Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовом до Прутівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку (пай). Позовні вимоги мотивував тим, що його мати [PERSON] та він прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги за законом після смерті батька позивача [PERSON], який помер у 1997р., а саме: на земельну ділянку (пай) площею 0,71 га для ведення товарногосільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради у рівних частинах. У 2015р. померла його мати [PERSON], яка посвідчила заповіт на все своє майно в його користь. На даний час він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено в оформленні спадщини, у зв'язку з тим, що державний акт на земельну ділянку виданий після смерті батька. Просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 0,71 га для ведення товарногосільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту серії IV-ІФ №010813 на право приватної власності на землю, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,71 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №314 від 01.03.2001р. Відповідно до свідоцтв про смерть серії І-НМ № 202130 та І-НМ № 217518 [PERSON] померла 30.06.2015р., [PERSON] помер 06.07.1997р.. Із довідки Прутівської сільської ради від 28.12.2016 р. вбачається, що з дня смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її син [PERSON]. Відповідно до заповіту, посвідченого 19.06.2003р. спадкоємцем всього належного [PERSON] майна є позивач [PERSON] Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.11.2015р. після смерті [PERSON] заведено спадкову справу. 12.01.2017р. Першою Снятинською районною державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на землю IV-ІФ №010813 виданий після смерті [PERSON]- 01.03.2001р.. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно\~ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття\~\~спадщини свідоцтво про право на спадщину. Зібрані по справі докази вказують, що [PERSON] на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 0,71 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, після смерті якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-ІФ №010813, спадкоємцями якої за законом стали позивач та його мати [PERSON]. Після смерті матері [PERSON] її син позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спірну земельну ділянку (пай), у становлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вступив в управління спадковим майном, а тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, в межах земельної ділянки площею0,71 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ІФ №010813 від 01.03.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №314, виданого на [PERSON]. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328,1218, 1268, ЦК України, ст. 524, 534, 548, 549, 560 ЦК УРСР

Outcome: approved