Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.12.2015р. громадянин України [PERSON] позичив у [PERSON], грошові кошти у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США строком до грудня 2013р. Відповідач усіляко ухиляється від повернення боргу, на контакт не йде, на сьогоднішній день грошові кошти не повернув. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з грошові кошти за розпискою в сумі 105 320 (сто п'ять тисяч триста двадцять) грн. 00 коп. В судове засідання позивач подав заяву, згідно якої просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також справу розглянути у його відсутність. Відповідач про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте за вищевказаною адресою не проживає, у звязку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 24.12.2015р. громадянин України [PERSON] позичив у [PERSON], грошові кошти у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США строком до грудня 2013р. Однак до теперішнього часу, відповідач свої зобовязання не виконав. Так, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між сторонами був укладений договір позики у простій письмовій формі. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов' язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Так з урахуванням наведеного, 4 000 доларів СІЛА на день подання позову 23.12.2016р. за курсом НБУ становить : 4 000 * 26,286 = 105 144 (сто п'ять тисяч сто сорок чотири) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved