Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна ввійшла, в тому числі, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,4986 га, право власності на яку було посвідчено за спадкодавцем державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №678813. Він прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, будучи спадкоємцем за заповітом і на частину спадкового майна отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Іншим спадкоємцем першої черги за законом є дочка спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки мала право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту (ст.1241 ЦК України) як непрацездатна, проте за життя відмовилась від обов`язкової частки у спадщині, про що склала відповідну заяву, на підставі якої Путивльською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №172/2013. В даному державному акті невірно зазначене місце розташування земельної ділянки, а саме «Бобинська сільська рада», замість правильного «Октябрська сільська рада», у зв`язку з чим він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі на цю земельну ділянку. Крім того, [INFO] помер його дід [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. До складу спадкового майна ввійшли, в тому числі, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2708 га, площею 0,2430 га та площею 0,1236 право власності на які було посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-СМ №043974. Спадщину після смерті останнього прийняла його дружина [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але юридично не оформила і померла [INFO] . Після смерті останньої також відкрилася спадщина, яку прийняла її дочка [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але юридично не оформила і померла [INFO] . Він прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, будучи спадкоємцем першої черги за законом і на частину спадкового майна отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак в державному акті серії ІV-СМ №043974 невірно зазначене цільове призначення земельних ділянок, а саме «для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства», замість правильного «для ведення особистого селянського господарства», у зв`язку з чим він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі на ці земельні ділянки. Просив визнати за ним право власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та за законом після смерті [PERSON] .. [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представники відповідачів Бобинської сільської ради та Октябрської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листами. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , яка проживала в с.Бобине, Путивльського району, Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на її майно, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). До складу спадкового майна ввійшла, в тому числі, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,4986 га, яка розташована на території Октябрської сільської ради, Путивльського району, Сумської області, що належала [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №678813, виданого Бобинською сільською радою 19.09.2002 року, що підтверджується копією державного акту (а.с.20). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її онук [PERSON] - позивач по справі, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, будучи спадкоємцем за заповітом і на частину спадкового майна отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується довідкою Бобинської сільської ради, копією заповіту, копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с.9-10,22-23). Іншим спадкоємцем першої черги за законом є дочка спадкодавця (мати позивача) [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки мала право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту (ст.1241 ЦК України) як непрацездатна, проте за життя відмовилась від обов`язкової частки у спадщині, про що склала відповідну заяву, на підставі якої Путивльською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №172/2013. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.11,12). Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вище зазначене майно, оскільки в державному акті, який посвідчує право власності спадкодавця на цю земельну ділянку невірно зазначене місце розташування земельної ділянки, а саме «Бобинська сільська рада», замість правильного «Октябрська сільська рада», що вбачається з письмового роз`яснення нотаріуса (а.с.60). Разом з тим, як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Державний акт серії Р2 №678813 був виданий спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1186 від 17.09.2009 року і площа земельної ділянки значиться 1,4986 га з кадастровим номером 5923886700:07:000:0112, а її місце розташування Сумська область, Путивльський район, Октябрська сільська рада (а.с.35-37). Крім того, судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , який проживав в с.Бобине, Путивльського району, Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на його майно, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.19). До складу спадкового майна ввійшли, в тому числі, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2708 га, площею 0,2430 га та площею 0,1236, які розташовані на території Бобинської сільської ради, Путивльського району, Сумської області, що належали [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ №043974, виданого Бобинською сільською радою 29.01.2003 року, що підтверджується копією державного акту та звітом про експертно-грошову оцінку (а.с.21,39-47). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина (баба позивача [PERSON] , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї, будучи спадкоємцем першої черги за законом і на частину спадкового майна отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак право власності на вище згадані земельні ділянки за життя юридично не оформила і померла [INFO] . Дані обставини підтверджуються довідкою Бобинської сільської ради та копією спадкової справи (а.с.59,94-111). Після смерті останньої також відкрилася спадщина, яку прийняла її дочка (мати позивача) [PERSON] , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї, будучи спадкоємцем першої черги за законом, але за життя юридично не оформила і померла [INFO] (а.с.9,12). Позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, будучи спадкоємцем першої черги за законом, що вбачається з копії паспорта позивача, довідки Бобинської сільської ради, копії свідоцтва про народження позивача, копії свідоцтва про народження матері позивача, повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, копії свідоцтва про шлюб [PERSON] (а.с.6-7,13,15-18). Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вище зазначене майно, оскільки в державному акті серії ІV-СМ №043974, який посвідчує право власності спадкодавця на ці земельні ділянки невірно зазначене цільове призначення земельних ділянок, а саме «для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства», замість правильного «для ведення особистого селянського господарства», що вбачається з письмового роз`яснення нотаріуса (а.с.38). Разом з тим, як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Державний акт серії ІV-СМ №043974 був виданий спадкодавцю на підставі рішення 2 сесії 23 скликання Бобинської сільської ради від 10.07.1998 року і площа земельної ділянки значиться 0,2708 га з кадастровим номером 5923880400:01:001:0194, а її цільове призначення «Для ведення особистого селянського господарства»; площа земельної ділянки 0,2430 га з кадастровим номером 5923880400:01:001:0196, а її цільове призначення «Для ведення особистого селянського господарства»; площа земельної ділянки 0,1236 га з кадастровим номером 5923880400:01:001:0195, а її цільове призначення «Для ведення особистого селянського господарства» (а.с.26-34). В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак наявність вищевказаних розбіжностей, щодо місця розташування та цільового призначення земельних ділянок у державних актах, унеможливили отримання позивачем свідоцтв про право на спадщину на це нерухоме майно, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому відповідно до ст. 47 Закону «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства (а.с.38,60). Разом з тим, дослідженими судом доказами беззаперечно встановлено, що зазначена земельні ділянки належали спадкодавцям, а записи, щодо місця розташування та цільового призначення земельних ділянок у правовстановлюючих документах, що підтверджує право власності останніх на них, не можуть бути виправлені так, як і не можуть бути видані дублікати державних актів, у зв`язку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом , є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»). Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.1 ст.131 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016 року) передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акту на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на землю гарантується Конституцією (ч.2 ст. ст.373 ЦК). Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved