Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з заявою, у якій просить встановити факт належності заповіту. Мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] є її сином та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . 05 квітня 2000 року вона, її син [PERSON] та онука [PERSON] в рівних долях приватизували квартиру [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] 25 березня 2010 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори за реєстрованим № 5-642. Відповідно до заповіту [PERSON] заповідав їй належну йому на праві власності 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] вона звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевська Н.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 листопада 2019 року. З постанови вбачається, що в заповіті зазначено прізвище заповідача « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть прізвище померлого « [PERSON] ». Просить суд встановити факт того, що заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори 25 березня 2010 року за реєстрованим № 5-642 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , 1949 року народження, належить [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня року вирішено питання про витребування доказів у справі. У березні 2021 року заявник подала до суду уточнену заяву, з якої вбачається, що вона просить суд встановити факт того, що заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , на ім`я [PERSON] , 1949 року народження, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори 25 березня 2010 року, належить [PERSON] , померлому [INFO] (а.с. 75-79). Заявник у судове засідання не з`явилась, її представник подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Головного територіального управління юстиції у місті Києві направив до суду пояснення, в яких просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 33-35). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25 жовтня 2019 року (а.с. 52). [PERSON] був сином заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). 05 квітня 2000 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори за реєстрованим № 5-642 (а.с. 58), відповідно до якого [PERSON] заповідав належну йому на праві власності частину квартири [ADDRESS] [PERSON] . Вбачається, що в заповіті зазначено прізвище заповідача « [PERSON] ». Державний нотаріус Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевська Н.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 листопада 2019 року (а.с. 71) у зв`язку з тим, що в заповіті зазначено прізвище заповідача « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть прізвище померлого « [PERSON] ». В свідоцтві про народження сина заявника зазначено прізвище « [PERSON] » (а.с. 7). Свідоцтво про право власності на житло видане 05 квітня 2000 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З заповіту вбачається, що ідентифікаційний номер заповідача - [NUMBER] . У матеріалах справи міститься довідка про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] , з якої вбачається, що останньому присвоєно номер - [NUMBER] (а.с. 17). З заяви вбачається, що син заявника отримав паспорт громадянина України, де його прізвище українською мовою було зазначено « [PERSON] », що є помилкою при перекладі прізвища з російської мови. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/294-а/2 від 18 лютого 2020 року розбіжності між документальними записами виникли внаслідок неправомірного застосування етимологічного принципу при міжмовних перетвореннях прізвища через неврахування його походження, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності. Згідно з чинними правилами нормативний запис прізвища українською мовою - « [PERSON] » (а.с. 19). Звернення в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідне заявнику для оформлення спадщини за заповітом. Спадкоємцями [PERSON] є його мати [PERSON] (заявник), його донька [PERSON] (заінтересована особа) та його дружина [PERSON] (заінтересована особа), яка подала заяву про відмову від прийняття спадщини від 04 листопада 2019 року (а.с. 66). З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , на ім`я [PERSON] , 1949 року народження, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори 25 березня 2010 року, належить [PERSON] , померлому [INFO] . З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved