Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Автосервіс» про встановлення факту порушення прав споживача та відшкодування моральної шкоди. Позивач зазначав, що 23 квітня 2019 року водієм ТОВ «Автосервіс» на маршруті №474, який здійснює перевезення пасажирів від станції метро Харківська м. Київ, було порушено право споживача на якість перевезення та культуру обслуговування пасажира, оскільки, дозволивши поставити у спеціально обладнаний відсік автобусу візок, у якому стояла коробка приблизним розміром 40 х 60 см., висотою 30 см., отримавши від позивача 20 грн., відмовився видати останньому два квитки за проїзд пасажира та перевезення багажу, повернув позивачу грошові кошти та вимагав від нього залишення автобусу разом з візком, мотивувавши такі дії своїм небажанням здійснювати перевезення. На місці події позивач зателефонував на гарячу лінію 102 та викликав патрульну поліцію, проте оператором йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Того ж дня позивачем було подано відповідну заяву до Дарницького УП ГУНП у м. Києві, яку було зареєстровано за №27885 від 23.04.2019 р. Посилаючись на викладене, позивач просив суд встановити факт порушення прав споживача особою перевізника ТОВ «Автосервіс», що полягає у відмові 23.04.2019 р. надати два квитки за перевезення пасажира та ручного багажу та у відмові самого перевезення пасажира та його багажу, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 500 грн., стягнути з відповідача на користь держави судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] , надавши пояснення також в якості свідка, позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив про задоволення позову в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача ТОВ «Автосервіс» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Направили до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення в повному обсязі (а.с.17-20). Судом встановлено, що позивач [PERSON] 23 квітня 2019 року звертався із заявою до поліції стосовно відмови водія ТОВ «Автосервіс» на маршруті №474, який здійснює перевезення пасажирів від станції метро Харківська м. Київ, здійснити перевезення пасажира з багажем та надати відповідні проїзні квитки, яка зареєстрована в ЄО Дарницького УП ГУНП у м. Києві №27885 від 23.04.2019 р. В ході проведених заходів встановити особу водія та опитати його з даного приводу виявилось неможливим, що підтверджується листом Дарницького УП ГУНП у м. Києві №27885/125/48/04-29 від 17.05.2019 р. ЄО №27885 від 23.04.2019 р. розглянуто відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», як такого що не містить ознак кримінального правопорушення та передане на архівне зберігання №5661/2019 (лист Дарницького УП ГУНП у м. Києві №19608/125/48/05-2020 від 23.10.2020 р.). Відповідно до листа Держпродспоживслужби №10-08.2-01/6040 від 19 червня 2019 року, по заяві [PERSON] від 10.06.2019 р. щодо порушення вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг пасажирського перевезення ТОВ «Автосервіс», в ході проведення перевірки встановлено, що водія [PERSON] , який працював 23.04.2019 р. на автобусі д.н.з. [NUMBER] , звільнено з роботи у зв`язку з прогулами без поважних причин, тому фахівцю Головного управління з`ясувати обставини подій та отримати пояснення водія не представилося можливим (а.с.7-8). Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення пасажирів здійснюється за договором перевезення. Відповідно до ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспорт кодексів (статутів). Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року №176 затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (далі - Правила). Відповідно до підпункту 10 п. 2 Правил, квиток - це проїзний документ встановленої форми, який надає право пасажиру на одержання транспортних послуг. Квиток дійсний тільки на зазначені у ньому дату і маршрут руху (п. 41 Правил). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст.77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. №176, пасажир автобуса має право, зокрема перевозити безоплатно одну одиницю багажу в разі поїздки на маршруті міського або приміського сполучення за умови, що його розміри не перевищують 100 х 50 х 30 сантиметрів, вагою до 20 кілограмів; гарантовано перевозити дві одиниці багажу з оплатою згідно з тарифом за кожну з них та безоплатно перевозити одну одиницю ручної поклажа у салоні транспортного засобу в разі поїздки на маршруті міжміського або міжнародного сполучення; безоплатно перевозити ручку поклажу в кількості не більш як дві одиниці на міських та приміських маршрутах; безоплатно перевозити з собою одну дитину віком до шести років без права зайняття нею окремого місця; на компенсацію заподіяної шкоди. Правилами також визначено, що багаж - це вантаж, розміри якого не перевищують 100 х 50 х 30 сантиметрів, вагою від 10 до 40 кілограмів; ручна поклажа - це вантаж, розміри якого не перевищують 60 х 40 х 20 сантиметрів, вагою до 10 кілограмів включно. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, відмовивши позивачу у здійсненні перевезення пасажира з багажем та видачі відповідних проїзних документів, водій порушив права позивача, як споживача. За таких обставин, вимоги позивача щодо встановлення факту порушення прав споживача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Щодо позовних вимог про стягнення з ТОВ «Автосервіс» у рахунок відшкодування моральної шкоди споживачу послуг, суми в розмірі 500 грн., то суд виходив з наступного. Так, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд визначає характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням протиправності дій водія перевізника ТОВ «Автосервіс», тривалого проміжку часу та зусиль, потрачених позивачем на захист своїх прав, виходячи із принципів співрозмірності та розумності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 грн. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн. (задоволення вимоги немайнового характеру та про відшкодування моральної шкоди).

Outcome: approved