Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Обґрунтовуючи заяву тим, що згідно з Державного акта серії ЛВ № 041156 на право власності на земельну ділянку площею 2,3062 га, який виданий 12 серпня 2004 року Кам`янка-Бузьким відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА № 293 від 17 червня 2003 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів за № 01:04:453:02254 вбачається, що такий виданий на ім`я [PERSON] , тоді як прізвище позивача правильно « [PERSON] », як зазначено в паспорті серії [NUMBER] , виданого Кам`янка-Бузьким РВ УМВС України у Львівській області 20 листопада 1997 року. Просив суд постановити рішення, яким встановити факт, що Державний акт серії ЛВ № 041156 на право власності на земельну ділянку площею 2.3062 га, яка розташована на території Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який виданий Кам`янка-Бузьким районним відділом земельних ресурсів 12 серпня 2004 року на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької райдержадміністрації від 17 червня 2003 року № 293 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:04:453:02254 на ім`я [PERSON] , належить одній і тій ж особі, а саме [PERSON] [INFO] . В судове засідання заявник не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд дійшов наступного. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1; ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно матеріалів справи, копії Державного акта серії ЛВ № 041156 на право власності на земельну ділянку площею 2,3062 га, який виданий 12 серпня 2004 року Кам`янка-Бузьким відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА № 293 від 17 червня 2003 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів за № 01:04:453:02254 вбачається, що такий виданий на ім`я [PERSON] (а.с.6) Як вбачається з матеріалів справи, копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Кам`янка-Бузьким РВ УМВС України у Львівській області 20 листопада 1997 року, такий виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] . (а.с.5). Згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, який дає право власності на земельну ділянку належить [PERSON] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні прізвища заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж за зверненням до суду та перешкоджає заявнику в реалізації її права на володіння користування та розпорядження майном. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved