Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ Вібросепаратор і просив стягнути з відповідача 48 423,36 грн. заборгованості за договором підряду; 452,27 грн. неустойки (пені); 3717,32 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми; 16 534,53 грн. індексації; 78 447,91 грн. упущеної вигоди; 46 254,67 грн. інфляції по упущеній вигоді, 200 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно цивільно-правового договору №26 від 25.06.2013 року позивач виконував роботи (надавав послуги) за завданням замовника (відповідача). Так, згідно п.1.1 договору позивач як підрядник зобовязався в порядку та умовах, визначених у договорі, виконати роботи відповідно до завдання (додаток №1 до договору), а відповідач зобовязався в порядку та умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити виконану роботу. Згідно п.6.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, що відбулося 25.06.2013 року, та діє до 31.12.2013 року або до повного виконання сторонами свої зобовязань. Відповідно до акту прийняття-передачі виконаних робіт від 09.08.2013 ро¬ку замовник (відповідач) прийняв виконані позивачем в період з 25.06.2013 року по 15.07.2013 року роботи згідно завдання та жодних претензій по якості, обсягу та строкам виконання робіт не мав. Тобто, позивачем як підрядником дотримано умови договору №26 від 25.06.2013 року та виконано взяті зобовязання. Однак, відповідач, у порушення умов договору не виконав зобовязання щодо оплати в розмірах і в строки, встановлені договором. Згідно п.2.1 договору ціна роботи становить 48 423,36 грн.. Відповідно до п.2.4 договору оплата здійснюється на підставі актів прийняття-передачі виконаних робіт впродовж 14 календарних днів з дати їх підписання. Оскільки відповідач затримує виплату належних коштів, тому просить стягнути 452,27 грн. пені, 3 717,32 грн. трьох процентів річних від простроченої суми та індексацію за період з 09.08.2013 року по лютий 2016 року у розмірі 16 534,53 грн.. З урахуванням наявної можливості укласти договір депозитного вкладу на умовах, що надаються банківськими установами, вважає, що протиправними діями відповідача йому завдано збитків у вигляді упущеної вигоди на суму вкладу та відсотків банку по вкладу за користування коштами, що складає 78 447,91 грн. (48 423 + 30 024,91), яка повертається з врахуванням інфляції в сумі 46 254,67 грн. (28 551,30 + 17 703,37). Крім того, відповідач тривалий час порушує права позивача, позбавивши можливості розпоряджатися коштами та змусивши шукати кошти для існування. Просить, враховуючи стан здоровя позивача та його дружини, яка потребує дорогого медичного лікування, тривалість порушення його прав, багатомісячні безрезультатні відвідування підприємства, нервові зриви, поневіряння та розлади у родині стягнути на його користь 200 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. У подальшому за клопотанням позивача про заміну неналежного відповідача (а.с.165) замінено первісного відповідача ПАТ Вібросепаратор на належного відповідача - Дочірнє підприємство Публічного акціонерного товариства Вібросепаратор ВС-Партнер, ПАТ Вібросепаратор залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору. 18.10.2016 року позивач остаточно уточнив позовні вимоги (а.с.178-179) та просить стягнути з Дочірнього підприємства Публічного акціонерного товариства Вібросепаратор ВС-Партнер на його користь 48 423,36 грн. заборгованості за договором підряду; 452,27 грн. неустойки (пені); 3717,32 грн. трьох процентів річних від простроченої суми; 16 534,53 грн. індексації; 85 261,63 грн. упущеної вигоди; 49 227,27 грн. інфляції по упущеній вигоді та 200 000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач і представник позивача уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач не заперечує факту отримання від відповідача на виконання умов договору різних сум частинами. Представники відповідача у судовому засіданні позов визнали частково та пояснили, що дійсно оплата за договором проводилась частинами і на час звернення позивача з позовом до суду існувала перед ним заборгованість у сумі 17 000 грн.. Так, відповідно до даних бухгалтерського обліку на виконання зобовязань за цивільно-правовим договором №26 від 25.06.2013 року підприємством було сплачено позивачеві 21 000,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами. Крім того, відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та вимог Податкового кодексу України з винагороди за цивільно-правовим договором необхідно сплатити єдиний соціальний внесок та податок на доходи фізичних осіб, тому з урахуванням податків та зборів позивачем не було отримано 17 000,00 грн.. Однак, саме цей залишок боргу у розмірі 17 000 грн. позивачем отримано під час розгляду справи 06.12.2016 року, тому заборгованість за цивільно-правовим договором №26 від 25.06.2013 року станом на 06.12.2016 року повністю сплачена. Крім того, вважають, що позивачем не обґрунтовано вимогу про стягнення індексації, а предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обовязок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а справді були б ним отримані в разі належного виконання відповідачем своїх обовязків. Зазначають, що позивачем не обґрунтовано позовну вимогу про стягнення інфляції по упущеній вигоді та не доведено, що доходи (вигода) були б ним реально отримані і неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. При цьому депозитний калькулятор не є підтвердженням наміру позивача укласти договір банківського вкладу. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди пояснили, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження завданої моральної шкоди та розміру її відшкодування, наявності причинного звязку між діями відповідача та станом здоровя позивача і його дружини. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ Вібросепаратор у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 25.06.2013 року між [PERSON] як підрядником та Дочірнім підприємством Публічного акціонерного товариства Вібросепаратор ВС-Партнер як замовником укладено цивільно-правовий договір №26 від 25.06.2013 року (а.с.14-15, 17), відповідно до п.1.1 якого позивач зобовязався в порядку і на умовах, визначених договором, виконати роботи (надати послуги) за завданням відповідача, а відповідач зобовязався в порядку і на умовах, визначених договором, прийняти і оплатити роботу (послуги) згідно завдання (додаток №1). Згідно п.2.1 договору ціна роботи становить 48 423,36 грн.. Як вбачається з п.2.3, п.2.4 договору підписання акту прийняття-передачі виконаних робіт представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку та підтвердженням факту виконаних робіт; оплата виконаної підрядником роботи (наданих послуг) здійснюється на підставі актів прийняття-передачі виконаних робіт впродовж 14 календарних днів з дати їх підписання. Згідно акту прийняття-передачі виконаних робіт від 09.08.2013 року (а.с.16) у період з 25.06.2013 року по 15.07.2013 року підрядник виконав та передав роботи згідно договору №26 від 25.06.2013 року. Замовник прийняв вказані роботи по обсягу, якості та строкам виконання. Всього до сплати належить 48 423,36 грн.. Жодних претензій до якості, обсягу та строкам виконання робіт замовник не має. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до положень ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Встановлено, що відповідач у порушення умов договору несвоєчасно виконав зобов'язання щодо оплати у повному обсязі виконаних позивачем робіт впродовж 14 календарних днів з дати підписання актів прийняття-передачі виконаних робіт. Так, [PERSON] отримав згідно копії видаткового касового ордера від 18.10.2013 року 2 000,00 грн. (а.с.85); копії видаткового касового ордера від 11.09.2013 року 2 000,00 грн. (а.с.86); відомості на виплату грошей №ВС-0000204 за серпень 2013 року 2 000,00 грн. (а.с.87); копії видаткового касового ордера від 22.08.2013 року 3 000,00 грн. (а.с.88); копії видаткового касового ордера від 14.08.2013 року 8 000,00 грн. (а.с.89); копії видаткового касового ордера від 25.06.2013 року 6 000,00 грн. (а.с.90); копії видаткового касового ордера від 06.12.2016 року 17 000 грн. (а.с.222). Позивач заперечує факт отримання ним 8 000 грн. згідно відомості на виплату грошей №ВС-0000204 за серпень 2013 року та видаткового касового ордера від 25.06.2013 року, оскільки вважає, що його підпис у зазначених документах може бути підроблено. Однак, заявити клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи на підтвердження підроблення підпису відмовився. Оплата відповідачем в повному обсязі ціни роботи у розмірі 48 423,36 грн. станом на 07.12.2016 року підтверджується довідкою ДП ПАТ Вібросепаратор ВС-Партнер №17 від 07.12.2016 року, відповідно до якої [PERSON] нараховано винагороду в сумі 48 423,36 грн., утримано податків в сумі 8 423,36 грн. (в тому числі до пенсійного фонду 506,97 грн., податок на доходи фізичних осіб 7916,39 грн.), до сплати 40 000,00 грн.. Виплачено 25.06.2013 року 6 000,00 грн.; 14.08.2013 року 8000,00 грн.; 22.08.2013 року 3 000,00 грн.; 11.09.2013 року 2 000,00 грн.; 20.09.2013 року 2 000,00 грн.; 18.10.2013 року 2 000,00 грн.; 06.12.2016 року 17 000,00 грн., а всього 40 000,00 грн. (а.с.221). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. При цьому, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Договір про виконання робіт (надання послуг) є складним зобовязанням, що складається з двох поєднаних зобовязань: правовідношення, в якому виконавець повинен виконати роботу (надати послугу), а замовник наділений правом вимагати виконання цього обовязку та правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити виконану роботу (надану послугу), а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тому позивач згідно ч.2 ст.625 ЦК України має право вимоги, а відповідач як боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки акт прийняття-передачі виконаних робіт підписано сторонами 09.08.2013 року, тому, враховуючи умову договору щодо оплати впродовж 14 календарних днів з дати підписання актів прийняття-передачі виконаних робіт, суд приходить до висновку, що сума 17 000,00 грн. (25.06.2013 року 6 000,00 грн., 14.08.2013 року 8000,00 грн.; 22.08.2013 року 3 000,00 грн.) не є простроченою. Враховуючи, що з позивача утримано податків та зборів у розмірі 8 423,36 грн., а також те, що розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення, тому, виходячи з розміру простроченої заборгованості та кількості днів прострочення (23 000 грн. до 11.09.2013 року, 21 000 грн. з 12.09.2013 року до 20.09.2013 року, 19 000 грн. з 21.09.2013 року до 18.10.2013 року та 17 000 грн. з 19.10.2013 року до 06.12.2016 року), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 693,65 грн. трьох процентів річних від простроченої суми. Крім того, відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Сума інфляційних втрат розраховуються за формулою: сума боргу х загальний відсоток інфляції (визначається шляхом множення усіх показників інфляції за період прострочення виконання грошового зобовязання на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті Урядовий курєр) сума боргу, що, виходячи з суми боргу та часу прострочення (23 000 грн. до 11.09.2013 року, 21 000 грн. з 12.09.2013 року до 20.09.2013 року, 19 000 грн. з 21.09.2013 року до 18.10.2013 року та 17 000 грн. з 19.10.2013 року до 06.12.2016 року) дорівнює за весь час прострочення 16 620,72 грн.. Згідно положень ст.ст.546, 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. Оскільки цивільно-правовим договором №26 від 25.06.2013 року, укладеним між сторонами, таке забезпечення та відповідальність не передбачено, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 452,27 грн. неустойки (пені) відсутні. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, у тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно п.5.3 договору сторони домовились, що у випадку невиконання або неналежного виконання інших зобовязань за договором винна сторона відшкодує іншій стороні збитки, включаючи втрачену вигоду. Однак, враховуючи, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження доводів щодо упущеної вигоди та її розміру, тому позовна вимога про стягнення з відповідача 85 261,63 грн. упущеної вигоди задоволенню не підлягає. Також відсутні підстави для стягнення з відповідача 49 227,27 грн. інфляції по упущеній вигоді. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст.611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки за умовами цивільно-правового договору №26 від 25.06.2013 року можливість відшкодування моральної шкоди не обумовлювалася та позивачем не доведено наявності підстав для відшкодування моральної шкоди у визначеному розмірі, тому позовна вимога в цій частині задоволенню також не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки згідно ухвали Корольовського районного суду м. Житомира відстрочено позивачеві сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial