Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом серії СМ №0218528. Він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак оформити в нотаріуса не спроможний, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просив визнати за ним право на цю земельну частку (пай) розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача Хустянської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Представник третьої особи Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність , тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть останнього (а.с.7). Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилася спадщина,\~до складу\~якої ввійшло\~право на\~земельну частку\~(пай)\~розміром 4,40\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~ частки\~в натурі\~(на\~місцевості)\~ на\~території Хустянської\~сільської ради\~Буринського району\~Сумської області,\~що було\~посвідчено сертифікатом\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~серії [NUMBER] ,\~ яку\~прийняв його\~онук [PERSON] \~позивач по\~справі,\~будучи спадкоємцем\~першої черги\~за законом,\~відповідно до\~ ст.529,\~п.1)\~ч.1\~ст.549\~ЦК \~УРСР,\~положення якого\~діяли \~на час\~відкриття спадщини,\~ фактично\~вступивши в\~управління та\~володіння \~ спадковим\~майном,\~оскільки його\~мати (дочка\~спадкодавця)\~ [PERSON] \~померла [INFO] ,\~тобто раніше\~за спадкодавця,\~що вбачається\~з копії\~паспорта позивача,\~копії сертифікату\~на право\~на земельну\~частку (пай),\~довідок відділу\~у Буринському\~районі головного\~управління Держгеокадастру\~у Сумській\~області,\~довідки Хустянської\~сільської ради,\~копії свідоцтва\~про смерть\~ [PERSON] ,\~копії свідоцтва\~про народження\~ [PERSON] ,\~витягом з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про шлюб\~щодо підтвердження\~дошлюбного прізвища\~ [PERSON] ,\~копії свідоцтва\~про народження\~позивача,\~інформаційних довідок\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.5-6,8-11,15-19,37-55). Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище згадану земельну частку (пай), оскільки зазначений сертифікат виданий 19.03.1997 року, тобто після смерті [PERSON] , що також вбачається з роз`яснення нотаріуса за №987/01-16 від 31.07.2019 року (а.с.20).\~ Однак право спадкодавця на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, пенсіонером, був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000015, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Хустянське» 26.07.1995 року і йому\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай)\~, розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий вже після смерті, що підтверджується копією державного акту на право колективної власності на землю та\~ доданим до нього списком громадян, членів сільськогосподарських підприємств, в тому числі пенсіонерів (а.с.12-14). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем та третьою особою не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved