Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся із указаним позовом, який мотивував тим, що він перебував із [PERSON] у шлюбі, має із нею спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.07.2017 він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , 2013 року народження, у розмірі ј частини заробітку,але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 06.06.2017. Аліменти він сплачував регулярно. Спочатку за заявою про добровільне відрахування з його заробітної плати, а потім відповідно до рішення суду та виконавчого листа. Сплачуючи аліменти він також дбав про належне матеріальне забезпечення сина. Проте із народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, має забезпечувати тепер обох дітей. За рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 19.11.2019 він повинен сплачувати на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частки від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку? щомісячно, починаючи із 09.09.2019. Починаючи із 09.09.2019 і по теперішній час він має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] , яка виникла не із власної його волі. Цей борг він має погасити, до того ж сплачувати аліменти на обох дітей та забезпечувати себе. Посилаючись на те, що у зв`язку із народженням дитини у новому шлюбі та сплатою аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , а також допомагає матеріально дружині, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не має можливості працювати, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище для обох дітей, тому сплата аліментів у встановленому судом розмірі на утримання [PERSON] є неможливим, а також посилаючись на норми ст.ст.182,192 СК України, позивач просить зменшити розмір стягуваних із нього аліментів на користь [PERSON] на підставі рішення Тростянецького районного суду від 25.07.2017 на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/6 частину усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідачем був поданий відзив на позов, у якому остання указала, що заявлений позов не визнає, вважає, що він не підлягає задоволенню. Заперечення відповідача мотивовані тим, що у разі зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду її син [PERSON] буде забезпечений матеріально значно гірше ніж син позивача [PERSON] , [INFO] . Вона проживає разом із сином та непрацездатними батьками [PERSON] та [PERSON] . Будинок, у якому вони живуть належить на праві власності її батькам у рівних частинах. Власного житла вона не має. Натомість, у власності позивача перебуває житловий будинок та земельні ділянки, що розташовані по [ADDRESS] . Також позивач має у власності транспортний засіб - легковий автомобіль марки «ОPEL». На підтвердження обставин зазначених у позові позивачем не надано жодних доказів про його доходи та місце роботи, а також доказів про те, що його дружина потребує матеріального забезпечення. Вона працює у виробничому підрозділі «Смородинська дистанція колії «Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», отримує заробітну плату, яка є єдиним джерелом її доходів. Батьки її непрацездатного віку, отримують пенсію за віком. Батько хворіє із 2003 року, переніс два інсульти та є інвалідом ІІ групи. Батько потребує її матеріальної допомоги та догляду. Вона вважає, що позивач має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частки від заробітку щомісячно. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.38-39). У своїй відповіді на відзив, поданої відповідно до ст.179 ЦПК України, позивач указав, що не погоджується із посиланням відповідача щодо утримання особисто тільки нею їхнього сина [PERSON] , оскільки починаючи із 01.02.2014 він добровільно та постійно сплачував аліменти на утримання сина. Крім аліментів, на кожне свято ( Новий рік, Пасха, 1 вересня, день народження) передаються або завозяться подарунки. Після зменшення розміру аліментів матеріальне забезпечення сина [PERSON] нічим не буде гіршим ніж матеріальне забезпечення його сина [PERSON] . За його дозволом у належному йому будинку, який він отримав у спадок, проживають та зареєстровані його дружина [PERSON] із сином [PERSON] , оскільки винаймати окремо житло у них немає можливості, комунальні послуги по будинку також сплачує він. Позивач вважає, що доказів достатньо про необхідність матеріальної підтримки його дружині. Автомобіль марки «ОPEL», зареєстрований на його ім`я, по довіреності був переданий іншій особі у жовтні 2015 року. А автомобіль , на якому бачила його відповідачка належить його дружині [PERSON] . Аліменти у розмірі ј частки від заробітку позивач не має можливості сплачувати на утримання сина [PERSON] , оскільки потребує також коштів і на своє власне утримання (а.с.52-56). У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав за викладених у позові та відповіді на відзив обставин, просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову із підстав указаних нею у відзиві на позов, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Суд, заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. Так, судом установлено, що сторони перебували у шлюбі та мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25.07.2017 відповідач сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із 06.06.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7,14,18,19). На обґрунтування вимог щодо зменшення розміру аліментів відповідач надав докази, зокрема: свідоцтво про шлюб, згідно якого відповідач із 30.09.2017 перебуває у шлюбі із [PERSON] (а.с.16); свідоцтво про народження дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.15); довідки про те, що позивач працює у Виробничому підрозділі «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді машиніста тепловоза та нараховану позивачу у період із січня по травень 2020 року включно заробітну плату у сумі 60091,16 грн., із яких відраховані аліменти у сумі 17351,47 грн. (а.с.68,69); рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 19.11.2019 про стягнення із відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із 09.09.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17); постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника за рішенням суду від 19.11.2019 (а.с.10-13); розрахунок заборгованості по аліментам за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року включно у сумі 4628,90 грн. (а.с.9); заяву позивача про утримання із 01.02.2014 із його заробітної плати аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 25% та на утримання дружини 5% до досягнення сином [PERSON] трьох років (а.с.58); правовстановлюючі документи про право власності позивача на домоволодіння та земельну ділянку по [ADDRESS] , отриманих останнім у спадок (а.с.58-63); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу легкового автомобіля марки «FORD» за [PERSON] (а.с.64); копію будинкової книги, згідно якої у належному будинку позивача зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.65-67). Позивач вважає, що указані докази підтверджують зміну його майнового стану, неможливість сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі 1/4 частки від його заробітку. На противагу, відповідачкою у обґрунтування невизнання нею заявленого позову були надані докази, зокрема: довідка про те, що відповідачка працює у Виробничому підрозділі «Смородинська дистанція колії регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» на посаді сигналіста, отримує заробітну плату, яка за період із грудня 2019 року по травень 2020 року була нарахована у розмірі 41691,14 грн. та на руки за даний період відповідачка отримала за відрахуванням податків 31152,94 грн. (а.с.40); копію будинкової книги, згідно якої відповідачка разом із сином [PERSON] та її батьками [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.42,44-48); свідоцтво про розірвання шлюбу із [PERSON] та присвоєння відповідачці прізвища « [PERSON] » (а.с.43); довідку про встановлення [PERSON] ІІ групи інвалідності за загальним захворюванням, який може працювати в спеціально створених умовах без важкої фізичної праці (а.с.41). Зважаючи на подані сторонами докази суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження із огляду на наступне. Так, згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи із вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, із урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстави для задоволення позову, передбачені ст.192 СК України. Так, наданими позивачем доказами судом установлено, що після постановлення судового рішення про стягнення із позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , змінився його сімейний стан, ятак як він вдруге одружився та у нього народилася друга дитина. Крім того, суттєво погіршився матеріальний стан позивача, оскільки починаючи із 09.09.2019 він повинен сплачувати також аліменти і на утримання іншого сина [PERSON] . Підтвердженням погіршення матеріального стану позивача є наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] . До того ж дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не має можливості працювати, а тому також потребує матеріального забезпечення. Отримання доходів від нерухомості та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] , які позивач отримав у спадок, судом не установлено. Також не установлено отримання позивачем інших доходів, крім його заробітної плати. Наявність у власності позивача транспортного засобу судом також не було установлено. Посилання відповідачки на наявність у позивача у власності легкого автомобіля марки «ОPEL» не знайшли свого підтвердження. Ураховуючи викладене, сукупність досліджених доказів, що підтвердили обставини, на яких ґрунтується позов, а також встановлені судом обставини, які суд визнає такими, що є суттєвими та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, із урахуванням також того, що максимальний розмір аліментів, які стягуються із позивача не може перевищувати 50% заробітної плати позивача, суд вважає, що позов обгрунтований та пдлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved