Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Одеської міської ради, треті особи - [PERSON], [PERSON], Третя Одеська державна нотаріальна контора, в якому просив суд встановити факт, що [PERSON], [INFO], є сином та спадкоємцем за законом, померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON]; встановити факт володіння та належності на праві приватної власності [PERSON], померлої [INFO], жилого будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], який складається в цілому з двоповерхового жилого будинку літ.«А» загальною площею 302,6 кв.м., у т.ч. житловою площею - 125,2 кв.м., гараж літ.«В», сарай літ.« 3», мостіння - І, огорожі - №1,2,3, розташованих на земельній ділянці площею 603 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні; встановити факт володіння та належності на праві приватної власності [PERSON], померлого [INFO], жилого будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], який складається в цілому з двоповерхового жилого будинку літ. «А» загальною площею 302,6 кв.м., у т.ч. житловою площею - 125,2 кв.м., гараж літ.«В», сарай літ.« 3», мостіння - І, огорожі - №1,2,3, розташованих на земельній ділянці площею 603 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні після смерті [PERSON]. визнати за [PERSON], [INFO], право приватної спільної часткової власності на 1/3 частку жилого будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], який складається в цілому з двоповерхового жилого будинку літ.«А» загальною площею 302,6 кв.м., у т.ч. житловою площею - 125,2 кв.м., гаражу - літ. «В», сараю- літ. «З», мостінню - І, огорожі - №1,2,3, розташованих на земельній ділянці площею 603 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON], яка була дружиною [PERSON], померлого [INFO]. 31 січня 1979 року батькам позивача було видано свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER], на російській мові, що його матір'ю є мовою оригіналу - [PERSON], а батьком - [PERSON]. У паспорті громадянина України прізвище позивача переведено - «[PERSON]», ім'я - «[PERSON]», по-батькові - «[PERSON]». У зв'язку із протиріччями у написанні прізвищі та по-батькові позивача на українській мові для підтвердження факту, що [PERSON] є сином померлих [PERSON] та [PERSON], позивач був вимушений звернутися до суду із відповідним позовом. Позивач також вказує, що його померлій матері на праві власності належав жилий будинок з господарчими будівлями в [ADDRESS], який вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 1981 року у [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого за №1-7605. Право власності на жилий будинок зареєстровано у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» 04.11.1981р. під №2563 стр.80 кн.153, інвентаризаційна справа №11058. [PERSON] зазначає, що після смерті його матері [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді готового на 100% реконструйованого житлового будинку [ADDRESS], на будівництво якого за своє життя мати отримала рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів №888 від 18.11.1994р. «Про дозвіл на реконструкцію будинку [ADDRESS]», додаток до рішення №888, договір забудови від 18.11.1994 року, укладений з виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів, висновок Головного управління архітектури і містобудівництва №83-94-К від 10.11.1994р, однак мати позивача не встигла отримати правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок, хоча 100 % готовність житлового будинку на день смерті матері [PERSON] було підтверджено довідкою КП «ОМБТІ та РОН» від 19.06.2006 року № 3599401.13. Позивач також вказує, що після смерті матері у встановлений законом строк, він та його батько [PERSON] звернулися до Третьої Одеської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини. [PERSON] та батько є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], крім того вони постійно мешкали разом з померлою. [PERSON] відмовився на користь батька від долі у спадковому майні після смерті своєї матері, проте батькові позивача було відмовлено у оформленні свідоцтва про право на спадщину тому, що матір на встигла оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок. 29 червня 2006 року батько позивача звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Київської районної адміністрації м. Одеси про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Київським районним судом м. Одеси 01 вересня 2006 року по справі №2- 4401/2006р. було увалено заочне рішення, яким визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] в посадку спадкування за законом, після померлої [INFO] [PERSON]. Право власності на ім'я батька позивача - [PERSON] було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 30.10.2006 року. На підставі вищевказаного судового рішення. [PERSON] зазначає, що 06 липня 2007 року його батько [PERSON] одружився з [PERSON]. [INFO] у батька позивача та [PERSON] народилася донька [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] та після його смерті між спадкоємцями: позивачем [PERSON], [PERSON], [PERSON] були суперечності щодо спадкового майна. [PERSON] посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] та 04 липня 2009 року державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку під [ADDRESS] (спадкова справа №69/2009), зареєстроване у КП «ОМБТІ та РОН» номер запису: 2563 в книзі: 153-81, а [PERSON] - свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку під [ADDRESS], зареєстроване у КП ОМБТІ та РОН» номер запису: 2563 в книзі: 153-81. Після цього позивач 11 березня 2010р. звернувся до голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради з проханням звернутися до Київського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення від 01.09.2006р. у зв'язку з нововиявленими обставинами. 19 березня 2010 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася з заявою до Київського районного суду м. Одеси про скасування заочного рішення від 01.09.2006р. та 01 квітня 2010 року Київським районним судом м. Одеси по справі №8-15/2010 року було постановлено ухвалу про скасування заочного рішення від 01.09.2006р. [PERSON] зазначає, що на той час він дійсно мав претензії до інших спадкоємців та не розумів правових наслідків скасування заочного рішення від 01.09.2006р. Згодом [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] домовилися про порядок спадкування спірного житлового будинку та надали до суду уточнену позовну заяву, про визнання за спадкоємцями по 1/3 частці спадкового майна після смерті [PERSON], померлого [INFO]. 25 листопада 2011 року [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] прийшли до висновку про недоцільність подальшого вирішення спору по справі №2-4377/10р. та надали до суду заяву про залишення позовної заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, третьої особи - Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS], без розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2011 року по справі №1512/2-2134/11 року позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Одеської міської ради, третьої особи - Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS], залишена без розгляду. Позивач вказує, що у зв'язку з тим, що ним у 2013 році були втрачені свідоцтво про народження, паспорт, реєстраційний номер облікової картки платників податків, він не міг звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті мого батька. У грудні 2013 року він отримав свідоцтво про народження, паспорт, реєстраційний номер облікової картки платників податків та 9 грудня 2013 року звернувся з заявою до Третьої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON]. 22 грудня 2013 року [PERSON] отримав постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у зв'язку і наявності відповіді Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2013р. вихідний № С-01/2941 про те, що заочне рішення у справі №2-4401/2006 від 01.09.2006 року про визнання права власності за [PERSON] на вищевказаний житловий будинок скасовано ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2010 року, тобто у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вищенаведене зумовило звернення [PERSON] до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача, який є одночасно представником третьої особи [PERSON] наполягав на задоволенні позову. Відповідач - Одеська міська рада про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 49, 59), однак у жодне судове засідання не з'явився, заперечень на позовну заяву не надав. При цьому суд визнав неповажною причину неявки представника відповідача у судове засідання 15.05.2014 року, оскільки відповідач, який є юридичною особою, не позбавлений права направити до суду іншого представника для забезпечення захисту своїх інтересів, надавши при цьому відповідну довіреність, оскільки інститут представництва юридичної особи не є безпосередньо пов'язаним з особистістю будь-якого окремого представника. Між тим, як вбачається із матеріалів справи, Одеська міська рада має юридичний департамент та була взмозі направити до суду іншого представника. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], який є також представником третьої особи [PERSON], третьої особи [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть від 24.12.2005 року, серії [NUMBER], актовий запис №11562 (а.с. 8), яка була дружиною [PERSON] померлого [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть від 23.12.2008р., серії [NUMBER], актовий запис № 9762 (а.с. 9) та матір'ю [PERSON], [INFO] (про що свідчить повторне свідоцтво про народження від 12.12.2013р., серії [NUMBER] (а.с. 10). Судом також встановлено, що 31 січня 1979 року батькам позивача було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER], в якому на російській мові зазначено, що батьками позивача є [PERSON], [PERSON]. У паспорті громадянина України прізвище позивача зазначено як «[PERSON]», ім'я - «[PERSON]», по-батькові - «[PERSON]». Судом встановлена наявність протиріч між прізвищем та по-батькові позивача, які зазначені у його паспорті - «[PERSON]», «[PERSON]» та прізвищем і ім'ям його батька, які визначені у свідоцтві про смерть «[PERSON]», «[PERSON]». Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У суду не виникає сумнівів в тому, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], померлого [INFO], а тому позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин між позивачем та його батьком [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Судом не виявлено розходжень у прізвищі позивача та його матері [PERSON] померлої [INFO], факт того, що [PERSON] є сином [PERSON] не потребує встановлення у судовому порядку, крім того в матеріалах справи відсутні копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON], а тому суд не вбачає підстав для встановлення фактів, що [PERSON] є сином [PERSON], що позивач є спадкоємцем за законом після своїх померлих батьків. Позивач також просив суд встановити факт того, що його померлій матері на праві приватної власності належав житловий будинок з господарчими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається в цілому з двоповерхового жилого будинку літ.«А» загальною площею 302,6 кв.м., у т.ч. житловою площею - 125,2 кв.м., гараж літ.«В», сарай літ.« 3», мостіння - І, огорожі - №1,2,3, розташованих на земельній ділянці площею 603 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні. В цій частині позов також не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] за її життя на праві власності належав жилий будинок з господарчими будівлями в [ADDRESS], житловою площею 41,19 кв.м, який вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 1981 року у [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого за №1-7605. Право власності на жилий будинок зареєстровано у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» 04.11.1981р. під №2563 стр.80 кн.153, інвентаризаційна справа №11058 (а.с. 13-14). [PERSON] було одержано рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів №888 від 18.11.1994р. «Про дозвіл на реконструкцію будинку [ADDRESS]» (а.с.16), укладено договір забудови від 18.11.1994 року з виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів. Судом також встановлено, що [PERSON] здійснила реконструкцію вказаного будинку та 100% готовність цього будинку на день смерті матері позивача підтверджується довідкою КП «ОМБТІ та РОН» від 19.06.2006 року № 3599401.13 (а.с. 18), проте реконструйований будинок [PERSON] в експлуатацію не ввела, правовстановлюючі документи на нього не отримала. У позовній заяві [PERSON] стверджував, що після смерті матері у встановлений законом строк, він разом з батьком [PERSON] звернулися до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в подальшому позивач відмовився на користь батька від своєї долі у спадковому майні після смерті матері (а.с. 22). Судовим розглядом встановлено, що батько позивача - [PERSON] у 2006 році звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Київської районної адміністрації м.Одеси про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Київським районним судом м. Одеси 01 вересня 2006 року по справі №2- 4401/2006р. було ухвалено заочне рішення, яким визнано право власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] в посадку спадкування за законом, після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 23). Право власності на ім'я [PERSON] було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 30.10.2006 року (а.с. 24). 06 липня 2007 року батько позивача [PERSON] одружився з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 06.07.2007р., актовий запис №281 (а.с. 25) та, крім того, [INFO] у батька позивача та [PERSON] народилася донька [PERSON], про що свідчить повторне свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 19.01.2006р., актовий запис №74 (а.с. 26). [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] та 04 липня 2009 року державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна, а саме житлового будинку під [ADDRESS] (спадкова справа №69/2009), зареєстроване у КП «ОМБТІ та РОН» номер запису: 2563 в книзі: 153-81 та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку вказаного житлового будинку, яке було зареєстроване у КП ОМБТІ та РОН» номер запису: 2563 в книзі: 153-81. Позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті батька не видавалося. У зв'язку із наявністю спору між спадкоємцями [PERSON] 11 березня 2010р. звернувся до голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради з проханням звернутися до Київського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд заочного рішення від 01.09.2006р. у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с. 27). 19 березня 2010 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася з заявою до Київського районного суду м.Одеси про скасування заочного рішення від 01.09.2006р. (а.с. 28). 01 квітня 2010 року Київським районним судом м. Одеси по справі №8-15/2010 року було постановлено ухвалу про скасування заочного рішення від 01.09.2006р. (а.с. 29). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2011 року по справі №1512/2-2134/11 року позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Одеської міської ради, третьої особи - Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS], була залишена без розгляду (а.с. 36). У грудні 2013 року [PERSON] звернувся з заявою до Третьої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON], однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що існує відповідь Київського районного суду від 04.06.2013р. вихідний № С-01/2941 про те, що заочне рішення у справі №2-4401/2006 від 01.09.2006 року про визнання права власності за [PERSON] на вищевказаний житловий будинок скасовано ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2010 року, тобто у зв'язку із відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 37). Судом встановлено, що [PERSON] не набула право власності на реконструйований будинок [NUMBER], який складається в цілому з двоповерхового жилого будинку літ.«А» загальною площею 302,6 кв.м., у т.ч. житловою площею - 125,2 кв.м., гараж літ.«В», сарай літ.« 3», мостіння - І, огорожі - №1,2,3, розташованих на земельній ділянці площею 603 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні, оскільки його не було прийнято в експлуатацію. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у зазначеному листі вказував, що задовольняючи позовні вимоги про визнання за спадкоємцями права власності на спадкове майно, яке за життя не належало спадкодавцеві (відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно на ім'я спадкодавця), суди тим самим суттєво порушували норми матеріального права, фактично визнавали право власності за позивачами без будь-якої правової підстави. За таких обставин, суд не може встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON], померлої [INFO], жилого будинку з господарчими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], який складається в цілому з двоповерхового жилого будинку літ.«А» загальною площею 302,6 кв.м., у т.ч. житловою площею - 125,2 кв.м., гараж літ.«В», сарай літ.« 3», мостіння - І, огорожі - №1,2,3, розташованих на земельній ділянці площею 603 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні; встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON], померлого [INFO], вказаного жилого будинку, а також не вбачає підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/3 частку спірного жилого будинку, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та судом не задовольняються. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на відповідача.

Outcome: partial