Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. [PERSON] за життя склала декілька заповітів щодо належного їй майна, відповідно до останнього заповіту від 24 березня 2010 року усе своє майно заповіла позивачу [PERSON] . Про наявність заповіту йому не було відомо, тому він не звернувся до нотаріуса у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги є відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як діти спадкодавця. Відповідач [PERSON] належать до п`ятої черги за законом, як онука спадкодавця, і не претендує на спадщину. Вказуючи, що необізнаність про наявність заповіту, складеного на його ім`я, є поважною причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, позивач просив визначити йому додатковий строк - три місяці, для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду належним чином був повідомлений, 18 травня 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить його задовольнити та розглядати справу без його участі (а. с. 35). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають повністю, не заперечують проти його задоволення та просять справу розглядати за їхньої відсутності (а. с. 37, 40, 42, 44, 51). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до часини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в селі Гайки Турійського району Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а. с. 8). Відповідно до довідки Оваднівської сільської ради Турійського району Волинської області № 183 від 14 квітня 2018 року, виданої на підставі записів у погосподарській книзі по селу Гайки за 2010 рік, [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна (а. с. 11). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Гайківською сільською радою Турійського району Волинської області 24 березня 2010 року за № 57, відповідно до якого усе своє майно заповіла онукові [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Заповіт не змінювався і є чинним, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 32, 33-34). Позивач є внуком спадкодавця (а. с. 9,10) і спадкоємцем за заповітом. Приватним нотаріусом 23 лютого 2020 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 14). На час смерті спадкодавця позивач з нею не проживав, а тому для прийняття спадщини після її смерті відповідно до вимог статей 1269, 1270 Цивільного кодексу України у шестимісячний строк зобов`язаний був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликався на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність про наявність заповіту, складеного на його ім`я, та наявність спадкоємців першої черги за законом - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим він з об`єктивних причин не подавав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті баби. Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію ним передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] - три місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 грн; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 90 грн 80 коп. з кожного. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved