Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що 16.09.2019 р. між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» укладено кредитний договір №10000969335. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, за цим договором кредитор зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 1200 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності в межах встановленого йому кредитного ліміту, а позичальник зобов`язується повернути кредит та платити проценти за користування кредитом, зазначені у п. 1.4 цього договору. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику строком до 07.10.2019 р. Кредит має бути повернутий згідно Графіку платежів (додаток 1 до договору), але у будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Також, згідно з п.1.3. кредитного договору, дата перерахування суми кредиту на банківський/картковий рахунок, вказаний позичальником, є датою укладання кредитного договору між кредитором і позичальником. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредит надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту кредитора cashberry.com.ua, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Також, відповідно до п.2.2. кредитного договору, цей договір є укладеним з моменту підписання сторонами та набуває чинності з моменту перерахування суми кредиту на банківський рахунок (банківську картку), вказану позичальником для укладення цього договору. Згідно з п.3.1. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: 3.1.1 1,30 процентів на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними, коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в п.1.2. цього договору. Річна процента ставка становить 474,5%. Відповідно до п.3.2. кредитного договору, у випадку зарахування повної суми коштів на погашення кредиту та сплати процентів та позичальником на рахунок кредитора протягом трьох робочих днів після закінчення строку договору, визначеного пунктом 1.2. цього договору, проценти за користуванням кредитом в цей період не нараховуються. В іншому випадку, процентна ставка для позичальника змінюється в порядку і на умовах, визначених в п. 6.3. цього договору. Також, згідно з п.3.3. кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та незмінною протягом усього строку дії цього договору. Відповідно до п.3.4. кредитного договору, усі платежі за цим договором здійснюються виключно у національній грошовій одиниці України - гривні. Вважає, що при укладанні вищевказаного кредитного договору порушені його права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про інформацію». Порушення своїх споживчих прав вбачає в наступному. Перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені в ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Проте фактично працівники ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» при видачі кредитних коштів не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», як про це він ніде і не ставив свій підпис. Також, як споживачу, йому не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, а отже відсутнє і будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення його з вищенаведеною інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору, що суперечить ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Здійснюючи оформлення кредиту через мережу Інтернет, за кілька хвилинний проміжок часу він не мав можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які він отримає в результаті укладання кредитної угоди. Тому вважає, що недотримання та невиконання відповідачем імперативних вимог Закону, встановлених ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою згідно ст. 215 ЦК України, для визнання даного кредитного договору недійсним, в зв`язку з недотриманням відповідачем норм законодавства, щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення. Крім того, згідно з п.5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов`язань за договором). Так, згідно з п.3.1. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: 3.1.1 1,30 процентів на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними, коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в п.1.2. цього договору. Річна процента ставка становить 474,5%. Відповідно до Графіку розрахунків, який є частиною кредитного договору, сукупна вартість кредиту складає 127,3% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 1527,6 грн. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом 27,3% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 327,6 грн. (у грошовому виразі); 2) суму кредиту 1200,00 грн. (у грошовому вираженні). Тобто позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 327,60 грн., за користування кредитом в сумі 1200 грн. 00 коп. за 21день. Відповідно до п.6.3. кредитного договору, у разі порушення позичальником зобов`язання щодо строку погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, то розмір процентної ставки для такого позичальника збільшуватиметься на 1 (один) процент від процентної ставки визначеної в п.1.4.1. цього договору та нараховуватиметься щоденно на залишок фактичної заборгованості по кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості за кредитом. Подальше повернення кредиту та сплата процентів відбувається відповідно до Графіку розрахунків. Отже, якщо фактично позичальник не повертає вчасно суму кредиту 1200 грн. взагалі протягом 21 днів і відповідно до п. п.6.3. кредитного договору сплачуватиме компенсацію з розрахунку навіть 1,3% в день, то сума компенсації буде становити 100% (в розмірі 327,6 грн.), що відповідно до ч.5 п.3 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» вже є несправедливою умовою. Натомість, якщо ж до щоденної суми компенсації на рівні 1,3% за кожний день прострочення додавати 1% і без обмеження в часі, що передбачено договором, то така неустойка збільшиться у прогресії в рази. Відповідно у п.6.3. кредитного договору, йде відсил на п.1.4.1., якого в договорі взагалі немає. Отже виявляється неможливим зрозуміти який розмір компенсації взагалі може нараховуватися кредитодавцем і за який період. Також позивач вважає несправедливою встановленою кредитним договором вимоги щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (пені) (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, а тому вважає, що є всі підстави для визнання п.6.3. кредитного договору недійсним. Крім того, в порушення норм, встановлених п.п. 8, 9 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до п.1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику строком до 07.10.2019 р. Кредит має бути повернутий згідно Графіку платежів (додаток 1 до договору), але у будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Тобто фактично даний кредитний договір укладено без строку договору та порядку його припинення. Поряд з цим, договір не містить умов про відповідальність відповідача, зокрема і в розділі 6 договору під назвою «Відповідальність сторін». Тому відсутність у кредитному договорі умови про припинення дії договору, про відповідальність відповідача є підставою для визнання такого договору недійсним. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати недійсним кредитний договір №10000969335 від 16.09.2020 р. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив про розгляд справи у його відсутність. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, направили до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі. Зазначали, вказані позивачем підстави для визнання кредитного договору недійсним не відповідають приписам ч. 1 ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Позивач не був позбавлений права звернутися за юридичною допомогою до моменту укладення кредитного договору та/або ініціювати зміни до умов кредитного договору, які на думку позивача порушують його права. Проте, позивач своїм правом не скористався, кредитний договір уклав добровільно, а тому зобов`язаний його виконувати. Просили суд про розгляд справи у відсутність представника. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16 вересня 2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» укладено кредитний договір №10000969335 (а.с.8-11). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, за цим договором кредитор зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 1200 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності в межах встановленого йому кредитного ліміту, а позичальник зобов`язується повернути кредит та платити проценти за користування кредитом, зазначені у п. 1.4 цього договору. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику строком до 07.10.2019 р. Кредит має бути повернутий згідно Графіку платежів (додаток 1 до договору), але у будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Також, згідно з п.1.3. кредитного договору, дата перерахування суми кредиту на банківський/картковий рахунок, вказаний позичальником, є датою укладання кредитного договору між кредитором і позичальником. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредит надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту кредитора cashberry.com.ua, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Також, відповідно до п.2.2. кредитного договору, цей договір є укладеним з моменту підписання сторонами та набуває чинності з моменту перерахування суми кредиту на банківський рахунок (банківську картку), вказану позичальником для укладення цього договору. Згідно з п.3.1. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: 3.1.1 1,30 процентів на залишок суми кредиту за кожний день користування кредитними, коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в п.1.2. цього договору. Річна процента ставка становить 474,5%. Відповідно до п.3.2. кредитного договору, у випадку зарахування повної суми коштів на погашення кредиту та сплати процентів та позичальником на рахунок кредитора протягом трьох робочих днів після закінчення строку договору, визначеного пунктом 1.2. цього договору, проценти за користуванням кредитом в цей період не нараховуються. В іншому випадку, процентна ставка для позичальника змінюється в порядку і на умовах, визначених в п. 6.3. цього договору. Також, згідно з п.3.3. кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та незмінною протягом усього строку дії цього договору. Відповідно до п.3.4. кредитного договору, усі платежі за цим договором здійснюються виключно у національній грошовій одиниці України - гривні. Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію») Позивач у своєму позові не заперечує той факт що при укладенні вищевказаного договору він скористався інтернет-сайтом кредитодавця, та для отримання кредиту скористався розміщеною на ньому публічною інформацією. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору №10000969335 від 16 вересня 2019 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 230 ЦК України закріпила, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. В статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Стаття 19 Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору №10000969335 від 16 вересня 2019 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи [PERSON] про ненадання повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні договору та нечесну підприємницьку практику ґрунтуються виключно на його поясненнях і спростовуються самим змістом договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України та ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Доводи позивача про те, що кредитний договір №10000969335 від 16 вересня 2019 року було укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», так як перед його укладенням, всупереч частині 2 статті 11, позичальнику не було повідомлено в письмовому вигляді про кредитні умови, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне. Так, в пункті 9.4 кредитного договору №10000969335 від 16 вересня 2019 року, підписаного позивачем [PERSON] , прямо зазначено, що позичальник підтверджує, що отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; повідомлений про свої права згідно статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»; інформація надана кредитором з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; надав згоду на передачу кредитору своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану позичальника та його спроможності виконати зобов`язання за цим договором та інше. [PERSON] не звертався до Товариства із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору, а також не скористався правом на відкликання згоди на укладення кредитного договору згідно з ч.3 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Позивач здійснивши акцептування оферти, підтвердив, що впевнений в тому, що всі умови зрозумілі та він чітко усвідомлює, які платежі, у якій сумі, у який термін та у якій валюті необхідно буде сплачувати, та шляхом підписання цієї заяви, він засвідчує, що у належній та доступній формі був проінформований про всі умови і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. До того ж, позивач не заперечує факт підписання заяви про прийняття оферти (акцепт) та кредитного договору. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що перед укладенням договору він не був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, звернувшись до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» із заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір, [PERSON] засвідчив той факт, що він обізнаний з правилами, які включають в себе і умови кредитування. За двадцять один день користування кредитом, із застосуванням передбаченої договором відсоткової ставки, сукупний обсяг кредитування становив 1527,6 грн., про що позичальнику було доведено до відома шляхом зазначення даної суми в Графіку розрахунку. Також суд критично оцінює посилання позивача на недійсність договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» у пункті 6.3. оскаржуваного договору, оскільки вказаним пунктом встановлена відповідальність позичальника у разі порушення ним умов кредитного договору. Доводи позовної заяви про те, що умови кредитного договору №10000969335 від 16 вересня 2019 року є несправедливими, так як сума компенсації за порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів становить більше 50%, суд відхиляє, оскільки кредит надавався позивачу на строк до двадцять одного дня, відсоткова ставка за користування кредитними коштами становила 1,30% за кожен день користування кредитом та була йому відома в момент укладення договору, в той час як обраховувати та застосовувати річну ставку у кредитора не було підстав, виходячи з незначного строку кредитування. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Необґрунтованими є доводи позивача щодо безстроковості кредитного договору, відсутність порядку його припинення та умов відповідальності сторін. В законодавстві визначаються різні поняття - як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з умов кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним (п.3.1.1. кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 07.10.2019 р., так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в п.1.2. цього договору. Так, відповідно п.1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику строком до 07.10.2019 р. Кредит має бути повернутий згідно Графіку платежів (додаток 1 до договору), але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим говором. Згідно п.8.2 кредитного договору, у разі надходження на поточний рахунок кредитора грошових коштів від позичальника в достатньому обсязі для сплати заборгованості, зобов`язання позичальника вважаються належно виконаними, у такому випадку договір припиняє свою дію з дати зарахування грошових коштів на рахунок кредитора. Тим самим, умовами кредитного договору встановлений порядок припинення його дії. Відносно умов відповідальності сторін, то у Розділі 6 кредитного договору, чітко вказані підстави такої відповідальності, які сторони несуть за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України, а саме: у разі порушення позичальником зобов`язання щодо строку погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, то розмір процентної ставки для такого позичальника збільшуватиметься на 1 (один) % від основної процентної ставки - 1,30% та нараховуватиметься щоденно на залишок фактичної заборгованості по кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості за кредитом. Подальше повернення кредиту та сплата процентів відбувається відповідно до Графіку розрахунків (п.6.3. цього договору). Так, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Інших переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору №10000969335 від 16 вересня 2019 року, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання недійсним спірного кредитного договору. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Outcome: dismissed