Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що їхня з відповідачкою сім`я розпалася через несумісність характерів та різні погляди на життя. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне подружнє життя між сторонами припинено з червня 2012 року та з цього часу спільне господарство не ведеться. Збереження сім`ї позивач вважає неможливим та на примирення не згоден. З 2013 року позивач вже проживає однією сім`єю із [PERSON] та має з нею 4 спільних дітей. У судове засідання позивач не з`явився, проте безпосередньо в позовній заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу, просив суд розглянути справу за його відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.3). Відповідачка у судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, хоча про день, час і місце судового засідання була повідомлена завчасно та належним чином, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) був зареєстрований 28.12.2011 року, про що виконавчим комітетом Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області складено відповідний актовий запис за №09 (а.с.7). Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.3,4 ст. 56 СК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, у даному випадку інтересам позивача. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також те, що сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, беручи до уваги відсутність у них неповнолітніх дітей, та зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивач наполягає на розлученні, а відповідачка не надала заперечень проти позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище « [PERSON] ». На підставі ст.55, 56, 104,105,112-113 СК України,

Outcome: approved