Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] про захист гідності, честі та ділової репутації, який мотивував тим, що 11 вересня 2014 року [PERSON] на засіданні Снятинської міської ради вказав на те, що позивач нібито є родичем [PERSON], чим фактично звинуватив позивача в корупційних діяннях, дослівно вказавши: «Оцей чоловік наш [PERSON], дуже в багатьох проектах рішень фігурує. Скажіть що це за чоловік? Ну то Я певно скажу депутатам, аби всі знали хто такий [PERSON], Він тут в залі в нас сидить, цей [PERSON] і на кожній сесії Він фігурірує тут землями…» та «…Фесик [PERSON]! Це є родич нашого цього юриста». Вказана Відповідачем інформація є недостовірною, [PERSON] не являється ні родичем позивача ні його дружини, що підтверджується довідкою № 858 від 15.09.2014 р. виданою Залучанською сільською радою, отже інформація, що була поширена Відповідачем, абсолютно не відповідає дійсності, а також ця негативна недостовірна інформація поширена Відповідачем порушує особисті немайнові права позивача, зокрема, ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди діловій репутації позивача. Таким чином, позивач бажає спростувати недостовірну інформацію, неправомірно поширену Відповідачем, оскільки вищевказана інформація порушує його особисті немайнові права, що виражається у негативному упередженому ставленні до нього з боку осіб, які були присутні на сесії міської ради, та жителів міста Снятин, які пізніше переглянули цей матеріал по телебаченню. На підставі наведеного позивач просить суд визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON], поширену [PERSON] на засіданні сесії Снятинської міської ради, а саме: «Він тут в залі в нас сидить, цей [PERSON] і на кожній сесії Він фігурірує тут землями…» та «…Фесик [PERSON]! Це є родич нашого цього юриста» і зобов’язати [PERSON] на черговому засіданні сесії Снятинської міської ради від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом публічного виступу перед депутатами Снятинської міської ради, із зазначенням у виступі наступного: «Я, [PERSON], на засіданні сесії Снятинської міської ради, яка відбувалася 11 вересня 2014 року стверджував про те, що [PERSON] є родичем юриста ([PERSON]), однак ця інформація є не перевірена та неправдива, оскільки [PERSON] не є родичем [PERSON]», також позивач просить судові витрати покласти на Відповідача. Позивач подав до суду заяву, якою свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задоволити, а розгляд справи провести без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач у судовому засіданні був відсутній за невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи судом. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що всі наведені докази є обґрунтованими та підставними, а тому враховуючи, що негативна інформація щодо позивача, висловлена Відповідачем, має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Така необґрунтована характеристика пригнічує честь та гідність людини. Пригнічення немайнових прав, відносно яких Конституцією України передбачено обов’язок ставитись з повагою, обґрунтовується тим, що жодній нормальній цивілізованій людині неприємно чути (дізнаватись) про себе безпідставні звинувачення у вчиненні злочинних діянь та інших ганебних вчинків, з точки зору моралі. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст.34). Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до Конституції України та ч.1 ст.270 ЦК України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Цивільний кодекс України, зокрема, ст.275 передбачають способи захисту особистих немайнових прав. Так, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. За ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ч.2 ст.275 ЦК України). В той же час, ст.277 ЦК України передбачає спеціальний спосіб захисту особистих немайнових прав: спростування недостовірної інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Таким чином, інформація, яку поширив Відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом. При цьому, поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб. Порушення прав позивача поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію в очах невизначеного кола осіб, які були присутні на сесії міської ради та могли бачити її трансляцію по телебаченню, з точки зору додержання позивачем законів України та загальноприйнятих норм моралі. Поширена інформація формує думку, що позивач тісно пов’язаний з корупційною діяльністю, більш того, особисто вчиняє кримінально карані діяння. У випадку поширення такої інформації особами, які, були присутні на сесії Снятинської міської ради, вважаючи цю інформацію достовірною, невизначеному колу осіб, то такими діями буде остаточно та фактично безповоротно заплямовано честь, гідність та ділову репутацію позивача в очах таких осіб. На підставі наведеного суд вважає, що слід визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON], поширену [PERSON] на засіданні сесії Снятинської міської ради, а саме: «Він тут в залі в нас сидить, цей [PERSON] і на кожній сесії Він фігурірує тут землями…» та «…Фесик [PERSON]! Це є родич нашого цього юриста» і зобов’язати [PERSON] на черговому засіданні сесії Снятинської міської ради від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом публічного виступу перед депутатами Снятинської міської ради, із зазначенням у виступі наступного: «Я, [PERSON], на засіданні сесії Снятинської міської ради, яка відбувалася 11 вересня 2014 року стверджував про те, що [PERSON] є родичем юриста ([PERSON]), однак ця інформація є не перевірена та неправдива, оскільки [PERSON] не є родичем [PERSON]». Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв’язку з цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а тому із [PERSON] слід стягнути у користь [PERSON] 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved