Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про зміну та зменшення розміру аліментів, що стягуються із позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а саме в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. починаючи з дня набрання законної сили рішення суду мотивуючи наступним. Від шлюбу з відповідачем [INFO] народився син [PERSON], після розірвання шлюбу із [PERSON], спільний син залишився проживати разом із матір'ю. Відповідно до рішення Барського районного суду від 27.01.2010 р. у справі № 2-115/10 із [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 11.01.2010 р. і до досягнення повнолітня дитини. Однак, вказана сума, яка обраховується від розміру середньомісячного заробітку по Жмеринському району становить 1630 грн., що підтверджується довідкою Жмеринського ВДВС про розмір нарахувань. Позивач 16.08.2005 р. уклав шлюб з [PERSON] ([PERSON].), в якому народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Діти проживають разом із позивачем та перебувають на його утриманні і вихованні. Крім того, дружина позивача [PERSON] має від попереднього шлюбу двох дітей [PERSON] та [PERSON] та також проживають разом із позивачем. Також, позивач зазначає, що він не працює, не має постійного доходу та забезпечує сім'ю епізодичними заробітками, що не вистачає на утримання дітей. На даний час у позивача наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], що нараховується Жмеринським ВДВС в сумі 17 000 грн., яку [PERSON] не має можливості сплатити. Як відомо позивачу, відповідач має доходи, окрім сина [PERSON] є син від іншого шлюбу та стан здоров'я нормальний. Зв'язку з чим, просить змінити розмін аліментів шляхом їх зменшення. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 22 жовтня у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленою належним чином, відзив на позов не подала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барського районного управління у Вінницькій області від 11.06.2014 року. Шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 27.01.2010 р. у справі № 2-115/10 із [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] щомісячно на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 11.01.2010 р. і до досягнення повнолітня дитини. Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2005 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] ([PERSON].), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Відділом рестрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 109. Від даного шлюбу в [PERSON] та [PERSON] народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Як зазначає позивач, він ніде не працює, а забезпечує сім'ю за рахунок нестабільних заробітків. Із розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню за № АСВП 56468665, що видана Жмеринським ВДВС, за період з 01.06.2015 р. по 31.05.2018 року [PERSON] сплатив аліменти на користь [PERSON] у розмірі 19 000,00 грн., заборгованість за вказаний період становить 17 880,77 грн. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правовою позицією постанови Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що оскільки він не працює, у нього є окрім сина [PERSON] ще троє дітей, які перебувають на його утриманні та матеріальне становище не дозволяє сплачувати аліменти, які були визначені рішенням Барського районного суду Вінницької області від 27.01.2010 р. у справі № 2-115/10. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Даючи оцінку наданим по справі доказам, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність офіційного місця роботи позивача, враховуючи, що суду не надано доказів наявності у позивача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; позивач має ще трьох неповнолітніх дітей на утриманні, зважаючи на те, що сторони рівні в обов'язку утримувати спільну дитину, відсутність відзиву від відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved