на нині не повернув коштів, присуджених рішеннями судів. У Жидачівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження № 49761829, щодо виконання листа № 2-229/2012 від 01.11.2010 року виданого Жидачівським районним судом Львівської області, про стягнення коштів з [PERSON] в сумі 51 073,50 грн. та № 49761758 щодо виконання виконавчого листа № 443/474/15-ц від 13.11.2015 року виданого Жидачівським районним судом Львівської області, про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] боргу в сумі 39 992,73 грн. За весь час перебування на виконанні вказаних виконавчих листів державним виконавцем стягнуто лише 13 154,05 грн. Залишок боргу становить 67 912,18 грн. Останній платіж від [PERSON] поступав 29.08.2018 року. Боржник всіляко уникає виконання рішення суду, сплачує малими частинами борг, і тенденції до зменшення боргу - мізерні. При цьому позивачу відомо, що боржник виїздить часто за кордон, отримує дохід, має депозити в банку. Оскільки відповідач у добровільному порядку тривалий час не погашає заборгованість, на повідомлення та повістки державних виконавців ВДВС, направлених на його адресу, не реагує, тому, позивач змушений звертатися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 03.09.2020 року відкрито провадження у справі. Представник позивача, який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримала з мотивів наведених у такому. Просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. Крім цього, згідно ч.11\~ст.128 ЦПК України\~виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Жидачівського районного суду львівської області). У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України\~суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 20.04.2010 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 39608 грн., 89550 грн. пені та 1365,50 грн. судових витрат, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2010 року зменшено розмір пені до 10\~000 грн., в решті позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін. У зв`язку із невиконанням [PERSON] рішення суду, [PERSON] повторно звернувся із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 29 серпня 2015 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 31765.61 грн. інфляційних втрат, 7517.77 грн. 3% річних, 243.60\~грн.\~судового збору,\~465.75 грн. витрат, пов`язаних з явкою до суду позивача та представника позивача, а всього 39992,73 грн. (а.с.5). Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 березня 2016 року (а.с.6-7) рішення Жидачівського районного суду від 28 серпня 2015 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 465,75 грн. витрат пов`язаних із явкою до суду скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у вказаній вимозі відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. У Жидачівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №49761829, щодо виконання листа № 2-229/2012 від 01.11.2010 року виданого Жидачівським районним судом Львівської області, про стягнення коштів з [PERSON] в сумі 51 073,50 грн. та № 49761758 щодо виконання виконавчого листа № 443/474/15-ц від 13.11.2015 року виданого Жидачівським районним судом Львівської області, про стягнення з [PERSON] та користь [PERSON] боргу в сумі 39 992,73 грн. (а.с.8-10) З листів-відповідей Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області від 03.09.2018 р. та 08.11.2018р. вбачається, що за весь час перебування на виконанні вказаних виконавчих листів державним виконавцем стягнуто лише 13 154,05 грн. Залишок боргу становить 67 912,18 грн. Останній платіж від [PERSON] поступав 29.08.2018 року. Згідно ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи. Так, згідно\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється з підстав передбачених ст.ст.\~599,\~600,\~604,\~609 ЦК України. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною третьою\~статті 692 ЦК України\~фактично конкретизовано передбачений\~статтею 536 цього Кодексу\~обов`язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене\~статтею 625 ЦК України\~право кредитора вимагати від боржника сплати 3% річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений позивачем розрахунок суми інфляції, нарахованої на суму боргу та 3% річних, що становлять 46054,85 грн, з них 891500 грн - 3% річних, 37 139,85 грн - інфляційні нарахування (а.с.11-17). Отже, відсутність реального виконання відповідачем свого зобов`язання свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин, які не позбавляють кредитора права на отримання від боржника процентів відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання, а тому при вирішенні даного спору є підстави для застосування до відповідача положень ст.\~536\~та ч. 2 статті\~625 ЦК України. В розумінні правових норм чинного цивільного законодавства, а зокрема ст.ст.\~536,\~625 ЦК України, проценти за користування чужими коштами та інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому вони повинні нараховуватись на суму основного боргу. Здійснивши системний аналіз правових норм, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved