Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON]\~звернувся до\~суду із\~позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про витребування власником майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири №10 в житловому будинку №79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці, яку придбав за 180\~000 грн., згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 05.12. 2009 року, зареєстрованого 23.12.2009 року в КП ВМБТІ. Заначений договір купівлі-продажу квартири ніким не визнано недійсним та не скасовано. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що за період з 2009 року по 2014 рік, вказаний договір оспорювався в судах різних інстанцій, що перешкоджало позивачу із сімєю вселитися в придбану квартиру, а 25.11.2014 року, при виконанні Вишенським ВДВС рішення суду про виселення з квартири №10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці, позивачу стало відомо, що власником зазначеної квартири є [PERSON], який надав державному виконавцю Витяг з державного реєстру права власності на вказану квартиру, з якого вбачалося, що квартира ним придбана за договором купівлі-продажу від 16.05.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] \~ \~ \~ \~ Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2017 року витребувано у [PERSON] та повернуто у власність [PERSON] квартиру №10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці, однак при зверненні позивачем до державного реєстратора для реєстрації його поновлених прав на квартиру на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2017 року, реєстратором було зазначено, що право власності на спірну квартиру перейшло від [PERSON] до [PERSON] за договором купівлі-продажу від 14.11.2017 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2017 року, позов [PERSON] забезпечено та накладено арешт на спірну квартиру №10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці. При зверненні позивачем до державного реєстратора для реєстрації обтяження на квартиру, йому було відмовлено, оскільки право на спірну квартиру перейшло від [PERSON] до [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2017 року, що змусило позивача звернутись до суду із даним позовом та просити суд витребувати у [PERSON], у власність [PERSON] спірну квартиру. В судовому засіданні позивачч [PERSON] та його представник [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, за обставин, викладених у позовній заяві та просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в їх задоволенні. Зясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 41 Конституції\~Україні кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Статтею 388 ЦК України визначено право власника на витребування майна від добросовісного набувача, зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Так, судом встановлено, що 05.12.2009 р. між [PERSON] («Продавець») та [PERSON] («Покупець») укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в якому вказано, що [PERSON] придбав дану квартиру за 180000 грн., даний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «ВМ БТІ» 23.12.2009 р. (а.с.7 ) З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власники квартири змінювались починаючи з 2009 року по 2017 рік. (а.с.8-18). Відповідно до рішення апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2017 року, залишеним в силі Постановою Верховного Суду від 29.08.2018 року, витребувано у [PERSON] та [PERSON], як у добровільних набувачів квартиру №10, яка розташована в будинку №79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці та повернуто її у власність [PERSON] квартиру №10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці (а.с.19-21). Згідно договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], від 17.12.2017 року, [PERSON], придбав у [PERSON] квартиру №10 в житловому будинку № 79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці за ціною 229 540,00 гривень (а.с.86-88). Із пояснень третьої особи [PERSON], та відповідача [PERSON] судом встановлено, що про те, що квартира спірна і з приводу даної квартири розглядаються позови, останнього ніхто не повідомляв, з чого можна зробити висновок, що [PERSON], є добросовісним набувачем спірної квартири №10 в житловому будинку №79 по проспекту Космонавтів в м. Вінниці, оскільки придбав майно за відплатним договором у [PERSON], який де факто не мав права його відчужувати, про що відповідач [PERSON], як набувач, не знав і не міг знати. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.\~12, ч. 1 ст.\~13, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене в сукупності, суд прийшов до переконання, що належна квартира позивачу [PERSON], вибула із його володіння, на момент укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], не з його волі, що також встановлено в рішенні апеляційного суду Вінницької області від 21.11.20117 року та постанові Верховного Суду від 29.08.2018 року, а відповідно до ч.4 ст 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо витребування майна у добросовісного набувача є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Що стосується розподілу судових витрат, то суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст. 136 ЦПК України позивачу ухвалою суду від 26.03.2018 року відстрочено сплату судового збору до винесення рішення. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 136 ЦПК України коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення рішення, витрати стягуються за судовим рішенням у справі. \~ \~ \~ \~Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Із пояснень позивача та його представника, інших учасників судового процесу та із досліджених матеріалів цивільних справ: № 127/25542/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, усунення перешкод в користуванні власністю; № 127/6814/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом; № 127/27196/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу квартири та стягнення коштів, судом встановлено, що ні після скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013 р. рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2013 р. та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 29.04.2013 р. у цивільній справі № 212/2-2531/11, ні згодом ( після набрання рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2014 р., згідно з ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 29.04.2014 р., про відмову в задоволенні позову [PERSON] про визнання нікчемними договорів купівлі продажу спірної квартири) , [PERSON] не вживав жодних заходів щодо повторної реєстрації свого права власності на спірну квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, внаслідок власної недбалості і бездіяльності (необережної форми вини) позивача, у подальшому була отримана безперешкодна можливість продажу спірної квартири, власником якої в кінцевому результаті 17.12.2017 року, став відповідач [PERSON], котрий на сьогодні є добросовісним власником квартири. Враховуючи вище викладене, суд вважає необхідним стягнути із позивача [PERSON] на користь держави 5792,87 грн., судового збору. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 215, 317, 318, 321, 328, 387 ЦК України,

Outcome: approved