Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складала, в зв`язку чим після її смерті між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого спадковий будинок належить позивачу. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач та відповідачі, як діти спадкодавця. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спадщину після смерті матері не приймали та не претендують на неї. Вказуючи, що він проживав з матір`ю на день її смерті та у встановлені законом порядку і строки подав заяву про прийняття спадщини після її смерті, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені (а.с. 109, 110). 13 лютого 2020 року представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі та за відсутності позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 114). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені (а.с. 115-117), про причини неявки суд не повідомляли, відзиви на позов не подавали. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 по селу Купичів Купичівської сільської ради Турійського району Волинської області (а.с. 12). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 59 на звороті). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А1» з прибудовою «а», загальною площею 94,5 кв. м, житловою площею 63,0 кв. м, літня кухня «Б1» з погребом «б», хлів «В1», хлів «в», вбиральня «Г», навіс «Д1» (а.с. 16-18). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що учасники справи, як діти спадкодавця [PERSON] , належать до першої черги спадкоємців за законом (а.с. 8, 42-44). Чоловік спадкодавця [PERSON] помер [INFO] (а.с. 107). Позивач постійно проживав із матір`ю [PERSON] на день її смерті (а.с. 105), 14 травня 2018 року подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті останньої (а.с. 46 на звороті). Відповідачі з спадкодавцем на день її смерті не проживали (а.с. 105). Відповідач [PERSON] 12 березня 2018 року подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 36 на звороті). Заповіту на спадковий будинок за життя [PERSON] не складала, свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 41). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як діти спадкодавця - спадкоємці першої черги за законом, в контексті положень частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] 7 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, відповідно до умов якого належний спадкодавцю житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] перейшов у спадщину позивачу [PERSON] (а.с. 14). Постановою приватного нотаріуса від 7 серпня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений вище житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 13). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 24/2018 до майна померлої [PERSON] (а.с. 36-65), з яких також видно, що інші спадкоємці, зокрема, і відповідачі у цій справі, окрім [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до нотаріуса не зверталися. Доводи відповідача [PERSON] про наявність у неї права на спадкування після смерті матері в зв`язку з тим, що її місце проживання зареєстроване за тією ж адресою, що й спадкодавця, на увагу не заслуговують, оскільки для визнання спадкоємця таким про прийняв спадщину в контексті положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України потрібно встановити факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а зареєстроване місце проживання спадкоємця і спадкодавця не має правового значення для прийняття спадщини і зв`язку з тим, що обов`язковою умовою прийняття спадщини спадкоємцем, який не проживав зі спадкодавцем на день відкриття спадщини є подання заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України. Відповідно до записів у погосподарській книзі № 1 по селі Купичів за 2011-2015 роки разом із [PERSON] на день її смерті [INFO] була зареєстрована відповідач [PERSON] , але фактично не проживала з нею з 2014 року (а.с. 105). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає і відповідачами суду надано не було, жодних клопотань відповідачами не заявлялося. Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати - судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. - по 192 грн 10 коп. з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved