Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення без надання іншого житла, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Вінницький район, село Лука-Мелешківська, вулиця Незалежності, 11. Право власності на будинок набуте позивачем на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2014 року у справі № 127/27855/13-ц та належним чином зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після набуття права власності на будинок позивач побажав вселитися в нього, але виявив, що в будинку без жодних правових підстав перебувають відповідачі, які обіцяли виселитися найближчим часом. Позивач неодноразово в усній формі вимагав від відповідачів звільнити приміщення будинку, оскільки бажає вселитися в нього зі своєю сім'єю, але не може до сих пір цього зробити через те, що відповідачі не бажають звільнити приміщення будинку. Договір найму з відповідачами не укладався, вони не являються членами сім'ї попереднього власника будинку тощо. Відповідачі в будинку не зареєстровані, не оплачують ніяких комунальних платежів, займають приміщення самоправно та без будь-яких правових підстав. 23 квітня 2015 року представник позивача адвокат [PERSON], разом з попереднім власником будинку [PERSON], ст. дільничним інспектором міліції Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON], представником (секретарем) Луко-Мелешківської сільської ради [PERSON] комісійно здійснили вихід до будинку та у відповідному Акті зафіксували факт незаконного проживання відповідачів у належному позивачу житловому будинку. Добровільно звільнити приміщення відповідачі не бажають, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідачі створюють йому перешкоди у здійсненні права власності на будинок. Самоправно займаючи будинок, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав, вони перешкоджають позивачу і його родині користуватися власністю, не бажають звільнити будинок на його вимоги тощо. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], позовні вимоги підтримав в межах заявлених вимог та на підставах визначених у позові. Суду показав, що відповідачі не являються власниками будинку, займають власність позивача без законних підстав, та не є зареєстрованими за місцем знаходження будинку належного позивачу. Оскільки, відповідачі відмовляються покинути будинок добровільно позивач був змушений звернутися до суду. Позов просить задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали. Суду надали аналогічні пояснення за якими суду пояснили, що уклали усну угоду з Сиваком та Стаєцьким про придбання спірного будинку передавши у виконання майбутнього правочину купівлю-продажу будинку 10 тис. доларів США. Також ними було укладено письмову угоду про намір купити будинок і Сивак надав їм ключі і вони поселилися до будинку. Для здійснення купівлі-продажу ними було продано власне житло, яке було їх єдиним житлом і на ці кошти вони розраховували купити даний будинок. Заселившись вони зробили ремонт, вклали кошти в будинок, але потім виявилося, що будинок перебував під заставою і був проданий з торгів. Гроші Сивак їм не повернув, тому вони не висиляються з будинку, щоб мати гарантії повернення вкладених ними коштів. Просять врахувати, що з ними проживають малолітні діти і що їм нема куди висилятися. Просять в задоволенні позову відмовити. 3-тя особа - Орган опіки та піклування Вінницької РДА в особі представника [PERSON] підтримали сторону відповідачів. Просять врахувати інтереси неповнолітніх дітей, які проживають у спірному будинку. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: На підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2014 року, за [PERSON] визнано мирову угоду та визнано право власності на будинковолодіння за адресою с. Лука- Мелешківська вул. Незалежності, 11, Вінницького району, Вінницької області, яке складається з житлового будинку, позначеного літерою «А», загальною площею 55.5 кв.м., житловою площею 18.8 кв.м., веранди «а», ганку, погрібу «В», убиральні «Г», огорожі №1-3, криниці №5, а також визнано право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520682800:02:003:0523, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою с. Лука- Мелешківська вул. Незалежності 11 Вінницького району Вінницької області (а.с.33-34). Як вбачається з ксерокопії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 34626764, будинок, що знаходиться за адресою с. Лука- Мелешківська вул. Незалежності 11 Вінницького району Вінницької області, належним чином зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.5). Відповідно до Акту від 23 квітня 2015 року було зафіксовано факт незаконного проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у належному позивачу [PERSON] житловому будинку (а.с.6). Відповідно до довідки № 351 від 07.04.2015 року виданої виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради, Вінницького району, Вінницької області сімя [PERSON] в складі 6-и осіб, проживає тимчасово без реєстрації за адресою с. Лука- Мелешківська вул. Незалежності 11 Вінницького району Вінницької області (а.с.62). Серед проживаючих у будинку є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходить з того, що відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому, за ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено по справі, спірні правовідносини ґрунтуються на вищевказаних нормативних положеннях. За ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню обставини встановлені судовим рішенням, що забрало законної сили, тому враховуючи вказане нормативне положення суд вважає, що право власності позивача на будинковолодіння за №11 по вул. Незалежності в с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області є доведеним та не скасованим. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р.,гарантує право на вільне володіння своїм майном. У відповідності до ст. 1 Першого протоколу ЄКПЛ до поняття майна також відноситься і цілий спектр економічних інтересів, які потрапляють у сферу дії права власності, включаючи рухоме й нерухоме майно, майнові та немайнові інтереси. Тому, суд вважає, що неможливість засилитися до житла, вільно володіти та користуватися належним йому майном, використовуючи його на власний розсуд для потреб власника та членів його сімї, слід розцінювати виходячи з вищевказаних нормативних положень, як національного законодавства, так і ратифікованих державою міжнародних норм, як обмеження прав на вільне використання майна. Звуження прав позивача також полягає у тому, що позивач не має можливості заселитися до належної йому власності, використовувати її на свій розсуд, згідно своїх потреб та волі. Відповідачі не є власниками житла, не зареєстровані в ньому, наявність домовленостей з попередніми власниками будинку щодо оформлення їх прав на проживання суду не доведена. Договір найму чи піднайму житла відповідачами з власниками не оформлявся. Також судом є встановленою обставина того, що у добровільному порядку звільнити зайняте житло належне позивачу відповідачі відмовляються. Вирішити спір у позасудовому порядку сторонам не вдалося. Права позивача передбачені ст.ст.316,319,383 ЦК України є таким чином порушеними та підлягають до судового захисту, шляхом прийняття рішення суду про задоволення позовних вимог. За ст.88 ЦК України з відповідачів слід стягнути понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. в рівних частках по 60,90 грн. з кожного.

Outcome: approved