Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з 05.04.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з чоловіком спільно не проживають, син проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач, незважаючи на її неодноразові звернення, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина у судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак до початку розгляду справи через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Справу просила розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, однак був \~належним чином, завчасно, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді судовою повісткою. (а.с. 17, 19) Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. ( а.с. 5) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей, одержувача та платника аліментів. Судом встановлено, що, як вбачається з позовної заяви і не спростовано відповідачем, [PERSON] офіційно не працює, однак має мінливий нерегулярний дохід від тимчасових заробітків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивачка самостійно несе витрати по утриманню дитини. \~ Отже, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, відповідають закону та потребам на утримання дитини, у звязку з чим підлягають до задоволення повністю. Таким чином, суд рахує доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з 05 квітня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Обставин, які б звільняли відповідача від обовязку по утриманню свого неповнолітнього сина, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено, оскільки заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження, суду не представлено. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 166, 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved