Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] зареєстрований 30.08.1970 року виконавчим комітетом Сокальської сільської ради Камянець-Подільського району Хмельницької області за актовим записом № 10. В обґрунтування позову зазначив, що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народилися дві доньки, які на теперішній час є повнолітніми. В сім`ї часто відбувались сварки через різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Позивач у судовому засіданні просив позов задовольнити, шлюб розірвати, повідомив, що не має наміру миритись з дружиною. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи. Подала письмову заяву, якою просила справу слухати без її участі, на розірвання шлюбу не погоджується. Заслухавши позивача, дослідивши заяву відповідачки, письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 30 серпня 1970 року у виконавчому комітеті Сокільської сільської ради Камянець-Подільського району Хмельницької області за актовим записом № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як випливає із змісту позовної заяви, через різні характери та погляди на сімейне життя та обов`язки у сторін виникали сварки, які згодом призвели до того, що вони стали чужими людьми. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Сторонам надавався місячний строк на примирення, яке на час розгляду справи не відбулось між сторонами.. Беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, повідомляючи про те, що не бажає жити із дружиною, суд вважає за доцільне шлюб розірвати. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2019.

Outcome: approved