Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом, в обґрунтування позову зазначив, що 31 грудня 2015 року померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку площею 4,3341 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області. За життя [PERSON] посвідчила на його імя заповіт, який на момент смерті спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Вказав, що у видачі свідоцтва про право власності на спадщину в нотаріальній конторі йому відмовили, оскільки він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Просив визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON], просила їх задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином, надав суду заяву, у якій проти задоволення позову [PERSON] не заперечував та просив розглядати справу у його відсутності. Суд, вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зазначено у копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 533030 від 12 січня 2016 року [PERSON] померла 31 грудня 2015 року у м. Вовчанську Харківської області (а.с.4). З державного акту серії ХР № 0606039 від 15 квітня 2004 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,3341 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області (а.с. 14). За життя [PERSON] заповідала належну їй земельну ділянку на території [PERSON] сільської ради Вовчанського району Харківської області племіннику [PERSON] (а.с. 8), станом на 31 серпня 2016 року вказаний заповіт є чинним ( а.с.9). Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст. 1235 ЦК України). Листом державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори від 31 серпня 2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, крім того, після померлої [PERSON] заяв про прийняття /відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не відкривалася (а.с. 37). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що позивач має право на спірну земельну ділянку після померлої [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: approved