Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до Приватного підприємства «Вагран», в якому просить визнати договір купівлі-продажу від 22.02.2008 року квартири [ADDRESS] дійсним та визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , посилаючись на те, що позивач уклав договір в письмовій формі, передав відповідачу 50 000 грн. вартості квартири ,але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідач до суду пред`явив зустрічний позов, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між Приватним підприємством «Вагран» та [PERSON] - недійсним та усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла зі звільненням від особистих речей на підставі ст.116 ЖК України, мотивуючи тим, що відповідач самовільно вселився в спірну квартиру. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив у задоволенні зустрічного позову відмовити, мотивуючи тим, що позивач вселився в квартиру на підставі ордеру у 1998 році де мешкає по теперішній час. У 2008 році між ним та відповідачем був укладений письмово договір купівлі продажу квартири, за яку він заплатив 50 000 грн. про що квитанції йому відповідач не видав , від нотаріального посвідчення відповідач уникає. Відповідач до суду не з`явився про час розгляду справи належно повідомлявся через сайт суду, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відмови від заявленого зустрічного позову не надходило. Ухвалою судді від 26.05.2008 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Заочним рішенням від 24.06.2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Ухвалою суду від 28.08.2015 року в задоволенні заяви [PERSON] про залишення без розгляду заяви Приватного підприємства «Вагран» про перегляд заочного рішення відмовлено. Ухвалою суду від 28.08.2015 року скасоване заочне рішення від 24.06.2008 року. Ухвалою суду від 28.09.2015 року апеляційну скаргу представника позивача [PERSON] адвоката Флоренко О.Ю. на ухвалу суду від 28.08.2015 року повернути представнику [PERSON] Ухвалою суду від 01.11.2018 року поновлено провадження в справі за позовом [PERSON] про визнання права власності та договору купівлі продажу та зустрічним позовом ПП «Вагран» про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення. Ухвалою судді від 22.11.2018 року задоволено заяву адвоката Флоренко О.Ю. про відвід судді Галаган О.В. Ухвалою судді від 26.11.2018 року задоволено заяву про самовідвід судді Іванової Н.Ю. Ухвалою судді Панфілової А.В. від 27 листопада 2018 року прийнято до свого провадження справу та призначено до розгляду. Ухвалою судді Панфілової А.В. від 08 січня 2019 року прийнято самовідвід судді Панфілової А.В. Ухвалою судді Павелко І.Л. від 09 січня 2019 року прийнято до свого провадження справу та призначено до розгляду та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Павелко І.Л. від 17 квітня 2019 року закрито підготовче засідання у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд находить позов [PERSON] та зустрічний позов Приватного підприємства «Вагран» такими, що задоволенню не підлягають. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ПП «Вагран» на підставі свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2004 року №651 належить будинок, розташований за адресою [ADDRESS] ( т.1 а.с.107). На підтвердження своїх вимог [PERSON] надав оригінал договору купівлі - продажу 22 лютого 2008 року, підписаний збоку продавця [PERSON] - директором ПП «Вагран» та скріплений печаткою і покупцем - [PERSON] (т.2 а.с.5). Відповідно до вказаного договору позивач повинен був сплатити за придбання вказаної квартири 50 000 грн., а відповідач по справі провести нотаріальне посвідчення зазначеного договору. Як стверджує позивач, на виконання умов договору, ним була сплачена вище зазначена сума. Однак, в порушення умов угоди відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу, чим порушує його право на розпорядження своєю власністю. Окрім того, ПП «Вагран» відмовилось видати позивачу квітанцію про оплату ним вартості квартири. Оскільки відповідач відмовляється посвідчити вищезазначену угоду, позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Аналізуючи положення Цивільного кодексу України можна дійти висновку, що правочини щодо відчуження об`єктів нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору до суду не надано. Крім того, необхідно вказати на те, що сторонами не заявлялось клопотання про допит [PERSON] - директора ПП «Вагран», яка підписувала договір купівлі-продажу від 22 лютого 2008 року в якості свідка, яка б судом приводилась до присяги. Приватне підприємство «Вагран» подало до суду зустрічний позов, в якому вказує, що позивач [PERSON] склав завідомо сфальшований договір купівлі-продажу від 22.02.2006 року, в який вніс завідомо неправдиві відомості, оскільки у власності ПП «Вагран» ніколи не було квартири [ADDRESS] загальною [ADDRESS] кв [ADDRESS] , а є однокімнатна кватира № [ADDRESS] площею 22,07 кв.м, яка складається із кімнати - 13,39 кв.м, коридору 4,98 кв.м, санвузла 3,7 кв.м. Таким чином ПП «Вагран» не могло продати те, чого у його власності не було. Позивач за зустрічним позовом обґрунтовує свої доводи, посилаючись на ст. 215 ЦК України, відповідно до якої, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Вважає, що даний договір укладений в супереч вимог ст. 203 ЦК України, а саме: [PERSON] не підписувала даний спірний договір; не було волевиявлення ПП «Вагран» на укладення даного договору; даний договір не вчинено у формі, встановленій законом. Представник ПП «Вагран» вважає, що незаконне, самоправне, без будь-яких правових підстав вселення [PERSON] в кімнату [ADDRESS] порушує право ПП Загран» щодо володіння та розпорядження належною житловою площею. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та опоряджання своїм майном. Оскільки, позивачем за зустрічним позовом не доведено самоправність зайняття [PERSON] спірного житлового приміщення, то заявлені позовні вимоги і з цих підстав не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4ст. 9 ЖК України). Відповідно до ч.1-2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.3,4 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що [PERSON] незаконно, самоправно без будь-яких правових підстав вселився в кімнату [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить ПП «Вагран» та до цього часу продовжує використовувати його на власний розсуд, самовільно приєднавши до квартири [ADDRESS] , кімнати загального користування, таким чином самозахватом збільшивши загальну площу квартири безпідставні, оскільки не підтверджені ніяким доказами, а навпаки спростовується копією технічного паспорту. Доказів, що дійсно між сторонами був укладений договір купівлі-продажу до суду не надано, оскільки він не є таким документом, що можливо вважати договір купівлі-продажу укладеним, і на думку суду є нікчемним, а тому підстав визнавати його дійсним або недійсним суд не вбачає, оскільки нікчемний договір не може бути визнаним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони по фактично понесеним ними витратам. На підставі ст.ст.203,216, 319,321,391,392, 334 ЦК України, ст.116 ЖК України

Outcome: dismissed