Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності. Позов мотивовано тим, що 25.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання. Відповідно до п.1 договору [PERSON] передала [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] та взамін чого набувач зобов'язався забезпечувати відчужувача утримання довічно на умовах цього договору. Відповідно до п.7 договору [PERSON] зобов'язався довічно утримувати [PERSON] , а саме утримання має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 400грн. намісять, які будуть надаватися відчужувану щомісячно. Крім того, набувач зобов'язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги на квартиру у терміни встановленні відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, ким вони укладені. Згідно п.8 договору - грошове утримання має щомісячно виплачуватися, починаючи з моменту укладення цього договору до 10 числа кожного поточного місяця поштовим переказом з доставкою додому. Однак, всупереч істотних умов договору утримання [PERSON] не було виплачено [PERSON] грошове утримання за жовтень та листопад 2014 року. Просить розірвати договір довічного утримання укладений 25.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] Визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно шляхом телефонограми, однак будучи в судовому засіданні 24.12.2014року [PERSON] позов визнав не заперечував щодо його задоволення. Враховуючи вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання (а.с.4-5). Відповідно до п.1 договору [PERSON] передала [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] та взамін чого набувач зобов'язався забезпечувати відчужувача утримання довічно на умовах цього договору. Відповідно до п.7 договору [PERSON] зобов'язався довічно утримувати [PERSON] , а саме утримання має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 400грн. намісять, які будуть надаватися відчужувану щомісячно. Крім того, набувач зобов'язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги на квартиру у терміни встановленні відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, ким вони укладені. Згідно п.8 договору - грошове утримання має щомісячно виплачуватися, починаючи з моменту укладення цього договору до 10 числа кожного поточного місяця поштовим переказом з доставкою додому. Частиною 1 ст. 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Частино. 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляду відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, та те що відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання укладений 25.11.2009 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1027,68гривень. На підставі викладено, згідно ст. ст. 525, 651, 744, 749,755 756 ЦК України,

Outcome: approved