Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до КП ЖКС «Чорноморський», та просить визнати, що згідно з текстом Статуту КП «ЖКС «Чорноморський» не є виконавцем послуг з утримання будинку, споруд та придомової території, визнання невідповідності структури переліку послуг Додатку № 3 від 28.10.2008 року до Типового договору тексту послуг щодо утримання будинку, споруд і придомових територій, викладених у п. 2 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визнання періодичності послуг щодо утримання будинку, споруд і придомових територій такою, що не відповідає вимогам ст. 92 Конституції України, визнання того, що текст структури послуг в Тарифах на послуги щодо будинку [ADDRESS] з 01.07.2011 року згідно рішення Одеської міської ради від 14.04.2011 року № 489 не відповідають вимогам п. 2 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визнання відсутності в переліку послуг часового інтервалу таким, що не відповідають вимогам законодавства та п. 2 Типового договору, визнання того, що приватизовані квартири є власністю громадян, а не комунальною власністю Позивач у судове засідання не з'явився, представив до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, представив до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, представив до суду заперечення, позовні вимоги не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], згідно договору дарування від 06.02.2006 року. Згідно статуту КП «ЖКС «Чорноморський» засновником підприємства є Одеська міська рада. КП «ЖКС «Чорноморський» виконує функції замовника для виконання робіт з утримання і ремонту житлового фонду, нежитлових приміщень і прилеглої території, приймає на баланс житлові будинки, їх інженерне обладнання, укладає договір з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-, водопостачальними та іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинків і прилеглої території. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно зі ст. 14 зазначеного Закону ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно ст. 18 ЗУ «Про житлово комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника. Що стосується визнання того, що приватизовані квартири є власністю громадян, а не комунальною власністю, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ст. 2 до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів , які використовуються громадянами на умовах найму. При здійсненні приватизації об'єкти приватизації нерухомого майна переходять у власність громадян. Суд звертає увагу на те, що спір з приводу власності на квартиру у даній цивільній справі відсутній; позивач не висуває вимог до територіальної громади. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Постановою КМУ №560 від 12.07.2005 року затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до Порядку формування тарифів на послуги з УБПТ. Позивач не надав до суду доказів на підтвердження своїх вимог, тому суд вважає, що необхідно відмовити у позовних вимогах про визнання особи такою, що не є належним виконавцем послуг, про надання послуг неналежної якості, про визнання квартир власністю громадян .

Outcome: dismissed