Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка, площею 5,50 га, що розташована на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області. Єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON] була його рідна сестра [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину без нотаріального оформлення. За своє життя мати не зверталася до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті свого брата. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті єдиним спадкоємцем є він, її син. Інших спадкоємців, крім нього, немає. Під час звернення до нотаріуса йому було відмовлено в оформленні спадщини через пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] та відсутність спадкового майна померлої матері. Протягом встановленого законом строку після смерті дядька він не звертався до нотаріуса, оскільки живою була спадкоємиця першої черги, тобто його мати. Лише у 2015 році після смерті матері [PERSON] він дізнався, що спадщина її брата нею не була оформлена. Через участь в АТО та хворобу він з 2015 по 2020 роки до нотаріуса не звертався для оформлення спадщини дядька. Оскільки оформити спадщину померлого дядька, яку фактично прийняв, в нотаріальному порядку він не може, тому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] та визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 5,50 га, що розташована на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, яка належала дядькові, а справу розглядати без його участі. Ухвалою суду від 2 лютого 2021 року первісний відповідач - Гуляївська сільська рада Березівського району Одеської області замінено на належного відповідача, а саме наБерезівську міську раду Одеської області Представник Березівської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився, однак від міського голови В.Григораша надійшла заява про розгляд справи без участі представника, в якій також зазначає, що проти задоволення заявлених вимог не заперечує за умови повного та всебічного розгляду судом справи по суті. За правилами ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Позивач у поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутність. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність в порядку заочного розгляду та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає у задоволенні позову відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 5,50 га, що розташована на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області (а.с.8,46). Мати позивача - [PERSON] , яка 9 квітня 2001 року уклала шлюб з [PERSON] , померла [INFO] (а.с.10-13). Спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] за своє життя у відповідності до положень ст.ст.1268-1270 ЦК України не прийняла. При цьому, твердження позивача, що його мати фактично прийняла спадщину без нотаріального оформлення є хибним та таким, що суперечить нормам цивільного законодавства України. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 19 лютого 2020 року позивач отримав роз`яснення від державного нотаріуса №154/01-16 з повідомленням про пропуск встановленого ст.1270 ЦК України строку на прийняття спадщини до майна [PERSON] , який помер [INFO] , а також про те, що у встановлений законом шестимісячний строк не була подана до нотаріальної контори заява про прийняття спадщини (а.с.15). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, суд, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст.77 ЦПК України регламентує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. З наведених норм процесуального закону свідчить, що сторона, а в даному випадку позивач, на якого покладався тягар доказування, повинен був обґрунтувати з наданням відповідних належних доказів наявність обставин, що з достовірністю могли б підтвердити матеріально-правові вимоги позову та наявність необхідних умов для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року роз`яснюється, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Незважаючи на встановлений процесуальним законом порядок доказування та не звертаючи увагу на вимоги ст.ст.12,13 ЦПК України, позивач не обґрунтував належним чином елементи свого позову, які могли б мати юридичне значення для вирішення справи відповідно до положень ст.263 ЦПК України, та не довів існування фактів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини саме з часу відкриття спадщини, тобто з 21 березня 2005 року, та до участі в АТО, тобто до 2015 року. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях. Слід також зазначити, що згідно положень ст.ст.76,95 ЦПК України, доказами, як це зазначається вище, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які що мають значення для вирішення справи; письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Однак, суд критично ставиться до наданих позивачем обгрунтувань свого позову з приводу того, що він фактично прийняв спадщину, так як сплачує земельний податок, оскільки це не узгоджується з діючими цивільно-правовими нормами України. Проаналізувавши матеріали цивільного провадження за позовом [PERSON] , суд дійшов висновку про неможливість його задоволення у зв`язку з недоведеністю тих юридичних фактів матеріально-правового характеру, на які він посилається

Outcome: dismissed