Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ Тростянецький машинобудівний завод про захист трудових прав, стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, в подальшому уточнивши розмір позовних вимог, в якому зазначав,\~ що з 01.07.2010 року він був прийнятий на роботу у ТОВ «Тростянецький машинобудівний завод» охоронцем відомчої охорони в порядку переводу з ВАТ «Тростянецький машзавод». Наказом №87-к від 07.10.2015 року був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок, в день звільнення не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку, також порушувалися строки виплати заробітної плати. Посилаючись на вимоги ст. 47, 116, 117 КЗпП України позивач просить стягнути на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 6419,55 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 6 днів - 363,54 грн. , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні , починаючи із 08.10.2015 р. по 13.01.2016 р. у розмірі 6243,08 грн. (за 68 робочих днів, з розрахунку 91,81 грн. середнього заробітку за робочий день). Також через порушення відповідачем норм трудового законодавства позивач зазнав і моральної шкоди, оскільки він не має змоги нормально харчуватися, задовольняти свої елементарні потреби, так як заробітна плата була його основним джерелом існування, у звязку з чим позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тому посилаючись на ст..237-1 КЗпП України позивач просить стягнути моральну шкоду у розмірі 4000 грн. Понесені судові витрати позивачем на правову допомогу у розмірі 800 грн., позивач також просить покласти на відповідача, стягнувши вказану суму на його користь. У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним обставинам у позові, при тому вказали суду, що під час розгляду справи у суді відповідачем було виплачено 500 грн. у погашення заборгованості по заробітній платі, тому з урахуванням вказаної обставини були уточнені позовні вимоги позивачем. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала частково, так, відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення із нього заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку. Однак через скрутний фінансовий стан на підприємстві, який склався через порушення контрактів із контрагентами, виникненням заборгованості по сплаті платежів та обовязкових зборів до бюджету, підприємство не в змозі виплатити позивачеві як всю заборгованість по заробітній платі, так і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Тому, посилаючись на таку обставину представник відповідача просить відмовити позивачеві у стягненні як середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, так і судових витрат на правову допомогу. Позові вимоги щодо стягнення моральної шкоди відповідач не визнає через недоведеність, вказуючи, що позивач не надав належних і допустимих доказів у підтвердження заподіяння йому моральної шкоди. Дослідивши позовні вимоги [PERSON], докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як встановлено у судовому засіданні позивач був прийнятий на роботу у ТОВ «Тростянецький машинобудівний завод» охоронцем відомчої охорони в порядку переводу з ВАТ «Тростянецький машзавод» з 01.07.2010 р., та наказом №87-к від 07.10.2015 року був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с.6), копією наказу про його звільнення (а.с.29). Із наданих відповідачем довідок встановлено, що заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем станом на 07.10.2015 р. складала 7283,09 грн., у тому числі 363,54 грн. - компенсації за шість днів невикористаної відпустки (а.с.4,18,31-33), а розмір середньоденного заробітку позивача складає 91 грн. 81 коп. (а.с.30). На час розгляду справи у суді вказана заборгованість зменшилась на 500 грн., як зазначено сторонами, тобто складає 6783,09 грн., в тому числі компенсація за невикористану відпустку. Відповідачем визнані позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані дні відпустки у загальному розмірі - 6783,09 грн. (6419,55 грн. + 363,54 грн.), і таке визнання позову не суперечить законодавству, не порушує нічиїх прав та законних інтересів, крім того вказані вимоги підтверджені доказами, тому у цій частині позов підлягає задоволенню. Слід зазначити, що вказана сума коштів підлягає до виплати позивачеві на руки, тобто сума є після відрахування податків та обовязкових платежів до бюджету. Оскільки судом встановлено, що позивачеві не виплачено у повному розмірі заборгованість по заробітній платі при його звільненні, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача із відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача суд зазначає наступне. Відповідно до ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, уповноваженого ним органу, належних працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідачем не надано жодного доказу, який би засвідчив про відсутність вини роботодавця у невиплаті заробітної плати та інших компенсаційних виплат позивачеві при його звільненні. Посилання представника відповідача на скрутний фінансовий стан підприємства не підтверджено доказами. Оскільки позивач просить стягнути на його користь середній заробіток за період із 08.10.2015 р. по день постановлення рішення суду - по 13.01.2016 р., суд, у межах заявлених позовних вимог, вважає за необхідне, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати, стягнути із відповідача середній заробіток починаючи із наступного дня після звільнення позивача 08 жовтня 2015 року і по 13 січня 2016 року включно (за 67 робочих днів: 16 днів жовтня 2015 р., 21 день листопада 2015 р., 23 дні грудня 2015 р., 7 днів січня 2016 р.) 6151,27 грн., виходячи із розміру середньоденного заробітку позивача, вирахуваного підприємством - 91 грн. 81 коп. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку не підлягають задоволенню. При тому слід зазначити, що зі вказаної суми відповідачем мають бути відраховані податки та обовязкові платежі до бюджету. Крім того, в судовому засіданні позивачем доведено, що порушенням його трудових прав йому було завдано моральної шкоди. Як передбачено ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушенням його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки в суді був доведеним факт порушення роботодавцем трудових прав позивача, і таке порушення прав триває до цього часу, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди, разом із тим, розмір шкоди, заявлений позивачем, не був належним чином обґрунтований та доведений у повній мірі доказами, тому з огляду на обставини справи, та надані позивачем виписки із медичної документації щодо наявності у нього захворювань (а.с.35,43), необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 500 грн., що буде відповідати принципам розумності і справедливості. А в іншій частині заявлених позивачем вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд вважає, що із відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, в порядку, передбаченому ст.ст.81,88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» - 1102 грн. 40 коп., а на користь позивача, в порядку передбаченому ст..84 ЦПК України - понесені витрати на правову допомогу у розмірі 800 грн., як такі що підтверджені документально (а.с.12а,13,14), розрахунок яких проведений у відповідності до вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (а.с.42). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed