Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки мотивуючи заяву тим, що [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки хворіє психічним захворюванням, є інвалідом ІІ групи з дитинства та страждає хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується актом огляду МСЕК серія ВТЕ-28 №005097 від 07.03.1991 року, довідкою №8 Ужгородської міської поліклініки від 15.03.2017 року. Наявне у нього захворювання ставить під сумнів дієздатність [PERSON] .. Заяву мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] який проживає за адресою: [ADDRESS] являється інвалідом ІІ групи з дитинства та страждає хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується випискою з акту огляду у МСЕК серія ВТЕ-28 № 005097 від 07.03.1991 року, довідкою Ns 8 Ужгородської міської поліклініки від 15.03.2017 року, посвідченням інваліда серія ААГ№ 205109. Зауважує, що [PERSON] зареєстрований та проживає у будинку за адресою [ADDRESS] , який належить йому на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка А. В. від 10.10.2000 расу та зареєстровано в реєстрі за N 3-4784. Стверджує, що батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвам про смерть [NUMBER] та Свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Та зауважує, що [PERSON] у зв`язку з наявністю в нього хронічного, стійкого психічного розладу, не здатен повною мірою усвідомлювати значення своїх дій. а тому потребує постійного стороннього догляду, нагляду та опіки. Зазначила, що надає свою згоду на призначення її опікуном [PERSON] . Крім цього заявник перебуває у родинних відносинах з [PERSON] оскільки являється його двоюрідною племінницею. Зазначає, що вона після смерті матері підопічного доглядає за ним, у них склалися хороші особисті стосунки. Зауважує, що на даний момент вона фактично виконує роль опікуна без відповідного статусу, тому просить задовольнити її відповідну заяву. Заявниця вимоги підтримала, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні як в позовній заяві. У судовому засіданні представник заявника, доводи, викладені у заяві підтримав повністю з підстав вказаних у ній, та просив заяву задовольнити. Представник органу опіки та піклування Ужгородської міської ради у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду заяву у якій зазначив про можливість розгляду справи у її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] , будучи присутнім в судовому засіданні, підтримав вимоги заяви, погодився на призначення йому опікуна. Суд, заслухавши думку сторін, інших учасників справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, доходить висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно із ч.1\~ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , являється інвалідом ІІ групи з дитинства та страждає хронічним, стійким психічним розладом, що підтверджується випискою з акту огляду у МСЕК серія ВТЕ-28 № 005097 від 07.03.1991 року, довідкою № 8 Ужгородської міської поліклініки від 15.03.2017 року, посвідченням інваліда серія [NUMBER] № [NUMBER] Ухвалою суду від 23.05.2019 року року призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі, яке відновлено ухвалою суду від 05.08.2019 року, у зв`язку із наданням висновку. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 91 від 25.07.2019 року, судово-психіатричними експертами встановлено, що [PERSON] , [INFO] виявляє ознаки помірної розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи передумови, які стали підставою для звернення заявника до суду,на підставі висновку експертів в сукупності з доводами заявника, суд доходить висновку, що є підстави для визнання [PERSON] недієздатним. За положеннями ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням про це (ч. 1 ст. 40 ЦК України). Недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи. Визнання особи недієздатною це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти «хронічний, стійкий психічний розлад». Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичних критерій існувати не може. Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. Згідно\~ст. 55 ЦК України\~опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до\~ст. 58 цього Кодексу\~опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або\~піклувальник призначаються\~переважно з\~осіб,\~які перебувають\~у сімейних,\~родинних відносинах\~з підопічним,\~з урахуванням\~особистих стосунків\~між ними,\~можливості особи\~виконувати обов`язки\~опікуна чи\~піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Частиною 1\~ст. 300 ЦПК України\~передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Відповідно до ст.63 ЦК України\~опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. В судовому засіданні, на підставі наданих документів щодо опікуна, встановлено, що [PERSON] володіє повною цивільною дієздатністю, та має можливість виконувати обов`язки опікуна. Враховуючи вищевикладене, а також те, що [PERSON] бажає та має можливість бути опікуном над [PERSON] , суд доходить висновку, що вимоги заявника є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а тому заяву [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч. 2\~ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved