Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.10.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 148. Позовні вимоги в основному мотивує тим, що шлюб з відповідачкою є невдалим через сварки та конфлікти, які виникали при вирішенні сімейно-побутових питань, веденні домашнього господарства, взаємних образах, вказав, що з відповідачкою виявились різними людьми з протилежними поглядами на життя. Зазначив, що в квітні 2020 року відповідачка переїхала проживати до своїх батьків - у с. Родатичі Городоцького району Львівської області, з того часу з нею разом не проживають, спільного господарства не ведуть, він втратив до дружини почуття любові, тому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі (а.с. 20-21). Відповідачка в підготовче засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій позов визнала, не заперечує розірванню шлюбу з відповідачем, просить про розгляд справи у її відсутності (а.с. 22-23). У підготовче засідання учасники судового процесу не з`явились, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, повно та всебічно оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За положеннями ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З позовної заяви, долучених до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що сторони 30.10.2015 р. зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 148, від такого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , не підтримують подружніх стосунків з квітня 2020 року, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому згідно ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу (а.с. 9, 10-11). Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визнання відповідачкою позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільну згоду відповідачки на розірвання шлюбу (а.с. 22-23), суд приходить до висновку, що, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, формально існуючий шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, заяві відповідачки, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, розлад у сім`ї носить стійкий характер, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально, поновлювати сімейні стосунки та вживати заходів до примирення сторони не бажають, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стало не можливим та суперечитиме їх інтересам. Враховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , заяву сторін, те, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка позов визнає, спору щодо майна та місця проживання дитини у сторін не виникає, суд приходить переконання, що підстав для збереження шлюбу немає, а тому вважає, що позов слід задовольнити, шлюб між позивачем та відповідачкою розірвати. Згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача 840 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved