Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт родинних відносин [PERSON], яка померла [INFO] в селі Самойлівка Фрунзівського району Одеської області, з її сином [PERSON], який помер [INFO] в селі Колосове Григоріопольського району Республіки Молдови, факт прийняття ним спадщини своєї матері, а також встановити факт прийняття [PERSON], яка померла у 2009 році, спадщини свого батька [PERSON] Свою заяву мотивує тим, що у зв'язку з відсутністю свідоцтва про народження [PERSON] та доказів прийняття ним спадщини [PERSON], а також прийняття його матір'ю спадщини [PERSON] він не може оформити свої спадкові права на зазначене вище право на земельну частку (пай) своєї прабаби [PERSON] У судовому засідання заявник та його представник вимоги своєї заяви підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Йосипівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій вказав, що вимоги заяви визнає повністю, просить справу розглядати без його участі (а.с. 59-60). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 13 складеного 20 липня 1999 року Йосипівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області в книзі реєстрації актів про смерть [PERSON] померла [INFO] в селі Самойлівка Фрунзівського району Одеської області (а.с. 6). Згідно копії дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого у зв'язку з втратою 08 листопада 2013 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області, спадкодавцю належало право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе села Йосипівка Фрунзівського району Одеської області у розмірі 5,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 7). Зазначений сертифікат зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за [NUMBER], у витягу з якої зазначено, що первинний сертифікат серії [NUMBER] був виданий їй 16 травня 1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією згідно власного розпорядження № 191/97 від 16 травня 1997 року (а.с. 8). Згідно з довідкою відділу реєстрації актів громадянського стану управління юстиції в Одеській області № 1628/09-59 від 09 березня 2001 року, запис акту про народження [PERSON] за 1934 рік у селі Самійлівка Фрунзівського району Одеської області в архіві з 1931 по 1937 р.р. не виявлено. Книги реєстрації актів громадянського стану збереглися частково (а.с. 10). У заяві [PERSON] про видачу паспорту від 2 лютого 1979 року вказано, що він народився [INFO] в селі Самійлівка Фрунзівського району Одеської області, а його матір'ю є [PERSON] (а.с. 39). Згідно копії свідоцтва про смерть виданого на підставі запису № 8 від 03 листопада 2008 року в реєстрі актів цивільного стану примарії Колосове Григоріопольського району Республіки Молдова, [PERSON] помер [INFO] в селі Колосове Григоріопольського району Республіки Молдова (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], виданого на підставі запису № 42 складеного 15 серпня 1958 року Йосипівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, її батьком вказаний [PERSON] (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу виданого на підставі запису акта № 7 складеного 29 травня 1977 року Йосипівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] після одруження з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 2 зробленого 21 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області [PERSON] померла у 2009 році (а.с. 17). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису за № 165 зробленого 23 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області в Книзі реєстрації смертей [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18). У свідоцтві про народження заявника, виданому на підставі запису № 4 складеного 30 березня 1978 року Йосипівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, його батьками вказані [PERSON] і [PERSON] (а.с. 19). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31 жовтня 2012 року у спадковій справі № 188/2012 Фрунзівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за реєстром № 1647, вказано, що заявник є спадкоємцем свого батька [PERSON], який прийняв спадщину своєї дружини [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 20). Згідно цього свідоцтва, заявник успадкував належні кожному із батьків права на земельну частку (пай), які оформлені виданими на їх ім'я відповідними сертифікатами. За інформацією Фрунзівської районної державної нотаріальної контори щодо померлих [PERSON] та [PERSON], заповіти щодо їхнього майна не посвідчувались, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не звертались і свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 37). Допитані у судовому засіданні свідки дали наступні пояснення: [PERSON], пояснив, що знав [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON], який потім виїхав в село Колосове Григоріопольського району Молдови. Після смерті він її поховав і відразу ж віддав належний їй будинок для проживання заявнику як своєму онуку, а також забрав собі з будинку померлої телевізор і холодильник. Коли [PERSON] помер, то його донька і мати заявника [PERSON] зразу ж продала належний йому будинок, а майно з цього будинку забрала собі. [PERSON], пояснила, що з 1969 року проживає в селі Самійлівка і знала своїх односельців [PERSON] та її сина [PERSON], який потім виїхав до Молдови. Після смерті [PERSON] син [PERSON] поховав її, будинок, в якому вона проживала, зразу ж віддав своєму внуку - заявнику та забрав собі з її хати деяке майно. Коли [PERSON] помер, то його донька зразу ж продала належний йому будинок в селі Колосове Григоріопольського району Молдови забравши собі з будинку холодильник та інші речі. [PERSON], пояснила, що її чоловік є двоюрідним братом заявника і знала його діда [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Після його смерті його донька зразу ж продала належний йому будинок, з якого забрала собі меблі та інші речі. Оцінюючи зазначені вище обставини суд виходить з положень ЦК УРСР, чинних на час відкриття спадщини [PERSON]: - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (стаття 524); - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (стаття 529); - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548); - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (стаття 549). Пунктом 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5 та зареєстрованою там же 07 липня 1994 р. за № 152/361, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Виходячи зі встановлених обставин та положень законодавства, суд вважає доведеним факт родинних відносин [PERSON] та її сина [PERSON], а також факт прийняття ним, як її сином та спадкоємцем за законом першої черги, її спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, яка стала належати йому з моменту відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] мав останнє місце проживання і помер на території Республіки Молдова, то відповідно до положень частини 1 статті 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються правом цієї держави. Статтею 37 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах також визначено, що правові відносини в галузі успадкування рухомого майна регулюються законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої був заповідач в момент смерті, за виключенням правових стосунків в галузі успадкування нерухомого майна, які регулюються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. Визначення типу майна, що входить до складу спадщини, тобто, чи є воно рухомим чи нерухомим, регулюється законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. Згідно положень статей 177, 181 і 190 ЦК України, право на земельну частку (пай) є речовим майновим правом і не відноситься до речей та нерухомого майна. У зв'язку з цим, в частині вирішення питання щодо прийняття [PERSON] спадщини свого батька [PERSON] застосуванню підлягає право Республіки Молдова. Цивільний кодекс Республіки Молдова визначає, що спадщина приймається протягом шести місяців з дня її відкриття (стаття 1517); спадщина вважається прийнятою спадкоємцем, коли він подає нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини або вступає у володіння спадковим майном (частина 3 статті 1516). В даному випадку судом встановлено, що [PERSON] у встановлений цим законом строк після смерті свого батька [PERSON] прийняла його спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, і тому мати заявника [PERSON] успадкувала у свою власність зазначене право на земельну частку (пай) своєї баби [PERSON] Оскільки, у заявника відсутнє документальне підтвердження родинних відносин між [PERSON] та її сином [PERSON] та прийняття ним спадщини матері, а також прийняття [PERSON] спадщини [PERSON] - то зазначені факти необхідно встановити у судовому порядку, що надасть йому право одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне [PERSON] право на земельну частку (пай). З огляду на викладене, заява підлягає задоволенню

Outcome: approved