Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що 10 листопада 2000 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2140. [INFO] у позивача та відповідача народилася донька [PERSON]. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 07 вересня 2010 року. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 03 лютого 2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, щомісячно в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. На даний час неповнолітня донька [PERSON] навчається на денній формі навчання у Вінницькому коледжі будівництва та архітектури, що потребує значно більших матеріальних коштів. Навчання доньки відповідач погодився оплачувати навпіл. Але є інші витрати, які батьки зобов'язані оплачувати разом. Але відповідач відмовляється приймати участь у цих витратах. Донька постійно відвідує гуртки, плата за які становить 300 грн. щомісячно. Щороку донька їздить на оздоровлення у санаторій або табір. Витрати на оздоровлення цього року - 2800 грн. Дитина щомісяця відвідує кінотеатри та катається на ковзанах, витрати складають 200грн. На харчування дитини у зв'язку з інфляцією і підняттям цін щомісяця витрачається більше 1500 грн. Проїзний квиток щомісяця-120 грн. Витрати за оплату комунальних послуг-1000 грн. щомісяця. Витрати на ліки-200 грн. Витрати на одяг та засоби гігієни - близько 2000 грн. щомісяця. Просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Староміського районного суду м. Вінниці [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], з 300,00 грн. щомісяця до 2000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 07.09.2010року розірвано (а.с.4). Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. (а.с.3). Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 03.02.2011року стягнуто з [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.01.2001р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Згідно довідки МКП «ЖЕК №7» від 12.02.2018року №05-21/3019 [PERSON], 2002р.н. зареєстрована та проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №24826301від 05.02.2018року №3174/15-25/25Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів по виконавчому листі № 2-219 від 24.02.2011року станом на 01.02.2018р. становить 62 539,35грн. Згідно довідки Державного центру зайнятості Оратівський РЦЗ [PERSON] зареєстрований як безробітній в Оратівському РЦЗ з 01.08.2017року та за період з 01.08.2017року по 31.12.2017року отримав допомогу в розмірі 9647,27грн. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно п. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на положення ст.ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітньої дитини та те, що відповідач зареєстрований як безробітній, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання доньки, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 03.02.2011року, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, починаючи з 26.12.2017року і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів до двадцяти трьох років задоволенню не підлягають, оскільки вони суперечать нормам ст. 180 СК України. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 80,84,141,179,180-183,185 СК України,

Outcome: partial