Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що він є власником уцілому даного житлового будинку згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 24.11.2005 року. Відповідач є його дружиною, однак на даний час у місцевому суді на розгляді перебуває справа про розірвання шлюбу і, хоча вона зареєстрована за вищезгаданою адресою, проте ніколи там не проживала. У зв'язку з тим, що відповідач лише формально зареєстрована у вищезгаданому будинку, а дійсно не проживає, позивач несе суттєві витрати з оплати за комунальні послуги, а також не може оформити житлової субсидії; тому просить у судовому порядку визнати відповідача такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на викладені обставини у зверненні до суду, наполягав на задоволенні позову; аналогічно підтримала позов та просила його задовольнити представник позивача [PERSON] шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку вказаного місця проживання. Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечила проти його задоволення; вважала за доцільне одночасно зняти з реєстраційного обліку дочку сторін. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз'яснено наслідки відповідної процесуальної дії. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного Закону України позивач є суб'єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом. Вслід цьому, гарантуючи захист права власності, закон надає [PERSON] як власнику право вимагати усунення порушення його права. А право власника будинку визначені ст. 380 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Оскільки як установлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про підставність позову [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку.

Outcome: approved