Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з даним позовом, який мотивувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач в даний час проживає окремо від сімї і ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча працездатний і має реальну можливість надавати їй таку допомогу. Вказала, що інших утриманців у відповідача немає, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також позивачка зазначила, що в даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що просила стягнути з відповідача аліменти ще й на своє утримання в розмірі 500грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Судові витрати позивачка просила покласти на відповідача та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми місячного платежу. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність. Вказала, що позовні вимоги підтримує й просила їх задовольнити. Відповідач також в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позов визнає частково і не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина, однак не погоджується із розміром аліментів, визначеним позивачем на її утримання. При постановленні рішення покладається на розсуд суду, згідно чинного законодавства (а.с.15). За таких обставин суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, у відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 16.11.2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі (а.с.5-6). Неповнолітня дитина перебуває на утриманні та вихованні матері, яка в даний час не працює й перебуває у декретній відпустці по догляду за дитино. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, згідно ст.181 СК України п.3 у частці від доходу батька. Крім того, у відповідності до ст.75 СК України, дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За правилами частини першої статті 184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. [PERSON] у своєму позові не вказує вищезазначених обставин та не надала доказів про наявність підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, заявлені вимоги в цій частині є необґрунтованими. Щодо визначення розміру стягуваних аліментів, суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх доходів на утримання малолітнього сина [PERSON], а також по 1/6 частині доходів щомісячно, на утримання позивачки. При цьому, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує, що у відповідача інших утриманців немає, він працездатний, отримує стабільний дохід, а отже й має реальну можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання сина та на її утримання. У відповідності до вимог ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial