Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 14 листопада 1999 року з відповідачем зареєстрували шлюб в Камянець-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено актовий запис № 704. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З червня 2016 року не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім»ї стали нездоланні розбіжності у розумінні сутності сім»ї та постійні конфліктні ситуації, які викликають постійне емоційне напруження, що негативно впливає на його стан здоров»я та стан здоров»я дітей. Поновлювати подружні відносини не бажає так як втратив почуття поваги та кохання до дружини. Збереження шлюбу буде суперечити його інтересам створити іншу сімю. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який зареєстрований 14.11.1999 року в Камянець-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 704. Спір про майно та місце проживання дітей не виникає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи в повному обсязі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 14листопада 1999 року зареєстрували шлюб в Камянець-Подільському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, про що зроблено актовий запис № 704. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] згідно свідоцтва про народження серія І-БВ № 292715, [PERSON], [INFO] згідно свідоцтва про народження серія І-БВ № 292716. Сторони з 2016 року не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, оскільки не знаходили спільної мови на вирішення сімейних проблем. Сторонам надавався термін для примирення протягом якого сторони не помирились. Позивач поновлювати подружні відносини не бажає, наполягає на розірванні шлюбу так як втратив почуття поваги та любові до відповідача.За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому підстав для збереження сімї немає. Спір про майно не виникає. Діти залишаються проживати з матірю. Питання судових витрат сторони вирішили добровільно.

Outcome: approved