Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON], за яким просить розрівати договір купівлі-продажу меблів, укладений сторонами 16 січня 2014 року та стягнути з відповідача на його користь сплачену за товар грошову суму у розмірі 7361 грн., витрати на кредит та страхування у розмірі 2293,53 грн. а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 16 січня 2014 року [PERSON] уклав з відповідачем фізичною особою - підприємцем [PERSON] договір, за яким останній мав поставити позивачеві шафу-купе. Позивачем 14 січня 2014 року був внесений завдаток у розмірі 200 грн. Для оплати шафи-купе позивач отримав кредит у «А-банку», а також застрахував життя, що було умовою отримання кредиту. Позивач в повному обсязі виконав зобов'язання перед відповідачем, сплативши йому загалом 7361 грн. За умовами договору, відповідач мав доставити товар позивачеві протягом 60 днів з моменту оплати вартості товару. До теперішнього часу шафа-купе позивачеві не поставлена і за таких обставин, на думку позивача, він має право вимагати розірвання договору та повернення йому сплачених за товар грошових коштів. У зв'язку з отриманням кредиту та страхуванням позивачем були понесені витрати у розмірі 2293,53 грн., які за твердженням позивача, йому також має компенсувати відповідач. Позивач наполягає на тому, що внаслідок порушення його прав протиправною поведінкою відповідача, йому було завдано моральної шкоди. Позивач відчув негативні емоції, моральні переживання та дискомфорт, був вимушений витрачати особистий та робочий час для вирішення питань, пов'язаних із захистом своїх прав, що порушило його звичайний спосіб життя. Перенесені моральні страждання позивач оцінює в 8000 грн. Позивач [PERSON] в суді підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно спеціального витягу з ЄДРПОУ (а.с. 12-13), відповідач [PERSON] є фізичною особою підприємцем з 04 березня 2013 року з зареєстрованим видом діяльності «Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах». Позивачем до позову додана копія договору (а.с. 4), укладеного 16 січня 2014 року між позивачем [PERSON] як замовником та відповідачем фізичною особою - підприємцем [PERSON] як виконавцем, за яким замовник доручає, а виконавець зобов'язується доставити та передати у власність замовника товар, а замовник - сплатити та прийняти товар, зазначений специфікації (п. 1.1). Згідно специфікації до договору (а.с. 5), товаром за цим договором є шафа-купе. Загальна вартість товару складає 7961 грн., з яких сплачений завдаток у розмірі 7361 грн., а решта підлягає сплаті при доставці товару (п. 2.1, 2.2, 2.3). За п. 3.2 вказаного договору, виконавець зобов'язався доставити товар протягом 60 робочих днів. На час звернення позивача до суду, визначений п. 3.2 договору час доставки товару відповідачем до позивача минув. Відповідачем докази на підтвердження того факту що він поставив позивачеві визначену специфікацією до договору шафу-купе, суду не надані. Вирішуючи позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі-продажу та стягнення сплачених за товар грошових коштів суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Оскільки укладеним сторонами договором не передбачено, що саме відповідач має виготовити товар, зазначений правочин є передбаченим ч. 1 ст. 698 ЦК України договором роздрібної купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідачем істотно порушені умови договору купівлі-продажу, оскільки останній фактично відмовився від надання позивачеві оплаченого товару, внаслідок чого останній значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні цього договору. За таких обставин, наявні визначені ч. 2 ст. 651 ЦК України підстави для розірвання такого договору судом. За ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Оскільки відповідач, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав цей товар позивачеві у встановлений договором строк, останній на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України має право на повернення такої суми попередньої оплати. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на отримання кредиту і страхування, суд виходить з того, що позивачем надані копії договорів кредиту (а.с. 8, 10) та особистого страхування (а.с. 9), за якими позивач 16 січня 2014 року отримав в ПАТ «Акцент-Банк» кредит на оплату придбаного товару за вищезазначеним договором купівлі-продажу, а також в ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстарх» застрахував своє життя на випадок смерті від нещасного випадку або захворювання, а також здоров'я на випадок стійкої втрати працездатності. За договором страхування, який є чинним до цього часу, надана страховиком послуга споживається позивачем на час розгляду справи в суді і оплачений ним страховий платіж не є завданими позивачу збитками. Щодо витрат на отримання кредиту, згідно ч. 9 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі реалізації споживачем своїх прав, передбачених статтями 8 і 10 цього Закону, ці права діють і стосовно кредитодавця, що надав йому споживчий кредит для придбання продукції. Кредитодавець у такому випадку зобов'язаний повернути споживачеві суму вже здійснених ним виплат при розірванні договору купівлі-продажу (виконання роботи, надання послуги) або здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача. Відповідач не є кредитодавцем за договором про надання споживчого кредиту, отже не зобов'язаний вчиняти дії, передбачені ч. 9 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». За наведених обставин у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що Пленум Верховного Суду України в п. 2 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надав роз'яснення, за якими спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК України, шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК України. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. На підставі ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Виходячи з положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, що внаслідок порушення його прав відповідачем, була завдана шкода його майну, чи було спричинено каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть. За таких обставин, відсутні визначені законом підстави для стягнення відшкодування моральної шкоди і у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, з відповідача до доходу держави на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. за задоволені позовні вимоги про розірвання договору (позовні вимоги немайнового характеру) та у розмірі 243,60 грн. за задоволені позовні вимоги про стягнення грошових коштів.

Outcome: partial