Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 червня 2017 року Черкаським районним судом Черкаської області було прийнято рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання їх дочки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно. На той час коли було подано [PERSON] позов про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), позивач визнав вказані вимоги в такому розмірі, оскільки мав матеріальну можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, так як був працевлаштований, а саме працював торговим представником в ТОВ «Зелений дім 2015». З часу винесення судового рішення його матеріальне становище змінилося, а саме: позивач втратив роботу та на даний час є безробітнім. Також позивач зазначає, що на його утриманні знаходиться мати [PERSON], яка є пенсіонеркою та інвалідом 3 групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням на імя [PERSON] та довідкою ГУ ПФУ від 07.08.2018 року. Оскільки позивач ніде не працевлаштований, то його щомісячний заробіток складає суму, яка є значно меншою встановленого законом прожиткового мінімуму. Тому із врахуванням його матеріального становища та сімейного стану, наявності на утриманні непрацездатної матері [PERSON], він не в змозі платити аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, як було встановлено рішенням суду, що складає на даний час 2052,46 грн. На підставі вищевикладеного просить суд винести рішення, яким визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь [PERSON] на утримання їх спільної дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, і до повноліття дитини. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 10.12.2018 року відповідачці був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачка 08.01.2019 року подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення, оскільки 26.06.2017 року рішенням Черкаського районного суду Черкаської області стягнуто з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Та вважає, що позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами наявність, передбачених ч.1 ст. 192 СК України підстав, для зменшення розміру аліментів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідачка є матірю неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], батьком якої є позивач. 26 червня 2017 року Черкаським районним судом Черкаської області було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дочки [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язано їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З даного приводу Верховний суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, в якій вказав: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Позивач зазначає, що на його утриманні знаходиться мати [PERSON], яка є пенсіонеркою та інвалідом 3 групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням на імя [PERSON] та довідкою ГУ ПФУ від 07.08.2018 року. Суд вважає, що вказана обставина не є підставою для зміни розміру аліментів, оскільки мати позивача [PERSON]І отримує пенсію у розмірі 1486,19грн. та позивач не надав доказів, що саме він несе витрати на утримання матері. Однак, суд враховує зміну матеріального становища позивача, який на даний час є безробітнім та не має постійного доходу, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають до стягнення з позивача на користь [PERSON] на утримання їх спільної дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, і до повноліття дитини є достатнім та відповідає зміні матеріального становища позивача. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: partial