Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 12.12.2014 року відповідач - [PERSON] позичив у нього - [PERSON] 810 доларів США, про що відповідач власноручно написав розписку . Відповідач зобовязався повернути йому грошові кошти до 15.01.2015 року. Але досі відповідач не провів із ним розрахунок, внаслідок чого його права та інтереси порушені. Стаття 530 ЦК України регламентує, що у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - відповідно до ст.104б ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, при розгляді справ, повязаних з такими правовідносинами, суду необхідно врахувати те, що виходячи зі змісту ст. 1047 ЦК України розписка має містити відомості про передачу позичальнику визначеної грошової суми. Тобто такий договір є реальним. Враховуючи вище наведене та той факт, що відповідач в добровільному порядку не має наміру повернути йому борг, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до довідки банку, курс НБУ гривні до іноземної валюти складає 23,29 гривень за один долар США. Загальна сума боргу станом на 18.03.2015 р. в гривневому еквіваленті складає 18862 гривні. Просить стягнути з відповідача - [PERSON] на його - [PERSON] Васильовича користь борг в сумі 18 862 гривень. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що на прохання відповідача [PERSON] 12.12.2014 р. позивач позичив йому 810 доларів США терміном до 15.01.2015 р. Про отримання грошей відповідач написав розписку. Відповідачем позичені кошти на даний час не повернуті. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому порядку, відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів ( ч.4 ст. 169 ЦПК України) . Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Свідок [PERSON] пояснив, що на прохання [PERSON] взяв на роботу [PERSON] Одного разу він напився на роботі і не стало матеріальних цінностей. [PERSON] просив не звертатися в правоохоронні органи, пішов до [PERSON] і повернув йому 800 доларів за завдану шкоду. Свідок [PERSON] пояснила, що на прохання [PERSON] 12.12.2014 р. [PERSON] позичив йому 810 доларів США терміном до 15.01.2015 р. Про отримання грошей відповідач написав розписку в її присутності. Знає від [PERSON], що грошей [PERSON] не повернув. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: 12.12.2014 року відповідач у справі [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 810 доларів США і зобовязався повернути борг до 15.01.2015 року. Між позивачем та відповідачем у справі виникли правовідносини на підставі договору позики. [PERSON] написав документ, який названо «розписка» ( а.с. 3). [PERSON] свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявність у позивача оригіналу зазначеної розписки, справжність якої не оспорюється відповідачем. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, суд дійшов висновку, що договір позики укладено між сторонами у справі, та на суму, зазначену в розписці , оскільки письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику . Даний факт підтверджено також в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідач у справі [PERSON] порушив свої зобовязання, так як борг не сплатив . Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. . Правомірність укладення договору у доларах США відповідачем \~не оспорюється. Згідно витягу відділення № 440 АТ «УкрСиббанк» станом на 18.03.2015 р. курс долара до національної валюти становить 23,29 грн. за один долар США. Отже сума боргу в національній валюті складає 18862 грн., які підлягають до стягнення з відповідача . Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України із відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір .

Outcome: approved