Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Держземагентства у Миргородському районі, [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Комишнянської селищної ради в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON]. В позові посилається на те, що [INFO] року померла його мати. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Комишнянської селищної ради Миргородського району, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ПЛ № 030228, виданого Комишнянською селищною радою 20 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 332. Позивач 26 листопада 2011 року у Другій Миргородській нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого останній став власником 1/2 частини земельної ділянки площею 5,57 га, розташованої на території Комишнянської селищної ради Миргородського району. На іншу частину земельної ділянки спадщину отримав 07.04.2008 року рідний брат позивача [PERSON]. А 23 листопада 2009 року він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 2,78 га. При виготовлені витягу з Державного кадастру Управління Держземагентства у Миргородському районі вказало, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,7824 га, а не так, як вказано у свідоцтві про право на спадщину, що позивач є власником 1/2 частини земельної ділянки площею 5,57 га. При зверненні до Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції відмовили у реєстрації права власності на земельну ділянку у зв'язку з різним зазначенням площ в документах і він звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, справу проси в розглянути у його відсутність ( а.с. 22). Відповідач Управління Держземагентства у Миргородському районі в судове засідання свого представника не направило, до суду подало заяву в якій позовні вимоги [PERSON] визнало, справу просило розглянути у відсутність представника ( а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, просив справу розглянути у його відсутність ( а.с. 24). Третя особа Реєстраційна служба Миргородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву, в якій при вирішенні спору поклалася на розсуд суду і просила справу розглянути у відсутність її представника (а.с. 25). Враховуючи визнання позову відповідачами, на підставі ст. 174 ЦПК України, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановлено, що [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 5) За свого життя [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Комишнянської селищної ради народних депутатів від 6 березня 2001 року отримала у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Комишнянської селищної ради Миргородського району що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії 1-ПЛ № 030228, виданого Комишнянською селищною радою 20 березня 2001 року ( а.с. 11). Позивач 26 листопада 2011 року у Другій Миргородській нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,57 га, розташованої на території Комишнянської селищної ради Миргородського району (а.с. 10). На іншу частину земельної ділянки спадщину отримав 07.04.2008 року рідний брат позивача [PERSON] (а.с. 9). 23 листопада 2009 року він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 2,78 га (а.с. 12). Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно витягу з Державного земельного кадастру за [PERSON] залишилась зареєстрованою земельна ділянка площею 2,7824 га. (а.с. 6). Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже за [PERSON] необхідно визнати право власності на земельну ділянку площею 2,7824 га, як зазначено у Витязі із Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Outcome: approved