Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування після смерті своєї дружини [PERSON], яка померла 07 серпня 2015 року. Вказаний позов [PERSON] неодноразово уточнював, і з врахуванням остаточного уточнення прохає суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом дружини право власності на її спадщину, яка складається з: - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського призначення, загальною площею 10,23 га, розташованої на території Купріянівської сільської ради Вільнянського районну Запорізької області (Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП № 026091, виданий 12.10.2004 р.) ; - житлового будинку за адресою: м. Вільнянськ Запорізької області, вул. Набережна, 35. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що за життя дружина склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала на його користь. Проте, коли він в передбаченому законом порядку звернувся до Вільнянської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини померлої, йому було відмовлено з огляду на те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що входить до складу спадщини. Отже, [PERSON] прохає суд в порядку спадкування за заповітом визнати за ним право власності на спадщину дружини, яка складається з вищезазначеного нерухомого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] наполягають на заявлених позовних вимогах, та прохають суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є доньками померлої [PERSON], в судовому засіданні спочатку заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що заповіт матері, на їх думку, є несправедливим. Вважають, що матір в своєму заповіті мала б виділити і їм якусь частку в спадщині, проте заповіт складено лише в інтересах позивача. На їх думку, позивач впливав на волю матері при складенні заповіту. Разом з тим відповідачі заявили, що в передбаченому законом порядку вказаний заповіт ніким з них не оспорювався, і в подальшому вони також не мають наміру цього робити. Під час судових дебатів відповідачі [PERSON] та [PERSON] свою позицію змінили, і заявили, що не мають заперечень проти задоволення позову [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, та не заперечував проти його задоволення. Пояснив суду, що в квітні 2013 року [PERSON] склала заповіт, за змістом якого заповідала [PERSON] належну їй земельну ділянку, площею 10,23 га. Після смерті спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку спочатку подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини [PERSON] Проте, дізнавшись, що остання пізніше склала інший заповіт, яким все своє майно заповідала своєму чоловіку, - відповідач погоджується з волею померлої і не заперечує проти задоволення позову [PERSON] Отже, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані у справі докази, суд дійшов наступних висновків: Факт смерті [PERSON] 07 серпня 2015 року підтверджено Свідоцтвом про смерть І- ЖС № 330980, виданим виконавчим комітетом Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 07.08.2015 р. (а.с.16). З витребуваної судом з Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Спадкової справи № 295-2015, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що : - 18.04.2014 р. [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповідала належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10, 23 гектарів [PERSON], вказаний заповіт посвідчений 18.04.2013 р. приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 414. - 02.09.2013 р. [PERSON] склала новий заповіт, згідно якого все своє майно заповідала своєму чоловіку [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 45. - позивач [PERSON] та всі відповідачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у передбаченому законом порядку звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини [PERSON] Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у звязку із смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як зазначає позивач в своєму позові, нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини дружини з огляду на те, що втрачені оригінали документів, які підтверджують право власності останньої на земельну ділянку, що входить до складу спадщини. З метою перевірки факту належності спадкодавцю нерухомого майна, на яке претендує позивач, судом з Вільнянського відділу Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області було витребувано належно завірену копію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського призначення, загальною площею 10,23 га, що розташована на території Купріянівської сільської ради Вільнянського районну Запорізької області. Після цього представником відповідача [PERSON] суду був наданий оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 026091, виданий 12.10.2004 р. Вільнянською районною державною адміністрацією. Вказаний акт виданий на підставі розпорядження Вільнянської райдержадміністрації №701 від 22.12.2003 року і посвідчує право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 10,23 га, розташованої на території Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 2321582200:04:001:0013; Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 105. Згідно розяснень, які містять п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або правовстановлюючим документом. Зі змісту отриманої за запитом суду Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 05.05.2016 року- вбачається, що 14.05.2013 р. державним реєстратором на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.04.2013 р. у справі № 314/1543/13-ц за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок №35 по вул. Набережна в с. Троянди Вільнянського району Запорізької області. Також право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок № 35 по вул. Набережна в с. Троянди Вільнянського району Запорізької області підтверджено наданими позивачем [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 4294637 від 03.06.2013 року та копією технічного паспорту. Отже, з врахуванням досліджених письмових доказів суд вважає доведеним факт того, що все нерухоме майно, на яке претендує позивач, дійсно входить до складу спадщини [PERSON] Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Положеннями ст. 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю, або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Отже, на підставі ст. 1254 ЦК України складений [PERSON] 18.04.2014 р. заповіт на користь відповідача [PERSON] вважається скасованим новим заповітом спадкодавця від 02.09.2013 р., згідно якого саме позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] При цьому в ході судового розгляду не було встановлено будь-яких осіб, які б мали підстави претендувати на виділ обовязкової частки спадщини [PERSON] згідно ст. 1241 ЦК України. Також в судовому засіданні доведений факт відсутності умов для одержання позивачем в нотаріальній конторі відповідного Свідоцтва про права на спадщину його дружини [PERSON] Отже з врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved