Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що житловий будинок з належними надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить йому на праві приватної власності в цілому на підставі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] з 19.11.2002 по теперішній час офіційно зареєстрована у зазначеному вище будинку. Відповідач у вищезазначеному будинку не проживає з 2004 року, рахунки за комунальні послуги не сплачує, участі в обслуговуванні будинку не приймає. Фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Прохання до відповідача про добровільне зняття з реєстрації останньою ігноруються. У зв`язку з чим вимушений звернутись до суду та просить задовольнити його позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується зворотним повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 57). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 40). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2019 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с.4). 19.11.2002 [PERSON] офіційно зареєстровано у зазначеному будинку, про що в будинкову книгу було здійснено відповідний запис (а.с. 10). Як вбачається з інформації, наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Згідно акту депутата Прудянської селищної ради Онопрієнко В.О. від 25.11.2019, [PERSON] за місцем реєстрації фактично не проживає з 2004 року по теперішній час (а.с.3). З пояснень позивача в позовній заяві вбачається, що відповідач в спірному будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, у добровільному порядку не бажає знятись з реєстрації за вказаною вище адресою. Таким чином, відповідач в належному позивачу будинку не проживає, участі в його обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей в будинку не має, права власності на будинок не має, однак залишається зареєстрованою в належному позивачу будинку. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації більше 15 років, тобто понад 6 місяців, а отже втратила право на користування житловим приміщенням; вселитись протягом цього часу не намагалась; ніхто її право на проживання у будинку не порушував. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки відповідач не проживає у будинку за указаною вище адресою, не є членом сім`ї позивача, а його реєстрація в будинку, належному позивачу, перешкоджає здійсненню у повній мірі права розпорядження цим майном, то позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст. 319, 383 ЦК України,

Outcome: approved