Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом\~ до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що\~ 14.02.2016 року о 19.20 год. відповідач [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Грушевського в [PERSON], під час повороту ліворуч, не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить позивачу\~ [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Суворівського районного суду м Одеси від 14.03.2016 року по справі №523/3016/16-п [PERSON], [INFO] мешкаючого за адресою: [ADDRESS] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. в дохід держави. Відповідно до висновку №030/16 експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню вартості матеріального збитку, спричиненого [PERSON] - власнику автомобіля [NUMBER], 2004 року випуску від 14.03.2016 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля дорівнює його ринковій вартості на дату ДТП (14.02.2016 року) та становить 122 369,39 грн. У вищевказаному висновку встановлено, що вартість відновлювального ремонтуавтомобіля з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 78 762,70 грн. Ринкова вартість автомобіля після ДТП складає 43 606,69 грн. Позивач бажає самостійно відновити автомобіль, при цьому він не просить стягнути з відповідача повну вартість матеріальної шкоди. Крім того, згідно полісу/договору AZ3-233357 від 17.04.2015р. ПрАТ „Страхова група «ТАС» виплатила позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 50000 грн., що підтверджується Довідкою начальника врегулювання страхових випадків. Позивач вважає, що відповідачем позивачу завдано матеріальний збиток у розмірі (78 762,70 грн. - 50 000 грн. = 28 762,70 грн.) 28762 гривні 70 копійок. Крім того, вартість проведення експертизи щодо встановлення розміру матеріального збитку становить 1700 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №023 від 15.03.2016 року. Послуги евакуатора складають 500 грн., що підтверджується Товарним чеком №528 від 11.02.2016 року. Загальна сума матеріального збитку становить 28 762.70 грн. + 1700 грн. + 500 грн. 30962 гривні 70 копійок. Окрім матеріальної шкоди позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000 гривень. При цьому, позивач посилається на те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди, він отримав величезний стрес, оскільки в автомобілі перебували члени його сімї. Відповідач всіляким способом намагався уникнути майнової відповідальності, що вимусило позивача звертатись до суду. Крім того, позивач мешкає у сільській місцевості і автомобіль був засобом пересування його сімї, а у звязку з спричиненням механічних ушкоджень, позивач тривалий час не може використовувати автомобіль за цільовим призначенням, що завдає значних незручностей для нього особисто та членів сімї. Під час судового засідання позивач, а також його представник, підтримали позовні вимоги у повному обсязі. В останнє судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої він просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнав та пояснив, що він погоджується з його виною у вчиненні ДТП. В той же час, він вважає, що висновок №030/16 експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню вартості матеріального збитку не відповідає фактичному розміру спричинених збитків. Крім того, відповідач вважає, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 14.02.2016 року о 19.20 год. відповідач [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Грушевського в [PERSON], під час повороту ліворуч, не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить позивачу\~ [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Суворівського районного суду м Одеси від 14.03.2016 року по справі №523/3016/16-п [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 грн. в дохід держави. (а.с. 6) Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до ч. 1,2 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, оскільки відповідач не довів обставини, що включають його вину у завданні шкоди позивачу, то він повинен відшкодувати заподіяну шкоду у повному обсязі. Відповідно до висновку №030/16 експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню вартості матеріального збитку, спричиненого [PERSON] - власнику автомобіля [NUMBER], 2004 року випуску від 14.03.2016 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля дорівнює його ринковій вартості на дату ДТП (14.02.2016 року) та становить 122 369,39 грн. У вищевказаному висновку встановлено, що вартість відновлювального ремонтуавтомобіля з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 78 762,70 грн.. Ринкова вартість автомобіля після ДТП складає 43 606,69 грн. (а.с. 129-176) Відповідач в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнав та пояснив, що він вважає, що висновок №030/16 експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню вартості матеріального збитку не відповідає фактичному розміру спричинених збитків. В звязку з чим, подав клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 88-92) Ухвалою суду від 13.04.2017р. за клопотанням відповідача була призначена судова автотоварознавча\~ експертиза, проведення якої було доручено працівникам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Експертам було поставлено питання:\~ 1. Встановити розмір матеріальної шкоди, яка була спричинена\~ власнику автомобіля [NUMBER], 2004 року випуску», внаслідок ДТП, яке відбулось 14.02.2016 року о 19.20 год. між автомобілем [NUMBER], та автомобілем [NUMBER] станом на 14 березня 2016р., а також на час проведення експертизи? (а.с. 109-110) Копія ухвали про призначення судової автотоварознавчої експертизи була направлена сторонам по справі. [PERSON] отримав копію ухвали суду від 13.04.2017р., що підтверджується поштовим повідомленням. (а.с. 114) Після чого, суд направляв копію клопотання експертів про надання додаткових матеріалів, а також рахунок на оплату проведення експертизи. Однак лише позивач [PERSON] надав необхідні матеріали для проведення експертного дослідження, проте відповідач [PERSON] взагалі ухилився від участі в проведенні експертизи. Так, отримавши копію ухвали про призначення судової автотоварознавчої експертизи, він жодного разу не зявився до суду, а також не подав будь-якого інформаційного запиту про стан виконання експертизи. Крім того, на адресу відповідача, який він визначив у клопотанні щодо призначення експертизи суд направляв клопотання експерта, а також рахунок на проведення експертизи. В той же час лист суду повернувся за закінченням терміну зберігання. (а.с. 121) Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Аналогічна норма була передбачена у попередній редакції ЦПК України (ст. 77), яка була чинна на час проведення експертизи. Суд вважає, що оскільки відповідач подав до суду клопотання щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи, то, він як ініціатор, повинен був слідкувати за її проведенням, а також сплатити вартість проведення експертизи. Однак експертиза не була проведена, оскільки відповідачем не була сплачена вартість проведення експертизи, у звязку з чим, провадження по справі було поновлено. (а.с. 127-128, 177) Частиною 1 ст. 109 ЦПК України встановлено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав до суду жодного доказу, що розмір матеріальної шкоди, який був встановлений у висновку №030/16 експертного автотоварознавчого дослідження є необґрунтований. В судовому засіданні 27.02.2018р. відповідач пояснив, що йому нічого не було відомо, з яких причин експерт повернув справу до суду. Однак дане твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки відповідач ознайомився з матеріалами справи 07.02.2018р., тобто він своєчасно був обізнаний щодо причини відсутності експертного дослідження. (а.с. 188) На підставі викладеного, суд вважає, що дії відповідача направлені лише на затягування розгляду справи, а тому справу необхідно розглянути за наявними доказами. Судом також встановлено, що згідно полісу/договору AZ3-233357 від 17.04.2015 року ПрАТ «СГ «ТАС» позивачу виплатило страхове відшкодування у розмірі 50000 грн., що підтверджується Довідкою начальника врегулювання страхових випадків. Враховуючи той факт, що позивач не наполягає на стягненні матеріального збитку, тобто ринкової вартості автомобіля, то сума матеріальної шкоди становить суму розмірі (78 762,70 грн. сума відновлення автомобіля - 50 000 грн. - сума страхового відшкодування = 28 762,70 грн.) 28762 гривні 70 копійок. Крім того, вартість проведення експертизи щодо встановлення розміру матеріального збитку становить 1700 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №023 від 15.03.2016 року. Послуги евакуатора складають 500 грн., що підтверджується товарним чеком №528 від 11.02.2016 року. (а.с. 52) Загальна сума матеріального збитку становить 28 762.70 грн. + 1700 грн. + 500 грн. 30962 гривні 70 копійок, яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000 гривень. При цьому, позивач посилається на те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди, він отримав величезний стрес, оскільки в автомобілі перебували члени його сімї. Відповідач всіляким способом намагався уникнути майнової відповідальності, що вимусило позивача звертатись до суду. Крім того, позивач мешкає у сільській місцевості і автомобіль був засобом пересування його сімї, а у звязку з спричиненням механічних ушкоджень, позивач тривалий час не може використовувати автомобіль за цільовим призначенням, що завдає значних незручностей для нього особисто та членів сімї. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що діями відповідача були заподіяні моральні страждання позивачу, а саме, у позивача був порушений звичайний спосіб життя, пов'язаний з експлуатацію автомобіля, він був позбавлений можливості використовувати автомобіль за призначенням, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя. Суд, з урахуванням принципів співмірності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 3000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial