Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із майна , що перебуває в спільній частковій власності . В своєму позові позивач зазначає , що відповідно до ухвали №562/354/17 Здолбунівського районного суду від 14 червня 2017р., якою була визнана мирова угода, йому на праві приватної власності належить ј частина житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Крім того на підставі чотирьох свідоцтв про право на спадщину за законом від 01 березня 2017 року, які видані приватним нотаріусом Здолбунівськогог нотаріального округу Бондаренко О.В. за реєстровими номерами : №161,, №163, №165, №167- йому на праві приватної власності належить : Ѕ частина земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] , загальним розміром 0,2500 га ( з яких 0,1387 га рілля , 0,0461 га - багаторічні насадження, 0,0652 га - під житловою забудовою ) , що має кадастровий № 5622682000:01:001:0060; Ѕ частина земельної ділянки наданої для ведення підсобного сільського господарства, розташованої в с. Здовбиця, Здолбунівського районну, Рівненської області , загальним розміром 0,0450 га , ( з яких 0,0450 га - рілля), що має кадастровий №5622682000:01:001:0061; Ѕ частина земельної ділянки наданої для ведення підсобного сільського господарства , розташованої в с. Здовбиця, Здолбунівського районну, Рівненської області , загальним розміром 0,1670 га ( з яких 0,1670 га - рілля), що має кадастровий №5622682000:01:001:0062; Ѕ частина земельної ділянки наданої для ведення підсобного сільського господарства, розташованої в [ADDRESS] , загальним розміром 0,1680 га, ( з яких 0,1680 га - рілля), що має кадастровий №5622682000:01:001:0063; Співвласником іншої частини житлового будинку з надвірними будівлями є відповідачка [PERSON] , якій належить ѕ частини будинковолодіння, а також [PERSON] є співвласницею земельних ділянок в розмірі по Ѕ част. кожної із вказаних земельних ділянок. Між сторонами , як співвласниками цього майна/ позивач та відповідачі/ виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та з збереження цього майна ( в тому числі є спір щодо меж земельної ділянки ). Угоди про виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння між сторонами не досягнуто, тому позивач змушений звертатися з даним позовом до суду. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 березня 2018 року у справу залучено співвідповідачем [PERSON] , рідну сестру позивача. Відповідачі у встановлені ЦПК строкивідзиву на позовну заяву не подав.Відзив поданий поза межами строку не береться судом до уваги. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали , просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі , розподілити будинковолодіння та земельні ділянки на підставі висновку судової експертизи №190201/1-30 ., яка має один варіант розподілу. Відповідачка [PERSON] та співвідповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали просили здійснити поділ будинковолодіння згідно висновку повторної судової експертизи №ЕУ-24/19, я5ка налічує декілька варіантів розподілу спірного майна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини зазначені у позові.Ствердила про постійні непорозуміння з приводу користування майном між нею та її сином [PERSON] . Зокрема повністю підтримала позицію [PERSON] її дочки з приводу розподілу будинковолодіння та земельних ділянок. Зслухавши пояснення сторін, їх представників , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ухвали №562/354/17 Здолбунівського районного суду від 14 червня 2017р., якою була визнана мирова угода позивачу на праві приватної власності належить ј частина житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 14.02.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського нотаріального округу Семенюк Ж.П. - [PERSON] . передає безоплатно у власність [PERSON] ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями , який знаходиться за адресою : [ADDRESS] , а гр. [PERSON] приймає ці ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями у дарунок. Згідно висновку експерта№190201/1_30 судово будівельної - технічної експертизи існує єдиний варіант розподілу будинковолодіння та земельних ділянок без зміни їх цільового призначення житлового будинку та земельних ділянок. В даному варіанті враховані всі добудови , перепланування та найбільш оптимальний варіант розподілу. Допитаний в судовому засіданні експерт- автор наданої суду енкспертизи [PERSON] підтвердив обгрунтованість такого варіанту та обґрунтував чому це єдиний варіант з посиланням на нормативно правові акти та технічні особливості спірного будинку та розташування земельних ділянок. У матеріалах справи наявний висновок експерта №ЕУ -24/19 повторної судової будівельно - технічної та оціночно - будівельної експертизи , проведеної експертом Водько Ю.В., відповідно до якого поділ в натурі будинковолодіння , розташованого по [ADDRESS] на частини , що відповідають ј та ѕ часткам співвласників можливий. У додатку до експертизи наведенні інші варіанти розподілу житлового будинку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка експерт Водько Ю.В. пояснила , що зроблений нею висновок експерта є доповненням до висновку експерта [PERSON] та не спростовує наведеного ним варіанту розподілу, а лише доповнює. Також експерт наголосила , що літня кухня не зареєстрована, як житловий будинок у реєстрі нерухомого майна , відтак відсутні правові підстави для врахування площі літньої кухні, як житлової площі. Заявлена [PERSON] вимога щодо врахування при розподілі та виділенні частки літньої кухні судом не може братися до уваги, так як дане приміщення згідно наявних доказів досліджених у суді не оформлялось, як жиле приміщення, тому відсутні правові підстави для її врахуванні при розпроділі та виділенні частки із спільної власності. При постановленні рішення у даній конкретній справі суд виходить із вимог наступних правових норм: Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина другастатті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Враховуючи те, що за змістом статей 316,317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивачі не порушують, частка позивачів в спільній частковій власності має окремий вихід, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1,3ст. 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п.6.Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Щодо висновку судової екпертизи №ЕУ -24/19 виготовленої експертом Водько Ю.В. суд погоджується із позицією позивача та його представника про неповноту та неясність висновку експерта. Згідно ч.1 ст.113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту. З метою усунення таких обставин експерт Водько Ю. була допитана у судовому засіданні, як автор проведеної експертизи та не спростувала вищезазначених зауважень та наголосила , що зроблений нею висновок експерта слід вважати, як доповнення до висновку експерта Зібер О.В. Враховуючи висновки наданні експертами суд , приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення. З урахуванням фактичних обставин справи, досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів з урахуванням особливостей спору та позицій сторін, можливих варіантів розподілу та виділення частки у натурі із спільної часткової власності суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі встановлених норм закону та одного із найбільш реального висновку експертизи, що буде сприяти законності та справедливості постановленного рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved