Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехресурси», Центр надання адміністративних послуг у м.Сєвєродонецьк Сєвєродонецької міської ради Луганської області про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехресурси» від 04.03.2014 року позивача було призначено на посаду директора цього товариства, при цьому окремий письмовий контракт не укладався. Відомості про позивача, як про директора ТОВ «Агротехресурси» були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Місце знаходження юридичної особи ТОВ «Агротехресурси» є Луганська область, місто Луганськ, вулиця Коцюбинського, будинок 69. Засновником та учасником ТОВ «Агротехресурси» є [PERSON] , яка зареєстрована у м. Луганськ Луганської області. У зв`язку з окупацією м. Луганська в 2014 році, діяльність ТОВ «Агротехресурси» зупинилася і дотеперішній час не відновлена. Підприємство не змінило місцезнаходження , найманих працівників окрім директора на той час не було, заробітна плата директору не нараховується та не виплачується, в зв`язку з відсутністю діяльності та доходу товариства, фактично трудову діяльність позивач не виконує з 2014 року. Через проведення бойових дій, позивач в 2014 році був змушений виїхати з м. Луганськ на підконтрольну територію українській владі, вся документація ТОВ «Агротехресурси» залишилась у м. Луганськ, доступу до неї позивач не має. Зв`язок з учасником товариства позивач втратив. Позивач не має можливості припинити трудові відносини та не може звільнитися з посади директора, оскільки неможливо скликати та провести загальні збори учасників товариства, оскільки збори проводяться за місцезнаходженням товариства, але товариство розташоване на окупованій території яка не контролюється органами державної влади України. Позивач не має можливості подати документи про намір його звільнення у зв`язку з відсутністю поштового сполучення з м. Луганськ. Таким чином, з незалежних від сторін трудового договору обставин, позивач вважає, що порушуються його трудові права, зокрема право на вільний вибір праці, крім того, позивач не може влаштуватися на державну службу, набути статус безробітного, оформити субсидію. За таких обставин у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб окрім звернення до суду. Просив визнати припиненими трудові відносини [PERSON] з ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ» у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади директора за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України з дня винесення судового рішення; зобов`язати Центр надання адміністративних послуг м. Сєвєродонецьк Сєвєродонецької міської ради внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом внесення відповідного запису у рядок «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові ( за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» додати наступну інформацію: після « [PERSON] 04.03.2014 (ОБМЕЖЕННЯ ЗГІДНО СТАТУТУ)» додати «Трудові відносини припинено на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області»; після « [PERSON] (Повноваження: Вчиняти дії від імені Юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (ОБМЕЖЕННЯ ЗГІДНО СТАТУТУ))» - представник» додати «трудові відносини припинено на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області». Судові витрати покласти на відповідачів. Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг у м.Сєвєродонецьк завідувач сектору реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради - державного реєстратора Якут Н.С. надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до абзацу 3 статті 4 закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції » від 02.09.2014 року «Проведення реєстраційних дій, пов`язаних із зміною складу засновників (учасників) та керівників юридичних осіб, що знаходяться в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, на період проведення антитерористичної операції забороняється». Окрім цього, представник відповідача вважає, що вони не є належним відповідачем у даній справі, оскільки згідно ч.3 ст.29 Закону України про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Реєстраційна справа в паперовій формі зберігається у суб`єкта державної реєстрації за місцезнаходженням юридичної особи, громадського формування, фізичної особи - підприємця. Відповідно до наказу Міністерства Юстиції України від 25.11.2016 № 3359/5 про врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць, вбачається, що ведення реєстраційних справ у паперовій формі щодо юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, місцезнаходженням/місцем проживання яких є населені пункти, в яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення в Донецькій та Луганській областях, забезпечують відповідно до компетенції Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ» в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик, на офіційному сайті Троїцького районного суду Луганської області. Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг у м.Сєвєродонецьк, в судове засідання не з`явився, надали заяву з проханням розглянути справу без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно витягу з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.08.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕХРЕСУРСИ» (ЄДРПОУ 31910770) зареєстровано як юридичну особу, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 31005, Луганська обл., місто Луганськ, вулиця Кармєлюка, будинок 69. Засновником юридичної особи зазначено: [PERSON] , місце знаходження: [ADDRESS] . Керівник юридичної особи, а тож відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо: [PERSON] 04.03.2014 (обмеження згідно статуту) - керівник [PERSON] ( Повноваження: Вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (обмеження згідно статуту)) - представник (а.с.35-38). Згідно відомостей Пенсійного Фонду України, а саме скан-копії трудової книжки від 21.11.2020 року, [PERSON] , прийнятий на роботу до ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ», запис трудової книжки від 04.03.2014 року, згідно цих же відомостей, звільнений не був (а.с.75-78). За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165)). З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року №14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Згідно частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У пункті першому частини 15 ЦПК України 2004 року передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. Особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що прийняття відповідного рішення з цього питання віднесено законодавством до компетенції загальних зборів учасників/засновників товариства, що узгоджується зі ст. 65 ГК України, ст. 58 Закону України «Про господарські товариства», ч. 13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Згідно з ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» , у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Тобто, загальні збори учасників здійснюють управління товариством та реалізують право уповноваженого органу товариства через директора. До виключеної компетенції загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема створення або відкликання виконавчого органу Товариства (п.3 ч. 4 ст.145 Цивільного кодексу України). Директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Норми трудового договору, а також положення Статуту товариства не повинні погіршувати становище директора порівняно обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КЗпП та ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів віднесено і м. Луганськ. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 вказаного Закону визначає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадяни України, які не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) у судовому порядку за місцем свого перебування. Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (із змінами та доповненнями), громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Виходячи з того, що ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ» на даний час знаходиться на непідконтрольній державі Україна території, позивач не має можливості знаходиться на підприємстві, тому, як наслідок, позивач втратив матеріальну (економічну) та будь-яку іншу заінтересованість у перебуванні на посаді директора. Позивач бажає змінити місце роботи й сферу своєї діяльності. Крім того, належного зв`язку із засновником (учасником) ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ» - [PERSON] немає, а отже неможливість звільнення обумовлена неможливістю скликання та проведення загальних зборів учасників товариства, згідно із законодавством. Загальні збори проводяться за місцезнаходженням товариства, позивач позбавлений можливості подати документи про намір звільнення, у зв`язку з припиненням поштовогу зв`язку з містом Луганськ, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивача з посади директора за власним бажанням (відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України), та є причиною звернення до суду. Враховуючи, що знаходження первинної документації та відсутність можливості скликання загальних зборів ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ» на тимчасово непідконтрольній території у м. Луганськ Луганської області перешкоджають [PERSON] , реалізувати його конституційне право на вільне обрання праці та бути звільненим з роботи за власним бажанням у порядку передбаченому законом, у позасудовому порядку він позбавлений можливості вирішити це питання, враховуючи положення ст. 38 КЗпП України, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги в частині визнання припиненими трудових відносин [PERSON] з ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ» у зв`язку зі звільненням його з посади директора за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. Що стосується позовної вимоги [PERSON] щодо зобов`язання Центру надання адміністративних послуг м.Сєвєродонецьк, внести зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ» , що містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: у рядок «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові ( за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» додати наступну інформацію: після « [PERSON] 04.03.2014 (ОБМЕЖЕННЯ ЗГІДНО СТАТУТУ)» додати «Трудові відносини припинено на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області»; після « [PERSON] (Повноваження: Вчиняти дії від імені Юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (ОБМЕЖЕННЯ ЗГІДНО СТАТУТУ))» - представник» додати «трудові відносини припинено на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області», суд зазначає наступне. Відповідно до відомостей які знаходяться в матеріалах справи, місцезнаходження ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ» є: Луганська область, місто Луганськ, вулиця Кармелюка, будинок 69. Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. Водночас відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, поміж іншого, подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного у державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У частині першій статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Згідно ч.3 ст.29 Закону України про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Реєстраційна справа в паперовій формі зберігається у суб`єкта державної реєстрації за місцезнаходженням юридичної особи, громадського формування, фізичної особи - підприємця. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів віднесено і м. Луганськ. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. З наказу Міністерства Юстиції України від 25.11.2016 № 3359/5 про врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць, вбачається, що ведення реєстраційних справ у паперовій формі щодо юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, місцезнаходженням/місцем проживання яких є населені пункти, в яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення в Донецькій та Луганській областях, забезпечують відповідно до компетенції Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків). Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. З аналізу наведених статей слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Оскільки зазначений у справі відповідач - Центр надання адміністративних послуг у м.Сєвєродонецьк не може вчиняти дії які просить позивач у своїй вимозі, він є неналежним відповідачем у справі, що є підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «АГРОТЕХРЕСУРСИ» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial