Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку для комерційного використання серії ЯБ № 654075 від 01 лютого 2007 року, виданого на ім'я [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], та власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, за цією ж адресою відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку від 04 квітня 2002 року. Її сусідкою була нині покійна [PERSON], яка мала на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 221 кв.м., за цією адресою, цільове призначення - для комерційного використання, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 01 лютого 2007 року. Влітку цього року до позивача звернулась спадкоємець покійної [PERSON] - [PERSON] (відповідач по справі) з технічною документацією щодо переоформлення спадкових прав на земельну ділянку, внаслідок чого було виявлено, що до Державного акта на право власності на земельну ділянку від 01 лютого 2007 року, виданого на ім'я [PERSON], фактично увійшла частина земельної ділянки позивача, приблизною площею 25 кв.м. Враховуючи викладене, покликаючись на норми діючого законодавства, позивач просить постановити рішення, яким визнати недійсним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку для комерційного використання серії ЯБ № 654075 від 01 лютого 2007 року, виданого на ім'я [PERSON] на підставі рішення Ковельської міської ради № 4/15 від 29 червня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 020708000006. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак від останнього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач є власником житлового будинку, загальною площею 83,4 кв.м., з вбудованим приміщення магазину, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 22 вересня 2006 року на підставі Рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 375 від 14 вересня 2006 року. Крім того, позивач є власником земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS], що підтверджується відповідним Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, виданим 04 квітня 2002 року на підставі рішення Ковельської міської ради від 22 лютого 2002 року № 29/9. Як вбачається з копії державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 01 лютого 2007 року на підставі рішення Ковельської міської ради від 29 червня 2006 року № 4/15, земельна ділянка площею 211 кв.м. по [ADDRESS], цільове призначення - для комерційного використання, належить на праві власності [PERSON] Згідно плану цієї земельної ділянки, вона межує із землями позивача (межа «Г»). З свідоцтва про смерть, виданого 28 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції, вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на належну їй земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS]. Спадщину по закону прийняла відповідач по справі - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 лютого 2012 року. Як стверджується позивачем, до Державного акта на право власності на земельну ділянку від 01 лютого 2007 року, виданого на ім'я [PERSON], фактично увійшла частина її земельної ділянки, приблизною площею 25 кв.м. Зазначені позивачем обставини справи підтверджуються матеріалами справи (копією плану -схеми накладення земельної ділянки) та повністю визнаються відповідачем, а тому не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Право позивача на частину земельної ділянки (приблизна площа 25 кв.м.), що фактично увійшла до земельної ділянки відповідача, закріплене вимогами ст. 125 ЗК України. Так, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. За таких обставин суд визнає порушеними майнові права позивача щодо вільного користування та розпорядження зазначеною частиною земельної ділянки, а тому такі права та інтереси позивача потребують захисту судом. Суд вважає, що за вказаних обставин необхідним способом захисту таких прав та інтересів позивача є визнання недійсним державного акта на право власності позивача на земельну ділянку, про що позивач і просить серед своїх позовних вимог. Статтею 78 ЗК України визначено зміст права власності на землю, а саме - право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно вимог ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому Державний акт про право власності на земельну ділянку для комерційного використання серії ЯБ № 654075 від 01 лютого 2007 року, виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення Ковельської міської ради № 4/15 від 29 червня 2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 020708000006, слід визнати недійсним та скасувати його. Понесені судові витрати слід залишити за позивачем, згідно клопотання останньої.

Outcome: approved