Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,25 га., кадастровий номер 1823485800:01:001:0089, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Про причини неявки суд не повідомив та відзив на позовну заяву не подав. У зв?язку з цим справа розглядається за правилами ст. ст. 280-284 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2016 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб (а.с. 11), який розірваний рішенням Овруцького районного суду Житомирської області № 286/927/20 (а.с. 9). За час перебування у шлюбі відповідач придбав житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га., кадастровий номер 1823485800:01:001:0089, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Доказів того, що вищевказане майно є особистою власністю відповідача, суду не надано. У зв?язку з цим суд вважає, що житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,25 га., кадастровий номер 1823485800:01:001:0089, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Також відповідно до ст. ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позивач відмовилась від поділу майна, проте її права підлягають захисту шляхом визнання права власності на частку в майні. Оскільки за загальним правилом частки майна дружини та чоловіка є рівними, то суд позов задовольняє в повному обсязі та визнає за позивачем право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] та на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,25 га., кадастровий номер 1823485800:01:001:0089, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, і стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved