Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) та Генічеської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту. В обгрунтування позову зазначено: Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.11.2002 року позивачу, його матері, [PERSON] та батькові, [PERSON] , в рівних частках належить квартира [ADDRESS] . Частка власника у спільній частковій власності співвласниками не виділялась. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину вказаного житла. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та його батько, [PERSON] , у зв`язку з чим приватним нотаріусом зареєстровано спадкову справу. Під час оформлення спадщини у нотаріуса, було з`ясовано, що згідно відомостей з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 22.09.2005 року Генічеською державною нотаріальною конторою зареєстровано накладення арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Підставою для застосування обтяження у вигляді арешту вказано постанову Генічеської державної виконавчої служби АА333756 від 16.09.2005 р. В лютому 2021 року позивач звернувся до Генічеського районного відділу державної виконавчої служби, в якій просив повідомити про підстави застосування обтяження відносно спільного майна, оскільки ніяких відносин з державною виконавчою службою він не мав. Листом від 15.02.2021 р. Генічеський райвідділ ДВС повідомив [PERSON] , що у виконавчій службі станом на 15.02.2021 р. відсутнє виконавче провадження по виконавчому документу № 3-4069 від 07.09.2004 року де боржником був [PERSON] Також у листі зазначається, що зняти арешт з 1/3 частини квартири [ADDRESS] немає можливості, так як виконавче провадження знищене у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання. Позивач зазначає, що 2005 року він не отримував ніяких документів з Генічеського районного відділу державної виконавчої служби, і до цього часу йому не відомо про підстави відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на частину спільного майна. З наведеного вище також слідує, що виконавче провадження було закінчено і перебувало на зберіганні у виконавчій службі три роки. Можливо, що у зв`язку з закінченням виконавчого провадження і передачею його на зберігання, арешт на частину вказаного майна було скасовано, оскільки зберігаються лише закінченні виконавчі провадження, але на даний час це не можливо перевірити, у зв`язку з його знищенням. Вважаючи себе повноцінним співвласником вказаного житла, позивач вказує, що ніколи не отримував від державних органів будь-яких вимог щодо обмеження його права. Оскільки, питання щодо його права власності на належну 1/3 частину вказаної квартири ніколи і ніким не оспорювалось, тому він вимушений звернутися до суду із позовом про звільнення цього майна з-під арешту та зняття щодо нього будь-яких обтяжень. Тому, [PERSON] просив суд скасувати арешт з належної [PERSON] , [INFO] , 1/3 частини квартири [ADDRESS] , який накладено згідно постанови Генічеської державної виконавчої служби АА333756 від 16.09.2005 року та зареєстровано в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.09.2005 року за № 2415679, реєстратор Генічеська державна нотаріальна контора. 01.04.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачам строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги з підстав зазначених у позові і просив суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представники відповідачів\~Генічеського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~Південного міжрегіонального\~Управління Міністерства\~юстиції (\~м.\~Одеса)\~та Генічеської\~державної нотаріальної\~контори повторно\~не з`явилися\~в судове\~засідання,\~про причини\~своєї неявки\~суд не\~повідомили,\~про день\~та час\~слухання справи\~повідомлені належним\~чином.\~Відзив на позов в строк зазначений в ухвалі суду відповідачами не подано, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі\~ст.280 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, про причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позов не подано, позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст.ст.\~13,81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.11.2002 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках належить квартира [ADDRESS] . Частка власника у спільній частковій власності співвласниками не виділялась. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 66521240. При перевірці наявності заборони (арешту) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було виявлено заборону на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , який накладено згідно постанови Генічеської державної виконавчої служби АА333756 від 16.09.2005 року та зареєстровано в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.09.2005 року за № 2415679, реєстратор Генічеська державна нотаріальна контора. Власник [PERSON] . Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 333756 від 16.09.20025 року на належну [PERSON] 1/3 частину квартири,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] накладено арешт, шляхом заборони здійснювати відчуження. Підстава накладення арешту постанова Генічеського районного суду від 07.09.2004 року № 3-4069. Згідно відповіді Генічеського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) за даними АСВП станом на 15.02.2021 року відкрите виконавче провадження по виконавчому листу № 3-4069 від 07.09.2004 року де боржником є [PERSON] відсутнє. Зняти арешт з 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] не має можливості так як виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання. Згідно відповіді Генічеського районного суду Херсонської області від 24.06.2021 року справа про адміністративне правопорушення № 3-4069/04 відносно [PERSON] знищена за строками давності. Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав\~людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,\~незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Позивач є власником частини будинку, на який накладено арешт. На час\~звернення\~з\~заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав\~для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним\~спосіб\~шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved