Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь спричинену моральну шкоду у розмірі 10\~000 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04 січня 2017 року близько 09.00 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] на пл. Незалежності в м. Богодухів Харківської області поблизу буд. № 37, під час руху заднім ходом не переконався в безпечності та допустив наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], належний [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль отримав значні механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 24 березня 2017 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та до якого застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. [PERSON] зазначив, що він є пенсіонером та інвалідом другої групи. Внаслідок ДТП йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням власного автомобіля та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих звязків. Також, оскільки він є інвалідом другої групи, пересування на автомобілі для нього є необхідністю, а відповідач позбавив його такої можливості. Позивач вважає, що вказаними діями [PERSON] завдав йому моральну шкоду, розмір якої він визначив у 10000 грн., у звязку з чим [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. Позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до слідуючого: Судом встановлено, що згідно копії постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 24 березня 2017 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень. Згідно змісту вищевказаної постанови, [PERSON] 04 січня 2017 року о 09.00 год., керуючи автомобілем [NUMBER] на пл. Незалежності в м. Богодухів Харківської області поблизу буд. № 37, під час руху заднім ходом не переконався в безпечності та допустив ДТП: скоїв наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «DACIA LOGAN» реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] Згідно вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, сам факт ДТП та вина в ньому [PERSON] підтверджуються постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 24 березня 2017 року, яка набрала законної сили та є обов'язковою для суду. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог п. 3, 5, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За змістом ст. 1167 ЦК України та інших норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,договір підряду,оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки визначений позивачем розмір відшкодування завданої моральної шкоди у 10 000 грн. є завищеним, позивачем не надано суду розрахунків з чого він при цьому виходив, не надано доказів суми та розміру завданих внаслідок ДТП механічних пошкоджень його автомобілю, які в свою чергу унеможливили користування автомобілем за призначенням, та доказів в чому саме виразилося порушення нормальних життєвих звязків позивача. Крім того, згідно вищевказаної постанови суду [PERSON] в суді свою вину визнав повністю, пояснив, що ДТП було ним допущено у звязку із складними погодними умовами. Задовольняючи позов частково, суд виходить з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 300 грн., що є достатньою компенсацією за спричинену моральну шкоду. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі предявлених доказів. На підставі викладеного та

Outcome: partial