Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, третьої особи [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 10 липня 2007 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відрилася спадщина на земельну частку (пай) з земель реформованого КСП ім. Орджонікідзе, площею 6,46 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ХР № 0134615 та земельну частку (пай) з земель реформованого КСП ім. Орджонікідзе, площею 6,46 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАС № 298152 від 10.02.2002 року, яку вона прийняла після смерті чоловіка [PERSON], який помер 15.02.2001 року, про що було внесено відповідний запис на сертифікаті серії ХР № 0134474, а саме внесено прізвище [PERSON], як нового власника. Дані сертифікати втрачено. За життя мати позивача розпорядилася своїм майном, склавши заповіт на імя позивача. Позивач подав заяву про прийняття спадку, але не має можливості прийняти спадок після смерті матері, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на право власності на землю. В звязку з чим просить визнати за ним право власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 10 липня 2007 року. 21 серпня 2017 року правонаступник позивача [PERSON] надала суду заяву про залучення її в якості позивача по справі в звязку зі смертю позивача [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що 26 червня 2017 року позивач [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина. [PERSON] за життя розпорядився своїм майном, склавши заповіт на її імя, тому вважає, що її необхідно залучити до участі у справі в якості правонаступника позивача по даній справі та визнати за нею право власності на земельні частки (паї), а саме: земельну частку (пай) серії ХР № 0134615 та земельну частку (пай) з земель реформованого КСП ім. Орджонікідзе, площею 6,14 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАС № 298152 від 10.02.2002 року, яку вона прийняла після смерті чоловіка [PERSON], який помер 15.02.2001 року; земельну частку (пай), площею 6,14 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ХР № 0134474; земельну частку (пай) площею 6,14 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на земельну ділянку (пай) серії ХР № 0134264. 12 вересня 2017 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області заява [PERSON] була задоволена та проведено процесуальне правонаступництво позивача на [PERSON] 13 жовтня 2017 року позивач [PERSON] надала суду заяву в якій просила врахувати, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є її неповнолітня донька [PERSON], інтереси якої вона представляє в суді. В звязку з чим просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельні частки (паї), а саме: земельну частку (пай) серії ХР № 0134615 та земельну частку (пай) з земель реформованого КСП ім. Орджонікідзе, площею 6,14 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАС № 298152 від 10.02.2002 року, яку вона прийняла після смерті чоловіка [PERSON], який помер 15.02.2001 року; земельну частку (пай), площею 6,14 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ХР № 0134474; земельну частку (пай) площею 6,14 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала [PERSON] на праві власності на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.05.2016 року. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності її довірителя, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але раніше надавав суду свою заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить позовні вимоги задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду телефонограму в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення уточненого позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 535926, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лозівському району Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 16 березня 2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну ділянку, площею 6,14 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Орджонікідзе на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВАС № 298152 від 10.12.2002 року після смерті [PERSON], яка була надана йому для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0134474 згідно розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації № 450 від 30 липня 1996 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області за № 5107 від 26 червня 1996 року. Крім цього відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), площею 6,14 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Орджонікідзе на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0134615 згідно розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації № 450 від 30 липня 1996 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області за № 4968 від 26 червня 1996 року. Спадкоємцем першої черги є позивач по справі у відповідності до ст. 1266 ЦК України, батько якої [PERSON] помер 26 червня 2017 року. Інших спадкоємців не має ні по закону ні по заповіту. Крім цього, 26 червня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 596080, виданим виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області 05 липня 2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме земельну ділянку, площею 6,14 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Орджонікідзе на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала йому на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 травня 2016 року, яка була надана йому для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0134264 згідно розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації № 450 від 30 липня 1996 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області за № 5316 від 26 червня 1996 року. Спадкоємцем першої черги на спадкове майно після смерті [PERSON] крім позивача не має ні за законом ні за заповітом. Як вказано в позовній заяві та свідчать документи по справі позивач є неповнолітньою особою, яка має обовязкову частку у спадку після смерті батька, вона фактично спадок після смерті прийняла, оскільки на момент його смерті є неповнолітньою особою. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що неповнолітня [PERSON] фактично спадок після смерті батька прийняла, оскільки на момент його смерті вона є неповнолітньою особою, тобто має обовязкову частку у спадкуванні. На даний час позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори в інтересах неповнолітньої [PERSON] з заявою про прийняття спадку після смерті [PERSON], про що свідчить спадкова справа № 220/2017, але отримати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки оригінали вищевказаних сертифікатів на право на земельні ділянки (паї), а саме: серії ХР № 0134474 згідно розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації № 450 від 30 липня 1996 року та сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії ХР № 134615 згідно розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації № 450 від 30 липня 1996 року втрачені, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» за № 88 (15647) від 08 серпня 2017 року. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 2.16 ІІ Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Крім цього відповідно до п. п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається з матеріалів справи оригінали правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки були втрачені, а дублікат могла отримати лише померла [PERSON] на своє імя, оскільки згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] 10 липня 2007 року померла. Отже, позивач по справі не має можливості отримати дублікати сертифікатів, і відповідно отримати свідоцтво про право на спадщину на спірні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Крім цього, [PERSON] належала земельна ділянка, площею 6,14 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Орджонікідзе на території Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 травня 2016 року, яка була надана йому для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0134264 згідно розпорядження голови Лозівської районної державної адміністрації № 450 від 30 липня 1996 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області за № 5316 від 26 червня 1996 року. Дане рішення набрало законної сили, але за життя [PERSON] не отримав правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку, а тому у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом їй було відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2017 року, видана державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області, в.о. державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON]. У звязку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки, оскільки вони були втрачені, вона не має можливості отримати копію сертифікату та отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Матеріали справи свідчать, що позивач по справі не має можливості отримати дублікати сертифікатів на право власності на земельні частки (паї), державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про це відмову. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] фактично спадок прийняла, заяву про відмову не писала, тому за [PERSON] необхідно визнати право власності на відкрите після смерті [PERSON] та [PERSON] майно. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт належності на праві власності спадкодавцю [PERSON] та [PERSON] права власності на земельну ділянку, унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для задоволення уточненого позову в повному обсязі відповідно до ст.ст. 1233, 1236 ЦК України. Право позивача [PERSON] на спадщину за законом належних спадкодавцю на праві власності земельної ділянки ніким не оспорене. Визнання сторонами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved