Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до суду до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Хустської РДА про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - дочкою [PERSON] та визначення способу у вихованні та спілкуванні з дитиною. Позовні вимоги вмотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі із 17 жовтня 2016 року. У шлюбі народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 26 лютого 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбних відносин донька [PERSON] залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] . З моменту припинення шлюбних відносин у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо участі у вихованні дитини, її відвідування позивачем, почали створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідачки у спілкуванні з донькою, внаслідок чого позивач позбавлений можливості нормального спілкування зі своєю донькою. Всі намагання позивача з моменту припинення спільного життя врегулювати даний спір призводили до конфліктів. Відповідачка створює перешкоди у спілкуванні позивача зі своєю донькою, вимагає, щоб зустрічі з дитиною [PERSON] проводились у її присутності та лише на її умовах. Позивач звернувся із заявою до служби у справах дітей Хустської районної державної адміністрації. Розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації №22 від 17 січня 2020 року встановлено години спілкування позивача [PERSON] із дочкою [PERSON] згідно графіку: щопонеділка та щовівторка з 15 год. 30 хв. до 18 год. 00 хв.; щороку в день народження дитини з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; у другий день Різдва та третій день Великодня із 15 год. 00 год. до 18 год. 00 хв. відповідачка перешкоджає спілкуванню позивача із дочкою, не дотримується графіку годин спілкування. Фактично, з моменту прийняття розпорядження про встановлення порядку побачень з дитиною, відповідачка ігнорувала його і продовжувала чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною та брати участь у її вихованні. Незважаючи на це, вже 10.02.2020, 11.02.2020, 17.02.2020, 10.03.2020, 18.03.2020 року [PERSON] був позбавлений можливості реалізації права побачити свою дочку згідно з графіком, визначеним розпорядженням день. Позивач звертався до Хустської РДА в Закарпатській області із проханнями прийняти міри до [PERSON] , яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач просить зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні із дитиною - [PERSON] та встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою години спілкування, щотижнево з 18 год. 00 хв. неділі до 19 год. 00 хв. понеділка забирати до себе додому за місцем проживання батька із забезпеченням відвідуванням дитиною дитячого садочка/школи без присутності матері; щовівторка з 15 год. 00 хв. по 18 год. 30 хв. - за місцем проживання батька із забезпеченням відвідування дитиною дитячого садочка/школи без присутності матері; у дні народження дитини [PERSON] - 18 березня з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання батька без присутності матері; у літній період - два тижні для спільного відпочинку з батьком за адресою його проживання без присутності матері; безперешкодне відвідування дошкільного навчального закладу [PERSON] без відриву від виховного процесу; у час Новорічних, Різдвяних, Пасхальних свят - з 15 год. 00 хв. по 18 год. 30 хв. за місцем проживання батька без присутності матері; в день побачень з дочкою забезпечити можливість позивача забирати доньку [PERSON] з дому, дитячого садочка, школи - особисто. Позивач просить зобов`язати [PERSON] за день до зустрічі з донькою надавати йому інформацію щодо фактичного місця перебування дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити з підстав, наведених в позові. Суду пояснив про те, що не дійшов згоди з відповідачкою щодо мирного врегулювання спору, оскільки запропонований відповідачкою графік годин спілкування з дитиною порушує його права, як батька, щодо безпосереднього спілкування та виховання дочки. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити з підстав, наведених в позові. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що позивач завжди мав можливість спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні за місцем проживання дитини, однак, це не влаштовувало його. Він забирав дитину та не повертав на домовлену годину, що викликало суперечки між ними. Не заперечує факт, що позивач має право спілкуватися зі своєю дочкою. Вважає, що дочка є занадто маленькою для того, щоб усвідомити необхідність розлучатися з матір`ю на тривалий період часу, зокрема, в нічний період доби. Представник органу опіки та піклування Хустська РДА - Снітар Н. В. подала до суду заяву, в які просила розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника. Малолітня [PERSON] , [INFO] у судовому засіданні висловила думку про те, виявляє любов до батька, хоче їздити до батька за його місцем проживання, рада зустрічам із батьком. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, з`ясувавши думку малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі із 17 жовтня 2016 року. У шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 26 лютого 2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.12). Після припинення шлюбних відносин сторони не знаходять розуміння щодо визначення способу та часу спілкування батька з дитиною. Розпорядженням голови Хустської районної державної адміністрації № 22 від 17.01.2020 року встановлено години спілкування позивача із дочкою згідно наступного графіку: щопонеділка та щовівторка із 15 год. 30 хв. по 18 год. 00 хв., щороку в день народження дитини з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; у другий день Різдва та третій день Великодня з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (а.с.15). Позивач [PERSON] вживає заходи для можливості більшого спілкування з дитиною. У судовому засіданні малолітня дочка [PERSON] виявила прихильність до батька, бажання спілкуватися з ним, проводити з ним час по місцю його проживання. Суд не погоджується із графіком годин спілкування визначеним за розпорядженням органу опіки та піклування №22 від 17.01.2020 року, оскільки він не дає належної можливості спілкування з малолітньою дочкою, чим порушуються права як дитини, так і батька. У ході розгляду справи сторони ствердили, що між ними склались нетерпимі відносини, у зв`язку із чим відповідачкою чиняться перешкоди в спілкуванні позивача із дочкою та участі батька у вихованні дитини. Зокрема, відповідачка не надає згоду, щоб позивач міг забирати дитину з ночівлею за місцем його проживання. Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Позивач довів у судовому засіданні, що відповідачка створює перешкоди у його побаченнях із дочкою, що порушує його права та суперечить інтересам дитини, а всі позасудові спроби врегулювати питання мирним шляхом не можливо. У статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Єдиною обставиною, яку законодавець визначив як перепону для спілкування батьків зі своїми неповнолітніми дітьми, є таке спілкування, що перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідачка не надала суду жодних доказів того, що спілкування позивача із дитиною у її відсутності перешкоджає нормальному розвитку дитини. Не надано доказів того, що позивач не спроможний забезпечити під час особистих зустрічей з дитиною дотримання режиму харчування, її розвитку та відпочинку. Суд вважає, що відповідачкою не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що позивач [PERSON] як батько дитини, несе загрозу та його спілкування суперечить інтересам дитини. Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна із основних засад і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця правова позиція суду ґрунтується в тому числі на рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004. Зважаючи на норми чинного законодавства, з урахуванням поведінки сторін, їх загострених відносин, при визначенні способу участі батька у вихованні дитини та в спілкування з нею, суд враховує вік дитини, права та бажання батька підтримувати постійний контакт з малолітньою донькою, відсутність доказів, що батько дитини несе загрозу та його спілкування суперечить її інтересам, бажання та можливості піклування про здоров`я та інтереси дитини, а також виходить із розумного балансу на участь обох батьків у вихованні їх дитини. Не врахування права та обов`язку позивача приймати участь у вихованні дитини самостійно, обмежить як права позивача на спілкування з дитиною, так і права дитини на спілкування з батьком, призведе до порушення рівності прав та обов`язків батьків, а відтак на думку суду спілкування батька з дитиною є таким, що сприяє інтересам дитини. Крім того, на думку суду, визначення кількості годин органом опіки і піклування Хустської РДА відповідно до розпорядження №280 від 20.08.2019 для зустрічей батька з дитиною є таким, що не в повній мірі відповідає інтересам дитини та суттєво звужує права батька на спілкування з малолітньою дитиною, так і права дитини на спілкування з обома батьками. Таким чином, суд вважає встановленим, що на теперішній час між сторонами існує спір з приводу участі батька у вихованні малолітньої дитини, періодичності, систематичності та інших умов побачень з дитиною, який у відповідності до ст. 159 СК України підлягає вирішенню судом. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позбавлення та обмеження позивача від спілкування з дитиною, не узгоджується з вимогами чинного законодавства. З пояснень позивача, відповідачки та матеріалів справи встановлено, що позивач прагне приймати участь у вихованні малолітньої дочки та створює для неї необхідні умови щодо її розвитку, підтримання нормального здоров`я та відпочинку . Таким чином, опираючись в першу чергу на інтереси малолітньої дитини та з метою створення нормальних умов для їх виховання та розвитку, приймаючи до уваги всі докази та обґрунтування сторін по справі, суд вважає, що з метою максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї, все в сукупності дає суду підстави вважати, що такий порядок зустрічей батька з дитиною, на думку суду, не порушує права та інтереси дитини, є доцільним та обґрунтованим, враховуючи, що позивач проживає окремо від дитини, користується правом на участь у її вихованні в обмеженому вигляді, тобто у формі спілкування з дитиною в певний час. Суд вважає, що спілкування позивача з дитиною повинно бути систематичним, тому встановлює [PERSON] наступний порядок часу спілкування із дочкою [PERSON] : у перший та третій тиждень кожного місяця із 18 години неділі до 19 години понеділка; за місцем проживання батька з ночівлею із забезпеченням відвідування дитиною дошкільного закладу чи школи у відсутності матері; другий, четвертий тиждень у вівторок з 15 год. 00 хв. до 18 год. 30 хв. у відсутності матері; у літній період 2 тижні спільного відпочинку з батьком у разі виїзду на відпочинок - за погодженням між батьками; безперешкодне відвідування дошкільного навчального закладу без відриву [PERSON] від виховного процесу; у дні народження дитини - [INFO] за місцем святкування дня народження дитини з обома батьками або в інший спосіб за їх погодженням; у час Новорічних, Різдвяних, Пасхальних свят - за погодженням батьками з 15 год. 00 хв. до 18 год. 30 хв. За наведених обставин позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved