Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 19.07.2008 року мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, різними поглядами на сімейне життя, постійними сварками на цьому ґрунті, у зв'язку з чим вони втратили повагу один до одного. Такі відносини негативно впливають на їх дітей, які проживають з ним. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, пояснивши, що останній три роки вони з відповідачкою проживають окремо, не підтримують жодних сімейних стосунків. Їхнє примирення не можливе, а тому просив розірвати шлюб в підготовчому судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] позов визнала, пояснивши, що вона також не бажає відновити сім'ю, оскільки їхнє примирення неможливе за жодних обставин. Діти проживають з позивачем, спору відносно них немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Зокрема, частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 19.07.2008 перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох малолітніх дітей, дочок [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем, що вбачається з показів сторін, свідоцтва про одруження, свідоцтв про народження дітей (а.с.4-10) Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони близько трьох років не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя негативно впливає на їхні відносини та створює певні проблеми в гармонійному вихованні та розвитку дітей. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов. При цьому суд враховує і те, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved