Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на її користь за судовим рішенням, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з моменту звернення з позовом в суд і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 17.02.2014 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 28.01.2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, зазначила, що останнім часом вона, змушена витрачати на утримання спільних дітей значно більше коштів, оскільки підвищилась вартість життя і зріс прожитковий мінімум. Також, зазначила, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Вона теж офіційно працевлаштована, проте її заробітної плати не вистачає для того, щоб в повній мірі забезпечити потреби їх дітей. Тому, просить збільшити розмір аліментів, стягуваних з відповідача до 1500 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи із дня звернення з позовом в суд і досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд з викликом сторін, за наявними у справі матеріалами з повідомленням позивача і відповідача про час, дату та місце розгляду справи. ( а.с. 16) В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що дійсно офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. Проте, вказаний позивачем розмір аліментів значно перевищує його щомісячний дохід. Крім цього, він є учасником АТО та після проходження військової служби його психологічне та фізичне здоров`я значно погіршилося, в зв`язку з чим він постійно проходить курси реабілітації, які частково оплачує сам. Також, зазначив, що аліменти за попереднім рішенням суду сплачує справно та надає дітям, по мірі своєї можливості, додаткову матеріальну допомогу. Просив задовольнити позов в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки від його доходів (заробітку). Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , відповідно (а.с. 9,8). Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 17.02.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень, щомісячно, починаючи з 28.01.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час, відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати (а.с. 26). Вказані обставини свідчать про наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей, який би відповідав законодавчо визначеному розміру аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи, що позивач [PERSON] просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500 гривень, щомісячно, на кожну дитину, відповідач [PERSON] - є учасником АТО та після проходження військової служби має проблеми зі здоров`ям, в зв`язку з чим постійно проходить курси реабілітації (а. с. 27-28), а також той факт, що запропонований позивачем розмір аліментів є непомірним для відповідача, з огляду на його дохід, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Також, згідно з роз`ясненнями, поданими у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В зв`язку з цим, позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів у новому розмірі, починаючи з дня звернення до суду, задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180, 182, 184, 185, 192, 196 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial