Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 10 січня 1999 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Галинівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 1. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. У позовній заяві [PERSON] покликається на те, що через несумісність характерів, спільне життя з відповідачем стало нестерпним, а тому вони не можуть проживати далі як сім?я. Відповідач зловживає спиртними напоями, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння вчиняє сварки, наносить позивачу побої. Такі факти призводять до постійної напруженості в сім?ї і негативно впливає на психологічний стан дітей. Примирення та сумісне життя, збереження сім?ї стали неможливими. Шлюбні відносини між ними припинилися. Спільного господарства не ведуть. Тому позивач вирішила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що шлюб з відповідачем [PERSON] хоче розірвати безумовно, не дивлячись на 18 років їхнього спільного проживання разом та виховання трьох дітей, які у них народилися від шлюбу. Відповідач систематично зловживає алкогольними напоями, сім?ю не утримує взагалі. Часто, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння вчиняє насильство в сім?ї, що призвело до негативного ставлення в його бік також і дітей. Спільне проживання з відповідачем стало нестерпним, а тому просить суд шлюб з ним розірвати. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив строк для примирення, оскільки вважав можливим виправитися та зберегти шлюб. Заслухавши думку сторін, в судовому засіданні було оголошено перерву на один місяць без надання строку для примирення. У наступному судовому засіданні, яке відбулось через місяць, позивач надалі наполягала на розірванні шлюбу, вказала, що з відповідачем спільно не проживає, оскільки останній продовжує постійно зловживати алкогольними напоями, а в стані сп?яніння почав поводити себе агресивно. Вважає недоцільним надання строку для примирення, оскільки не бачить можливості зберегти шлюбні відносини. Відповідач в судовому засіданні не заперечив факти вживання ним алкогольних напоїв, однак просив відмовити в позові. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 січня 1999 року Галинівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 1, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб серії І-ЕГ № 011867. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Вказаний факт стверджується доданими до позовної заяви копіями свідоцтв про народження дітей. Від моменту подання позовної заяви до ухвалення даного рішення минуло понад один місяць, протягом якого позивач [PERSON] категорично наполягала на розірванні шлюбу, стверджуючи, що призначення строку для примирення їм не потрібний. Інтереси їх дітей порушені при цьому не будуть, оскільки вже довгий час вона разом із дітьми проживаєу своєї матері, утримує їх повністю. Дітям відомі наміри матері розірвати шлюб, і вони її в цьому підтримують. Відповідач в утриманні дітей не приймає жодної участі. Спільне проживання з відповідачем є неможливим, оскільки призводить лише до постійних скандалів, що негативно відображається на розвитку дітей. Згідно зі\~ст.24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При цьому, відповідно до ч.ч.3 та 4\~ст.56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та судового розгляду, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved