Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Гощанський сортонасінневий завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з вересня 2002 року по 31 березня 2014 року він перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Гощанський сортонасінневий завод», працюючи водієм легкового автомобіля. Відповідно до наказу № 14 від 31 березня 2014 року звільнений з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. При звільненні розрахунок з ним проведений не був. На його неодноразові вимоги провести розрахунок відповідач не реагував, тому він вимушений був звертатися до суду із позовами про виплату заборгованості по заробітній платі. Його позови про стягнення заборгованості по заробітній платі судом були задоволені, на підставі рішень суду були видані виконавчі листи та державним виконавцем в примусовому порядку з відповідача було стягнуто борг. Остаточно рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі були виконані в грудні 2014 року. В зв'язку з невиплатою з вини власника належних йому при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 2949 грн. 80 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що відповідачем при звільненні його з роботи розрахунок з ним проведений не був. На його неодноразові вимоги провести розрахунок відповідач не реагував, тому він вимушений був звертатися до суду. Остаточно розрахунок з ним було проведено в примусовому порядку в грудні 2014 року, що підтверджується постановою державного виконавця, який виконував рішення судів про стягнення заборгованості по заробітній платі, від 19 грудня 2014 року. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 2949 грн. 80 коп., врахувавши кошти 979 грн. 20 коп., які він отримав в Гощанському районному центрі зайнятості за період з 01 травня 2014 року по 24 червня 2014 року як допомогу по безробіттю. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, тому суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Заслухавши пояснення позивача, оцінюючи докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача водієм легкового автомобіля. На підставі наказу № 14 від 31 березня 2014 року звільнений з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України в зв'язку з скороченням штату, що підтверджується записами за №№ 14-15 у його трудовій книжці. При звільненні позивача з роботи виплата всіх сум, що належали йому від підприємства, проведена не була. З довідки № 34 від 01 квітня 2014 року, виданої відповідачем, вбачається, що на день звільнення позивачеві належало до виплати 5 128 грн. 85 коп. Згідно положень ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Оскільки відповідач при звільненні позивача з роботи не провів з ним розрахунок, то наступає відповідальність за затримку розрахунку. Частина 1 ст.117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Фактично розрахунок з позивачем було проведено в грудні 2014 року в ході примусового виконання рішення суду від 19 травня 2014 року, яким на користь позивача було стягнуто заборгованість по розрахунку. Відповідно до положень рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, яким дано офіційне тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статтей 117 та 237-1 цього кодексу, визначено, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, строк перебігу якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Оскільки остаточний розрахунок з позивачем проведено тільки 19 грудня 2014 року, то останній, звертаючись 02 березня 2015 року до суду з даним позовом, не пропустив строк звернення до суду. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 місяці роботи, що передували звільненню. З довідок про розмір заробітку позивачки, виданих товариством з обмеженою відповідальністю «Гощанський сортонасінневий завод», вбачається, що середній заробіток позивача на час звільнення становив 1 320 грн. 45 коп. Відповідно середньоденний заробіток становить 64 грн. 41 коп. при затвердженій нормі тривалості робочого часу 20 робочих днів у лютому 2014 року та 21 робочий день у березні 2014 року (1 320 грн. 45 коп. + 1 320 грн. 45 коп. : 41 день). Таким чином, до стягнення на користь позивача за період з 01 квітня 2014 року по 25 червня підлягає середній заробіток за 61 день (квітень 22 дні, травень 22 дні, червень 17 днів) в розмірі 3 929 грн. 00 коп. При цьому суд враховує, що в період з 01 травня 2014 року по 24 червня 2014 року позивач перебував на обліку в Гощанському районному центрі зайнятості,де йому було виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 979 грн. 20 коп., тому остаточно до стягнення на користь позивача підлягає 2 949 грн. 80 коп.(3 929 грн. 00 коп. - 979 грн. 20 коп.).

Outcome: approved