Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Лозівська міська об`єднана територіальна громада, Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані його дружина - [PERSON] , [INFO] , та син, відповідач по справі - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не проживає в квартирі більше трьох років, комунальні платежі не сплачує, участь в утриманні житла не приймає, його особистих речей в квартирі немає. Наявність зареєстрованого в квартирі відповідача позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним йому майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів. Враховуючи викладене, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав нотаріально завірену заяву, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просила вирішити справу на розсуд суду. Представник третьої особи - Лозівської міської об`єднаної територіальної громади, в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просила вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Лавренко Л.А., зареєстрованого в Лозівському бюро технічної інвентаризації 06.05.2003 року в реєстровій книзі №74 за №18455, копії технічного паспорту [PERSON] є власником двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.13,14-15). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житлову приміщенні/будинку осіб, довідки за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17,22). Відповідач в спірній квартирі не проживає з вересня 2015 року, згідно довідки №44349 від 24.05.2019 року, виданої МКУ МФЦ в місті Іваново, з 06.06.2018 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). За змістом позовної заяви відповідач не приймає участі в сплаті комунальних послуг, не несе витрат по утриманню житла та не приймає участі у спільному побуті, факт його реєстрації в квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів. В квартирі за місцем реєстрації відповідача відсутнє будь-яке його особисте майно. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709 цс16. Враховуючи зазначене, оскільки відповідач [PERSON] не є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує права власника житла, оскільки він зобов`язаний нести додатковий тягар зі сплати нарахованих комунальних платежів, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про зняття відповідача з реєстраційного обліку, то суд вважає, що з урахуванням предмету спору та заявлених позовних вимог, суб`єктного складу учасників судового розгляду та виходячи з норм ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де однією з підстав для зняття з реєстраційного обліку особи є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, то підстав для задоволення цієї позовної вимоги суд не вбачає, враховуючи, що будь-які дії реєстраційного органу позивачем не оскаржуються.

Outcome: partial