Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняв його син - [PERSON] , який не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] . Дружина [PERSON] - [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини, однак написала заяву про виділ її частки у майні подружжя, що є спільною сумісною власністю, та [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на 1/2 частку житлового будинку із відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно заповіла позивачу у справі. Відповідач, яка є внучкою померлої, заяви про прийняття спадщини не подавала. Вказуючи, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом, який звернувся у встановленому законом поря дку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця [PERSON] , просив визнати за ним право власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку із господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 82), 3 березня 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі (а.с. 84). Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 83), 6 квітня 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 87). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 16 травня 1966 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12),під час якого побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . До складу домоволодіння входять житловий будинок «А-1» загальною площею 64,9 кв. м, житловою площею 38,8 кв. м, сарай «Б-1», літня кухня «В-1», погріб «Г», убиральня «У», огорожа «1» та колодязь «К» (а.с. 66). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 20 березня 2001 року (а.с. 17). Згідно з частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10), [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8) і після їхньої смерті відкрилася спадщина на належну кожному з них за життя частку у вищевказаному нерухомому майні. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). За змістом статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] як дружина спадкодавця [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті останнього і написала заяву про виділ 1/2 частки з майна набутого подружжям за час шлюбу, що є спільною сумісною власністю (а.с. 64). Син спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, яку після його смерті у 2018 році в порядку спадкування прийняли в рівних частках [PERSON] та відповідач у справі - [PERSON] (а.с. 71 на звороті). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Купичівською сільською радою Турійського району Волинської області 19 грудня 2019 року, відповідно до якого належне їй майно заповіла [PERSON] , 1958 року народження (а.с. 9). Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] позивач [PERSON] народився 5 січня 1958 року (а.с. 6). 13 лютого 2020 року позивач подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 33). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 19 грудня 2019 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового будинку після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 34, 35). [PERSON] на день смерті проживала одна (а.с. 13). З огляду на вказане, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який у встановленому законом порядку та строки прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 9 лютого 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частку у вищевказаному спадковому нерухомому майні, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 21-22). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 28/2020 до майна померлої [PERSON] (а.с. 32-81), зяких також видно, що, окрім позивача, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше належне [PERSON] майно видані також позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на 1/2 частку нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 грн; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 454 грн. На підставі викладеного, статей 368, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270, 1273 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved