Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Кам»янець-Подільський районний відділ ДМС України про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Державним нотаріусом Другої Кам»янець-Подіьської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 125, є власником будинку з надвірним будівлями до нього по [ADDRESS]. В будинку крім нього зареєстровані його колишня дружина [PERSON], та сини [PERSON], [PERSON] 30.06.2015 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Після розлучення колишня дружина забрала всі свої речі і перейшла проживати по [ADDRESS]. Син [PERSON], у 2013 році одружився і перейшов проживати за адресою [ADDRESS]. Другий син [PERSON] також у 2011 році перейшов проживати в будинок [ADDRESS]. Після того, як дружина та діти залишили будинок, утримувати його не допомагають, знятися добровільно з реєстрації не бажають. Реєстрація відповідачів в його будинку перешкоджає розпоряджатися його власністю на власний розсуд. Просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування будинком за [ADDRESS]. В суді позивач, представник позивача позов підтримали, просять задовольнити. Відповідачі повторно в судове засідання не з»явилися, причини неявки не повідомили, про час і місце слухання справи повідомлені своєчасно належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, подав суду заяву, просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку за [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07.08.1998 року, виданого державним нотаріусом Другої Кам»янець-Подільської державної нотаріальної контори за № 2-834. Позивач перебував з відповідачем [PERSON], в зареєстрованому шлюбі, який розірваний, що підтверджується рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 30.06.2015 року.Згідно довідки виконавчого комітету Слобідсько-Рихтівської сільської ради № 866 від 30.06.2016 року в будинку за [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] в будинку зареєстровані, але не проживають. Згідно актів перевірки паспортного режиму від 14.12.2015 року, 14.08.2015 року, 03.06.2016 року, складених виконавчим комітетом Слобідсько-Рихтівської сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] в будинку за [ADDRESS] зареєстровані, однак тривалий час не проживають. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в суді показали, що відповідачі в будинку позивача не проживають більше 2 років. Відповідачі добровільно виселелись з будинку, забрали свої речі, дружина навіть забрала частину спільно нажитого майна. Будь-яких перешкод в проживанні позивач колишній дружині та дітям не створював. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення абоо бмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За нормою статті 156 Житлового кодексу України надано право членам сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йом уналежить, право користуватися цимп риміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сімївласника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ' ї. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в вгарантіїз береження житла членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнанняцих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним ст. 405 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не проживають в будинку позивача більше одного року без поважних причин, судом не здобуто доказів, що особисті речі відповідачів зберігаються у зазначеному будинку, що могло би свідчити про намір відповідачів проживати в спірному будинку, відповідачі витрати по утриманню будинку не несуть, факту вчинення позивачем перешкод у користуванні будинком та наявності будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачам користуватись будинком судом не встановлено. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, щовласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування будинком за [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку в зазначеному житловому будинку. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved