Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що 24.10.1992 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилося двоє дітей. [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. На даний час шлюб між ними розірвано. Дочка навчається на третьому курсі денного відділення Вінницького фінансово-економічного університету на контрактній основі, стипендії не отримує. Дочка потребує матеріальної допомоги, він матеріально допомагає дочці, однак немає можливості самостійно утримувати дочку. Позивач інших дітей на утриманні немає, вважає, що позивач може сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Відповідач має намір змінити місце проживання та виїхати в Російську Федерацію, діти висловили бажання проживати з ним. Просить стягувати з відповідача аліменти на його користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до закінчення нею навчання та до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з наведених у ньому підстав та просить позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона надавала дочці матеріальну допомогу, однак останнім часом не мала достатніх можливостей надавати матеріальну допомогу, оскільки сплачувала кредити. Заперечує проти задоволення позову, оскільки має намір в добровільному порядку сплачувати кошти на утримання дочки. На даний час вона працює, інших дітей на утриманні немає, має нормальний стан здоров'я. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно із свідоцтва про народження дитини встановлено, що позивач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач є її матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Як вбачається із копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Як вбачається з довідки Вінницького фінансово-економічного університету від 16.06.2014 р. №2030 [PERSON] навчається на третьому курсі у Вінницькому фінансово-економічному університеті на денній формі навчання на комерційній основі, стипендії не отримує. Відповідно до ст.182 СК України суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 198 - 200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд враховує ту обставину, що [PERSON] є повнолітньою, навчається, самостійного заробітку немає, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач немає достатньо можливостей з надання утримання повнолітній дитині. Відповідач працює, має нормальний стан здоров'я, інших утриманців немає. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинна надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. За таких обставин, суд має підстави стягнути з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), починаючи з 25.06.2014 року і до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування позивачу судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із квитанції від 25.06.2014 року, позивачем сплачено кошти в розмірі 250 грн., інших доказів, які б підтверджували, що позивачем понесено витрати на правову допомогу в такій сумі не надано. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу не підтверджений належним чином і підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 250 грн. не вбачає. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позову і має підстави для задоволення заявлених вимог частково. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, а тому в порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.ст. ст. 198 - 200 СК України,

Outcome: partial