Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 205250 грн., завданої внаслідок самовільного використання належної йому земельної ділянки. В обґрунтування заяви зазначає, що він є власником 1/4 частки земельної ділянки площею 7,56 га, розташованої на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яку успадкував після смерті батька [PERSON] . В 2013 році, маючи намір самостійно обробляти свою частину земельної ділянки, дізнався, що її обробітком займається [PERSON] , яка запропонувала сплачувати кошти за використання належної йому частини земельної ділянки. Однак ніяких коштів від відповідачки за користування землею не отримував. Зазначив, що внаслідок самовільних дій відповідача фактично був позбавлений можливості реалізувати своє право власності, що спричинило йому матеріальної шкоди на суму 205250 грн., яку просив стягнути на його користь. Клопотанням від 20.05.2019 року позовні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача в судовому порядку матеріальну шкоду в розмірі 140250 грн. за період 2013-2017 років самовільного використання земельної ділянки відповідачем. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Пояснив, що після смерті батька в 2009 році отримав спадщину, яка складається з 1/4 частину належної спадкоємцю земельної ділянки. Земельна ділянка в натурі позивачу була виділена в 2018 році. З 2012 року по 2017 рік земельну ділянку обробляла [PERSON] без договору оренди землі. Але була усна домовленість по сплаті орендної плати, яку відповідач не виконувала. Вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 140250 грн. обґрунтував, тим, що це середня ціна зібраного відповідачкою врожаю соняшнику із належної йому земельної ділянки протягом 2013-2017 років. З вимогами протягом часу користування відповідачем земельною ділянкою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою не звертався. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач земельною ділянкою не користується, позивачем не доведено факту самовільного зайняття земельної ділянки та використання її відповідачем всупереч волі позивача. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Під час розгляду справи встановлено наступні фактичні обставини. [INFO] в м. Бобринець Бобринецького району помер [PERSON] про що, в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний акутовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 27.01.2009 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку № [NUMBER] , розташованої на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER] , площею 7,5598 га. Позивач є власником 1/4 частки у спадщині, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області 31.05.2017 року (а.с.9) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2017 року. (а.с.11). Статтею 4 ЦПК України надано право кожній особі в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на підставу своїх вимог, позивач посилався на показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні надали показання, що вказану земельну ділянку обробляли за договором оренди землі з батьками позивача. В 2012 році після розірвання договору оренди землі та до 2017 року належною земельною ділянкою користувалася сім`я [PERSON] Так, судом встановлено, що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо права володіння та користування належним майном. Разом з тим, позивач, посилаючись на тривале перешкоджання йому з боку відповідача користуватися земельною ділянку, не порушував питання про відновлення цього права шляхом усунення перешкод в користуванні. Після повернення йому в 2017 році земельної ділянки, позивач просить стягнути матеріальну шкоду, завдану відповідачем внаслідок незаконного користування земельною ділянкою протягом 2013-2017 років. За змістом ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені позовні вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За загальним правилом, передбаченим ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, при зверненні до суду з вимогами про відшкодування завданої шкоди неправомірними діями, необхідним є доведення факту такої неправомірної дії, в даному випадку незаконного заволодіння земельною ділянкою та створення перешкод у її користуванні позивачу. На підтвердження позовних вимог позивач не надав доказів, які б вказували, що саме відповідач [PERSON] використовує належну йому земельну ділянку та вчиняє ці дії неправомірно, оскільки жодних дій по поверненню земельної ділянки у своє користування позивач не вчиняв, тим більше право власності на спірну ділянку земельної ділянки оформлене позивачем в 2017 році. Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів щодо заподіяння йому збитків як власнику земельної ділянки, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача цих збитків. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, в зв`язку з недоведеністю позивачем передбачених законодавством обставин і підстав, які зумовлюють наявність матеріальної шкоди.

Outcome: dismissed