Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з тих підставах, що він є власником квартири, з часу реєстрації по теперішній час відповідач в квартирі не проживає, речей своїх в квартирі не зберігає, несплачує комунальні послуги по утриманню квартири, замість неї їх сплачує позивач. Позивач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суд заяву про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] за Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №675117 від 25.11.2008 року, виданого Маріупольською міською радою на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу «Парус» від 16.10.2008 року є власником квартири [ADDRESS]. Його право власності за реєстровим номером №25534396 зареєстроване за рішенням Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 25.11.2008 року, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССЕ №035226. За даними ЖБК «Парус» у вказаній квартирі значиться зареєстрованою відповідач [PERSON], але фактично вона в квартирі не проживає, її майна в квартирі не має, про що свідчить відповідний акт, складений ЖБК «Парус». Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак, позивач [PERSON] по теперішній час вимушений сплачувати усі комунальні послуги за користування житловим приміщенням не тільки за себе, але безпідставно і за відповідача [PERSON], яка не мешкає у цьому житловому приміщені. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як, позивач [PERSON] не має можливості, самостійно зобов'язати [PERSON] виписатися з квартири, він вимушена звернутися до суду, за захистом свого порушеного права, яке підлягає захисту у судовому порядку. Суд вважає, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин, вона не була і не є членом сімї позивача, тому за нею не повинно зберігатися жиле приміщення. З урахуванням викладеного та положень матеріального права суд дійшов висновку, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі, тому її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі. Оскільки позивач [PERSON] не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат, суд прийшов до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного і

Outcome: approved