Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, мотивуючи свої вимоги наступним. 11 листопада 2013 р. позивач уклав з відповідачем договір банківського строкового вкладу № 13229/18-13, відповідно до умов якого позивач вніс до відповідача вклад (депозит) у банківському металі Золото в розмірі 290,00 грам або 9,32 тройських унцій на строк з 11 листопада 2013 р. по 11 травня 2015 р. під 2,50 % річних. Умовами договору передбачено повернення вкладу після закінчення строку вкладу. Після закінчення строку вкладу він звернувся до відповідача із вимогою про повернення вкладу, яка не була виконана банком. Посилаючись на вимоги ст.ст. 525, 526, 530, 629, 1058, 1060, 1061 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просив стягнути з відповідача 240\~535,43 гривень, що еквівалентно 9,64 тройських унцій золота з урахуванням процентів (арк. справи 16). У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями про вручення. Причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник відповідача не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 11 листопада 2013 р. позивач уклав з відповідачем договір про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий» № 13229/18-13, відповідно до умов якого позивач вніс до відповідача на депозитний рахунок у банківському металі золото загальною вагою 290,00 грам або 9,32 тройських унцій металу у пяти зливках під 2,5 % річних. Пунктом 2.3 договору передбачено повернення вкладу та виплату нарахованих процентів в день закінчення строку вкладу. Внесення вкладу підтверджено квитанцією від 5 листопада 2012 р. (арк. справи 13). З матеріалів справи вбачається, що внесення вкладу відбувалось за умовами попереднього договору від 5 листопада 2012 р. № 13820/370-12 зі строком дії з 5 листопада 2012 р. по 10 листопада 2013 р. (арк. справи 11). Як пояснив у судовому засіданні позивач, після закінчення строку дії попереднього договору, він уклав з відповідачем новий договір, предметом якого були ті самі банківські метали. 19 травня 2015 року позивач надіслав вимогу про повернення грошових коштів за депозитним договором (арк. справи 14), на яку відповідь не отримав. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як передбачено\~ст. 1060 ЦК України,\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Оскільки банк порушив умови договору, чим позбавив\~\~позивача права вільно володіти та користуватися\~\~належними йому банківськими металами, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення неповернутої суми вкладу у розмірі 9,32 тройських унцій золота є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 2,5% річних, нарахованих на суму вкладу, що передбачено п. 1.2 договору-заяви, згідно з яким вказані відсотки підлягають виплаті за час користування коштами вкладу. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, розмір 2,5% річних за вказаним договором складає 0,32 тройських унцій золота. Визначаючи розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, суд виходить з того, що згідно з довідкою Національного банку України станом на час звернення до суду 28 травня 2015 року офіційний курс банківського металу золото складав 24\~951,8080 гривень за 1 тройську унцію золота. Тобто, гривневий еквівалент 9,32 тройських унцій становить 232\~550,85 гривень, а 0,32 тройських унцій золота 7\~984,58 гривень, що відповідає заявленим позовним вимогам. Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі частини третьої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~405,35 гривень (1% від задоволених позовних вимог).

Outcome: approved