Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування майна - нежитлової будівлі магазину автозапчастин з пунктом заміни мастил, що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрованої на праві власності за [PERSON] та усунення перешкод у користуванні зазначеним майном. Свої вимоги мотивує тим, що його рідний брат [PERSON] був одним із співзасновників ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр» (ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА»), створеного в 2001 році. В якості свого внеску до статутного капіталу ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр» (ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА»), [PERSON] вніс грошові кошти та майнові кошти (інвестицію) у вигляді збірно-розбірних конструкцій станцій технічного обслуговування та обладнання для них, з яких були побудовані нежитлова будівля магазин по реалізації автомобільних аксесуарів та мастил, розташована за адресою: [ADDRESS] та нежитлова будівля магазин автозапчастин з пунктом заміни автомастил, розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі заяви про вихід з ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр» (ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА») від 16.09.2011 року [PERSON] заявив про свій намір вийти зі складу учасників товариства та просив повернути майно в натурі, внесеного у якості інвестиції. [INFO] [PERSON] помер. Позивач, як рідний брат покійного [PERSON], отримав 24.12.2013 р. свідоцтво про право на спадщину за законом р/н 5-1567 на спадкове майно у вигляді частки в статутному фонді ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр». Позивач вважає, що вин має право на судовий захист майнових прав на нежитлову будівлю магазину автозапчастин з пунктом заміни мастил, тому просить задовольнити вимоги . Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю позивача , позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, свої заперечення підтримує просить відмовити в задоволенні позову. Заслухав пояснення представника відповідача, з.ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлено, що [PERSON] був одним із співзасновників ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр» (ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА»), створеного в 2001 році. В якості свого внеску до статутного капіталу ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр» (ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА»), [PERSON] вніс грошові кошти та майнові кошти (інвестицію) у вигляді збірно-розбірних конструкцій станцій технічного обслуговування та обладнання для них, з яких були побудовані нежитлова будівля магазин по реалізації автомобільних аксесуарів та мастил, розташована за адресою: [ADDRESS] та нежитлова будівля магазин автозапчастин з пунктом заміни автомастил, розташована за адресою: [ADDRESS]. 16 листопада 2011 року звернувся з заявою про вихід про вихід з ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр» (ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА») зі складу учасників товариства та просив повернути майно в натурі, внесеного у якості інвестиції. [INFO] [PERSON] помер. Позивач, брат покійного [PERSON] , отримав 24.12.2013 р. свідоцтво про право на спадщину за законом р/н 5-1567 на спадкове майно у вигляді частки в статутному фонді ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр». Відповідно до ч.І ст.12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного капіталу, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Таким чином, усе майно, передане колишнім засновником [PERSON] до статутного капіталу ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр» (ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА»), є власністю зазначеного товариства. Відповідно до ч.І ст.54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №1512/2-7789/2011 від 25 травня 2012 року ( абз.5 арк.9), за яким: «майнові вимоги [PERSON] можуть бути задоволені лише шляхом отримання вартості частини майна Товариства» та відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України не потребує доказування. Однак, рішенням суду [PERSON] було відмовлено у визнанні права власності на нежитлову будівлю магазин автозапчастин з пунктом заміни автомастил, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішення від 25.05.2012 р. набуло законної сили.(л.с.41-51) Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] ніколи не був ані засновником, ані учасником ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА», [PERSON] не є учасником правовідносин з оплати [PERSON] вартості майна при його виході з ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА» та своїм власним майном за зобов'язаннями ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА» не відповідає. Належним відповідачем у даній справі за позовом [PERSON] про стягнення компенсації за іноземну інвестицію може бути ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА», а в цьому разі даний спір розглядається відповідно до норм п.4 ч.І ст.12 ГПК України підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, за яким справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів, підвідомчі господарським судам. На момент подання [PERSON] заяви про вихід зі складу учасників ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр» (ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА»), нежитлова будівля, яка належить на праві приватної власності [PERSON] не були власністю ТОВ ПІІ «Автолюкс-Центр» (ТОВ «АМВ-СЕРВІС-ОДЕСА»), Зазначена нежитлова будівля була набута [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Вказані обставини встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі №1512/2-7789/2011 від 25 травня 2012 року (абз. 11-13 арк.9 абз.2 арк.10), залишеного в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2012 року. Відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, заяву [PERSON] про перегляд рішення від 25.05.2012 р., залишено без задоволення ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 14.07.2014 р. Представлені суду матеріали ні яким чином не доказують законність позовних вимог позивача. Відповідно до норм ч.1ст.58 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Вимоги статті 10,60 ЦПК України передбачають, що кожна сторона зобов,язані довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, ч.2 ст.59 ЦПК України зазначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Норми статті 13 ЦК України визначають , що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч1), не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах ( ч.3 ). З урахуванням встановленого, суд вважає, що позивачем не доказав обґрунтованість своїх вимог, тому суд відмовляє в задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed