Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, мотивуючи тим, що вона є бабусею малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачі є її батьками. Діти перебувають на утриманні позивачки, батьки не спілкуються з дітьми, не беруть участі в їх вихованні та утриманні. Всі ці обставини негативно впливають на психологічний стан дітей, на їх світосприйняття і формування як особистостей. Діти проживають з позивачкою. 21 травня 2014 року позивачка збільшила позовні та просила стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала з мотивів наведених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щоб його позбавити батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також суду пояснив, що працює неофіційно, матеріально дітей не утримує, участь у вихованні бере, інколи бачиться з дітьми. Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідачів підтримав з підстав викладених у висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Висновок (подання) про призначення чи недоцільність призначення опікуном малолітніх їх бабусі - позивачки, суду відмовився надавати. Ухвала суду про витребування такого висновку не виконана. Прокурор в судовому засіданні вимоги позову підтримала, вказала, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітніх дітей за доцільно буде позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON], в судовому засіданні дала покази, в яких вказала що діти проживають з позивачкою від народження. Мати та батько дітьми не цікавляться, відповідачки немає вдома вже майже рік. Свідок [PERSON], в судовому засіданні дала покази, в яких вказала що діти проживають з позивачкою, яка займається їх вихованням. Відповідачки свідок не бачила вже два роки. Свідок [PERSON], в судовому засіданні дав покази, в яких вказав що діти проживають з позивачкою, яка займається їх вихованням. Відповідач буває випивши часто. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача [PERSON], представника органу опіки та піклування, висновок прокурора, покази свідків, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26 січня 2008 року (а.с.7) та серії [NUMBER] від 03 вересня 2013 року (а.с.8) [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідно. Позивачка є бабусею малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та дітей залишено проживати з батьком [PERSON] (а.с.9). З відповідачки [PERSON] ухвалено стягувати аліменти на користь відповідача [PERSON], однак аліменти нею не сплачуються, що підтверджується копією довідки про неотримання аліментів (а.с.14). Позивачка 15.05.2013 року звернулась із заявою в Івано-Франківський МВ УМВС по факту неодноразового зникнення дочки для позбавлення останньої батьківських прав (а.с.15). Як вбачається із актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї (а.с.10, 11), психологічної характеристики (а.с.12,13), діти проживають разом зі своєю бабусею, позивачка піклується про своїх онуків, діти відвідують школу, їм створені належні умови для проживання, розвитку, навчання. Відповідачі самоусунулись від виховання своїх малолітніх дітей. Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON], батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідно. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачами суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відповідно є обгрунтованими, такими, що відповідають інтересам дітей та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про призначення позивачки опікуном малолітніх дітей, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. За змістом ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] позбавлені батьківського піклування, однак орган опіки та піклування на час розгляду справи не вніс подання про призначення опікуном позивачки [PERSON], тому на даний час у задоволенні вимоги позивачки про призначення її опікуном слід відмовити. Однак, відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Отже, суд вважає за можливе передати дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тимчасово під опіку [PERSON] до призначення опікуна органом опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання малолітніх дітей, то суд виходить з наступного. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Однак, з відповідачки [PERSON] вже стягуються аліменти на утримання дитини, а щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON], то такі аліменти на даний час стягувати на користь позивачки підстав не має, бо вона не є опікуном малолітніх дітей. На даний час така вимога є передчасною. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165, 167, 181, 243 Сімейного кодексу України, ст. 60 ч. 3 Цивільного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial