Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області та зобов'язати Привільненську сільську раду Генічеського району Херсонської області надати [PERSON] земельну ділянку із земель колективної власності, колишнього КСП «Маяк», у розмірі, що відповідає середньому розміру земельної ділянки, яка перебуває у власності колишнього члена КСП «Маяк». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.09.1992 року по 20.12.1995 року позивач був членом колгоспу «Маяк». Проте, під час розпаювання земель та отримання колгоспом державного акту на право колективної власності на землю площею 2584,3 га не був включений до списків пайщиків, у зв'язку з чим не отримав земельну частку (пай), та сертифікат на неї. Вважає, що не включення його до списку пайщиків порушує його право на отримання земельної частки (пай), у зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник у судовому засіданні уточнили позовні вимоги, та просили визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у розмірі 10,28 умовних кадастрових гектарів, із земель колективної власності КСП «Маяк» на території Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області та зобов'язати Привільненську сільську раду Генічеського району Херсонської області надати позивачу земельну ділянку із земель колективної власності, колишнього КСП «Маяк», у розмірі 10,28 умовних кадастрових гектарів. Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог позову не заперечувала. Вважала за можливе їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.1992р. на підставі протоколу № 15 від 01.09.1992 року позивача було зараховано до членів колгоспу «Маяк» та призначено на посаду механіка, що підтверджується записом у трудовій книжці колгоспника [NUMBER] від 01.09.1992 року на ім'я [PERSON] Також, відповідно до зазначеної трудової книжки, позивач був виключений з членів колгоспу «Маяк» за власним бажанням на підставі протоколу №4 від 20.12.1995 року. Рішенням №13 Привільненської сільської ради народних депутатів Генічеського району від 10 березня 1993 року на підставі проекту роздержавлення та приватизації сільськогосподарського підприємства «Маяк», вказаному колгоспу видано Державний акт на право колективної власності на землю площею 2584,3 га та Державний акт на право користування землею площею 357,5 га. Згідно виписки з протоколу загальних зборів уповноважених членів КСП «Маяк» Генічеського району Херсонської області №2 від 03 листопада 1993 року вбачається, що загальними зборами затверджено списки членів КСП «Маяк» у кількості сто шістдесят чоловік та пенсіонерів у кількості сімдесяти двох чоловік, які мають право на земельну частку (пай) із земель цього підприємства. Проте, [PERSON] до вказаного списку пайщиків включений не був, у зв'язку з чим неодноразово звертався до керівництва КСП «Маяк» з вимогою включити його до списку осіб, які мають право на земельну ділянку (пай). Проте, керівництво КСП «Маяк» для врегулювання вказаного питання жодних дій не вчинило. Вищезазначене також підтверджується довідкою Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області, за підписом сільського голови [PERSON] від 27 березня 2014 року, з якої вбачається, що [PERSON], який мешкає у с. Велетнівка, Генічеського району, Херсонської області дійсно до списку на отримання земельної частки (паю) включений не був. 05 січня 1994 року колективному сільськогосподарському підприємству «Маяк» видано Державний акт на право колективної власності на землю [NUMBER], зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №269. Судом встановлено, що колгосп «Маяк» Генічеського району Херсонської області у 1995 році було реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Маяк», а з січня 2000 року КСП «Маяк» реорганізовано у закрите акціонерне товариство «Маяк». Згідно довідки сільського голови Привільненської сільської ради [PERSON] від 23 березня 2017р. за №09/04-25, встановлено, що на території Привільненської сільської ради Генічеського району Херсонської області наявні вільні земельні ділянки колективної власності із земель колишнього КСП «Маяк», які за рішенням суду можливо передати у власність [PERSON] За таких обставин, позивач вважає, що оскільки він на момент передачі землі у власність КСП «Маяк» був його членом, тому має право на земельну частку (пай), із земель зазначеного колгоспу, у зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно зі ч.1 ст. 1, ст. 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992р., членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів. Таким чином, членство у вказаному підприємстві не виникає автоматично, воно може виникнути після проявлення волевиявлення особи стати членом такого підприємства та оформлення в установленому статутом порядку свого статусу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був членом КСП «Маяк» на момент розпаювання земель, а тому останнього безпідставно не було включено до списку осіб, що є обов'язковим додатком до державного акту на право колективної власності на землю, який видано 05 січня 1994 року. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003р. встановлено перелік осіб, які мають право на земельну частку (пай): колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядок; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Згідно ст. 2 вищевказаного Закону України встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту на право колективної власності на землю. З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що на момент розпаювання позивач був членом КСП «Маяк». За таких обставин позивач відноситься до осіб, які зазначені у ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003р., що мають право на земельну частку (пай). Показами свідка [PERSON] підтверджено факт, що позивач дійсно був членом та працював у КСП «Маяк», на момент розпаювання земель та видачі Державного акту на право колективної власності на землю не припинив членство в ньому. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] безпідставно не включено до списку осіб, які мають право на земельну ділянку (пай), оскільки останній на момент розпаювання земель та видачі Державного акту на право колективної власності на землю був діючим членом КСП «Маяк», а отже мав право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.п. 1, 2 Указу Президента України за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995р. паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно довідки сільського голови [PERSON] від 20 березня 2017р. за №46 встановлено, що розмір земельної частки (паю) по колишньому ЗАТ «Маяк» складає 10,28 умовних кадастрових гектарів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права [PERSON] на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Маяк» у розмірі 10,28 га підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача надати йому земельну ділянку із земель колективної власності, то суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що представник відповідача позовні вимоги визнала у повному об'ємі, вказала на можливість надання сільською радою земельної частки (паю) у розмірі 10,28 га, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги і в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved