Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду та після уточнення до позову та доповнення позовних вимог просить: визнати незаконним та скасувати п.2 наказу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області № 522 від 04.11.2013, поновити його на посадах начальника територіального відділу та головного державного інспектора Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області з 04.12.2013, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що в результаті реорганізації територіальних органів Державного комітету рибного господарства України, Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області стало правонаступником всіх прав та обов'язків Головного управління Держрибохорони, в тому числі в сфері трудових відносин; події скорочення штату, на його думку, не було, оскільки виведення його посади - старшого державного інспектора рибоохорони - начальника першої рибоохоронної дільниці зі штатного розпису Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області відбулось з порушенням законодавчо встановленого порядку, а саме: начальник Управління не мав права вносити зміни до штатного розпису за формою, яка не передбачена законом та без врахування бюджетних асигнувань, тому затвердивши перелік змін до штатного розпису Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області, Голова Держрибагенства України Дроник В.С. порушив положення Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2002 №228 та наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2002 № 57 «Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету»; ніяких істотних змін умов праці, що потягнуло б за собою скорочення штатів в Київрибоохороні на протязі 2013 року, не було; наказ Київрибохорони від 06.09.2013 № 146 «Щодо скорочення штату працівників», позивач вважає таким, що винесений начальником Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області з перевищенням своїх повноважень. Позивач вважає, що ніяких організаційних заходів, передбачених п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України при його звільненні не було, незаконним звільненням йому спричинено матеріальну шкоду на суму 20000 гривень, яка проявилась в душевних переживаннях за свою ділову репутацію, позбавлення засобів на існування, погіршенням стосунків з оточуючими людьми. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги та їх обґрунтування. Додатково пояснив суду, що насправді він та ще кілька його колег стали жертвами переслідування керівництва за принципову позицію. Його звільнення відбулось за добре розробленою схемою та маніпуляцією зі штатним розписом. Він не просить суд поновити його на посаді старшого державного інспектора рибоохорони - начальника першої рибоохоронної дільниці, з якої був звільнений, оскільки в новому штатному розписі цієї посади немає. А тому таке поновлення на посаді, на думку позивача, матиме формальний характер з подальшим звільненням, як це відбулось при виконанні попереднього рішення суду. З цих підстав він претендує на поновлення на посадах державного службовця, які рівнозначні посаді, яку він займав. Вважає, що конкурсний відбір на посади державного службовця в його випадку не повинен здійснюватись. При цьому позивач зіслався на Постанову КМУ від 15 лютого 2002р. № 169 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців». Представник відповідача заперечила проти позову та пояснила, що звільнення позивача, яке мало місце 04.12.2013 р. відбулось з дотриманням закону. Начальник Управління відповідно до своїх повноважень вніс зміни до штатного розпису та подав їх на затвердження Голові Державного агентства рибного господарства України. Таким чином він з дотриманням п.п. 11.11 Положення про Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 19.04.2012 № 204, ініціював зміни до переліку посад працівників відповідних структурних підрозділів Київрибохорони. Звільнення позивача відбулось за скороченням штату на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпПУ та після того як зміни до штатного розпису були затверджені Головою Агентства. Крім цього, на думку представника відповідача, позивач не може бути поновлений одразу на двох посадах, яких до звільнення він не займав. Посади, на які він претендує належать до посад державного службовця, їх заміщення відбувається на конкурсній основі, відповідно до ЗУ «Про державну службу». А тому вимоги позивача, який не був державним службовцем та не обіймав посади, на які зараз претендує за судовим рішення поза конкурсним відбором, представник відповідача вважає такими, що не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами є трудовими та розглядаються в контексті виникнення, зміни та припинення цивільних прав позивача. Відповідно до записів № 24, 25 в Трудовій книжці позивача 18.04.2007 р [PERSON] прийнятий на посаду старшого державного інспектора рибоохорони Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства в м. Києві та Київській області. Наказом № 98-к від 01.11.2007 він був переведений на посаду: старший державний інспектор рибоохорони - начальник першої рибоохоронної дільниці (а.с.81-82). На виконання Постанови КМУ від 07.12.2011 за № 1263 «Про утворення територіальних органів Державного агентства рибного господарства» наказом Голови Державного агентства рибного господарства України за № 342 від 23.12.2011, зі змінами, Головне державне управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства в м. Києві та Київській області, як юридичну особу було реорганізовано шляхом перетворення в юридичну особу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства. Наказом № 400-к від 29.11.2012 [PERSON] з 30.11.2012 р. був звільнений з займаної посади у зв'язку зі змінами в організації праці , п.1ст.40 КЗпП України. Дані обставини встановлені попередніми рішеннями судів, їх визнають сторони, а тому за правилами ч.1, 3 ст. 60 ЦПК України вищевказані обставини не підлягають доказуванню. Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 липня 2013 року [PERSON] було поновлено на посаді старшого державного інспектора рибоохорони - начальника першої рибоохоронної дільниці Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області з 30 листопада 2012 року та стягнуто з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 14523 гривні 60 копійок за період з 27 грудня 2012 року по 11 липня 2013 року. Незаконність звільнення [PERSON] 30 листопада 2012 року з вищевказаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв'язку зі зміною в організації праці) було встановлено рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2013 року, який визнав порушення відповідачем положень ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 , ч.3 ст. 40, ч.8 ст. 43, ст. 42 КЗпП України, що виявилось в не запропонуванні позивачу іншої роботи, звільнення його в період тимчасової непрацездатності та в строк менший місяця з дня отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації, неврахування відповідачем переважного права позивача на залишення на роботі. Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржувалось в апеляційному порядку. В той час, коли в судах розглядалось питання поновлення позивача на роботі, Головою Державного агентства рибного господарства України був затверджений штатний розпис на 2013 рік, яким затверджено штат працівників в кількості 113 чоловік. Серед переліку посад у цьому штатному розписі відсутня посада старшого державного інспектора рибоохорони - начальник першої рибоохоронної дільниці, з якої був 30.11.2012 звільнений позивач [PERSON] (а.с.68, 69). 18 травня 2013 року Головою Державного агентства рибного господарства України затверджено перелік змін до штатного розпису, яким замість виведених посад введено інші, зокрема: 2 посади старшого державного інспектора - начальника дільниці (а.с.39). Наказом начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області від 14.08.2013 за № 334/к на виконання рішення апеляційного суду Київської області від 11.07.2013 та постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2013 [PERSON] було поновлено на роботі за посадою: старший державний інспектор рибоохорони - начальник першої рибоохоронної дільниці Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області з 30 листопада 2012 року з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.13). 14 серпня 2013 року Головою Державного агентства рибного господарства України затверджено перелік змін до штатного розпису, що вводиться в дію 01 вересня 2013 року, яким виведено зі штатного розпису 2 посади старшого державного інспектора - начальника дільниці. Всього затверджено штатним розписом з урахуванням змін 112 посад (а.с.40). 06 вересня 2013 року наказом начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області за № 146 оголошено зміни в організації праці, а саме - скорочення штату працівників та виведено 1 посаду старшого державного інспектора рибоохорони - начальника дільниці. Цим же наказом зобов'язано завідуючого сектором роботи з персоналом попередити працівників про скорочення штату та запропонувати вакантні посади та у встановленому порядку взяти участь у конкурсному відборі на зайняття вакантних посад державних службовців (а.с.61). Того ж дня, 06.09.2013, [PERSON] під розписку було попереджено про скорочення штату працівників Київрибохорони та про виведення зі штату посади, яку він займає та запропоновано зайняти одну з посад, що не відноситься до державної служби, зокрема - посаду Старшого інспектора сектору роботи з персоналом або прийняти участь у конкурсному відборі на заміщення посад державних службовців, зокрема: провідного державного інспектора територіального відділу, головного державного інспектора, начальника відділу (а.с. 62-64). Як пояснив позивач, він не прийняв ці пропозиції, оскільки вважає, що відповідач мав би перевести його на одну з посад державних службовців без будь-якого конкурсу, оскільки фактично реорганізації підприємства з припиненням діяльності Головного державного управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства в м. Києві та Київській області у 2012 році не було, змінено лише назву з Головного управління на Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області. 25 вересня 2013 року Головою Державного агентства рибного господарства України затверджено перелік змін до штатного розпису Управління, що вводиться в дію 01 листопада 2013 року, яким виведено зі штатного розпису 1 посаду старшого державного інспектора - начальника дільниці. Всього затверджено штатним розписом з урахуванням змін 111 посад (а.с.65). Таким чином, відбулись зміни в організації праці Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області, а саме: було скорочено штат працівників спочатку з 113 до 112, а потім до 111 посад. Внаслідок цього скорочення виведено зі штатного розпису посаду, яку займав позивач. Оскільки письмової згоди на переведення на іншу посаду [PERSON] не надав, а попросив надати йому відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 30 календарних днів, з 05.11.2013 по 04.12.2013, то згідно п.6 ст. 25 ЗУ «Про відпустки», начальник Управління Горобець Т.О. видав наказ від 04.11.2013 за № 522/к, в пункті 1 якого наказав надати позивачу вказану відпустку, а в пункті 2 цього наказу - звільнити [PERSON], старшого державного інспектора рибоохорони-начальника першої рибоохоронної дільниці з займаної посади в останній день відпустки, у зв'язку зі скороченням штату, п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.66). Доводи позивача про те, що змін в організації праці фактично не відбулось через те, що начальник Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області (Київрибохорони) з перевищення своїх повноважень, не маючи правових підстав та без дотримання Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.2002 № 228 та форми, яка передбачена Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2002 № 57 ( у редакції наказу МФУ від 26.11.2012 № 1220), ініціював скорочення штату і вніс зміни в перелік до штатного розпису, який потім незаконно затвердив Голова Державного агентства рибного господарства, суд вважає безпідставними з огляду на таке. Відповідно до п. 16 Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №26 від 19.01.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.03.2012 за № 379/20692, структуру управління затверджує Голова Державного агентства рибного господарства України за погодженням з міністерством аграрної політики та продовольства України. Штатний розпис та кошторис Управління затверджується Головою Державного агентства рибного господарства України. Чисельність працівників Управління затверджує Голова Державного агентства рибного господарства України в межах граничної чисельності працівників, визначеної Кабінетом міністрів України для територіальних органів Держрибагенства України. Розділом 11 Положення про Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області, затвердженим наказом Державного агентства рибного господарства України № 204 від 19.04.2012, встановлено, що начальник Київрибохорони, зокрема: організовує та забезпечує виконання Київрибохороною актів законодавства, наказів міністерства аграрної політики та продовольства України, наказів Державного агентства рибного господарства України; призначає на посади та звільняє з посад керівників структурних підрозділів, інших державних службовців та працівників Київрибохорони, присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочень та притягнення до дисциплінарної відповідальності; підписує накази Київрибохорони; подає голові Державного агентства рибного господарства України на затвердження структуру Київрибохорони, затверджує положення про структурні підрозділи Київрибохорони і посадові інструкції працівників. З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення наказу «Щодо скорочення штату працівників» за № 146 від 06.09.2013, яким проведено зміни в організації праці шляхом скорочення штату та виведення посади старшого державного інспектора рибоохорони - начальника дільниці, став затверджений 14 серпня 2013 року головою Державного рибного господарства України Перелік змін до штатного розпису Управління використання і відтворення водних ресурсів та регулювання рибальства в Київській області, який введений в дію з 01 вересня 2013 року. У зв'язку з цим, суд вважає, що начальник Управління, видаючи наказ «Щодо скорочення штату працівників» за № 146 від 06.09.2013, діяв у межах наданих йому повноважень. Крім цього, суд вважає, що вирішення питань, пов'язаних з кошторисом бюджетних установ, формування структурних підрозділів, внесення змін до штатного розпису, затвердження чисельності штату, відноситься до організаційно-розпорядчих функцій вищих посадових осіб повноваженого органу, які вони здійснюють в межах своїх повноважень та за принципом підпорядкованості. На думку суду до спірних правовідносин, які виникли між сторонами: уповноваженим органом (роботодавцем) та працівником, не можуть бути застосовані положення постанови Кабінету міністрів України № 228 від 28.02.2002 та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету» № 57 від 28.01.2002, оскільки предметом розгляду у даній справі є визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, що врегульовано положеннями КЗпП України. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. За правилами ст.11 ЦПК України, яка визначає принцип диспозитивності сторін, суд розглядає справу у межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач при зверненні до суду з даним позовом не заявляв вимог про скасування наказу начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області «Щодо скорочення штату працівників» від 06.09.2013 за № 146, та не оскаржував дії Голови державного агентства рибного господарства України у спосіб передбачений законом, а тому у суду відсутні підстави для надання їм правової оцінки. Згідно п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що викладені в Постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. З вищевикладених обставин справи судом встановлено, що в Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області дійсно мало місце скорочення штату працівників і посада, яку займав [PERSON] була виведена зі штатного розпису Управління на момент винесення наказу «Щодо скорочення штату працівників» № 146 від 6.09.2013. Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 даної статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадку змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації працівник, за своїм розсудом звертається до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. З'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області при звільненні [PERSON] дотримано порядок вивільнення працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України, а саме: персонально попереджено [PERSON], не пізніше ніж за два місяці, про майбутнє звільнення у зв'язку з скороченням штату працівників; запропоновано надати згоду на переведення на вакантну посаду старшого інспектора сектору роботи з персоналом, що не відноситься до державної служби або взяти участь у конкурсному відборі на заміщення вакантних посад державних службовців, враховано той факт, що [PERSON] не має встановленого законодавством переважного права на залишення на роботі. Оскільки позивач не надав згоду на переведення його на іншу посаду в Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області та не мав переважного права на залишення на роботі, суд вважає, що наказ Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області № 522/к від 04.11.2013 про звільнення [PERSON] за п.1 ст. 40 КЗпП України з посади старшого державного інспектора рибоохорони - начальника першої рибоохоронної дільниці є законним. Доводи позивача про те, що його не мали права звільняти в останній день відпустки спростовуються наступним. Зі змісту спірного наказу № 522/к від 04.11.2013 вбачається, що позивачу надана відпустка з 05.11.2013 по 04.12.2013. Враховуючи те, що [PERSON] про майбутнє звільнення був попереджений 06.09.2013, то його відпустка припала на період, протягом якого він міг бути звільненим. За правилами статті 3 Закону України «Про відпустки», за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. Отже наведене в пункті 2 наказу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області № 522/к від 04.11.2013 формулювання про звільнення [PERSON] в останній день відпустки не суперечить чинному законодавству. Доводи позивача про те, що йому незаконно було запропоновано взяти участь у конкурсному відборі на заміщення вакантних посад державного службовця, спростовується наступним. Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, тобто юридичною особою публічного права (органом державної влади) із запровадженою державною службою, зазначене підтверджується витягом з ЄДРПОУ від 20.12.2013 (а.с.59). Згідно штатного розпису на 2013 рік, затвердженого Головою Державного агентства рибного господарства України запропоновані позивачу вакантні посади, зокрема провідного державного інспектора територіального відділу, головного державного інспектора, начальника відділу є посадами держслужбовців (а.с.68-69). Сторони визнали, що [PERSON] раніше не був державним службовцем, і не обіймав посад державного службовця. З матеріалів справи вбачається, що у трудовій книжці [PERSON] відсутні записи про складання присяги державного службовця та присвоєння відповідного рангу державного службовця. З огляду на те, що позивач не оскаржив у встановленому законом порядку дій відповідача щодо вимоги пройти конкурсний відбір на вакантні посади державних службовців в контексті правовідносин, що виникають з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби, суд не надає правової оцінки цим діям. Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується, гарантує вільні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. У своєму позові [PERSON] просить поновити його на роботі та зазначає дві бажані посади: начальника територіального відділу та головного державного інспектора Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області, яких раніше він не обіймав. В такий спосіб позивач перекладає на суд право вибору посади, що суперечить положенням ст. 43 Конституції України. Таким чином суд не знаходить підстав для визнання незаконним звільнення [PERSON] 04.12.2013 з посади старшого державного інспектора рибоохорони-начальника дільниці за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України та поновлення його на роботі. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди перебувають у взаємозв'язку з визнанням звільнення незаконним та поновлення на попередній роботі, а тому відмовляючи позивачу в поновленні на роботі суд відмовляє і в задоволенні решти позовних вимог. Крім цього, суд звертає увагу на таке. В статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких в п.4 ч.2 цієї статті зазначається такий спосіб захисту як відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Отже, за своєю юридичною природою вимога про поновлення на роботі є відновленням становища особи, яке існувало до порушення, при розгляді трудових спорів. Однак позивач просить поновити його на посадах начальника територіального відділу та головного державного інспектора Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області, які відносяться до посад державного службовця та які до звільнення з роботи він не обіймав. З огляду на викладені обставини суд вважає, що вимога позивача про поновлення його на бажаних посадах, а не на тій з якої він був звільнений, не відповідає способу захисту прав, встановленому цивільним законом, що є додатковою підставою для відмови в задоволенні вимоги, яка стосується поновлення на роботі. Враховуючи вищевикладене та положення статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статей 40, 42, 49, 232, 233, 235, 237-1 Кодексу законів про працю України, ст. 3 Закону України «Про відпустки» та

Outcome: dismissed