Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Степанівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі, які залишилися після померлого 12 грудня 2001 року його батька [PERSON] й знаходяться в с. Воловиця Борзнянського району Чернігівської області, вул. Поліська, 12 (колгоспний двір), обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він прийняв спадщину після смерті батька, але не може оформити право власності на спадкове нерухоме майно за заповітом через нотаріальну контору, оскільки у покійного спадкодавця відсутні правоустановлюючі документи на належне йому домоволодіння. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав. Степанівська сільська рада в судове засідання представника не направила, подавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом згідно встановленої черговості має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В судовому засіданні встановлено, що в домоволодінні, яке розташоване в с. Воловиця Борзнянського району Чернігівської області, вул. Поліська, 12 (колишня вулиця Леніна), та мало статус «колгоспного двору», був зареєстрований і проживав батько позивача [PERSON], якому згідно діючого на той час законодавства й належало право власності на зазначене домоволодіння. [PERSON] помер 12 грудня 2001 року, склавши при житті 18 липня 1990 року на користь позивача заповіт на все належне йому майно. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном (ст.ст.548,549 ЦК УРСР), інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, а тому позивач має право на спадкове майно, як спадкоємець за заповітом відповідно до положень ст.524 ЦК УРСР. Зазначені обставини підтверджується копіями свідоцтва про народження, заповіту, довідками Степанівської сільської ради №№195, 197 від 10.05.2016р., №436 від 27.09.2016р. та Борзнянської державної нотаріальної контори №3105 від 07.11.2016р. Згідно довідки КП «Ніжинське МБТІ» та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Воловиця Борзнянського району Чернігівської області, вул. Поліська, 12 (колишня вулиця Леніна), не зареєстроване. За змістом положень ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON], цивільна правоздатність якого припинилася, прийнява спадщину, інші спадкоємці на спірне спадкове майно не претендують, в померлого спадкодавця відсутні правоустановлюючі документи на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані в с. Воловиця Борзнянського району Чернігівської області, вул. Поліська, 12, що перешкоджає позивачеві оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе його позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved