Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з даним позовом до суду, в якому після зміни позовних вимог просить припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх доході, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 9 вересня 2020 року, тобто з дня проживання сина за його місцем проживання. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Микитюк С.М. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача адвокат Сидор В.А. в судове зсідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов визнає. Суд розглянув справу у відсутності позивача, його представника, відповідача та представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини по справі, взявши до уваги заяви сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що 18 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем відділом РАЦС Бродівського районного управління юстиції у Львівській області було укладено шлюб, актовий запис № 121. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 10). За час проживання в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 13 січня 2012 року (а.с. 11). 19 серпня 2020 року Бродівським районним судом Львівської області було винесено судовий наказ, у відповідності до якого з позивача на користь відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини усіх доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що починаючи з 09 вересня 2020 року їх спільний син проживає з його матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , тобто за його місцем проживання і всі витрати на утримання сина здійснює він особисто, оскільки відповідач на даний час знаходиться за кордоном і жодних витрат по утриманню їх сина [PERSON] не несе. Всі витрати на утримання сина [PERSON] починаючи з 09 вересня 2020 року проводяться виключно ним, оскільки він постійно висилає грошові перекази своїй мамі [PERSON] , що підтверджується відповідними банківськими документами. Він вважає, що сплачувані ним аліменти [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] є безпідставними, так як він повністю матеріально забезпечує свого сина. Відповідно копії довідки № 27 від 05 жовтня 2020 року директора ТзОВ «БУК» Галандюка В.Б., [PERSON] , [INFO] фактично проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] з 09 вересня 2020 року (а.с. 14). Згідно ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За змістом\~ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки), а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст. 273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги те, що після винесення судом судового наказу про стягнення аліментів, змінилися життєві обставини позивача, неповнолітній син сторін переїхав проживати до свого батька (позивача) та перебуває на його повному утриманні, а тому вказані обставини тягнуть за собою припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідачки, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved