Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до суду, який мотивує тим, що ним відповідачу було продано автомобіль марки DAF реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску та причіп бортовий тентований реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску в розстрочку за домовленістю за 18 500 доларів США до 01.09.2013 року. Дана обставина підтверджується договором та заходами забезпечення зобов`язань від 04.10.2012 року, які відповідач підписав особисто. Грошові кошти відповідач повинен був сплатити до 01.09.2013 року. Після першого внеску за договором відповідач почав уникати виплачувати йому кошти. Позивач неодноразово звертався до нього владнати це питання добровільно, але відповідач кожен раз просив його, що тільки в нього з`являться кошти він розрахується, але цього не відбулось. Тому позивач був змушений був звернутись до суду, із заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності. Під час розгляду даної заяви відповідач знову умовив не відкривати проти нього справу , і при слідчому попросив надати йому ще строк для погашення боргу, на що позивач погодився. Під час останньої зустрічі з відповідачем він пообіцяв повністю зі ним розрахуватись . При цьому він знову попросив надати йому термін, в зв`язку з його тяжким становищем, що він зможе віддавати йому кошти у розмірі 2000 доларів США за рік, в підтвердження чого написав власноручно розписку про повернення боргу в розмірі 2000 доларів США за 2016 рік до 17.09.2017 року. З дня надання розписки пройшов рік, а відповідач навіть за 2016 рік не розрахувався З дня укладання договору а саме; з жовтня 2012 року по 06.2013 рік відповідач сплатив 12500 доларів США. На даний час відповідач винен позивачу 6000 доларів США , що на даний час згідно курсу НБУ становить - 156000 гривень. Оскільки звернення до відповідача про повернення йому суми коштів виявились безрезультатним, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити. Пояснив, що відповідач виявився недобросовісним, не виконав умови договору. Відповідач, в судовому засіданні вимоги позову не визнав, пояснив, що дійсно у [PERSON] придбав вантажний автомобіль, було складено договір 04.12.2012 року відповідно до якого він сплачує [PERSON] за автомобіль та причеп 18 500 гривень з розстрочкою до 01.09.2013 року. В договорі було обумовлено, що позивач переоформлює на нього довіренність на право користування, розпорядження автормобілень, так як [PERSON] мав довіренність від 01.10.2012 року від власника [PERSON] на право розпорядження автомобілем до 01.01.2013 року . Свої зобов`язання [PERSON] не виконав, довіренність від власника не отримав та ховався від нього, він не міг повноцінно даже користуватись таким автомобілем, так як збирався здійснювати перевезення вантажу, пізніше він самостійно звернувся до власника сплатив певну суму та переоформив на себе автомобіль . Просить в позові відмовити. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносин. 01.10.2012 р. приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Родінковою Л.В. нотаріально посвідчено довіреності серії ВРХ №880246 та ВРХ №880247 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] на право розпорядження транспортним засобом- автомобілем марки DAF реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску та причіп бортовий тентований реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску строком до 01.01.2013 року. З метою виконання повноважень, [PERSON] мав право, представляти інтереси [PERSON] у будь-яких установах, підприємствах і організаціях, залежно від їх підпорядкування ї форм власності, а також в органах ДАІ, на станціях, підприємствах технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів з питань розпорядження (продажу, обміну, надання в оренду і позичку на суму, на умовах, на строк за їх розсудом) та експлуатації, ремонту та проходження технічного огляду, зняття з обліку та постановки на облік, страхування, також отримувати кошти на його користь (власника)(а.с. 50-51). 04.10.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу, згідно якого автомобіль марки DAF реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску та причіп бортовий тентований реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску, було передано у власність останньому, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 18500 доларів США, та кожного місяця від 4 по 6 число [PERSON] повинен був сплачувати [PERSON] кошти по 1500доларів США, з розстрочкою платежу до 01.09.2013 року. (а.с.7). Проте [PERSON] сплатив [PERSON] 12500 доларів США (а.с.53), але решту суму (6000 доларів США) він до 01.09.2013 року так і не сплатив, у зв`язку з чим, [PERSON] був змушений звернутись із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, що підтверджується копією зави про кримінальне правопорушення від 16.09.2016 року. Під час розгляду зазначеної заяви [PERSON] були надані письмові пояснення, з яких вбачається, що 27.06.2013 року він сплатив 4100 грн, а загалом, 12500доларів США, але після цього перестав виплачувати грошові кошти, так як [PERSON] не були додержані умови договору. (а.с.10). Проте, [PERSON] з [PERSON] все ж таки дійшли домовленості, що до 17.09.2017 року він повинен виплатити 2000 доларів США у зв`язку з чим, написав власноручно розписку про повернення боргу, що підтверджується копією розписки від 17.09.2016 року. Також, [PERSON] написав власноручно розписку з якої вбачається, що він зобов`язується не чинити тиску на [PERSON] до 17.09.2017 року. (а.с.41). Відповідно до ст. 316 ЦК України - Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до довіренності транспортний засіб автомобіль марки DAF реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску та причіп бортовий тентований реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску належить (надень укладення угоди позивача та відповідача) [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , яке видано Роздільнянським МРЕВ ДАЇ УМВС України в Одеській області 04.04.2006 року. В даному випадку власником [PERSON] було видано довіренність на ім`я [PERSON] на право розпорядження транспортним засобом- автомобілем марки DAF реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску та причіп бортовий тентований реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску строком до 01.01.2013 року з правом вчинення певних дій щодо свого майна, в тому числі й отримання коштів на користь власника за таке майно. Але довірітелем [PERSON] було укладено договір про продаж майна [PERSON] від свого імені як власника , та з отриманням коштів на користь довірітеля. Відповідно до ст. 237 ЦК України - Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст.244 ЦК України - Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. В даному випадку договір від 04.10.2012 року був укладений не на підставі довіренності, а від особисто позивача [PERSON] як власника транспортного засібу автомобіля марки DAF реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску та причіп бортовий тентований реєстраційний номер [NUMBER] 1995 року випуску. Проте власником позивач не був. Відповідно до ст.215 ЦК України - Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 203 ЦК України - Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В даному випадку такий договір протирічить ст. 317 ЦК України - укладений не власником, будь-які дії на користь власника транспортного засобу на підставі довіренності в договорі від 04.10.2012 року не передбачено, тому такий договір є нікчемним, за таких умов позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Щодо пояснеь позивача, що [PERSON] добровільно написано розписку про погашення боргу суд вважає це також недопустимим доказом, так як написання такої розписки випливає з зазначеного договору, який є нікчемним.

Outcome: dismissed