Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даним позовом, який обґрунтовував тим, що 16 листопада 2008 року він із [PERSON] уклав шлюб, від якого 6 квітня 2009 року відповідач народила дитину [PERSON], а [INFO] сина було зареєстровано відділом РАЦС Маневицького РУЮ Волинської області, актовий запис №61, де вказано батьком позивача. Рішенням суду від 6 березня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано і стягнуто аліменти на утримання дитини. 25 січня 2017 року позивач звернувся в medical genomics для проведення генетичної експертизи, з висновку якої 15 лютого 2017 року стало відомо, що він не є біологічним батьком сина. Дізнавшись правду перебував у шоковому стані, розуміючи, що вісім років виховував чужу дитину і після розірвання шлюбу сплачував аліменти на її утримання. Крім того, проживаючи в маленькому містечку, йому дуже неприємно від того, що люди знають про цю обставину і це завдає йому сильних душевних хвилювань і страждань, а тому моральну шкоду оцінює у 60\~000 гривень, яку просив стягнути із відповідача, а також виключити відомості про його батьківство з актового запису №61 від 10 квітня 2009 року Відділу РАЦС Маневицького РУЮ Волинської області про народження [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримала із наведених підстав та просила задовольнити повністю. Відповідач та її представник позов визнали частково, просили виключити відомості про батьківство позивача із актового запису про народження [PERSON], у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази у їх сукупності, суд приходить висновку, що позов задоволенню не підлягає із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров»я про народження дружиною дитини. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 16 листопада 2008 року, від якого 6 квітня 2009 року в них народився син [PERSON] (а.с.5). Як вбачається із актового запису про народження №61 від 10 квітня 2009 року, зробленого відділом РАЦС Маневицького РУЮ управління юстиції Волинської області, в графі відомості про батька вказано позивача у даній справі [PERSON] (а.с.42). Зі змісту частин 1 та 2 ст. 136 СК України вбачається, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред»явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно статей 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України унормовано, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Із дослідженого судом експертного висновку про біологічне батьківство №MGT 499 від 15 лютого 2017 року (medical genomics) вбачається, що біологічне батьківство ймовірного батька [PERSON] щодо дитини [PERSON] виключається (а.с. 10-11). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що із [PERSON] уклала шлюб, перебуваючи на третьому місяці вагітності, про що відповідач знав і саме він є батьком сина [PERSON] Позов визнала частково та зазначила, що погоджується на виключення відомостей про батьківство [PERSON] із актового запису про народження дитини лише з тих мотивів, що їй неприємний сам факт оспорювання батьківства, а оскільки конфлікт між ними триває досить значний проміжок часу, вважає, що шляхом часткового визнання нею позовних вимог врегулюється конфлікт та припиняться безпідставні претензії позивача до неї. Щодо заподіяння і стягнення моральної шкоди на користь [PERSON], сторона відповідача заперечила повністю. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може бути будь якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово медичної, біологічної, генетичної експертизи. Суд вважає недопустимим доказом експертний висновок про біологічне батьківство №MGT499 від 15 лютого 2017 року (medical genomics), наданий позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, оскільки дослідження проведене без згоди матері і особою, яка не попереджена про кримінальну відповідальність за неправдивий висновок, а тому такий результат не можна вважати офіційним підтвердженням або спростуванням батьківства. Не залишається поза увагою суду й той факт, що відповідач в судовому засіданні ствердила, що батьком сина є [PERSON] В свою чергу ні сторона позивача, ні сторона відповідача, попри роз»яснення судом в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України їх прав та обов»язків, всупереч вимогам статей 10, 60 ЦПК України не заявила клопотання про призначення судово медичної експертизи генетичної ідентифікації, яка б дозволила встановити (чи спростувати) з достовірністю факт кровного споріднення позивача з дитиною відповідача, а також в подальшому вирішити питання щодо заподіяння моральної шкоди [PERSON] Одним із основних принципів правового статусу дитини, закріплених в Конвенції про права дитини 1989 року, є пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст.3). За таких обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки вони не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а часткове визнання відповідачем [PERSON] позову суперечить інтересам дитини.

Outcome: dismissed