Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Миргородської ради про визнання за ним права власності на землю розміром площею 0,0540 га., розташовану в [ADDRESS], призначену для ведення садівництва, в межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 067087, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №7 18.12.2003 року на ім'я [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що позивачу згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 067087, належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,0540 га., розташована в [ADDRESS], призначену для ведення садівництва. В ході вирішення питання про зміну цільового призначення земельної ділянки та отримання витягу з державного земельного кадастру, йому стало відомо, що під кадастровим номером 531090000:50:051:0001, який присвоєний земельній ділянці згідно Державного акту, зареєстрована земельна ділянка іншої особи. За таких обставин, він немає можливості вирішити питання про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка йому належить, і ніяким іншим способом захистити свої права, тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав викладених у позові. Відповідач, представник Миргородської міської ради Полтавської області позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення Представник третьої особи Управління Держземагенства у Миргородському районі суду пояснив, що дані Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 067087, на ім'я позивача, в тому числі кадастровий номер земельної ділянки не був внесений до Державного земельного кадастру, в зв'язку з цим при реєстрації права власності на земельну ділянку іншою особою був присвоєний кадастровий номер, який зазначений в Державному акті на землю позивача. На сьогодні земельній ділянці, що належить позивачу [PERSON], визначено кадастровий номер 5310900000:50:051:0247, однак за відсутності рішення суду про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку з визначеним кадастровим номером видати витяг з державного земельного кадастру про спірну земельну ділянку неможливо. Тому з метою захисту права позивача на використання належної йому земельної ділянки позов необхідно задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 п.1 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 067087, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №7 18.12.2003 року на ім'я [PERSON], останньому належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,0540 га., розташована в [ADDRESS], призначена для ведення садівництва, кадастровий номер 5310900000:50:051:0001(а.с.4,15). Відповідно до пояснень представника Управління Держземагенства у Миргородському районі згідно національної кадастрової системи за кадастровим номером 5310900000:50:051:0001 зареєстрована земельна ділянка за іншою адресою, і належить іншій особі, що об'єктивно підтверджується, повідомленням Управління Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, № 4609 від 17.06.2014 року (а.с17). На час розгляду справи судом, земельній ділянці, що належить позивачу [PERSON], площею 0,0540 га., розташованій в [ADDRESS], призначену для ведення садівництва, надану на підставі рішення Миргородської міської ради Полтавської області №606 від 10 серпня 2000 року, у межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 067087, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №7 18.12.2003 року на ім'я [PERSON] визначено кадастровий номер 5310900000:50:051:0247 (а.с.31). Статтею 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння ,користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved