Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 17.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 82, а також простить визначити місце проживання його малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з ним за адресою : [ADDRESS]. У позовній заяві позивач зазначив, що 17 жовтня 2009 року він уклав з відповідачкою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 82. Від шлюбу вони мають спільну дитину, а саме сина [PERSON], [INFO]. Їх шлюб розпався тому, що вони мають різні погляди на сімейне життя. У зв'язку з цим, вони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб, так як проживають окремо вже близько півроку. Син зареєстрований і проживає разом з ним. З огляду на те, що відповідач має намір виїхати на заробітки за межі м. Городні та не буде здійснювати належний догляд за дитиною, просить визначити місце проживання їхнього спільного малолітнього сина разом з ним. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], та визначити місце проживання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з ним за адресою : [ADDRESS]. Ухвалою судді від 26 березня 2014 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини, викладені ним в позовній заяві. Зазначив, що причиною розірвання шлюбу є те, що він та дружина мають різні погляди на сімейне життя, а тому вони не проживають разом вже близько півроку. Їх спільний малолітній син зареєстрований та проживає вже близько півроку разом з ним. У період перебування його на роботі догляд за сином здійснюють його батьки. Відповідачка має намір виїхати на заробітки за межі м. Городні, а тому вона не зможе належним чином здійснювати догляд за їхнім сином. З огляду на це, вважає за краще, щоб син проживав разом з ним, а тому просить суд ухвалити з цього приводу відповідне рішення. На даний час спільного господарства вони з відповідачкою не ведуть та шлюбні стосунки припинили. За вказаних обставин, вважає за неможливе подальше подружнє життя та збереження шлюбу, відмовляється від надання строку на примирення. Вважає, що примирення між ними неможливе та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні пред'явлений позов визнала у повному обсязі та не заперечувала з приводу його задоволення. Вказала, що на розірвання шлюбу з позивачем вона згодна. Підтвердила пояснення позивача, надані в судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог. Як на причину розірвання шлюбу з позивачем вказує на наявність різних поглядів на сімейне життя і виховання дитини. Підтвердила, що їх спільний малолітній син зареєстрований та проживає разом з батьком, дитина перебуває на утриманні батька. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, але збирається влаштуватись на роботу за межами м. Городні, а тому вважає за краще, щоб їхній малолітній син продовжував проживати разом з батьком. Не заперечує з приводу того, щоб суд задовольнив вимоги позивача та визначив місце проживання їхнього сина разом з батьком. Підтверджує, що на даний час вони з позивачем спільного господарства не ведуть та припинили шлюбні стосунки. Вважає за неможливе подальше подружнє життя та збереження шлюбу, відмовляється від надання строку на примирення та вважає, що примирення між ними неможливе. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідачки по суті заявлених позовних вимог та заслухавши її пояснення, надані в судовому засіданні по суті спору, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 17.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 17 жовтня 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області в Книзі реєстрації шлюбів 17.10.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 82. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : [PERSON], [PERSON] ( а.с. 3 ). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Чернігів та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7 ). Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 25.09.2014 року № 3428 встановлено, що [PERSON] зареєстрований проживаючим в [ADDRESS]. Разом з ним за зазначеною адресою зареєстрований його син [PERSON], [INFO]. До складу сім'ї [PERSON] входить також його дружина [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 ). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач зазначає різні погляди на сімейне життя, через що сторони проживають окремо вже близько півроку. Сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Відновлювати стосунки позивач не має наміру та наполягає на розірванні шлюбу, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, згоду відповідачки на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Частина 1 ст. 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно приписів ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ним може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 ст. 161 СК України передбачає, що суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи положення ст.ст. 160-161 СК України, а також з огляду на те, що малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований проживаючим разом з позивачем, останні півроку дитина проживає разом з батьком, який утримує його та здійснює за ним догляд, а також займається його вихованням, відповідачка має намір виїхати за межі м. Городні, що суттєво обмежить її можливості здійснювати належний догляд та виховання сина, особисто відповідачка не заперечує проти визначення судом місця проживання сина разом з батьком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання малолітнього сина разом з ним також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved