Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON]І про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя. В обґрунтування позову зазначив, що з 24.07.1977р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі в період якого за спільні кошти придбали житловий будинок з прибудовами загальною площею 223,6кв.м. та надвірними спорудами за адресою: м. Черкаси, пров. Дружби, 2. Документи на дане домоволодіння було оформлено на імя [PERSON]. На даний час у подружжя виникла необхідність у в поділі майна, однак вони не можуть дійти домовленостей про порядок його поділу в досудовому порядку. Посилаючись на ст.ст.\~60-71 СК України, ст.ст.\~ 368, 369,\~372 ЦК України\~ вважає, що оскільки майно було набуте за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти, договорів стосовно виду права власності на набуте майно та щодо розміру часток у праві власності між сторонами не укладено, воно належить сторонам на праві спільної сумісної власності і частки кожного є рівними, а тому просив суд визнати житловий будинок з прибудовами (під літ. А-І, мс, а, а) загальною площею 223,6 кв.м. та надвірними спорудами (літ. Б б 3 сарай, літ. Ж гараж, літ. Г погріб, літ. В вбиральня, N1, 3-7 огорожа) та земельну ділянку (кадастровий номер 7110136400:02:080:0084) загальною площею 468 кв.м., що розташовані за адресою: м. Черкаси, провулок Дружби, 2 спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати право власності на ? частини житлового будинку з прибудовами (під літ. А-І, мс, а, а) загальною площею 223,6 кв.м. та надвірними спорудами (літ. Б б 3 сарай, літ. Ж гараж, літ. Г погріб, літ. В вбиральня, N1, 3-7 огорожа) та ? частини земельної ділянки (кадастровий номер 7110136400:02:080:0084) загальною площею 468 кв.м., що розташовані за адресою: м. Черкаси, провулок Дружби, 2 за [PERSON]. Ухвалою суду від 12.09.2018р. провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання з розгляду даної справи. 15.11.2018р. від сторін надійшла заява про укладення мирової угоди. Сторони в підготовче судове засідання не зявились, причину неявки не повідомили. Від позивача надійшла письмова заява, в якій він просив провести судовий розгляд за його відсутності та просив мирову угоду наявну в матеріалах справи не затверджувати. Також зазначив, що позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила мирову угоду надану сторонами не затверджувати. Зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між сторонами було укладено та зареєстровано шлюб 24.07.1977р. Шустовецькою сільською радою Камянець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис №4 (а.с. 9). За час перебування в шлюбу подружжям за спільні кошти було побудовано житловий будинок з прибудовами (під літ. А-І, мс, а, а) загальною площею 223,6 кв.м. та надвірними спорудами (літ. Б б 3 сарай, літ. Ж гараж, літ. Г погріб, літ. В вбиральня, N1, 3-7 огорожа), що знаходиться за адресою: м. Черкаси, провулок Дружби, буд. 2 на земельній ділянці загальною площею 468 кв.м. (кадастровий номер 7110136400:02:080:0084). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України зазначені обставини визнаються сторонами, а тому не підлягають доказуванню. Правовстановлюючі документи на зазначену ділянку та будинок оформлені на [PERSON], зазначене вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 12). На даний час у подружжя виникла необхідність у поділі спільно набутого за час шлюбу майна, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 60\~СК України та\~ч. 3ст. 368\~ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 69\~СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71\~СК України, спір про порядок поділу спільного сумісного майна подружжя може бути вирішений судом. Неподільне майно присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на квартиру, допускається лише за його згодою. Згідно п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» №16 від 12.06.1998р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Із змісту нормативних положень глав 7 та 8\~СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60\~СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма\~статті 60\~Сімейного кодексу України\~вважається правильно застосованою. Згідно пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Норми\~СК України\~у статтях\~57,\~60\~встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Відповідно до ч.1 ст.60\~СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Побудувавши нерухоме майно під час перебування в шлюбі, позивач та його дружина - відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень та його право на рівну частку в майні презюмується. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 ЦК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2\~ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За таких обставин, задоволення позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, тому вимога про визнання права власності на 1/2 часину житлового будинку з прибудовами та надвірними спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved