Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини та припинення сплати аліментів. Мотивував позов тим, що перший шлюб з відповідачкою [PERSON] був укладений ще в 1995 році, в шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] народився дитиною - інвалідом І групи Б, страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді глибокої розумової відсталості з порушенням поведінки та епілепсією. В 2006 році сторони часто сварились та майже не підтримували інтимні стосунки, в жовтні 2006 року шлюб було розірвано. Згодом [PERSON] повідомила, що чекає дитину та запропонувала заради дітей відновити сімейні стосунки. [INFO] народилась [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Маючи 4 дітей сторони вирішили оформити стосунки офіційно, 08.02.2013 року сторони зареєстрували шлюб. Однак, спільне життя не склалось і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2018 року шлюб було розірвано. Одного дня, під час серйозної розмови між сторонами [PERSON] особисто повідомила, що [PERSON] не дочка позивача. Дане повідомлення було шоком, однак поведінка останньої та особисті підрахунки терміну вагітності [PERSON] дають підстави вважати, що батьком дитини являється інша особа. Крім того, дитина, росте, розвивається і за всіма ознаками зовнішності зовсім не схожа на позивача. Відповідачка в судовому порядку визнала, що [PERSON] не є дочкою позивача, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2019 року позивача було виключено з актового запису як батька [PERSON] . На даний час, ситуація повторюється, [PERSON] , [INFO] , росте і стає не схожим на позивача, відповідачка почала говорити, що позивач не є батьком [PERSON] . Просив суд, виключити відомості про батьківство з актового запису № 441 від 02.02.2012 року про народження [PERSON] , [INFO] , зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, зобов`язавши Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести відповідні зміни в актовий запис № 441 у книзі записів актів громадянського стану про народження [PERSON] [INFO] . Припинити стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала, щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідачки в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.03.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2019 року виключено з актового запису № 1655 від 25.05.2007 року, вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про [PERSON] як батька [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 Сімейного кодексу України). Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя (ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України). Статтею 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Згідно пункту 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), звернувшись з позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записанною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року) У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Ухвалою суду від 17.12.2020 року призначено в справі судову молекулярно - генетичну експертизу (експертизу ДНК) з метою встановлення походження дитини [PERSON] , [INFO] . Проведення експертизи доручено судовим експертам Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» (а.с.43). Згідно повідомлення Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» від 26.02.2021 року [PERSON] разом із [PERSON] на здачу зразків не з`явилась, рекомендований лист не було отримано, за телефонним номером [NUMBER] зв`язатися не вдалось. Оскільки для проведення експертного дослідження на встановлення батьківства необхідно мати зразки як передбаченого батька, так і дитини, а від дитини зразків не має, ухвалу суду залишено без виконання. Однак, про наявність вище вказаної справи про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини [PERSON] була обізнана, про що свідчить розписка (а.с.35). В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення факту ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. Нез`явлення відповідачки до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів дитини для проведення молекулярно-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо неї. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №760/3977/15-ц (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами. Такого ж висновку Верховний Суд дійшов в постанові у справі №569/13821/18 від 18.02.2021 року. Тобто, за змістом вказаних норм і з урахуванням пояснень позивача про відсутність кровного споріднення між позивачем та дитиною [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог в частині виключення з актового запису про народження № 441 від 02.02.2012 року відомостей про [PERSON] як про батька дитини. Позовні вимоги про зобов`язання Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести відповідні зміни в актовий запис № 441 у книзі записів актів громадянського стану про народження [PERSON] [INFO] задоволенню не підлягають оскільки вимоги до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) не пред`явлені. Крім того, Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 273 ч. 4 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В постанові Верховного Суду від 15.05.2019 р. (справа №511/219/18) зазначено, що факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитині саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Таким чином, виключення відомостей про батька [PERSON] є обставиною, яка припиняє обов`язок утримувати дитину [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial