Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який мотивує тим, що 12.03.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видано виконавчий напис №12585, яким пропонується стягнути з [PERSON] на користь на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість за кредитним договором №1-20181227-66016 від 27.12.2018 р. в розмірі 12 831,62 грн. На підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса постановою старшого державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Гурик А.І. 07.07.2021р. відкрито виконавче провадження №66001573 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 12 831, 62 грн. Вказує, що зазначена заборгованість виникла на підставі кредитного договору №1-20181227-66016 від 27.12.2018 р., укладеного між ТОВ «ФК «Бізнес капітал» та [PERSON] . В подальшому правонаступникомвсіх прав та обов`язків кредитора згідно договору факторингу № 30072019 від 30.07.2019 року стало ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», надалі правонаступником всіх прав та обов`язків кредитора згідно договору факторингу № 25/01/21 від 25.01.2021 року стало ТОВ «Фінансова компанія управління активами», та остаточним правонаступником всіх прав та обов`язків кредитора згідно договору факторингу № 250121 ФК від 25.01.2021 року стало ТОВ «Фінпром маркет». Вказує, що він не укладав кредитного договору, вказаного у виконавчому написі та постанові про відкриття виконавчого провадження, він не отримував від кредитора вимогу про сплату боргу, та первинний кредитор не інформував його, як боржника, про заміну кредитора в результаті багаторазових переуступок права вимоги, що позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливість надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги кредитора. Зазначає, що згідно виконавчого напису пропонується стягувати заборгованість за період з 29.07.2019р. по 12.03.2021р., яка складається з тіла кредиту в розмірі 3 466,67 грн. та прострочених відсотків і комісії в розмірі 9 314,95 грн., що втричі перевищує розмір тіла кредиту, та кредитор безпідставно та необгрунтовано нараховував відсотки після закінчення строку договору. Окремо зазначає, що нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності відповідного розрахунку на підставі якого були нараховані відсотки та комісійні платежі, що у своїй сукупності не дає можливості встановити безспірність грошових вимог кредитора. Вказує, що у виконавчому написі та постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено зареєстроване місце його проживання за адресою: [ADDRESS] , проте в дійсності він зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , де фактично і проживає. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки вказана сума заборгованості не є безспірною, що й спонукало його звернутися до суду з вищевказаним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. В поданій до суду заяві відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти задоволення позову [PERSON] про визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 12585 від 12.03.2021р. таким, що не підлягає виконанню. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, пояснень зі своїми запереченнями щодо суті позовних вимог суду не надав. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору -Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) в судове засідання не з`явився, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у відсутності представника відділу ДВС. В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник Новокаховського відділу ДВС зазначив, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №66001573 від 07.03.23021р. з примусового виконання виконавчого напису № 12585 від 12.03.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» грошових коштів у загальному розмірі 12 831,62 грн. В ході виконання виконавчого напису державним виконавцем були вжиті заходи з метою виконання виконавчого напису нотаріуса у відповідності до положень ч.1, п.1, 16 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». При вирішенні спору покладається на розсуд суду. Ухвалою від 02.08.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Винесена ухвала про витребування доказів. Інших процесуальних дій не вчинялося. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням позивача та з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази у їх сукупності, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З виконавчого напису від 12.03.2021р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., який зареєстрований в реєстрі за №12585, вбачається, що нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 250121ФК від 25.01.2021р., якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021р., якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес капітал» на підставі договору факторингу № 30072019 від 30.07.2019 року відступило право вимоги за кредитним договором №1-20181227-66016 від 27.12.2018 р., укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Бізнес капітал» та [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1-20181227-66016 від 27.12.2018р., яка виникла за період з 29.07.2019р. по 12.03.2021 р., в розмірі 12 831,62 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3466,67 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами і комісією в розмірі 9314,95 грн., а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 50 грн. Постановою державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Гурик А.І. відкрито виконавче провадження №66001573 від 07.07.2021р. з примусового виконання виконавчого напису № 12585 від 12.03.2021р., що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром Маркет» невиплачених у строк грошових коштів в розмірі 12 781,62 грн. та 50 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Згідно до п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 (далі - Перелік), яким і керувався приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису, що вбачається з його змісту, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017р. визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №622 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості». Таким чином, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже нотаріус не мав права видати виконавчий напис у спірних правовідносинах. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України та ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Водночас ч.3 ст.83 ЦПК України визначено, що відповідач та треті особи повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідач та треті особи будь-яких доказів суду не подали, а отже з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у виконавчому написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив існування боргу у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, вказуючи при цьому, що кредитного договору на підставі якого було здійснено нараховування заборгованості, він не укладав. Це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.1 Переліку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 3 зазначеної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З банківської квитанції № 45 від 21.07.2021 року вбачається, що [PERSON] при зверненні до суду з вищевказаним позовом сплатив судовий збір у розмірі 908 грн., а відтак з огляду на визнання відповідачем позову, що було зроблено ним до початку розгляду справи по суті, та з урахуванням задоволення позову у повному обсязі, позивачу відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved