Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому прохає визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею 06.11.1997 за номером 120. Заявлені вимоги мотивує тим, що 06.11.1997 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , про що уклали відповідний договір. Даний договір купівлі-продажу був зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржею за №120 від 06.11.1997. У технічному паспорті на квартиру Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис щодо зміни власників згаданого нерухомого майна на [PERSON] . На даний час позивач не може вільно розпорядитися своєю власністю, оскільки договір-купівлі продажу квартири не посвідчений нотаріально, виникла необхідність у зверненні до суду. Ухвалою суду від 26.03.2020 провадження у справі було відкрито з призначенням справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. За ухвалою суду від 25.06.2020 підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 13.08.2020 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Від позивача [PERSON] надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги ним підтримані повністю. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалися. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що 06.11.1997 за №120 Комсомольською універсальною товарною біржею зареєстрований договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказаний договір був укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Кременчуцьким МБТІ був проведений відповідний запис щодо зміни власника нерухомого майна на позивача [PERSON] реєстровий № 239 у реєстровій книзі № 3. За договором [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] за договірною ціною. Продавці одержали гроші в повній сумі. Обидві сторони виконали умови угоди, проте не посвідчили її в нотаріальній конторі. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ст.ст. 1,2,15 ЗУ «Про товарну біржу» № 1956-ХІІ від 10.12.1991, чинним на момент укладення вказаного договору, - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних із ним торгівельних операцій. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Право власності на вищезазначену квартиру виникло у [PERSON] з моменту укладення договору купівлі-продажу від 06.11.1997. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що даний договір відповідає вимогам для дійсності правочину, що передбачені ст.203 ЦК України, оскільки складений у письмовій формі та зареєстрований Комсомольською універсальною товарною біржою, виконання договору спричинило реальне настання правових наслідків і вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] та тим самим здійснити судовий захист його майнових прав. З огляду на дію актів цивільного законодавства у часі, до спірних правовідносини підлягають застосуванню норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 47 вказаного Закону, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається, тому вимога про визнання вказаного договору дійсним є обґрунтованою і підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved