Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, 06 липня 1999 року між ним та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю-продаж гаража №15 по вул. Пестеля, 28 А в м.Іллінці Вінницької області. Сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору. В рахунок виконання укладеного договору, 06 липня 1999 року [PERSON] сплатив [PERSON] 900 доларів США вартість гаража. [PERSON] в свою чергу на виконання досягнутої домовленості надав [PERSON] розписку про отримання грошей в сумі 900 доларів США та про те, що ніяких претензій майнового характеру до нього мати не буде. При цьому, через відсутність реєстрація права власності на гараж, зобовязався пізніше нотаріально посвідчити фактично укладений і виконаний сторонами в повному обємі договір купівлі-продажу. На сьогоднішній день [PERSON] відмовляється нотаріально оформити договір купівлі-продажу. Тому він просить суд встановити факт укладення договору купівлі-продажу гаража та визнати за ним право власності на майно, придбане за договором купівлі-продажу. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву із проханням вирішити справу в його відсутність і задовольнити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів Правовідносини, що є предметом спору між сторонами по справі, регулюються цивільним законодавством України щодо правових наслідків недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Зокрема, відповідно до ст.ст.220, 328 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що сторони 06 липня 1999 року дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу гаража №15 по вул. Пестеля, 28 А в м.Іллінці Вінницької області, ціною 900 доларів США. На виконання такої взаємної домовленості добросовісний покупець [PERSON] передав продавцю [PERSON] обумовлену ними суму грошових коштів в сумі 900 доларів США., взамін фактично отримав придбане майно. На даний час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Вимоги позивача, крім повного визнання їх відповідачем, підтверджуються також і поданими позивачем письмовими доказами, а саме: копією паспорта громадянина України позивача [PERSON] (а.с.4-8), копією ідентифікаційного номера [PERSON] (а.с.9), копією будівельного паспорта (а.с.10,11), копією розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] грошей в сумі 900 доларів США в рахунок придбаного гаража (а.с.12), копією техпаспорта на гараж (а.с.13), довідкою ФОП [PERSON] про інвентаризаційну вартість гаража (а.с.14). Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд визнає дійсним факт укладення позивачем 06 липня 1999 року із відповідачем договору купівлі-продажу гаража, за позивачем слід визнати право власності на майно в порядку його придбання за договором купівлі-продажу як за добросовісним набувачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved