Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального окргу Ларічевою Н.А. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомості майна 30.07.2004 року постановою Суворовського ВДВС серії АА 093089 від 28.07.2004 року накладено арешт на належний йому житловий будинок. 24.05.2018 року він звернувся до Суворовського РВ ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області з заявою про зняття арешту, проте отримав відмову, оскільки виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт передано до архіву та знищено. З огляду на викладене просив зняти арешт з житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції в м. Херсоні від 28.07.2004 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеному провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н.А. Згідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, вбачається, що на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], накладено арешт на підставі постанови від 28.07.2004 року Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції, реєстраційні номери обтяжень № 84989 від 30.07.2004 року. З листа Суворовського районного відділ державної виконавчої служби мста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області № 23139 від 30.05.2018 року вбачається, що згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження мтаном на 30.05.2018 року на виконанні відділу виконавче провадження де боржником є [PERSON] не перебуває. Крім того зазначили, що строк зберігання виконавчих проваджень в органах ДВС складає 3 роки. Надати більш детальну інформацію щодо накладення арешту на майно не має можливості. Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час здійснення виконавчих дій) у разі завершення виконавчого провадження, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною пятою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час здійснення виконавчих дій)визначено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування накладеного державним виконавцем ВДВС Суворовського районного управління юстиції 28.07.2004 року арешту на будинок [PERSON] На підставі викладеного, ст. ст.3, 15 ЦК України, ст.ст.50, 60 Закону України № 606-14 «Про виконавче провадження», ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року),

Outcome: approved