Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до Хмільницького\~міськрайонного суду\~Вінницької області\~з позовом\~до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловиим приміщенням. Позов мотивований тим, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . З ним в даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка фактично з 01.05.2020 не проживає за місцем своєї реєстрації. Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення суду від 25.03.2019. Вказаний будинок не є спільним майном подружжя, оскільки отриманий позивачем у спадщину. За таких обставин позивач просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 25.08.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 22.09.2021 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні 27.10.2021 позов підтримали повністю, просили його задовольнити. Позивач повідомив, що з колишньою дружиною [PERSON] після розірвання шлюбу він не спілкується і спільно не проживає у належному йому будинку [ADDRESS] . Місце її перебування йому не відоме, проживає вона за кордоном, де має іншу сім`ю. В судове засідання 08.11.2021 позивач та його представник не з`явились. Від позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності та відсутності його представника. Зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, визначеному ЦПК України, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом (копія на а.с.8) [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Згідно довідки Уланівської сільської ради № 2504 від 16.08.2021 (а.с. 9) вулицю [ADDRESS] перейменовано на вулицю Героїв праці згідно рішення 4 сесії Уланівської сільської ради 7 скликання від 09.02.2016 № 47. Згідно довідки Уланівської сільської ради № 2067 від 05.07.2021 (а.с.10) [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , за даною адресою не проживає з 01.05.2020. Відповідно до акту від 30.11.2020 року (а.с. 11), посвідченогосекретарем Уланівської сільської ради, [PERSON] , в [ADDRESS] не проживає з 01.05.2020 Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області в справі №149/126/19 від 25.03.2019, що набрало законної сили 24.04.2019, (копія на а.с. 12) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 109 ЖК України виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження посилання позивача на те, що відповідач не проживає у належному йому житловому будинку без поважних причин більше одного року, не бере участі в його утриманні. Це перешкоджає позивачу належним чином використовувати своє право власника на даний будинок. Крім того, шлюб між сторонами розірвано, відповідне рішення суду набрало законної сили 24.04.2019 року. На підставі встановлених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved