Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.10.2017 року по 01.03.2018 року у розмірі 19010,36 грн. та суми коштів повного і остаточного розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати у розмірі 402,82 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку з 12.03.2018 року по день подання позову в розмірі 1954,85 грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Вимогами позову позивач зазначає, що він працював у Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» з 10.08.2017 року. 12.03.2018 року подав заяву про звільнення за власним бажанням, фактичною причиною подання якої було те, що роботодавець заборгував йому заробітну плату за період з 01.10.2017 року по 01.03.2018 року в розмірі 19010,36 грн. В порушення ст. 116 КЗпП України відповідач не провів з ним розрахунки по виплаті заробітної плати. Оскільки заборгованість по заробітній платі йому не виплачено, тому змушений звернутись до суду про стягнення заборгованості за весь період затримки, компенсації за невчасну виплату, а також моральної шкоди. 02.05.2018 року [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» в його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.10.2017 року по 12.03.2018 року у розмірі 23016,70 грн, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати у розмірі 616,55 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12.03.2018 року по день розгляду справи в суді в розмірі 7232,76 грн. Відповідно до заяви від 01.02.2019 року позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 18 528,46 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги, відповідно до поданої заяви позивачем від 01.02.2019 року, визнає, про що зазначив у заяві. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах. Згідно копії трудової книжки [NUMBER], заповненої 05.10.2007 року наказом № 46 від 12.03.2018 року [PERSON] звільнено з займаної посади слюсара-ремонтника 5 розряду ремонтно-транспортної дільниці, за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) (а.с. 18). Як вбачається з наявної у матеріалах довідки Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 12.04.2018 року №К0000000026, [PERSON] працював у Державному підприємстві «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» з 10.08.2017 року по 12.03.2018 року. Заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року складає 18528,46 грн. (а.с. 16). Відповідно дост.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст.94 КЗпП Українизаробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як встановлено з довідки Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» від 12.04.2018 року №К0000000026, [PERSON] не виплачена заробітна плата в сумі 18528,46 грн. (а.с. 16). Таким чином, при звільненні [PERSON] відповідач не провів остаточного розрахунку з ним у день звільнення та допустив затримку розрахунку у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року, при цьому доказів сплати заборгованості до матеріалів справи не долучено. Отже, у позивача виникло право на стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь держави підлягають стягненню в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору кошти в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved