Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про знесення самочинного будівництва та відшкодування шкоди, обґрунтовуючи його наступним. Рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 08.12.2011 року позивач отримав вихідні дані для будівництва другого житлового будинку на належній йому земельній ділянці. До будівництва житлового будинку будь-яких обмежень на сусідній ділянці не було. Влітку 2007 року його сусід [PERSON] незаконно, без будь-яких дозвільних документів почав будівництво гаража з підсобними приміщеннями, приблоковуючи свої стіни до будинку позивача, тобто звів три стіни, а взамін четвертої використав стіну будинку позивача, що грубо порушує право приватної власності останнього. Такі дії відповідача на думку [PERSON] є не тільки незаконними, а й небезпечними, оскільки суперечать всім санітарним та пожежним нормам. Позивач зазначає у позові, що в майбутньому його сімя буде позбавлена можливості нормально проживати у новозбудованому будинку, оскільки через стіну до його спальної кімнати сусідом встановлено душову кабінку та санвузол. Окрім цього вказує на грубе порушення відповідачем всіх будівельних норм, оскільки такий також здійснив будівництво житлових приміщень над господарською спорудою, без витримки протипожежних розривів згідно ДБН 360-92 та без влаштування протипожежної стіни. Позивач вважає, що перебудова будівлі, зведеної [PERSON] , є неможливою, оскільки зведена відповідачем будівля повністю не відповідає санітарним, пожежним, екологічним, будівельним нормам, що грубо порушує конституційні права, законні інтереси позивача Крім того [PERSON] зазначає, що за весь цей період він переніс багато моральних страждань, що відчутно похитнуло його самопочуття, призвело до непорозумінь та сварок з дружиною. На підставі викладеного вище позивач просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо будівництва мансардного приміщення над гаражем, зобов`язати [PERSON] знести самочинно збудований гараж з надбудованими підсобними приміщеннями в [ADDRESS] , а також відшкодувати моральні збитки в розмірі 12 000 грн. та матеріальні збитки в розмірі 7 700 грн., завдані проведенням незаконного будівництва. Позивач та його представник в судове засідання 19.12. 2019 року не з`явилися однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у змісті позову. Крім того суд констатує, що сторона позивача була присутньою в судовому засіданні 10.02.2017 року, в якому висловила свою правову позицію та дала пояснення по суті позову. Відповідач та його представник в судове засідання 19.12. 2019 року не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Крім того суд констатує, що сторона позивача була присутньою в судовому засіданні 10.02.2017 року, в якому висловила свою правову позицію та дала пояснення по суті позову, позов не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, в якому зокрема зазначили, що позивач без дозволу відповідача захопив частину належної йому земельної ділянки, самовільно побудував будинок до його господарської будівлі, використавши опори такої для встановлення стіни своєї будівлі. Крім того вказує на те, що [PERSON] почав будівництво на межі земельних ділянок, тобто порушив передбачені законом вимоги щодо необхідності відступу від межі земельної ділянки відстані 0, 5 метрів. Представник третьої особи - виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в судове засідання повторно не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши надані сторонами усні пояснення та письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини. Згідно витягу про державну реєстрацію прав [PERSON] є власником житлового будинку літ. Д з господарською будівлею в [ADDRESS] , що відповідно підтверджується копією наявного в матеріалах свідоцтва про право власності САС № [NUMBER] від 27.10.2012 року, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради №329 від 03.10.2012 року та земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування будинку площею 0.0567 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 438231, виданий на підставі рішення 5-ої сесії п`ятого скликання Ужгородської міської ради від 19.06.2009 року № 1144 кадастровий номер 2110100000 : 62 : 002 : 0092. В матеріалах даної справи також міститься витяг з рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 292 від 26.10.2004 року ( а. с. 114), яким [PERSON] надано дозвіл на перебудову існуючого сараю (літ Г.) під житлові кімнати та літню кухню на закріпленій земельній ділянці по [ADDRESS] . Згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої ДАБК у Закарпатській області 21.08.2012 року (а.с. 32-38) вважається закіченим будівництво індивідуального житлового будинку ( літ. Д) та господарської будівлі ( літ. Г) в [ADDRESS] ». У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.2015 року, затвердженого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М. [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: Ѕ частки у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.02.2003 року приватним нотаріусом Осташ В.А. за реєстровим № 1-356 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.03.2003 року реєстраційний номер: 359434 номер запису: 2987 в книзі : 30 та суміжної земельної ділянки площею 0,0305 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] кадастровий номер 2110100000:62:001:0267. Житловий будинок Ѕ частки у праві власності якого спадкується в цілому складається з житлового будинку - під літ. А; прибудови - літ. А, 3-х сараїв - під літ. Б,В, З, вбиральні - під л. Г, огорожі - під № 1-7, споруди І-ІІІ. В склад спадкового майна не входить гараж - під літ. Е. З пояснень позивача та його представника, наданих в судовому засіданні, встановлено, що такі вважають незаконними дії [PERSON] , який доводиться сусідом позивачу та відповідно проживає за адресою [ADDRESS] , що стосуються будівництва ним мансардного приміщення над гаражем та ставлять вимогу щодо знесення самочинно збудованого гаража з надбудованими підсобними приміщеннями. Вказані вимоги обґрунтовують тим, що відповідач без будь-яких дозвільних документів почав будівництво гаража, приблокувавши стіни такого до будинку, належного [PERSON] . Такі дії відповідача позивач вважає незаконними, такими, що здійснені без дотримання санітарних, пожежних, будівельних та інших норм, що відповідно порушуються конституційні права та законні інтереси позивача у праві вільного та безпечного користування належним йому на законних підставах нерухомим майном. Свою правову позицію сторона позивача обґрунтовує доданим до справи висновком експерта. Як вбачається з висновку № 60 експертного дослідження по заяві [PERSON] про порушення ДБН при здійсненні ремонтно-будівельних реконструкції сараю по [ADDRESS] ( а с. 8-11 т. 1) на вирішення питання експерта поставлені наступні питання: 1) «Чи порушені ДБН гр. [PERSON] при проведенні робіт по реконструкції господарської будівлі по [ADDRESS]?», 2 ) «Чи є в наявності пошкодження в приміщеннях житлового будинку [ADDRESS] , якщо є то чи могли такі виникнути в результаті проведення ремонтно-будівельних робіт по реконструкції господарської будівлі будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно експертного дослідження, експертом, згідно наведених питань, зроблено висновки, що в даному випадку порушені норми ДБН 360-92** Містобудування. Планування забудова міських і сільських поселень, а саме п. 3.24*, 3.25*. Та по-друге, в приміщеннях житлового будинку №9 а, а саме у житлових кімнатах, які є суміжними із господарською будівлею будинковолодіння № 11 виявлено тріщини вертикальні в місці примикання стіни до міжкімнатної перегородки та горизонтальні в місці примикання стін та стелі. Також, у висновку зазначено, що експертом не проводилось дослідження господарської будівлі будинковолодіння № 11 , однак Листом виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 4-2154/101 від 31 липня 2012 року повідомлено, що тріщини шириною до 2 мм в місці примикання до стіни перегородки, що розділяє дві житлові кімнати по вертикалі від стелі і до середини висоти стіни з обох боків, спричинені частково діями сусіда. Аналізуючи надані матеріали та проведені дослідження зроблено висновок, що тріщини могли виникнути в результаті проведення ремонтно-будівельних робіт по реконструкції господарської будівлі будинковолодіння [ADDRESS] . Окрім того позивачем додано до справи висновок № 12 експертного дослідження по заяві [PERSON] , складеного судовим експертом Корчинським Р.Б. 14.04.2016 року, предметом дослідження якого було питання стосовно порушення ДБН гр. [PERSON] при проведенні робіт по реконструкції господарської будівлі по [ADDRESS] . Вказаним висновком встановлено, що при проведенні робіт по реконструкції господарської будівлі по [ADDRESS] порушені норми ДБН 360-92, ДБН В.1.2.-8-2008( як встановлено експертом будівля гр. [PERSON] побудовано із шлако-та піно-блоків, стіни не обштукатурені на день огляду, шви між стіновими блоками частково незаповнені, у відповідності п. 4.13 НСУ «Будівельні матеріали», що може привети до руйнування будівлі); ДСТУ В.2.7.-7-2008; ДБН В.1.1.7-2002**(при перебудові сараю під господарську будівлю було не дотримано протипожежних норм, про що свідчить відсутність протипожежної стіни). З наявного в матеріалах цивільної справи повідомлення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 4-2154/101 від 31.07.2012 року ( а.с 15 т. 1) вбачається, що рішень про надання дозволу або вихідних даних на будівництво нежитлової будівлі по [ADDRESS] міськвиконкомом не приймалось, земельна ділянка відповідачу у власність не надавалась. Тріщини у місці перемикання до стіни перегородки, що розділяє дві житлові кімнати у будинку [PERSON] по вертикалі від стелі і до середини висоти з обох боків, спричинені частково діями сусіда, а також неправильним виконанням будівельних робіт по встановленню перегородки. Згідно повідомлення інспекції ДАБК в Закарпатській області № 1/1 1255 від 10.08.2012 року ( а. с. 16 т. 1 ) встановлено, що [PERSON] здійснила реконструкцію сараю з надбудовою житлових приміщень без будь-яких дозвільних документів, порушивши ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», за що таку відповідно притягнуто до адміністративної відповідальності та оштрафовано. Приписом інспекції № 479 від 31.07.2012 року [PERSON] зобовязано припинити будівельні роботи та приступити до оформлення дозвільних документів згідно чинного законодавства. З доданого до матеріалів справи повідомлення Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області № 1007-1.14/820-ч від 05.06.2015 року у відповідь на заяву [PERSON] ( а .с . 20 т.2) вбачається, що відповідно до винесеного припису [PERSON] проводилось оформлення дозвільних документів ( рішення ужгородської міської ради № 796 від 28.12. 2012 року надано дозвіл на складення технічної документації із землеустрою, відповідно ДП «Центр Державного земельного кадастру», розроблено технічну документацію із землеустрою від 13.02.2013 року. Також у повідомленні зазначено, що 04.12. 2013 року [PERSON] звернулася у управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради щодо видачі будівельного паспорту на реконструкцію гаража з надбудовою мансардного поверху по [ADDRESS] , в чому їй було відмовлено у зв`язку з незгодою [PERSON] . З наявного в матеріалах справи повідомлення Управління Держтехногенбезпеки у Закарпатській області № 01/776 від 17.08.2012 року ( а. с. 12 т. 1) вбачається, що за результатами перевірки встановлений факт прибудування [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , до житлового будинку гараж з мансардними приміщеннями без витримки протипожежних розривів згідно ДБН 360-92 або без влаштування протипожежної стіни. Відповідач позов не визнав, зазначивши, що позивач без дозволу відповідача захопив частину належної йому земельної ділянки, самовільно побудував будинок до його господарської будівлі, використавши опори такої для встановлення стіни своєї будівлі. Крім того вказує на те, що [PERSON] почав будівництво на межі земельних ділянок, тобто порушив передбачені законом вимоги щодо необхідності відступу від межі земельної ділянки відстані 0, 5 метрів. Сторона відповідача на противагу доводів [PERSON] вказує на те, що в технічному паспорті, виготовленому Ужгородським міжміським бюро технічної інвентаризації від 16.12. 1988 року будинковолодіння по [ADDRESS] складалося в тому числі з будівлі під літ. «В» сарай, який на стадії реконструкції знаходиться на первісному місці і зараз. Наявність будівлі під літ. «В» з назвою «сарай» підтверджує також технічним паспортом на це будинковолодіння, що виготовлене ТОВ ТОВ «Уж-Інвентаризатор» від 11.06.2013 року. В якості обґрунтування своєї правової позиції відповідачем надано висновок № 96/07-13 експертного будівельно-технічного дослідження за зверненням гр. [PERSON] , складеного 20.07.2013 року судовим експертом Колчар В.Д. Вказаним висновком встановлено, що житловий будинок гр. [PERSON] , розташований по [ADDRESS] збудовано з порушенням державних будівельних норм та стандартів України. Зокрема не дотримано норми щодо відступлення від огорожі прилеглих земельних ділянок на відстань 1 м до стіни, що є порушенням п. 3.25 ДБН 360-92** та пп. 5.3.4. та 5.3.4.1 ДБН В. 1.2-8-2008; не дотримано протипожежних норм, передбачених п. 2.14, Таблиці 1, пп. 2.11. та 4.4. ДБН В. 1.1.7-2002. Також встановлено, що застосований [PERSON] для будівництва житлового будинку стіновий матеріал не відповідає вимогам п. 4.13 ДСТУ Б В. 2.7-7:2008. Така будівля створює реальну загрозу для життя та здоровя людей, які проживають на сусідських будинковолодіннях, що є порушенням вимог щодо безпеки людей, передбачених пп. 4.1.1. та 4.4.1 ДБН В. 1.2-14-2009. Стороною відповідача вказано, що на виконання припису Інспеції ДАБІ у Закарпатській області Саглиця А. М. замовив та виготовив проект «Перебудови власного сараю літ. В під господарську будівлю з житловою мансардою в [ADDRESS] ( головний архітектор проекту Вірбовал, виконавець архітектор Грешко Ф ., сертифікат АР № 000717) для отримання дозвільних документів на право виконання будівльених робіт ( копія такого додана до справи стороною відповідача а.с. 66 т. 2) Крім того стороною відповідача надано суду висновок спеціаліста № 96-01/05-16 за зверненням [PERSON] , складеного [PERSON] 10.05.2016 року ( а с. 140 т. 2), предметом дослідження якого було наступне питання: « Чи відповідатиме вимогам ДБН і інших нормативних документів проектна документація «Перебудови власного сараю літ. В під господарську будівлю з житловою мансардою в [ADDRESS] » та чи проводиться будівництво господарської будівлі в [ADDRESS] відповідно до проектної документації та іншим нормативним документам в галузі будівництва? Чи буде дотримано протипожежних та інших норм у випадку виконання цих робіт у відповідності з даним проектом». Спеціалістом [PERSON] складено наступну відповідь на поставлене замовним питання. Виготовлена проектна документація по об`єкту «Перебудови власного сараю літ. В під господарську будівлю з житловою мансардою в [ADDRESS] » відповідає вимогам державних будівельних норм, зокрема ДБН 360-92**, ДБН В.2.2.-15-2005, ДБН В.1.1.7-2002. Фактичне будівництво вказаного об`єкта зупинено. Зведена будівля відповідає проектній документації, що була розроблена за винятком брандмауерної (протипожежної )стіни, яка на час проведення огляду по даному дослідженню є нувлаштованою. У випадку улаштування брандмауерної стіни питання протипожежної безпеки стосовно сусіднього будинковолодіння по [ADDRESS] , буде вирішено. Запроектована будівля та фактичне її будівництво відповідає також і вимогам Державних санітарних правил плнування та забудови населених пунктів № 173. Дахова конструкція об`єкта будівництва по [ADDRESS] не є об`єднаною з даховою конструкцією поруч розташованого будинку по [ADDRESS] . На підставі вказаного проекту [PERSON] має право тримати дозвільні документи на право виконання будівельних робіт у відповідності з Перебудови власного сараю літ. В під господарську будівлю з житловою мансардою в [ADDRESS] »( головний архітектор проекту Вірбовал, виконавець архітектор [PERSON] ., сертифікат АР № 000717). На противагу вказаному висновку спеціаліста позивачем надано дослідження № 0002/2016 Будівельно-технічного дослідження згідно заяви гр. [PERSON] , складеного експертом Павлич О.В. 12.05.2016 року, згідно змісту якого виходячи з наданих креслень та фотознімків, перебудувати будівлю гаражу з надбудованими житловими приміщеннями за адресою: [ADDRESS] , таким чином, щоб привести її у повну відповідність до норм ДБН, в тому числі і в частині дотримання протипожежних відступів від будинку Д. за адресою [ADDRESS] а неможливо, оскільки, щоб як питається в експерта, забезпечити протипожежний відступ необхідно перенести будівлю на відстань мінімум 6 м, що фактично тягне за собою її знесення. Також стороною позивача додано до матеріалів справи Дослідження № 0004/2016 будівельно-технічного дослідження на запит адвоката Навроцього В.В. від 14.06.2016 року № 35, складеного експертом Павлич О.В. 15.08.2016 року ( а с. 194 т. 2), предметом дослідження якого було постановлено питання :»Чи знаходиться гараж під літерою «В» згідно схеми забудови ділянки ( за адресою [ADDRESS] ) станом на 2013 рік на місці розташування сараю під літ. «В» згідно схеми забудови вказаної ділянки станом на 2002 рік і чи співпадають крайні точки гаражу та сараю на планах забудови за 2013 та 2002 роки відповідно?». Експерт зробив висновок, що будівля гаражу літ. В. лише частково збудована на місці сараю літ. В, а саме на площа накладання 1, 7 м. кв. Вказаним висновком стороною позивача стверджується, що в даному випадку експертним дослідженням встановлено, що місцезнаходження старого сараю під літерою В. та нового гаражу від літерою В не співпадають і тому спірний гараж на його думку є новозбудованим об`єктом, а на реконструкцією сараю. Разом з тим суд звертає увагу на те, що вказані твердження позивача не є обґрунтовані, адже як вже попередньо встановлено судом, вказане експертне дослідження не містить висновків сприводу того, що спірний гараж є новозбудованим об`єктом, натомість зазначає, що будівля гаражу літ. В. частково збудована на місці сараю літ. В, а саме на площі накладання 1, 7 м. кв. Проаналізувавши вищевказані докази сторін, суд встановив, що такі містять кардинально протилежні висновки різних експертних установ, наданих сторонами даної справи. В даному випадку суд, вирішуючи спір, повинен врахувати також рішення касаційної інстанції, яке попередньо виносилось у даній справі. Так з матеріалів справи слідує, що ухвалою Колегії суддів судової плати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.05.2014 року скасовано рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01.06.2013 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18.11. 2013 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Зі змісту вказаного рішення касаційної інстанції вбачається, судами попередніх інстанцій не встановлено, ким саме порушено відповідні норми ДБН та чи є вони істотними, не встановлено, чи було видано компетентними органами [PERSON] припис про усунення порушень, чи можлива перебудова нежитлової будівлі по [ADDRESS] та чи відмовляється відповідач від такої перебудови. Крім того, суди не звернули увагу на те, що заперечуючи проти позову [PERSON] вказувала, що саме позивачем порушено будівельні норми та правила, оскільки його домоволодіння збудоване на межі з її будинком. Наведене свідчить, що суди не в повній мірі з`ясували усі обставини справи, щодо наявності порушень будівельних норм та правил з боку обох сторін спору, не встановили чи є ці порушення істотними та чи видавався компетентними органами припис про усунення порушень. Якщо буде встановлено, що порушення існують, необхідно встановити можливість перебудови об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила будівництво із порушеннями, від такої перебудови. З метою усунення суттєвих розбіжностей, на які вказала касаційна інстанція, судом ухвалою від 06.02.2018 року у даній справі повторно призначна судова будівельно-технічна експертиза, яка однак була залишена експертною установою без виконання у зв`язку з несплатою її вартості. Відтак змушений виходити із наданих сторонами доказів та акцентувати увагу на суперечливих моментах, на які вказала касаційна інстанція. Положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Вирішуючи справи про самочинне будівництво (нове будівництво, реконструкцію зі зміною площі та зайняттям земельної ділянки, прибудови, надбудови) об`єкта нерухомості, здійснене у разі відмови у видачі документів, які надають право виконувати будівельні роботи (повідомлення про початок будівельних робіт, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт, видача технічних умов, видача вихідних даних тощо), але з додержанням державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів і порядку розгляду цих питань, суд має врахувати, що відмова у наданні дозвільних документів може бути оскаржена до суду заінтересованою особою у порядку адміністративного судочинства. Якщо такі дії в судовому порядку не оскаржено, це не є підставою для відмови в позові, проте суд при розгляді справи має дати правову оцінку такій відмові, зокрема, за правилами статті 212 ЦПК. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову. Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт. Відповідно до ч.ч. 1,7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснюО будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. З роз`яснень викладених у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 30 березня 2012 року «Про практикузастосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вбачається, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого манна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, гак і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід, розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітари их, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Пунктом 5 указаної постанови роз`яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК а також власнику (користувачу) земельної ділянкк якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинного будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочини збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦПК). Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми положень частини сьомої статті 376 ЦПК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Матеріалами справи, в тому числі висновками вищевказаних експертних досліджень, доведено наявність порушення права власності позивача на належний йому житловий будинок з боку відповідача [PERSON] , який також не заперечив факт здійснення [PERSON] реконструкції сараю з надбудовою житлових приміщень без будь-яких дозвільних документів. Доказом цього також є факт притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вказане порушення. Як вже попередньо встановлено, компетентними органами [PERSON] надано припис про усунення порушень. На виконання припису Інспеції ДАБІ у Закарпатській області Саглиця А. М . замовив та виготовив проект «Перебудови власного сараю літ. В під господарську будівлю з житловою мансардою в [ADDRESS] ( головний архітектор проекту Вірбовал, виконавець архітектор [PERSON] ., сертифікат АР № 000717) для отримання дозвільних документів на право виконання будівльених робіт. Крім того стороною відповідача надано суду висновок спеціаліста № 96-01/05-16 за зверненням [PERSON] , складеного [PERSON] 10.05.2016 року ( а с. 140 т. 2) предметом дослідження якого було наступне питання: « Чи відповідатиме вимогам ДБН і інших нормативних документів проектна документація «Перебудови власного сараю літ. В під господарську будівлю з житловою мансардою в [ADDRESS] » та чи проводиться будівництво господарської будівлі в [ADDRESS] відповідно до проектної документації та іншим нормативним документам в галузі будівництва? Чи буде дотримано протипожежних та інших норм у випадку виконання цих робіт у відповідності з даним проектом». Як вже зазначено судом, вказаним висновком схвалено виготовлений архітектором Вірбовал проект. Таким чином стороною відповідача доведено наданими доказами бажання привести будівництво у відповідність до вимог будівельних норм. Разом з тим матеріалами справи встановлено, що без отримання дозвільних документів на проведення перебудови сараю згідно виготовлено ним проекту необхідна згода суміжного землекористувача, тобто [PERSON] , однак останній відмовився надати згоду на перебудову спірного об`єкту нерухомості. Свою правову позицію аргументує тим, що зведена відповідачем будівля повністю не відповідає санітарним, пожежним, екологічним, будівельним нормам, що грубо порушує конституційні права, законні інтереси позивача. Разом з тим суд звертає увагу також на те, що не тільки відповідач при будівництві господарської будівлі в [ADDRESS] не дотримався всіх передбачених законом норм. Також мають місце порушення позивачем [PERSON] при будівництві [ADDRESS] . Доказом чого відповідно послуговує висновок № 96/07-13 експертного будівельно-технічного дослідження за зверненням гр. [PERSON] , складеного 20.07.2013 року судовим експертом Колчар В.Д., яким встановлено, що житловий будинок гр. [PERSON] , збудовано з порушенням державних будівельних норм та стандартів України( не дотримано норми щодо відступлення від огорожі прилеглих земельних ділянок на відстань 1 м до стіни, що є порушенням п. 3.25 ДБН 360-92** та пп. 5.3.4. та 5.3.4.1 ДБН В. 1.2-8-2008; не дотримано протипожежних норм, передбачених п. 2.14, Таблиці 1, пп. 2.11. та 4.4. ДБН В. 1.1.7-2002) Також встановлено, що застосований [PERSON] для будівництва житлового будинку стіновий матеріал не відповідає вимогам п. 4.13 ДСТУ Б В. 2.7-7:2008. Така будівля створює реальну загрозу для життя та здоровя людей, які проживають на сусідських будинковолодіннях, що є порушенням вимог щодо безпеки людей, передбачених пп. 4.1.1. та 4.4.1 ДБН В. 1.2-14-2009. Також в даному випадку суд повторно звертає увагу на повідомлення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 4-2154/101 від 31.07.2012 року, згідно якого тріщини у місці перемикання до стіни перегородки, що розділяє дві житлові кімнати у будинку [PERSON] по вертикалі від стелі і до середини висоти з обох боків, спричинені частково діями сусіда, а також неправильним виконанням будівельних робіт по встановленню перегородки самого власника. Вказані обставини не були спростовані стороною позивача в судовму засіданні. Таким чином суд приходить до переконання, що обидві сторони допустили порушення при будівництві належних їм об`єктів нерухомомсті, які відповідно спричинили певні незручності обом сторонам. З одного боку стороною відповідача було здійснено реконструкцію гаража без дозвільних документів, з іншого - позивачем зведено житловий будинок на межі земельної ділянки відповідача, тобто [PERSON] порушив передбачені законом вимоги щодо необхідності відступу від межі земельної ділянки відстані 0, 5 метрів. Висновком експерта, наданого відповідачем, стверджується можливість перебудови спірного гаража з облаштуваннм відповідної протипожежної стіни, яку відповідач погоджується встановити. На противагу цьому позивач надала висновок іншого експерта, згідно якого спірний об`єкт будівництва підлягає знесенню, оскільки повинен згідно норм ДБН бути на відстані 6 м. від житлового будинку позивача. Відтак, вказані висновки експертів є кардинально протилежні та не дають однозначної віповіді щодо можливості( чи не можливості) приведення самочинного будівництва у відповідність до будівельних норм. Тому в даному випадку суд звертає увагу на те, що позивачу було відомо про встановлення гаража з боку відповідача, він сам у позовній заяві вказує, що не заперечив проти зведення гаража. Його спір фактично стосується реконструкції вказаного гаража, а саме зведення мансардного приміщення над гаражем, оскільки за стіною відповідачем встановлено душову кабінку та санвузол, що спричиняє позивачу незручності. Положеннями ч.7 ст. 376 ЦК України, передбачено, що в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Суд приходить до переконання, що в жодному з наданих сторонами висновків не міститься вичерпної відповіді стосовно наявності істотних порушень будівелених норм, які б однозначно вказували на необхідність знесення вказаного позивачем об`єкту нерухомості. Натомість суд вважає, що проведення перебудови спірного гаражу є можливим, адже більшість експертних досліджень вказують на це. Також суд враховує, що сторона відповідача не відмовляється від її проведення та вчиняє всі дії з цього приводу. Тоді як сторона позивача не розглядає інших варіантів вирішення конфлікту, окрім знесення спірного гаражу. Підсумовуючи зазначене вище суд вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Суд в даному випадку вважає, що позивачем не доведено використання з його боку всіх заходів для врегулювання спору і що мають місце виключні обставини, що свідчать про доцільність знесення спірної нерухомості, тому відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними дій відповідача щодо будівництва мансардного приміщення над гаражем та зобов`язання [PERSON] знести самочинно збудований гараж з надбудованими підсобними приміщеннями в [ADDRESS] . Вирішуючи позовні вимоги щодо відшкодування моральних збитків в розмірі 12 000 грн. та матеріальних збитків в розмірі 7 700 грн., що завдані проведенням незаконного будівництва, суд виходить із наступного . У відповідності до ст. 23 ЦК України, - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У позовній заяві позивач зазначив, що моральна шкода полягає у моральних стражданнях, що відчутно похитнуло його самопочуття, через незаконні дії його сусіда. Проте, всупереч вимог ст.ст. 77,80, 81 ЦПК України останній не надав жодних доказів, які б належним чином підтверджували наявність таких страждань, а також розмір матеріальних збитків. Також суд вважає, що вказані вимоги є похідними від поперденіх вимог, а оскільки у їх задоволенні відмолено, то і ці вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із наступного. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України (у редакції, чинній до внесення змін згідно із Законом України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України (у чинній редакції) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відтак з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає, за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним належним чином документально підтверджені судові витрати у даній справі, а саме сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у даній справі у розмірі 57 грн. ( а.с. 76 т 1, а с. 87 т. 1). При цьому суд констатує, що жодних інших доказів сприводу понесених стороною відповідача судових витрат ( на правову допомогу, на оплату експертиз тощо) матеріали справи не містять.

Outcome: approved