Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO] недієздатною. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рідна сестра заявника [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ-ої групи з дитинства внаслідок психічного захворювання. Інвалідність встановлена безстроково. Проживала [PERSON] разом з батьками у будинку №13 по вул. В.Гончарна у м. Ковель, які померли. Після смерті матері, [PERSON], проживає в будинку разом із заявником, оскільки через захворювання вона не може розуміти значення своїх дій , не взмозі керувати ними, а тому потребує опіки. Просить визнати [PERSON], [INFO] недієздатною та встановити над нею опіку призначивши її опікуном, [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просить визнати [PERSON], [INFO], уродженку та жительку м. Ковель Волинської області, громадянку [PERSON] та призначити його над нею опікуном. Представник Органу опіки та піклування в особі Управління праці та соціального захисту населення в судовому засіданні частково заперечила з приводу задоволення поданої заяви, вважає вимоги щодо призначення опікуна безпідставними, оскільки їх орган такого висновку ще не робив. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та з'ясувавши обставини справи , вважає, що заява підставна і підлягає задоволення частково. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. [PERSON], [INFO], є сестрою заявника, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії ІV-УР №1034956 виданого відділом ЗАГСу м. Ковель Волинської області .та свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №299458 виданого міським відділом ЗАГСу м. Ковель Волинської області. Як вбачається з посвідчення №013707 виданого відділом соціального забезпечення [PERSON] є інвалідом ІІ-ої групи з дитинства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не розуміє значення своїх дій , проявляє нервозність, неадекватні дії, щодо оточуючих, внаслідок чого постійно потребує стороннього догляду, проживає разом з заявником який опікується нею. Останнім часом психічний стан [PERSON] погіршується. Із висновку судово-психіатричної експертизи №22 від 18.01.2016 року, проведеної експертами Волинської обласної психіатричної лікарні №1, згідно ухвали суду від 07.10.2015 року про призначення такої експертизи , в [PERSON] виявляються ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості (олігофренії в ст.. імбецильності). Ступінь змін зі сторони психіки така, що позбавляє її можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 60 ЦК України передбачено, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. \~Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що [PERSON], 27.11.1962 р.н жительку м. Ковель Волинської області, вул.В.Гончарна, 13 слід визнати недієздатною. Вимога [PERSON] про встановлення над недієздатною [PERSON] опіки та призначення її опікуном задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки і піклування про доцільність встановлення опіки над [PERSON] та призначення опікуном [PERSON] На підставі викладено,

Outcome: partial