Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення порядку участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в період з 26 березня 2011 року по 26 березня 2014 року він з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, а саме з липня 2015 року відповідач перешкоджає йому приймати участь у вихованні його доньки, Тому він звернувся з позовом про визначення порядку його участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON], шляхом надання йому можливості на побачення з нею за його місцем мешкання, без присутності матері, щотижня, з 16.00 години пятниці до 20.00 години суботи, а також побачення за його місцем знаходження без присутності матері щороку протягом другого тижня січня та протягом третього та четвертого тижня липня. В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог, судові витрати стягнути не просили, окрім того позивач пояснив, що дійти згоди з відповідачем стосовно конкретного часу та періоду на побачення з донькою у них не виходить, тому звернувся до суду з вказаними вимогами. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, стосовно побачень батька з їх малолітньою донькою, однак наполягала, на проведенні побачень в обовязковій її присутності, оскільки доньці лише чотири роки та вона дуже мало спілкувалася зі своїм батьком. Представник органа опіки та піклування Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні просила винести рішення на розсуд суду та в судовому засіданні пояснила, що з батьками дитини було проведено бесіди, однак сторони не дійшли згоди стосовно конкретного часу та періоду для спілкування батька з донькою, тому просили вирішити дане питання на розсуд суду, не порушуючи прав дитини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства», «батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини». Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 p., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до вимог ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.\~\~ Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як встановлено у судовому засіданні, сторони в період з 26 березня 2011 року по 26 березня 2014 рік перебували у зареєстрованому шлюбі /а.с.13-14/, 12 липня 2011 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КИ № 557790 /а.с. 12/. З липня 2015 року відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з його донькою, даний факт в судовому засіданні підтвердила й сама відповідач. Відповідно до вимог ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Питання виховання дитини повинно вирішуватися батьками спільно, і той із батьків, хто проживає окремо, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а другий з батьків не має права перешкоджати йому в цьому. Проте необхідно врахувати також права матері на спілкування з дитиною у вихідні дні, враховуючи інтереси дитини, її вік, беручи до уваги, що спілкування не повинно бути перешкодою в установленому життєвому ритмі дитини. Виконавчим комітетом Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради 16 січня 2016 року було надано висновок, в звязку з тим що батьки не дійшли згоди щодо конкретного часу та періоду для спілкування батьку з дитиною просили вирішити дане питання на розсуд суду, не порушуючи прав дитини. Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. [PERSON] не заперечує факт її перешкоджання позивачу у спілкуванні з його донькою, при цьому, у даній справі, виключення будь-якого спілкування батька з дитиною не буде сприяти відновленню їх емоційного контакту, унеможливить їх подальше спілкування та не буде сприяти належному формуванню позитивних стосунків між батьком та донькою та її повноцінному вихованню. Як вбачається з матеріалів справи й не заперечується сторонами, між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, які позбавляють можливості [PERSON] регулярно спілкуватись з дитиною, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Виходячи з рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини, встановлених обставин, які свідчать про те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, враховуючи, що у позивача з малолітньою донькою Амелією не налагоджений контакт, що на теперішній час вона не в повній мірі сприймає опіку позивача як батька, що підтвердила в судовому засіданні [PERSON], враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе визначити порядок участі батька у вихованні доньки [PERSON] у вигляді систематичних побачень, а саме кожної суботи з 10.00 години до 14.00 години в присутності матері [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: partial