Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] сільської ради Горохівського району Волинської області, в якому просить визнати його право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,1700 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №956630 (кадастровий номер земельної ділянки 0720882001:01:001:0223), на земельну ділянку площею 0,1300 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №956631 (кадастровий номер земельної ділянки 0720882001:01:001:0222), на земельну ділянку площею 2,76 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю III-ВЛ №017432. Мотивує свій позов тим, що [PERSON] все своє майно посвідчила йому заповітом. [PERSON] померла 05.04.2013 року. Після її смерті позивач прийняв спадщину, а тому просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, в письмовій заяві до суду позов [PERSON] визнав повністю, щодо визнання його права власності на вказане вище майно не заперечує. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного [PERSON] 14 вересня 2009 року, який було посвідчено секретарем Звиняченської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №95 видно, що вона все своє майно заповіла своєму внукові [PERSON] (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла 05.04.2013 року (а.с.5). Постановою державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори від 20.03.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено (а.с.8). Документами про родинні відносини стверджується, що [PERSON] є онуком [PERSON] (а.с.23,24). Довідкою [PERSON] сільської ради від 19.07.2013 року №602 стверджується, що заповіт, який посвідчувався від імені [PERSON] не змінено і не скасовано, єдиним спадкоємцем за заповітом є [PERSON] (а.с.6). З Державних актів на право власності на земельні ділянки вбачається, що [PERSON] належали земельні ділянки відповідних розмірів. Відповідно до оголошення в газеті «Горохівський вісник», Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №956630, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №956631, Державний акт на право приватної власності на землю III-ВЛ №017432 слід вважати недійсними у звязку з їх втратою (а.с.16). З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що [PERSON] після її смерті є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину. Отже, судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] прийняв спадщину, є спадкоємцем за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,1700 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №956630 (кадастровий номер земельної ділянки 0720882001:01:001:0223), на земельну ділянку площею 0,1300 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК №956631 (кадастровий номер земельної ділянки 0720882001:01:001:0222), на земельну ділянку площею 2,76 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю III-ВЛ №017432. Позивач в заяві до суду від стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] сільської ради відмовився. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved