Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Перше травня», мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 15.04.2015 року йому перейшло від [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані на території Грунської сільської ради Охтирського району. Дані земельні ділянки перебувають в оренді згідно договорів від 30.08.2010 року та 04.04.2011 року, укладених між [PERSON] та ТОВ «Перше травня». Пунктом 40 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. [PERSON], як власник земельних ділянок бажає самостійно обробляти їх та розпоряджатися ними на власний розсуд, про що попередив відповідача, однак останній відмовляється повертати земельні ділянки. В звязку з цим, в подальшому уточнивши позовні вимоги, просить розірвати договір оренди землі, укладений 30.08.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Перше травня», зареєстрований 04.04.2012 року у Охтирському відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі за №592030004002555 та договір оренди землі, укладений 20.08.2011 року, зареєстрований 30.11.2012 року у відділі Держкомзему у Охтирському районі Сумської області за №592030004003463; зобовязати відповідача негайно передати земельну ділянку загальною площею 3,85 га, у тому числі: рілля 3,22 га, сіножаті 0,45 га, пасовища 0,17 га, та земельну ділянку загальною площею 3,85 га, у тому числі: рілля 3,2263 га, сіножаті 0,4536 га, пасовища 0,1652 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, в стані придатному для цільового використання; стягнути з відповідача судовий збір. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав, просили задовольнити. Представник ТОВ «Перше травня» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, 15.09.2015 року [PERSON] сплачено орендну плату за в розмірі 4620 грн. за користування земельними паями за 2015 рік. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що 10.10.2015 року приїжджав спеціаліст ДЗК [PERSON] для виміру земельних ділянок власників, які відокремлювалися, при цьому ТОВ «Перше травня» виділяло свого представника [PERSON] (агронома). При цьому [PERSON] та [PERSON] планували, де буде дорога щоб [PERSON] міг добратися до свого паю. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 2\~ст. 792 Цивільного кодексу України,\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є\~ Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Судом встановлено, що 30.08.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Перше травня» в особі директора [PERSON] укладено договір оренди землі (земельного паю), зареєстрований 04.04.2012 року у Охтирському районному відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель по сільській раді вчинено запис № 592030004002555 (а.с.12-13). Згідно вказаного договору відповідачу передана в оренду земельна ділянка загальною площею 3, 85 га, у тому числі рілля 3,22 га, сіножаті 0,45 га, пасовища 0,17 га, розташована на території Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області. 20 серпня 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Перше травня» в особі директора [PERSON] укладено договір оренди землі (земельного паю), зареєстрований 30.11.2012 року у відділі Дежкомзему у Охтирському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 592030004003463, за яким відповідачу передано в оренду земельну ділянку загальною площею 3, 85 га, у тому числі рілля 3,2263 га, сіножаті 0,4536 га, пасовища 0,1652 га, розташовану на території Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с. 15-16). 03.08.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті в порядку спадкування за заповітом позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчені 15.04.2015 року державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори. Відповідно до вказаних документів, [PERSON] є спадкоємцем земельних ділянок площею 0,4532 гектара (кадастровий номер 5920382400:01:001:0860), площею 0,1720 гектара (кадастровий номер 5920382400:01:001:0861), площею 0,1652 гектара (кадастровий номер 5920382400:01:001:0894), площею 3,2202 гектара (кадастровий номер 5920382400:01:001:0859), площею 0,4536 гектара (кадастровий номер 5920382400:01:001:0893), площею 3,2263 гектара (кадастровий номер 5920382400:01:001:0892), наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.99, 101, 103, 105, 107, 109). Право власності [PERSON] на успадковані земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з реєстру (а.с.100, 102 на звороті, 104, 106, 108 на звороті, 110 на звороті). Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини та мають право самостійно господарювати на землі (п. «г» ч. 1 ст.\~81, п «б» ч. 1 ст.\~90 Земельного кодексу України). Пунктом 40 договорів оренди землі, укладених між [PERSON] та ТОВ «Перше травня», визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно з ч.1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі\~ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо\~\~інше\~\~не\~\~встановлено договором або законом. Відповідно до ч.4\~\~ст.32 Закону України «Про оренду землі»,\~\~перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~\~ст.628 ЦК України,\~\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору, передбачена\~статтею 627 ЦК України, включає право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору. Відповідно до ч.2\~ст.652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Необхідність визначених у ч.2\~ст.652 ЦК України\~умов стосується зміни, а не розірвання договору. Процедура розірвання договору в разі переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи ні умовами договору, ні законом не передбачена. Між тим, встановлено, що після настання передбачених договором оренди землі підстав для його розірвання позивач до пред'явлення позову в суд звернувся до орендаря із проханням розірвати договір, але отримав відмову на свою пропозицію. Отже, на підставі викладеного, з урахуванням ст.ст.\~626,\~628,\~\~651 ЦК України, ч.4\~\~ст.32 Закону України «Про оренду землі», п. 40 договорів оренди землі, суд вважає, що умова про порядок розірвання договору є обов`язковою умовою даного виду договору, і може визначатись на розсуд сторін, якщо на момент укладення договору дана умова була погоджена сторонами. Аналізуючи викладені норми чинного законодавства, тексти спірних договорів оренди землі, якими прямо визначено, як підстава розірвання договору оренди земельної ділянки\~перехід права власності на орендовану земельну ділянку\~\~до другої особи, а також те, що сторони при укладенні договору оренди дійшли згоди про його розірвання у разі настання умов визначених в п. 40 Договору, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання договорів підлягають задоволенню. Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі передбачені у\~ст. 34. Закону України «Про оренду землі», згідно якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Таким чином, вимога про повернення земельних ділянок також підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відповідно до ст.79 ЦПК України відноситься в тому числі судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] ПП [PERSON] було сплачено 1378 грн. за договором № 4 про надання послуг від 06.04.2016 року, що підтверджується розрахунковою квитанцією № 029148 від 12.04.2016 року, та 826,80 грн. сплачено за квитанцією від 20.04.2016 року, згідно актів виконаних робіт. [PERSON] протокольною ухвалою суду від 12.04.2016 року за заявою позивача [PERSON] зробленою ним особисто в судовому засіданні, був допущений в якості особи, яка надає правову допомогу. Під час провадження у даній цивільній справі [PERSON] готував процесуальні документи поза судовим засіданням, а саме, додаткові обґрунтування позову, заяву про збільшення позовних вимог, які суд в цілому оцінює в 150 грн., а також ознайомлювався з матеріалами справи, брав участь у судовому засіданні згідно до журналів судових засідань протягом 1 години 1 хв. З урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та необхідний і фактично наданий фахівцем обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, розмір компенсації за вказані дії особи, яка надає правову допомогу, суд визначає у 25% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину роботи особи, яка надає правову допомогу, що в загальному обсязі становить 500 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551,20 грн. за вимогу немайнового характеру та 855,77 грн. за вимогу майнового характеру (1% від вартості земельних ділянок, які повертаються).

Outcome: approved