Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Оноцької сільської ради Виноградівського району, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок за заповітом, який він успадкував після смерті бабусі, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживав разом з нею, однак спадкодавець не виготовив правовстановлюючих документів на будинок, що унеможливило оформлення ним спадщини у нотаріальному порядку. В судове засідання на розгляд справи особи, що беруть участь у справі, не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивач подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, підтриму позов. Представник відповідача також подав до суду письмову заяви, у якій просить розглянути справу без його участі, заявляє про визнання позову. Дослідивши подані докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають значення для прийняття рішення по суті позову, суд прийшов до наступних висновків. За матеріалами справи, обставинами позову, які сторонами визнаються, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON], останнє місце проживання якогї було [ADDRESS] (а.с.2,16). За життя спадкодавцеь залишила заповіт, яким все своє майно заповідала своєму оунку [PERSON] (а.с.7). За життя померла [PERSON] набула право власності на житловий будинок, зведений на відведеній для цієї мети земельній ділянці площею 0,2500 га, будівництво якого завершене у 1955 році (а.с.8-14,19). Будинок зареєстровано за [PERSON] у Погосподарській книзі № 6 особовий рахунок [NUMBER] села Онок Виноградівського району (а.с.18). Після смерті спадкодавця позивач прийняв спадщину, так як постійно проживав з нею разом в спадковому будинку (а.с.2,17). Зазначені обставини, які визнаються сторонами відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України 2003 року спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як роз'яснив Вищий спецiалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін'юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту обраним ним способом, передбаченим законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved