Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів та поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 29 грудня 1995 року перебували у шлюбі з відповідачем, під час перебування у шлюбі ними придбано: житловий будинок № 29 за адресою: м. Одеса, вулиця 2-а Виноградна; автомобіль [NUMBER], 1991 р.в., колір синій, кузов № [NUMBER]; автомобіль [NUMBER], 2010 р.в., колір червоний, кузов № ТМВАВ43Т2АВ300110. Оскільки, згода щодо поділу майна набутого подружжям за час шлюбу в позасудовому порядку не досягнута, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Представник позивача надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 29 грудня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Малиновської районної Ради народних депутатів міста Одеси, актовий запис № 930. Рішенням суду від 06 червня 2017 року шлюб розірвано. Під час перебування у шлюбі придбано наступне майно: житловий будинок № 29 за адресою: м. Одеса, вулиця 2-а Виноградна; автомобіль [NUMBER], 1991 р.в., колір синій, кузов № [NUMBER]; автомобіль [NUMBER], 2010 р.в., колір червоний, кузов № ТМВАВ43Т2АВ300110. Право власності на зазначений будинок виникло у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.1999 року. Право власності на автомобіль [NUMBER], 1991 р.в., колір синій, кузов № [NUMBER] у [PERSON] зареєстровано 16.08.2014 року, а на автомобіль марки Skoda моделі Superb, 2010 р.в., колір червоний, кузов № ТМВАВ43Т2АВ300110, зареєстровано 26.08.2016 року. [PERSON], бажаючи ухилитися від розподілу майна, набутого під час шлюбу з позивачем, та яке належить їм на праві спільної сумісної власності, без згоди позивача здійснив відчуження спірних автомобілів шляхом укладення в Територіальному сервісному центрі МВС в Одеській області договору № 5142/2016/154750 від 28.10.2016 року з [PERSON], внаслідок чого остання набула право власності на спірний автомобіль [NUMBER], 1991 р.в., колір синій, кузов № [NUMBER]; та договору № 5142/2016/154738 від 28.10.2016 року з [PERSON] [INFO], внаслідок чого останній набув право власності на спірний автомобіль [NUMBER] 2010 р.в. 29.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] в Територіальному сервісному центрі МВС в Одеській області укладений договір № 5142/2016/216174, внаслідок чого останній набув право власності на спірний автомобіль Skoda моделі Superb. Відповідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою. Частиною 2 та 3 ст. 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік мас право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Частиною 1 ст. 67 СК України передбачено, що дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 4 ст. 369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згоди на відчуження автомобілів [NUMBER], 1991 р.в. колір синій, кузов № [NUMBER] та марки Skoda моделі Superb, д/н [NUMBER], 2010 р.в. колір червоний, кузов №ТМВАВ43Т2АВ300110 [PERSON] не надавала. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до висновку експертизи від 21.09.2017 року № 17-2618/17-2619, вартість автомобіля [NUMBER] 2010 р.в. колір червоний, кузов №ТМВАВ43Т2АВ300110 становить 387\~120,00 гривень, а вартість автомобіля [NUMBER],1991 р.в. колір синій, кузов № [NUMBER] становить 106\~131,00 гривень. Враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства автомобілі [NUMBER], 1991 р.в. колір синій, кузов № [NUMBER] та автомобіль [NUMBER] 2010 р.в. колір червоний, кузов № ТМВАВ43Т2АВ300110, є обєктами спільної сумісної власності подружжя, необхідно виходити з того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення, зокрема, про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК України, присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (автомобіль) допускається за його згодою за умовою попередньогоІ внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах, передбачених ст. 364 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми. Так, згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсація вартості його частки. З огляду на те, що законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл спільного майна подружжя та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна, аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 6-7цс15 від 08.04.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial