Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Чапаєва-Плюс» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі Державного акту на право власності на землю серїі IV-ДП № 056112 його матері [PERSON] належала земельна ділянка площею 9.880 га, що розташована на території Саврівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області. За життя 31.10.2001 року мати уклала з відповідачем договір оренди землі, згідно якого вона передала відповідачеві у строкове плате користування вказану земельну ділянку. 01.10.2012 року між [PERSON], ТОВ «Чапаєва-Агро» та ТОВ «Чапаєва Плюс» укладено додаткову угоду про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі, у відповідності до вказаної угоди орендаря ТОВ ««Чапаєва-Агро» було замінено на ТОВ «Чапаєва Плюс». [INFO] [PERSON] померла, спадщину у вигляді земельної ділянки площею 9,880 га, що розташована на території Саврівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області прийняв він, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Вважає, що договір оренди, укладений між [PERSON] та ТОВ «Чапаєва Плюс», а також додаткова угода від 01.10.2012 року є недійсними, оскільки вони не містять такої істотної умови, як умови передачі у заставу та внесення до статуного фонду права оренди земельної ділянки, у зв'язку з чим просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 31.10.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Чапаєва Плюс» та додаткову угоду про заміну сторони до договору оренди земельної ділянки від 01.10.2012 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обязі та на підставах викладених в позовній заяві та пояснили, що відсутність такої істотної умови, як умови передачі у заставу та внесення до статуного фонду права оренди земельної ділянки і є порушенням прав та законних інтересів позивача, а тому просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ТОВ «Чапаєва-Плюс» Сарма Л.І. в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що між відповідачем та [PERSON] дійсно 31.10.2011 року був укладений договір оренди, який зареєстрований у відділі Держкомзему у П'ятихатському районі. Укладений договір оренди та додаткова угода дійсно не містять істотної умови передачі у заставу та внесення до статуного фонду права оренди земельної ділянки, проте вважає, що позивачем не зазначено та не надано суду жодних доказів в підтвердження того, що відсутність даної умови якимось чином порушує його права, у зв'язку з чим вимоги позивача вважає необгрунтованими та в задоволенні позову просить відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності на землю належала земельна ділянка площею 9.880 га, яка розташована на території Саврівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акут на право приватної власності на землю серїі IV-ДП № 056112 /.а.с.24-25/ 31.10.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Чапаєво-Агро» в письмовій формі укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передала ТОВ «Чапаєво-Агро» в строкове платне користувння належну їй земельну ділянку строком на 5 років /а.с.9-12/ Даний договір пройшов відповідну державну реєстрацію та є зареєстрованим у відділі Держкомзему у П'ятихатському районі Дніпропетровської області 29.12.2011 року за № 122458594000081, про що мається відповідний запис в договорі. Передачу земельної ділянки, якою користується відповідач ТОВ «Чапаєва Плюс» здійснено на підставі акту прийняття-передачі земельної ділянки в оренду, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с.26/. 01.10.2012 року між [PERSON], ТОВ «Чапаєва-Агро» та ТОВ «Чапаєва Плюс» укладено додаткову угоду про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі, у відповідності до вказаної угоди, за умовами якої орендаря ТОВ ««Чапаєва-Агро» було замінено на ТОВ «Чапаєва Плюс»/а.с.6-8/ [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.14/. Позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] успадкував належну їй земельну ділянку площею 9.880 га, що розташована на території Саврівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом /а.с.16/ та копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі /а.с.15/ Відповідно до статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (далі -Закон) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренд; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається з оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передач; земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення -сторони, яка несе ризик випадковою: пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини: відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-94ц13 відповідно до якої «виходячи з того, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав». Тобто, однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Між тим, заявляючи позовні вимоги про визнання недійсним вказаного договору оренди [PERSON] не навів і в судовому засіданні не довів, чим саме порушено його право у зв'язку з відсутністю в договорі оренди зазначеної умови, чи дійсно цим порушуються його права і в чому саме полягає порушення його законних прав, а також їх істотності. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що за результатами розгляду справи факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача не встановлено, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 15, 638 ЦК України, відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та

Outcome: dismissed