Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, який ним до початку розгляду справи було уточнено, та в остаточній редакції просив: визнати дійсним договір купівлі-продажу майнових прав закінченого будівництвом об'єкту від 19.09.2014р., укладений між [PERSON], [PERSON] та ОК «Житлово-будівельний кооператив «Лісне»; визнати за ним право власності на АЗП, що складається із нежитлової будівлі - будівлі-операторної літ. «Д-1», загальною площею 61,7 кв.м., у т.ч. основної площі 50,3 кв.м., допоміжної - 11,4 кв.м. та навіс, що розташовані у м. Харкові по [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належать земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] на яких розташоване нерухоме майно - нежитлова будівлі літ. «Д-1», майнові права на яку придбані позивачем у [PERSON] за договором купівлі-продажу майнових прав від 19.09.2014р., однак оскільки договору не надано належної форми, він позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном. В судове засідання сторони та третя особа не з'явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він позов просив розглянути та задовольнити з викладених в позовній заяві підстав, розгляд справи проводити за його відсутності. Третя особа ОК «Житлово-будівельний кооператив «Лісне» надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності свого представника, проти позову не заперечував. Відповідач [PERSON], будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідача належним чином було повідомлено про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу та ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідача, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачеві [PERSON] належать на праві власності земельні ділянки: кадастровий номер 6310136300:09:005:0033 площею 0,6298 га та кадастровий номер 6310136300:09:005:0034 площею 0,1892 га, розташовані в м. Харкові по [ADDRESS] згідно договорів купівлі-продажу укладених між ОК «Житлово-будівельний кооператив «Лісне» та [PERSON], посвідчених 21.07.2014р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстр. №№ 1311 та 1313 відповідно. Згідно витягів з Державного земельного кадастру від 27.06.2014р. вказані земельні ділянки належать до земель житлової та громадської забудови. Державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за позивачем проведено 21.07.2014р., про що наявні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24530318 та №24530860. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого «Межрегіональним бюро технічної інвентаризації» 04.11.2014р. на належній позивачеві земельній ділянці площею 0,6298 га знаходиться самфчинно побудована нежитлова будівля літ. «Д-1» загальною площею 61,7 кв.м., у т.ч. основної площі 50,3 кв.м., допоміжної - 11,4 кв.м. та навіс «д'» площею забудови 21,0 кв.м. 19.09.2014р. між [PERSON] та [PERSON] підписаний договір купівлі-продажу майнових прав закінченого будівництвом об'єкту, згідно п.п. 2.1., 2.2. якого продавець за цим договором ([PERSON].) зобов'язується продати покупцю [PERSON].), а покупець зобов'язується купити у продавця майнові права на АЗП, що складається з нежитлової будівлі операторної літ. «А-1», загальної площі 61,7 кв.м., у тому числі основної площі - 50,3 кв.м., допоміжної - 11,4 кв.м. та навіс, які розташовані у м. Харкові по [ADDRESS] самфчинно побудовані продавцем. Позивачем заявлено вимогу про визнання цього договору дійсним з підстав, передбачених ч.2 ст. 220 ЦК України. Суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За змістом ст.ст. 182, 210, 640 ЦК України договір стосовно нерухомого майна підлягає не тільки нотаріальному посвідченню, а й державній реєстрації, і саме із моменту державної реєстрації такий правочин є вчиненим. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу майнових прав закінченого будівництвом об'єкту від 19.09.2014р., укладений між [PERSON], [PERSON] та ОК «Житлово-будівельний кооператив «Лісне». Щодо вимог про визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна, що розташований на належній йому на праві власності земельній ділянці, то така вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Позивачем заявлено вимогу про визнання за ним права власності на АЗП, що складається із нежитлової будівлі - будівлі-операторної літ. «Д-1», загальною площею 61,7 кв.м., у т.ч. основної площі 50,3 кв.м., допоміжної - 11,4 кв.м. та навіс, що розташовані у м. Харкові по [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що цей об'єкт нерухомого майна збудований в 2014 році та відповідно до ч.1 ст. 37б ЦК України є самфчинним будівництвом, оскільки будівництво здійснене без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Правові наслідки самфчинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 37б цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст. 37б ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самфчинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №6 «Про практику застосування судами статті 37б Цивільного кодексу України (про правовий режим самфчинного будівництва) разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самфчинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 37б ЦК). Як вбачається із висновків технічного звіту про стан будівельних конструкцій та можливість подальшої експлуатації нежитлової будівлі літера «Д-1» із навісом «д», розташованим за адресою: [ADDRESS] в м. Харкові, виконаного експертом ПП «Спецстройпроект-1» в 2014 році, усі основні конструкції вказаної будівлі на момент обстеження деформацій не мають і знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають існуючим архітектурним, будівельним, санітарним та пожежним нормам і придатні для подальшої експлуатації за призначенням. Враховуючи, що нежитлова будівля літ. «Д-1», що є предметом спору, розташована на належній на праві власності позивачеві земельній ділянці, що за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови, відповідає будівельним нормам і правилам, суд вважає за можливе захистити права позивача та визнати за ним право власності на вказану будівлю. На підставі викладеного,

Outcome: partial