Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] районного відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. Просив скасувати відносно нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Христинівського районного суду у справі № 706/46/14-ц (номер провадження 6/706/133/14). В обґрунтування позову посилався на такі обставини. 26.12.2017 р. співробітниками прикордонної служби в ППр «Бориспіль» відносно нього було прийняте рішення про відмову в перетині державного кордону України у зв'язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про те, що його відповідно до ухвали Христинівського районного суду від 24.11.2014 р. у справі № 706-46-14-ц (номер провадження 6/706/133/14) тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України. Підставою для обмеження стало невиконання ним договірних відносин перед ЗАТ «Перший Український [PERSON]» за кредитним договором № А6479396 від 03.06.2008 р. та додатковою угодою № А8163663 від 08.10.2009 р. 27.10.2014 р. представник [PERSON] районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаський області звернувся до Христинівського районного суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань. Зазначене подання представник відповідача обгрунтовував тим, що на виконанні [PERSON] районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаський області перебувало виконавче провадження № 44506650 від 22.08.2014 р. з примусового виконання виконавчого листа № 706/46/14-ц, виданого 12.08.2014 р. Христинівським районним судом, про стягнення з нього на користь ТОВ «АНСУ» боргу на загальну суму 664421 грн. 65 коп., який виник на підставі невиконання ним договірних відносин перед ЗАТ «Перший Український [PERSON]» за кредитним договором № А6479396 від 03.06.2008 р. та додатковою угодою № А8163663 від 08.10.2009 р. 24.11.2014 р. ухвалою Христинівського районного суду було задоволено подання відповідача та йому було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань. Виконавче провадження № 44506650 було закрите 27.11.2014 р. та виконавчий лист був повернутий стягувачу. Тимчасова заборона не була знята при закритті провадження у звязку з відсутністю фактичного виконання. ПАТ «Перший Український [PERSON]» надав йому довідки від 05.01.2018 р. за № КІЕ -50,4/3 та КІЕ -50,4/2, відповідно до яких кредитні зобов'язання за договорами № А6479396 від 03.06.2008 р. та додатковою угодою № А8163663 від 08.10.2009 р. ним виконані у повному обсязі та станом на 05.01.2018 р. заборгованість у нього за кредитом, процентами та комісіями відсутня. Враховуючи, що в даний час виконавче провадження закрите, він не має будь - яких боргових зобов'язань перед ПАТ «Перший Український [PERSON]», ТОВ «АНСУ» не здійснює будь - яких дій стосовно стягнення з нього заборгованості, виконавчий лист на даний час повторно не поданий, необхідність в обмеженні права виїзду за межі України відпала. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявились, проте від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі, в заяві також вказано, що вони позов підтримують повністю. Представник [PERSON] районного відділу ДВС у судове засідання не зявився, однак від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі його представника, у заяві також зазначено, що відповідач позов визнає повністю. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі позивача [PERSON], його представника [PERSON] та представника відповідача [PERSON] районного відділу ДВС. Дослідивши письмові докази у справі: копії рішення про відмову в перетині державного кордону України від 26.12.2017 р., ухвали про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 24.11.2014 р. у справі № 706/46/14-ц (номер провадження 6/706/133/14), довідок ПАТ «Перший Український [PERSON]» № КІЕ-50,4/3, № КІЕ-50,4/2 від 05.01.2018 р. про відсутність заборгованості [PERSON] перед банком, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що ухвалою Христинівського районного суду від 24.11.2014 р. у справі № 706/46/14-ц (номер провадження 6/706/133/14) позивача [PERSON] було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань у звязку з невиконанням останнім рішення суду у справі № 706/46/14-ц про стягнення з [PERSON] боргу на користь ТОВ «АНСУ» всього в розмірі 664421,65 грн. (виконавче провадження № 44506650). 27.11.2014 р. державним виконавцем вказане виконавче провадження було закрите і винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не було скасоване при поверненні виконавчого документа у звязку з відсутністю на той час фактичного виконання рішення суду. Станом на 05.01.2018 р. позивач [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ «Перший Український [PERSON]», що стверджується довідками банку за № КІЕ -50,4/3 та КІЕ -50,4/2 від цього ж числа. На даний час виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] закрите, ТОВ «АНСУ» не здійснює будь - яких дій стосовно стягнення з нього заборгованості, виконавчий лист з 2014 р. по даний час повторно не був поданий. [PERSON] районний відділ ДВС не має можливості скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене щодо позивача [PERSON], в силу вимог нормативно правових актів, зокрема, п. 5 Розділу ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона вїзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802. Згідно з вимогами п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є наявність невиконаних зобовязань за рішенням суду. Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 р., передбачено, що на підставі рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду), прийнятого відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє громадянину у перетинанні державного кордону. В силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що позивач [PERSON] свої зобовязання перед ПАТ «Перший Український [PERSON]» виконав в повному обсязі, виконавчий лист із стягнення з нього боргу повернутий ТОВ «АНСУ» та з 2014 р. до ДВС повторно не подавався. Позивач реалізував своє право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права щодо припинення дії тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, що порушує його право на вільне пересування. Позов знайшов своє підтвердження та підлягає задоволенню за відсутності іншого, встановленого законом, порядку вирішення спору.

Outcome: approved