Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що до 31.05.2013 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, у якому народився син [PERSON], [INFO] Зазначає, що дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утримані. Відповідач не бере участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, морально та матеріально не підтримує сина, не цікавиться його здоров'ям та успіхами у навчанні. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивачка у судовому засіданні, допитана в суді як свідок, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, вказала, що відповідач участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його життям, як підставу для задоволення позову вказала на ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини протягом останніх 9 років, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в тому числі і через оголошення на сайті суду, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.54,56). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Городоцької державної районної адміністрації Львівської області Любченко О.О. в судовому засіданні вказала на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, повідомлявся про розгляд подання про позбавлення батьківських прав на комісії, заперечень щодо позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] не висловив. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивачку, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 31.05.2013 року у шлюбних відносинах не перебувають, шлюб розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 31.05.2013р. (а.с. 12). Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 4). Дитина проживає з матір'ю, про що свідчить довідка про склад сімї від 17.08.2017р. (а.с. 5). Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, коли той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України). При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з довідкою, наданою Мавковицьким навчально-виховним комплексом «загальноосвітній навчальний заклад -дошкільний навчальний заклад» від 10.08.2017 року №41, [PERSON] навчається у 8 класі Мавковицького НВК Городоцького району Львівської області (а.с.7) За час перебування в навчальному закладі дитиною займається мати. Дитину в садочок приводять охайною, чистою, із спокійним настроєм. Мама приділяє належну увагу вихованню дитини, цікавиться її життям у школі. Батько в навчальний заклад не з'являється, вихованням сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, не був присутнім на батьківських зборах (а.с. 8). Згідно пояснень у суді свідків [PERSON], [PERSON], відповідач не проживає з позивачкою та дитиною більше 9 років, протягом цих 9 років не займається вихованням сина, дитина перебуває на утриманні матері (а.с.10-11) Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України підставою позбавлення батьківських прав батьків може бути те, що батько ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини стверджується також висновком Органу опіки та піклування Городоцької районної державної адміністрації Львівської області від 24.10.2017 року №75 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не забезпечує останнього (а.с. 17). З огляду на те, що [PERSON] не виконує покладені на нього батьківські обов'язки щодо своєї неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно такої. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 640, 00 грн.

Outcome: approved