Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . На початку листопада 2015 року відповідачі на короткий термін зареєструвалися у будинку за вищезазначеною адресою, проте, фактично з дня реєстрації і по теперішній час не проживають та не з`являються в житловому будинку, не беруть участі у його утриманні та догляді, спільне господарство між сторонами не ведеться, будь-які особисті речі відповідачів у житловому будинку відсутні. Відповідачі відмовляються добровільно знятися з реєстрації місця проживання. Вони (відповідачі) не є членами сім`ї позивача, договір найму житлового будинку не укладався. Реєстрація відповідачів у належному йому (позивачу) житловому будинку порушує його майнові права та унеможливлює розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Він (позивач) вимушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб. [PERSON] просив суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS] . У судове засідання позивач та його представник - адвокат Дорошенко Г.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача. У судове засідання відповідачі та представник третьої особи - органу опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Ухвалою від 2 вересня 2021 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-9). З повідомлення Носівської міської ради № 232/1 від 26 лютого 2020 року (а.с. 12) вбачається, що у зазначеному житловому будинку зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні встановлено, що відповідачі ніколи не проживали в житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та матеріалами справи (а.с. 10). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд приймає до уваги той факт, що на час розгляду справи в суді відповідачі не ставлять питання ні про вселення, ні про зобов`язання позивача не чинити перешкод в користуванні жилим приміщенням. Таким чином, оцінюючи у сукупності докази по справі, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідачі вибули на постійне проживання в інше житлове приміщення, не проживають у будинку [ADDRESS] більше шести місяців, а тому втратили право користуватися цим житловим приміщенням з дня вибуття. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі і підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved