Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із позовом до ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» в особі Одеської філії ДП «Одесадіпродор» (далі ДП «Одесадіпродор») та просив стягнути з відповідача на його користь нараховану невиплачену заробітну плату з урахуванням індексації за її несвоєчасну виплату, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, та стягнути винагороду за надані послуги. Ухвалою суду від 28.10.2015р., позовна заява в частині вимог про стягнення з відповідача на його користь нарахованої невиплаченої заробітної плати з урахуванням індексації за її несвоєчасну виплату була повернута у звязку із недотриманням вимог п. 1 ч. 1 ст. 96; ч. 3 ст. 118; п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що працював в ДП «Одесадіпродор» сторожем відділу транспортного та господарського забезпечення та звільнився за власним бажанням з 01.04.2014р., але відповідач, маючи обовязок здійснити повний розрахунок при звільненні не здійснив його до теперішнього часу. Крім того, після звільнення між ним та ДП «Одесадіпродор» укладалися договори про надання певних послуг за виконання яких відповідач мав виплатити йому винагороду в обумовленому договором розмірі, але після прийняття робіт, які належним чином були ним виконані, замовник оплату не здійснив. Зазначені обставини стали підставою для його звернення до суду. Відповідач про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 65), про причини неявки свого представника не повідомляв, заява про розгляд справи за відсутності відповідача не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач (а.с. 66). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що з 04.11.2009 року по 01.04.2014 року [PERSON], працював сторожем відділу транспортного та господарського забезпечення Одеського філіалу «Укрдіпродор». З січня 2013 року відповідач перестав виплачувати належну [PERSON], заробітну плату у повному обсязі. За 1-й квартал 2013 року було виплачено 254,83 грн., за 2-й квартал 2013 року - 2191,80 грн., а з липня 2013 року заробітну плату позивач не отримував. З 01.04.2014 року за пропозицією відповідача працювати на договірних відносинах [PERSON], звільнився за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Після звільнення із позивачем не був проведений повний розрахунок. Щомісячна заробітна плата після утримання податків і зборів, на день звільнення складала 1 281 гривню 37 коп., що підтверджується довідкою державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси № 39258 від 31.08.2015 року. 02.04.2014 року [PERSON], уклав з відповідачем договір про надання послуг, за яким прийняв на себе зобов'язання виконувати охорону та прибирання території на обєктах ОФ «Одесадіпродор» в строки обумовлені сторонами. Згідно актів 1,2,3 здачі - приймання наданих послуг, винагорода складає 1\~192,93 грн. [PERSON], продовжував працювати у відповідача до кінця строку дії договору, тобто до 01.11.2015 року, але повний розрахунок за надані послуги до теперішнього часу не отримав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КзпП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводиться у день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпІІ України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП У країни, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На неодноразові звернення до відповідача, [PERSON], отримував лише обіцянки про погашення заборгованості по заробітній платі в найкоротші строки, але жодних кроків до розрахунку зроблено не було. Такими діями відповідач грубо порушив норми чинного законодавства про працю, а саме ст. 115 Кодексу законів про працю України. У грудні 2014 року [PERSON], подав заяву до КТС ДП «Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості по заробітній платі, на підставі посвідчення № 33 від 03.02.2015 року було відкрито виконавче провадження по стягненню боргу в розмірі 21\~548,80 грн. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 01 квітня 2014 року по 01 листопада 2015 року складає 23 214 грн., 50 коп., згідно розрахунку. 01.04.2014 року [PERSON], був звільнений. До звільнення працював за графіком одна доба через три доби без урахування вихідних та святкових днів. Термін розрахунку - останні два повних робочих місяці (ч.2,3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), тобто грудень 2013 - січень 2014 року. Середньоденна заробітна плата складає 160 грн. 10 коп. (п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100), загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 23 214 гривень 50 копійок. Відповідач в порушення пунктів 2.1., 2.2, та 2.3 договору про надання послуг №15 від 01.07.2014 року жодного разу не виплатив винагороду у розмірі визначеному та узгодженому у актах приймання-здачі наданих послуг. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України суд, -

Outcome: approved