Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, вказавши, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.03.2003 року приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу [PERSON] за № 518. В належному йому будинку на проживання поселився його син - [PERSON] та його дружина. З 26.03.2010 року [PERSON] був зареєстрований в його будинку по [ADDRESS]. Сім'я сина з травня місяця 2013 року переїхала на проживання до батьків його дружини. 20.06.2013 року [PERSON] був взятий під варту та 26.12.2013 року був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова і відбуває покарання в Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області. Фактично з червня 2013 року в належному йому будинку ніхто не проживає. На даний час у нього виникла потреба у продажу належного йому будинку, але розпорядитися своєї власністю він позбавлений можливості із-за наявності формальної прописки сина. У зв'язку з цим позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування вказаним житлом. Позивач позовні вимоги в судовому засіданні підтримав. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначає, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 03.03.2003 рок приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу [PERSON] за № 518. Відповідно до будинкової книги житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] з 26.03.2010 року зареєстрований в належному позивачеві будинку. Відповідач [PERSON] вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2013 року засудженого до покарання у виді позбавлення волі. З заяв наданих до суду від [PERSON] та [PERSON], які проживають в є сусідніх будинках, вбачається , що з травня місяця 2013 року в будинку [ADDRESS], ніхто не проживає. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 167 Житлового кодексу України передбачає, що у разі вибуття наймача на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право на користування вказаним житловим будинком, оскільки з травня 2013 року в будинку не проживає, ним не користується, має інше постійне місце проживання, та відсутня домовленість між ним та позивачем про право користування житлом. Враховуючи викладене, суд вважає законними і обґрунтованими вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, у будинку [ADDRESS], які підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved