Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок літ. «А» загальною площею 43,30 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м., прибудовою літ. «а», з надвірними господарськими будівлями та спорудами: літнею кухнею літ. «Б» площею 20,5 кв.м., сарай літ. «А-1» площею 20,4 кв.м., погріб літ. «В» та іншими спорудами, розташованих по [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2008 року помер [PERSON], який до моменту смерті фактично проживав у вказаному будинку. Також на час смерті разом з [PERSON] проживала його дружина [PERSON], яка після смерті свого чоловіка відразу виїхала до м. Запоріжжя, де померла. З серпня 2008 року він з дозволу [PERSON] вселився був до вказаного будинку, у якому проживає разом зі своєю сім'єю і до теперішнього часу, що підтверджується довідкою Мирівської сільської ради Томаківського району від 23.07.2018 року №491 та актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї від 23.07.2018 року. Вказаний житловий будинок він прийняв у користування разом з присадибною земельною ділянкою та городом з серпня 2008 року, оскільки в нього з [PERSON] були добрі стосунки. При цьому, договірних зобов'язань щодо володіння чи користування житловим будинком між ними не виникало. Кому належить на праві власності житловий будинок на момент вселення йому не було відомо. Після смерті [PERSON], його дружиною йому були передані: свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.04.1988 року, державний акт на право приватної власності на земелю серія [NUMBER], технічна документація на землю, з яких він дізнався, що власником нерухомого майна являється [PERSON] До цього часу він продовжує проживати у даному житловому будинку, відкрито, не приховуючи факту знаходження майна у його володінні, добросовісно та безперервно (більше десяти років) володіє та користується житловим будинком, підтримує його у належному стані, постійно проводить поточні та капітальний ремонти, оплачує кошти за комунальні послуги. Ніхто його прав протягом часу проживання у зазначеному будинку не оспорює, прав власності на себе не оформив, тому у разі визнання за ним права власності на будинок не суперечить закону та не порушує прав, інтересів інших осіб. Згодом [PERSON] доповнив позовні вимоги, звернувшись також з позовом до [PERSON] у зв'язку із чим просить визнати за ним право власності за набувальною давність на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку площею 0,0100 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташованих по [ADDRESS]. В доповнення до позовних вимог позивач посилається на те, що окрім житлового будинку він також користується земельними ділянками площею 0,25 га. як присадибною земельною ділянкою та площею 0,01 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, відкрито не приховуючи факту знаходження вказаного майна у його володінні, добросовісно та безперервно більше десяти років володіє та користується таким, підтримує у належному стані, постійно проводить поточні та капітальний ремонти. У своїй письмовій заяві представник позивача, що діє на підставі ордера серія ДП №2018/2111 виданого 08.10.2018 року, просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позовні вимоги у повному їх обсязі. Суд вважає можливим задовольнити клопотання представника позивача та розглянути справу за його відсутності і відсутності позивача у судовому засіданні на підставі наявних матеріалів, які є достатніми для прийняття рішення по суті заявлених вимог. Представник Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області в своїй заяві просить суд вирішити справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає можливим задовольнити заяву представника відповідача та розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу за її відсутності у судовому засіданні, про що не заперечує проти позовних вимог [PERSON] Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні відповідача [PERSON], яка подала заяву відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Слідуючи змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Набувальна давність є юридичним фактом. Рішення суду про встановлення факту спливу строку набувальної давності не замінюватиме собою державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а буде лише підставою для її проведення. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Дійсно, виходячи із першої необхідної умови об'єктами володіння є житловий будинок з надвірними спорудами, присадибна земельна ділянка площею 0,25 га, та земельна ділянка площею 0,0100 га., для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Добросовісність володіння даними об'єктами, на які поширюється строк давності підтверджується тим, що позивач разом зі своєю сім'єю з 08.08.2008 року фактично проживає у вказаному будинку, користується ним за призначенням, використовує для власних потреб земельну ділянку, що підтверджується довідкою Мирівської сільської ради Томаківського району від 23.07.2018 року №491, актом обстеження житлово-побутових умов. Довідка КП «Томаківське бюро технічної інвентаризації» ДОР» №201 від 02.08.2018 року підтверджує, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. Технічний паспорт на житловий будинок, виготовлений КП «Томаківське бюро технічної інвентаризації» ДОР» на ім'я [PERSON]. Копії квитанцій про оплату коштів за комунальні послуги підтверджують, що позивач сплачував рахунки за житлово-комунальні послуги. Отже, позивач відповідно до вимог ст. 344 ЦК України порушив питання про виникнення підстав набуття права власності, за відповідним строком набувальної давності. З моменту спливу строку набувальної давності в нього, як давнісного володільця, за загальним правилом, і виникло право власності на нерухоме майно, яким він відкрито та безперервно володіє. Положення ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом не встановлено договірних зобов'язань (договір оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо) між позивачкою та будь-якою іншою особою, що вказує на відсутність підстав для виникнення права власності на будинок в момент заволодіння таким майном, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Тому, виходячи із вказаного правила суд не вбачає порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок заволодіння позивачем житловим будинком та земельними ділянками. Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом 02.04.1988 року [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку по [ADDRESS] Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданий 21.03.1994 року підтверджує право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,25 га., та земельну ділянку для підсобного господарства площею 0,01 га. по [ADDRESS] за [PERSON] [INFO] [PERSON] помер в с. Весела Федорівка Томаківського району Дніпропетровської області. З наданої суду копії спадкової справи №169/2009, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємцем майна померлого була його дочка, [PERSON], яка звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак, свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримала. Позивач доповнив свої позовні вимоги, звернувшись з позовом до [PERSON], яка у своїй письмовій заяві не заперечувала проти позовних вимог. Отже, виходячи з того, що позивач більше десяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном у виді житлового будинку та земельної ділянки щодо якого не укладав правочинів з його власником, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю. Сплачений по справі судовий збір вирішити відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved