Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 9047,92 євро, що у гривневому еквіваленті складає 256508,53 грн. та понесені судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що 18.01.2016 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 8000 євро, з умовою повернення до 05 лютого 2016 року, про що надав розписку. Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, не повернувши позичені кошти. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та не заперечив щодо заочного розгляду справи, долучивши до заяви оригінал розписки на підтвердження підставності заявлених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку. Від нього не надійшов відзив на позовну заяву. З урахуванням думки позивача, який не заперечував щодо заочного розгляду справи, положення частини 1 статті 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 18.01.2016 року, відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 євро та зобов'язався повернути позичені кошти в строк до 05.02.2016 року. В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку розписки відповідача. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за договором позики розписки від 18.01.2016 року. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Позивачем проведено розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 9136,26 Євро, з яких: 8000 євро розмір позичених коштів, 1047,92 Євро відсотки за користування позикою. Станом на 03.11.2016 року (день подання до суду позовної заяви) курс валюти гривні України до Євро становив 28,35 грн. за 1 Євро. Таким чином, розмір боргу (тіло позики та відсотки) 9047,92 Євро у еквіваленті до гривні складає 256508,53 грн. Досліджені в судовому засіданні обставини стверджують про те, що вимоги позивача є обгрунтованими доказами, а тому підлягають до задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача 9047,92 Євро, що в гривневому еквіваленіт становить 256508 грн. 53 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. Відповідно до частини пятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 549, 526, 1046, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved