Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого послався на те, що він є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням та отримує, у зв'язку з цим, пенсію в розмірі 1600 грн., з якої щомісячно на підставі рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 12 червня 2007 року відраховується на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 900 грн. до його повноліття, тобто до [INFO]. На даний час єдиним джерелом його існування є вказана мізерна пенсія, яка фактично, з урахуванням аліментних виплат, становить 700 грн. та не вистачає на харчування й забезпечення побутовими предметами першої необхідності. Крім того, він регулярно також сплачував за рішенням суду від 12 червня 2007 року аліменти на утримання відповідачки до її повноліття, яку удочерив 11 серпня 2000 року. Від виконання своїх обов'язків по утриманню останньої не ухилявся та здійснював аліментні платежі належним чином. У зв'язку з цим, просить стягувати з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1000 грн., проте, зменшуючи свої вимоги, остаточно просить стягувати з відповідачки на його утримання аліменти в розмірі 700 грн. [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судового засідання не з'явилась та про причини своєї неявки суду не повідомила. Представник відповідача позов не визнав повністю і пояснив, що позивач грубо відносився до його довірителя, не спілкувався з нею, а на даний час вона не може матеріально допомагати йому та піклуватися про нього. Заслухавши позивача і представника відповідача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України закріплено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Судом встановлено, що позивач, який з 20 червня 2007 року є пенсіонером по інвалідності 2 групи довічно, визнаний батьком [PERSON], [INFO], про що 11 серпня 2000 року був зроблений відділом РАЦС Миколаївського РУЮ в Одеській області відповідний запис в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства під №10 (а.с.34,61). 19 серпня 2000 року Костопільським районним відділом РАЦС Рівненської області видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про народження, згідно якого батьком її значиться [PERSON], тобто позивач (а.с.33). 21 лютого 2017 року [PERSON] після одруження з [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, про свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.26). Згідно довідок Березівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, позивач на даний час перебуває на обліку і отримує пенсію по інвалідності (2 група) з вирахуванням аліментів, згідно виконавчого листа №2-265 (а.с.4,83,95). Із звіту управління Пенсійного фонду в Миколаївському районі Одеської області про здійснення відрахування та виплати убачається, що з позивача здійснювалось відповідне утримання за виконавчими документами (а.с.100,101). З листів заступника начальника Березівського міжрайонного відділу ДВС №8659/24-43 від 12 грудня 2017 року, №1325/24-43 від 13 лютого 2018 року та №4591/28-43 від 25 квітня 2018 року свідчить, що заборгованість по сплаті аліментів на дочку [PERSON] та сина [PERSON] відсутня, боржник, тобто позивач, здійснював аліментні платежі на утримання доньки [PERSON] до її повноліття, а саме до [INFO] (а.с.60,71,94). На даний час позивач з 6 квітня 2017 року продовжує щомісяця сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття у розмірі 1/3 частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян (а.с.31). Згідно довідки про доходи №97 від 15 березня 2108 року, позивачеві було здійснено орендну плату за землю за 2017 рік 5759-22 грн. (а.с.108). Довідкою Національного університету «Острозька академія» №148 від 4 жовтня 2017 року підтверджується, що відповідачка навчалася у вказаному університеті до 28 лютого 2017 року та отримала диплом магістра за спеціальністю психолог (а.с.22,48) Станом на 9 жовтня 2017 року відповідачка перебувала на обліку як безробітна в Острозькому МРЦЗ (а.с.51). Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Положеннями ст.ст.203,204 СК України передбачено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю; дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. З матеріалів справи, досліджених судом, свідчить, що позивач належним чином виконував свої батьківські обов'язки та не ухилявся від їх виконання. Відповідно до ст.ст.76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів й показаннями свідків; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З наведених норм процесуального закону свідчить, що сторона, а в даному випадку відповідачка, на яку покладався тягар доказування, повинна була під час розгляду цієї справи обґрунтувати з наданням відповідних належних доказів наявність обставин, що з достовірністю могли б підтвердити матеріально-правові заперечення проти позову. Відповідно до ст.229 ЦПК України та п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Незважаючи на встановлений процесуальним законом порядок доказування та не звертаючи увагу на вимоги ст.ст.12,13 ЦПК України, представник відповідача не довів існування фактів ухилення позивача від своїх батьківських обов'язків щодо аліментного утримання останньої до її повноліття та, у зв'язку з цим, не обґрунтував належним чином свої заперечення проти предмету позовної заяви, які могли б мати юридичне значення для вирішення справи відповідно до положень ст.263 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали цивільного провадження за цим позовом [PERSON], суд дійшов висновку про можливість його задоволення у зв'язку з доведеністю останнього тих юридичних фактів матеріально-правового характеру, на які він посилається. Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов однозначного висновку, що позивач, який є непрацездатним інвалідом, жодним чином не ухилявся від сплати аліментів на утримання відповідачки до її повноліття, оскільки вказані обставини з достовірністю підтверджуються наведеним вище доказами. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки про те, що остання не в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу, який її потребує у зв'язку з вищевикладеними обставинами, оскільки його батьківський обов'язок з її утримання до відповідного віку також не залежав від її матеріального стану. З наведеного слідує, що обов'язок відповідачки щодо утримання непрацездатного батька-інваліда, який потребує матеріальної допомоги, виникає незалежно від її сімейного та матеріального стану. Суд також критично ставиться до пояснень представника відповідача, що батько, тобто позивач раніше ухилявся від виконання батьківських обов'язків по вихованню свого довірителя, оскільки вказані твердження не мають під собою жодного належного правового підґрунтя. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. Однак, виходячи з вказаних роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, представник відповідача, у зв'язку з цим, не довів ті факти, що батько його довірителя, тобто позивач, не потребує допомоги, а лише послався в судовому засіданні на те, що він щороку отримує орендну плату, яка, на думку суду, не може повною мірою забезпечувати достатній прожитковий його рівень життя. Враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, непрацездатність батька-інваліда та його потребу в утриманні, зважаючи на передбачений законом обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки аліментів на користь свого батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує наведене та вважає, що [PERSON] зобов'язана утримувати свого батька шляхом надання йому щомісячно матеріальної допомоги у розмірі 700 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» установлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2019 року становить 1497 грн. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом, у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: approved