Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до Дарницького районного суду м.Києва про розірвання шлюбу зареєстрованого із [PERSON] у серпні 1998 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем у нього припинились, спільне життя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року провадження у справі відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 17 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судове засідання позивач не з`явився, матеріали справи містять його заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити та розгляд даної справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, однак матеріали справи містять її заяву, в якій вона позовні вимоги визнає та просить розгляд даної справи проводити за її відсутності. Крім того, представник позивача та відповідача [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26 серпня 1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки Донецької обл. (актовий запис № 1189). Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved