Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Стратілата та розташовані на території Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області, згідно сертифікату серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину прийняла його (позивача) мати (дружина [PERSON]) - [PERSON], але офіційно не оформила. [INFO] [PERSON] померла. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті матері, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] просив встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], перебували в зареєстрованому шлюбі з 2 червня 1955 року та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] належало [PERSON] У судове засідання позивач не з'явився, її представник позовні вимоги підтримав з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просив їх задовольнити. У судове засідання представник Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позову [PERSON], просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності позивача та представника відповідача за наявними у справі доказами. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, які розташовані на території Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області, як член колишнього КСП ім. Стратілата, отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 438 від 21 січня 1998 року, що підтверджується копією повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі від 4 липня 2016 року (а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON], житель [ADDRESS], за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується повідомленням державного нотаріального архіву Чернігівської області від 29 серпня 2016 року (а.с. 24) та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 20 вересня 2016 року (а.с. 27; 28-29). Таким чином, спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З копії довідки Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області (а.с. 8) вбачається, що [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що позивач не може документально підтвердити факт перебування його батьків у зареєстрованому шлюбі, оскільки у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із заначенням відомостей про другого з подружжя по батькові матері зазначено «[PERSON]», що підтверджується копією зазначеного витягу (а.с. 7). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення цього факту має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] та було успадковане нею після смерті [PERSON] За таких обставин позовні вимоги в частині встановлення факту перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] починаючи з 2 червня 1955 року підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належне йому згідно сертифікату серії [NUMBER] право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя у встановленому законом порядку не оформила за собою успадковане право на земельну частку пай. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцвта про смерть (а.с. 9). З копії спадкової справи № 151 до майна померлої [PERSON] (а.с. 33-35) вбачається, що спадщину після її смерті прийняв син - [PERSON], який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові заощадження. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], був втрачений, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 13). Позивач позбавлений можливості отримати дублікат втраченого сертифікату. З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке було успадковане [PERSON] після смерті [PERSON], в зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, а також в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1183/02-31 від 1 липня 2016 року. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), яке було успадковане [PERSON] після смерті [PERSON]

Outcome: approved