Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що з моменту народження і до 1997 року він проживав у с. Пустотине Носівського району Чернігівської області. 1 січня 1991 року його (позивача) було прийнято в члени КСП «Перемога» с. Пустотине Носівського району Чернігівської області механізатором. 30 квітня 1998 року його (позивача) було виключено із членів КСП «Перемога» у зв`язку із переїздом на проживання в смт. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області. На початку 2020 року він (позивач) від свої батьків, які проживають в с. Пустотине Носівського району Чернігівської області, довідався про те, що відповідно до інформації Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яка на даний час проводить інвентаризацію земель, під час розпаювання земель КСП «Перемога» він (позивач) був включений у список громадян членів КСП «Перемога», що додавався до державного акта на право колективної власності на землю під № 35, а також те, що за ним рахується невитребуваний пай. Відповідно до інформації відділу у Носівському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області з невідомих причин його (позивача) було викреслено з вказаного списку. На його (позивача) звернення відділ у Носівському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та архівний відділ Носівської РДА надали копії розпоряджень голови РДА та проекту організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Перемога», відповідно до яких він (позивач) включений до списку громадян власників земельних сертифікатів колишнього КСП «Перемога» і за ним закріплений земельний пай під № [NUMBER] , площа якого становить: 2,12 га рілля та 0,58 га кормові угіддя. Відповідно до інформації, наданої Макіївською сільською радою Носівського району Чернігівської області, вказаний земельний пай перебуває в переліку невитребуваних земельних часток (паїв). У зв`язку із вибуттям на нове місце проживання йому (позивачу) не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), на даний час видача цих сертифікатів припинена. У зв`язку із цим він (позивач) вимушений звертатися до суду з цим позовом. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) під № 47, площею 2,12 га рілля і 0,58 га кормові угіддя, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області. У судове засідання позивач та його представник адвокат Левченко Г.В. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзив не подав, не просив розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктами 2 та 5 Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в томі числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Земельна частка (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель. Поняття «земельна частка (пай)» безпосередньо пов`язане з паюванням земель сільськогосподарського призначення, що належали власникам на праві колективної власності. При паюванні земель було передбачено визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був включений до списку громадян членів КСП «Перемога» с. Пустотине Носівського району Чернігівської області, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю серії ЧН № 000005, за № 488, але у подальшому був викреслений з цього списку з відміткою «вибув». Відповідно до інформації, наданої відділом у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] не видавався, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14; 18-19). Однак, з матеріалів справи (а.с. 11-13; 15-17) вбачається, що [PERSON] був включений до списку громадян власників земельних сертифікатів колишнього КСП «Перемога» Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, яким передаються в приватну власність земельні частки (паї), який є додатком № 1 до розпорядження Носівської РДА № 201 від 24 червня 2003 року «Про затвердження вихідних матеріалів та самого проекту організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Перемога» Макіївської сільської ради і передачу їх у приватну власність громадян». Відповідно до проекту організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Перемога» [PERSON] передавалася у приватну власність земельна частка (пай) № [NUMBER] (площа ріллі 2,12 га; площа кормових угідь 0,58 га), яка на даний час перебуває в переліку невитребуваних земельних часток (паїв). Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до частин 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Статтею 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у проекті землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) визначаються місце розташування земельних ділянок, їх межі та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їх цільове призначення, дії обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок, у тому числі земельних сервітутів. Частиною 1 ст. 11 «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Перемога» Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області та відповідно до вимог чинного на той час законодавства розпочав процес виділення належної йому земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не зазначив у позовній заяві фактів і обставин, які б конкретно вказували на перешкоди, які йому, як власнику земельної частки (паю) колишнього КСП «Перемога» Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вчиняються відповідачами у реалізації права на одержання земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колишньому КСП «Перемога» Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, тобто не довів порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів або невизнання їх відповідачами. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. У силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: dismissed