Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про виселення із житлового будинку. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником 650/1350 частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.10.2013 року по справі №401/12395/12, та підтверджується витягом №43316239 із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 650/1350 домоволодіння складається із квартири №1 у житловому будинку літ.А-1 з прибудовами літ. А1 -1 та літ а -1 , загальною площею 54,4 кв. м , житловою площею 33,4 кв. м , гаражу літ.Ж та споруд №1,2,3,5,6. На даний час у вказаному будинку зареєстровані та проживають відповідачі, які добровільно знятися із реєстрації та виселитися відмовляються, внаслідок чого [PERSON] звернувся до суду із данною позовною заявою та просив суд виселити [PERSON] та [PERSON] із належних йому 650/1350 частин домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник позивача [PERSON] у судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справідоказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавали, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зізгодипозивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.10.2013 року по справі №401/12395/12 належить 650/1350 частини домоволодіння, що також підтверджується витягом №43316239 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9). 650/1350 домоволодіння складається із квартири №1 у житловому будинку літ.А-1 з прибудовами літ. А1 -1 та літ а-1, загальною площею 54,4 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м, гаражу літ.Ж та споруд №1,2,3,5,6. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться також у ст.ст. 317, 321 ЦК України, згідно з якими власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно з вимогами ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, рішенням Європейського суду з права людини у справі «Маркс (MARCKX) проти Бельгії» від 13.06.1979 в пункті 63 стосовно статті першої Протоколу першого Європейської конвенції з прав людини зазначено, що визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном стаття перша по своїй суті є гарантом права власності. Суд звертає увагу, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, а проживають та зареєстровані у вказаному домоволодінні зі згоди колишнього власника - [PERSON] , право власності якого припинено внаслідок смерті, тому суд вважає вказану позовну заяву задовольнити та виселити [PERSON] та [PERSON] із належних позивачу 650/1350 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та складається із: квартири №1 у житловому будинку літ.А -1 з прибудовами літ. А1-1 та літ а-1, загальною площею 54,4 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м, гаражу літ.Ж та споруд №1,2,3,5,6. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 715 грн. із кожного.

Outcome: approved