Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Мотивує позов тим, що 12 травня 2021 року надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 64000,00 гривень. На підтвердження надання у позику цих коштів відповідачем складено розписку. Відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти до 31 травня 2021 року. Однак станом на день звернення до суду з даним позовом кошти не повернуто. А тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та 3% річних в судовому порядку. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив факт отримання у позивача грошових коштів у позику. Зазначив, що працював у ФОП [PERSON] водієм. З його вини сталося ДТП з участю транспортного засобу позивача. Повідомив роботодавця, що автомобіль відремонтує. На це [PERSON] змусив написати розписку про позику коштів, а після ремонту автомобіля обіцяв розписку знищити. Автомобіль було відремонтовано, проте позивач почав вимагати ще кошти за втрачений дохід, поки транспортний засіб перебував в ремонті. Такі кошти сплатити відмовився. Просив відмовити в задоволенні позову, оскільки фактичної передачі коштів не було, в розписці не вказано валюту, не зазначені свідки. Представником позивача [PERSON] було подано відповідь на відзив, в якому адвокат зазначив, що у відзиві відповідач визнав факт написання розписки, що засвідчує факт отримання ним коштів. Заперечуючи проти позову відповідач не посилається на жодну правову норму, а відтак позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. 28 жовтня 2021 року на електронну пошту суду надійшли заперечення [PERSON] на відповідь на відзив, одночасно з довідками з Пенсійного фонду України. Проте оскільки відповідачем не надано підтверджень про направлення заперечень та доказів на адресу позивача, суд їх до уваги не приймає. В судовому засіданні позивач та його представник не з`явились, адвокатом направлено до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач в судове засідання 28 жовтня 2021 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, клопотання про відкладення судового засідання до суду не направляв. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 128, 223 ЦПК суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. За змістом статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~ Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд повинен виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. До позову позивачем додано копію розписки від 12 травня 2021 року, в якій зазначено про отримання [PERSON] у [PERSON] в борг до 31 травня 2021 року 64\~000 (а.с. 12). Написання даної розписки відповідачем не заперечується, разом з тим Вербицьким категорично заперечуються обставини написання даної розписки, в тому числі і фактичне отримання коштів. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] . Вказане вбачається з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с. 48), оскільки джерелом отримання [PERSON] у 2020 та першому кварталі 2021 рокудоходів був суб`єкт підприємницької діяльності з податковим номером 2194202553 (це реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] ). Крім цього, факт перебування відповідача з ним у трудових відносинах позивачем не заперечується. Також позивачем не заперечуються інші обставини, викладені відповідачем у відзиві, а саме: участь транспортного засобу, на якому працював [PERSON] у ДТП та ремонт відповідачем автомобіля за свій рахунок. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За ч. 1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі,\~мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог Тобто саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Статтею 91 ЦПК України імперативно встановлено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність розписки відповідача від 12 травня 2021 року про зобов`язання до 31 травня 2021 року повернути [PERSON] борг. Клопотань про допит свідків, які б могли підтвердити фактичну передачу коштів, позивач не заявляв. Будь-яких інших доказів, крім розписки, на підтвердження факту передачі коштів, суду не надано. Крім цього, в розписці вказана лише сума, проте відсутня валюта (грошова одиниця, прийнята за основу грошової системи певної країни), в якій [PERSON] надав грошові кошти відповідачу. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що в порушення принципу змагальності позивачем не надано достатньо доказів в обгрунтування позовних вимог, не доведено виникнення між сторонами зобов`язальних відносин за договором позики, і розмір зобов`язань за даним договором (в грошовому виразі). А відтак, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed