Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №94 по вул. Калініна в с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області, який у технічному паспорті на житловий будинок, виданому Городнянським районним бюро технічної інвентаризації від 22 квітня 2015 року, зазначений в плані під літерами : житловий будинок А-1 із дерева, прибудова а-1 із дерева, загальною площею 63,5 кв.м., в тому числі 28,8 кв.м., житлової площі. Із господарських будівель та споруд є : сарай Б-1 із дерева, сарай В-1 із шлакобетона, сарай в-1 із дерева, пригребиця з погребом Г-1 із дерева та цегли, огорожа 1.2 із дерева, після смерті [PERSON], який помер 07 вересня 2014 року. Ухвалою судді від 26 червня 2015 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 23.06.2015 року з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 26 ). Представник відповідача Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Сільський голова Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON] надала до суду письмову заяву від 03.07.2015 року за вих. № 185 з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, проти позову [PERSON] не заперечують ( а.с. 37 ). Представник третьої особи на стороні відповідача, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника реєстраційної служби ( а.с.47 ). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] В.Ф. в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання була повідомлена належним чином. У наданому до суду разом зі спадковою справою супровідному листі від 09.07.2015 року № 482/01-16 приватний нотаріус [PERSON] просить суд розглянути справу без її присутності. ( а.с.38 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно довідки виконкому Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 02.04.2015 року за № 103 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі по с. Великий Дирчин за 1986-1990 роки, особовий рахунок № 285, в домогосподарстві за адресою : с. Великий Дирчин, вул. Калініна, буд. № 106 Городнянського району Чернігівської області, станом на 01 липня 1990 року постійно були зареєстровані та постійно проживали : [PERSON] чоловік, якому належить 1/2 частина цього будинку з побутовими та господарськими спорудами; [PERSON] - дружина, якій належить 1/2 частина цього будинку з побутовими та господарськими спорудами. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в його майні. Відповідно до земельно-кадастрової книги колгоспу ‹‹Маяк›› с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області було виділено в 1949 році земельну ділянку площею 0,25 га під будівництво будинку та господарських споруд по вул. Калініна у с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 17 ). Зазначені дані підтверджуються також записами в погосподарській книзі с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області, копію яких надано сільською радою ( а.с. 18). З дослідженої в судовому засіданні довідки виконкому Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 04.03.2015 року за № 35 встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі від 26.10.2007 року за № 24 в будинку за № 94 по вулиці Калініна в селі Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області на день смерті [PERSON] були постійно зареєстровані та постійно проживали : [PERSON], [INFO], постійно зареєстрована та постійно проживала з 10.12.1959 року по 26.10.2007 року, виписана 26.10.2007 у звязку зі смертю; чоловік [PERSON], [INFO], постійно зареєстрований та постійно проживав з 10.12.1959 року по 07.09.2014 року, виписаний 07.09.2014 року у звязку зі смертю ( а.с. 19 ). Аналогічна інформація міститься і у довідках виконкому Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 04.03.2015 року за № 37 та № 34 ( а.с. 20,21 ). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже в силу ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] все її майно, оскільки на день її смерті проживав разом з нею. Таким чином після смерті [PERSON] її спадкоємець [PERSON] став власником в цілому будинку № 94 по вулиці Калініна в селі Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області. Дослідженням свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 239431 встановлено, що [PERSON] помер 07.09.2014 року у віці 81 років в с. Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області ( а.с. 10 ). За життя [PERSON] склав заповіт за яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він по закону буде мати право, заповів [PERSON] ( а.с. 15 ). [PERSON] являється донькою померлих [PERSON] та [PERSON], що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії І-УР № 122008 ( а.с. 9 ). Після смерті [PERSON] [PERSON], як спадкоємець за заповітом, 05.03.2015 року звернулась до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] з відповідною заявою про прийняття спадщини померлого. 15.03.2015 року була заведена спадкова справа № 22/2015 до майна [PERSON], який помер 07 вересня 2014 року. [PERSON] 19.06.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 1,25 га у межах згідно з планом, що розташована на території Великодирчинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. ( а.с. 45). Приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON]. у своєму листі від 17.06.2015 року за № 409/02-14, адресованому [PERSON], розяснила, що видати свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно житловий будинок № 94 по вулиці Калініна в селі Великий Дирчин Городнянського району Чернігівської області не є можливим та вказала, що дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку( а.с. 5 ). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З довідки №25 від 27.04.2015 року, виданої Городнянським районним бюро технічної інвентаризації ( а.с. 22 ) встановлено, що процент готовності будинку № 94, розташованого по вул. Калініна в с. Великий Дирчин, Городнянського району, Чернігівської області, складає 100 %, будинок побудовано в 1959 році, станом на 31.12.2012 року право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не зареєстровано. Станом на 22.04.2015 року ( на день проведення технічної інвентаризації ) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 108013 гривень ( а.с. 22 ). Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1959 році в системі колгоспного двору. Зокрема, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, станом до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», голова колгоспного двору [PERSON] і його члени, а саме [PERSON], мали право кожний на 1/2 частину спірного домоволодіння, на праві спільної сумісної власності. Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.04.2013 року № 612/23144, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. З виготовленого Городнянським РГ БТІ технічного паспорта на житловий будинок за адресою : Чернігівська область, Городнянський район, с. Великий Дирчин, вул. Калініна, буд. № 94 встановлено, що відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : А-1 житловий будинок із дерева, а-1 прибудова із дерева, загальною площею 63,5 кв.м., у т.ч. житловою площею 28,8 кв.м., Б-1 сарай із дерева, В-1 сарай із шлакобетона, в-1 сарай із дерева, Г-1 пригребиця з погребом із дерева та цегли, 1.2 огорожа із дерева ( а.с. 23-24 ). Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєстрував своє право власності на вказане нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію позивачкою своїх спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов обєктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності на спірний будинок. Враховуючи наведене,

Outcome: approved