Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Кам'янець-Подільської міської ради, [PERSON] третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ЖЕО» про визнання права власності на квартиру. В обгрунтування позовних вимог вказує, що згідно ордера на жиле приміщення №002243, виданого йому як члену ЖБК № 9 «Счастье», з сім'єю з чотирьох осіб було надано право на заняття жилого приміщення житловою площею 37,0 кв. м., що складається з 3-х кімнат в квартирі за адресою [ADDRESS]. Кінцевий розрахунок за кооперативну квартиру здійснив в 1987 році, заборгованість відсутня. Однак через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру позбавлений права зареєструвати зазначену квартиру на своє ім'я. Просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,4 кв. м. в тому числі житловою площею 34,3 кв. м. Представник позивача в суді позов підтримала, просить задовольнити. Представник Кам'янець-Подільської міської ради в судове засідання не з'явився подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Відповідач [PERSON], залучена до участі у справі ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайоного суду від 10 квітня 2018 року, у судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник 3 особи в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та 3 особи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу № 9 «Щастя». На підставі ордера № 002243 від 19.10.1972 року йому на склад сім'ї з 4 осіб у тому числі, дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] була надана кооперативна квартира [ADDRESS], в яку вселились. За період з 1972 по 1987 року позивач повністю сплатив пайовий внесок за квартиру в розмірі 47524,42 грн., що підтверджується довідкою ЖЕК ЖБК №9 від 20.10.2016 р., оглянутою в судовому засіданні книгою обліку пайових внесків по будинку [ADDRESS] (ЖБК «Счастье») та підтвердила в суді свідок [PERSON] Частиною 2 статті 12 Закону України від 7 лютого 1991 року № 697-ХІІ «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельнікооперативи», згідноіз ст. 15 Закону України «Про власність», передбачено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частку будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Відповідно до роз'яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Частинами 1 і 4 статті 41 КонституціїУкраїни визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідач [PERSON] не заперечила проти визнання права власності на квартиру за чоловіком [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру є обмеженням права власності. Державним реєстратором відмовлено в оформленні права власності на квартиру через відсутність правовстановлюючого документа на зазначену квартиру, що підтверджується рішенням державного реєстратора № 36066877 від 10 липня 2017 року. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщоце право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з технічного паспорту зазначена квартира [ADDRESS] загальною площею 52,2 кв. м. в тому числі житловою площею 34,3 кв. м., складається з трьох кімнат площею 10,4 кв. м, 12,9 кв. м,11,0 кв. м. кухні 5,6 кв. м, туалета 0,8 кв. м, ванни 1,8 кв. м, коридору площею 7,3 кв. м, шафи площею 0,2 кв. м, балкона площею 2,2 кв. м. Самочинного перепланування немає. З урахуванням наведених норм закону та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved