Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вказавши, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності позивачеві [PERSON], його матері - [PERSON], а також відповідачам по справі на підставі свідоцтва про право власності на житло. 15.06.1998 року [PERSON] був засуджений за скоєння злочину до позбавлення волі строком на 15.06.2006 року. 14.12.1999 року при відвідування [PERSON] за місцем відбування покарання [PERSON] повідомила позивача про намір продати квартиру, на що позивач погодився на надав матері довіреність на укладення договору купівлі-продажу від його імені. 22.12.1999 року був укладений договір купівлі-продажу квартири за 19000 гривень, а за отримані від продажу грошові кошти відповідачі придбали за 9690 гривень у спільну сумісну власність будинок [ADDRESS] що відповідачі не віддали позивачеві належну йому частку від отриманих від продажу квартири грошових коштів, просить стягнути з відповідачів солідарно на користь [PERSON] суму боргу у 3166,66 гривень. В судове засідання позивач не з'явився жодного разу, про місце та час розгляду справи сповіщався судовими повістками, які направлялись судом за адресою, яку сам позивач вказував в якості адреси проживання як при зверненні до суду з позовом, так і при звернення до Апеляційного суду Запорізької області з апеляційною скаргою у травні 2017 року. Статтею 74 ч. 5 ЦПК України вказано, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин суд вважає, що виклик позивача до суду здійснений в порядку, установленому чинним законодавством. В матеріалах справи (а.с. 32) наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання не з'явились відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про місце та час розгляду справи повідомлялись в установленому порядку судовими повістками за адресами, зазначеним відповідачами в якості адреси проживання, а також за адресами реєстрації. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявами 9а.с. 18, 250 про розгляд справи за їх відсутності, вказуючи, що позовні вимоги не визнають. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, судову повістку, направлену за зареєстрованим місцем його проживання, в судове засідання, призначене судом 20.09.2017 року, отримав 04.09.2017 року, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення про вручення. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та її представника, вказавши в заяві, що позов [PERSON] відповідач [PERSON] не визнає, оскільки він не підтверджений належними та допустимими доказами. При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне. 22.12.1999 року а договором купівлі-продажу (а.с. 6-7) [PERSON], [PERSON], які діяли від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON] як законні представники, [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] на підставі доручення, посвідченого Управлінням Державного департаменту України з питань виконання покарання у Запорізькій області, продали належну їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.04.1999 року квартиру [ADDRESS] за 19000 гривень, які продавці отримали до підписання договору, що вказано у пункті 3 договору купівлі-продажу. При продажу квартири [PERSON] діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 28.07.1999 року, посвідченої начальником слідчого ізолятору ЯЯ 310/181 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Запорізькій області (а.с. 29). 22.12.1999 року був укладений договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] за яким [PERSON], [PERSON], які діяли як законні представники від імені неповнолітньої [PERSON], [PERSON] від свого імені, [PERSON], [PERSON] придбали у спільну сумісну власність житловий будинок [ADDRESS] При вирішення спору суд виходить з наступного. Стаття 3 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ч. 1 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилався на те, що кошти від продажу належної йому частки квартири він не отримав, тому вбачає підстави для стягнення цієї суми з відповідачів солідарно. Оскільки договорі купівлі-продажу був укладений у 1999 році, тож судом при вирішенні спору застосовуватимуться положення ЦК України 1963 року в редакції. Яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу квартири. Статтею 62 ЦК України 1963 року передбачено, що угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності, законі або адміністративному акті, безпосередньо створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки особи, яку представляють. За положеннями ст. 64, 65 ЦК України 1963 року довіреністю визнається письмове уповноваження, яке видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на укладення угод, що потребують нотаріальної форми, а також на вчинення дій щодо державних, кооперативних та інших громадських організацій повинна бути нотаріально посвідчена, за винятком випадків, передбачених у цьому Кодексі, та інших випадків, коли спеціальними правилами допущена інша форма довіреності. До нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються, зокрема, довіреності осіб, які перебувають у місцях позбавлення волі, посвідчені начальниками місць позбавлення волі. Отже, укладаючи від імені [PERSON] договорів купівлі-продажу квартири [PERSON] діяла у відповідності до положень законодавства, чинного на той час, на підставі виданої [PERSON] довіреності. Отримав кошти від продажу квартири саме [PERSON] мала б передати [PERSON] належну йому частку грошових коштів. Водночас позивачем без жодного належного обґрунтування позовні вимоги заявлені до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на час укладення договору купівлі-продажу його інтереси не представляли. Також позивачем не вказані підстави та не надані докази того, що у відповідачів виник за законних підставах обов'язок виконувати зобов'язання [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки він заявлений без належного обґрунтування та обставини, на які посилається позивач, не доведені належними та допустимими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed