Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Суворовський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так позивач стверджує, що з лютого 2015 року по червень 2016 року він з відповідачкою перебував в близьких стосунках, проживали однією сім`єю та вели спільне господарство в місті Одесі. Після сімейного конфлікту в липні 2016 року [PERSON] переїхала до Російської Федерації, де проживають її батьки. [INFO] від спільного проживання народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом запису актів громадянською стану управління запису актів громадянського стану Ставропольського краю по Будьонновському району Російської Федерації, актовий запис № 835, в графі батько ніхто не зазначений. В травні 2017 року позивач забрав відповідача з дитиною до м. Хмельницького де проживали по вересень 2018 року. 27.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , зареєстрованого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1083. Після народження дитини [PERSON] повністю матеріально забезпечую родину, бере участь у вихованні сина, виявляю турботу про дитину, цікавиться його життям та розвитком, підтримую з ним батьківські стосунки. Відповідачка визнає той факт, що це дитина [PERSON] , вони звернулися до органів ЗАГС у Суворовському районі із заявою щодо внесення відомостей про батька дитини, але працівниками ДРАЦС було повідомлено, що оскільки дитина народилась на території Російської Федерації в обов`язковому порядку необхідне рішення суду щодо визнання батьківства. На підставі викладеного, позивач просить: Визнати [PERSON] , [INFO] (іпп: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) батьком [PERSON] , [INFO] (Зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ). Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов визнала. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. З лютого 2015 року по червень 2016 року позивач з відповідачкою були в близьких стосунках, проживали однією сім`єю та вели спільне господарство 15 місті Одесі. Після сімейного конфлікту в липні 2016 року [PERSON] переїхала до Російської Федерації, де проживають її батьки. [INFO] від спільного проживання народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом запису актів громадянською стану управління запису актів громадянського стану Ставропольського краю по Будьонновському району, актовий запис № 835, в графі батько ніхто не зазначений. 27.09.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , зареєстрованого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1083. Згідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року N 3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 постанови пленуму). Відповідно до статей 213,215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його ' вчинено) (п. 9 постанови Пленуму). Статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України, чинної на момент виникнення правовідносин, встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття; позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно до ч.2 ст.128\~СК України - підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно п.5 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№3\~від 15\~травня 2006\~року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Суд оцінивши у сукупності надати докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позовні вимоги підтверджені належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved