Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON]А про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 28.05.2004 року, за рішенням суду від 07.06.2016 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] Позивачка вказує, що на даний час дочка перебуває на її утриманні, однак, вона сама не взмозі утримувати її, оскільки рівень її матеріального забезпечення постійно зростає. Як зазначила позивачка у позовній заяві, фізичний та майновий стан відповідача цілком задовільний, останній працює та має достатній рівень доходів, а тому зможе надавати матеріальну допомогу на утримання дочки без погіршення його матеріального стану. Між позивачкою та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання дочки, а тому позивачка звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі по 1944 гривні щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою судді від 30.08.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.09.2018 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 25.09.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.2018 року. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано. Позивачка\~[PERSON]в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON]у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. У відповідності\~до ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Як убачається\~із рішення\~Ковельського міськрайонного\~суду від\~07.06.2016\~року шлюб\~між [PERSON]\~та [PERSON]\~було розірвано.\~Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітню дочку\~-\~[PERSON],\~[INFO] (свідоцтво\~про народження\~серії І-НО\~№033111\~від 01.12.2005\~року),\~що підтверджує\~той факт,\~що відповідач\~є батьком\~неповнолітньої [PERSON],\~а позивачка\~-\~ матірю.\~ Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає з 01.07.2018 року 1944 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає, не виконує батьківських обов'язків. Доказів, які б спростовували дані обставини сторона відповідача суду не надала. Разом із тим, у поданій до суду позовній заяві позивачем [PERSON] не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 1944 гривні щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також\~із урахуванням\~середньостатистичних доходів\~громадян по\~Волинській області\~та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі по 1100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду із даною вимогою. Визначений розмір аліментів в сумі 1100 гривень щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial