Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Талалаївського районного суду з позовною заявою до Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову вказав, що 31.01.2002 Талалаївською районною державною адміністрацією Чернігівської області була зареєстрована державна організація (установа, заклад) - Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), як окрема юридична особа, засновником якої є Талалаївська районна державна адміністрація. Розпорядженням голови Талалаївської РДА від 04.09.2015 його призначено на посаду директора Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) з 07.09.2015. Розпорядженням голови Прилуцької РДА № 68-к від 25.02.2021 позивача звільнено 25.02.2021 з посади директора Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у зв`язку з ліквідацією Центру та скороченням посади. Згідно із записом у трудовій книжці позивача від 25.02.2021 його звільнено з посади у зв`язку з ліквідацією Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та скороченням посади згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі розпорядження голови Прилуцької РДА № 68-к від 25.02.2021. На день звільнення заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати становила 17181,45 грн, із вихідної допомоги - 16019,22 грн, з виплати грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки 59022,41 грн, проте остаточного розрахунку при звільненні з ним проведено не було. Незважаючи на неодноразові звернення, кошти позивачу не виплачені і на даний час. Оскільки Прилуцька районна адміністрація є правонаступником Талалаївської районної адміністрації [PERSON] , посилаючись на приписи ст. 47, 116, 117 КЗпП України просить стягнути із відповідача 17181,45 грн. заборгованості по заробітній платі, 16019,22 грн вихідної допомоги при звільненні, 59022, 41 грн компенсації за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи із 26.02.2021 і по день ухвалення судового рішення у справі. Також просить стягнути понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді від 04.08.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено дату судового розгляду справи по суті. Відповідачем подано відзив на позов [PERSON] у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування заперечень вказує, що Територіальний центр утримувався за рахунок коштів, які відповідно до Бюджетного кодексу України виділялися з районного бюджету на соціальний захист населення та соціальне забезпечення. Прилуцька РДА фінансується з державного бюджету і не має права здійснювати фінансування видатків на утримання бюджетних установ, які з 01 січня 2021 року повинні фінансуватися з бюджетів територіальних громад. Відповідно до підпункту 3 пункту 6-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районна рада, яка представляє інтереси територіальних громад новоутвореного району, з дня набуття нею повноважень, є правонаступником всього майна, прав та обов`язків районних рад, які представляли спільні інтереси територіальних громад ліквідованих районів, території яких включені до складу новоутвореного району, якщо інше не передбачено цим Законом. Залишок коштів на котловому рахунку Талалаївського районного бюджету, який утворився станом на 01 січня 2021 року, складав 3477,5 тис. грн та був перерахований на рахунок Прилуцької районної ради. З огляду на вищезазначені положення Закону Прилуцька РДА не є належним відповідачем. Також у відзиві вказано, що розмір витрат позивача на правничу допомогу є неспівмірним з розміром фактичних витрат. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити повністю. Пояснив, що з 2015 року працював на посаді директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг). Відповідно до розпорядження голови Талалаївської РДА від 02.12.2020 працівників Центру було попереджено про наступне звільнення за 2 місяці. Він особисто працював до 25.02.2021, його було звільнено розпорядженням Голови Прилуцької РДА. Після звільнення і по даний час йому не виплачена заробітна плата за січень, лютий 2021 року, як і іншим працівникам Територіального центру. Також не виплачено вихідну допомогу при звільненні та компенсацію за невикористані відпустки за 109 днів. Заборгованість по виплаті заробітної плати за 2020 рік перед ним відсутня. Після попередження про звільнення працівників Територіальний центр продовжив роботу і у 2021 році, так як обслуговували інвалідів, немічних осіб, і за вказівкою голови Талалаївської РДА надавали ці послуги населенню, оскільки більше надавати їх було нікому. Про наявність заборгованості по заробітній платі з січня 2021 року було відомо керівництву Талалаївської РДА, які запевняли, що буде із працівниками територіального центру проведено розрахунок. Також у лютому 2021 року він звертався по питанню виплати заробітної плати працівникам Територіального центру і до Прилуцької РДА, яка є правонаступником Талалаївської РДА, де запевняли, що питання буде врегульовано, проте і на даний час заборгованість по заробітній платі не виплачена. Представник позивача адвокат Менько Д.Д. позов підтримав та просив задовольнити з підстав вказаних у позові. Зазначав, що при звільненні позивачу не була виплачена заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористані відпустки, що є порушенням норм 116 КЗпП України, у зв`язку з чим також підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до положень ст. 117 КЗпП України. Також вказував, що оскільки Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) є державним органом, то незалежно від джерел його фінансування відповідальність за його борги, зокрема й щодо виплати працівникам заробітної плати та інших виплат, несе держава в особі Прилуцької районної державної адміністрації, оскільки саме цим державним органом прийнято рішення про ліквідацію вказаного центру, що відповідає практиці Європейського суду, зокрема у справі «Дубенко проти України». [PERSON] був призначений та звільнений з посади на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації. Відповідно до норм трудового законодавства заробітну плату при звільненні повинен виплатити саме власник або уповноважений орган. Представник відповідача - Прилуцької РДА Луценко Г.П. позов [PERSON] не визнав повністю, з підстав зазначених у відзиві на позов та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що Територіальний центр повинен був припинити діяльність до 31.12.2020, оскільки всім було відомо про зміни у законодавстві. Позивач, як керівник Територіального центру не вживав заходів щодо подання документів до головного розпорядника коштів для включення відповідних коштів до проекту рішення про затвердження бюджету на 2021 рік. Прилуцька РДА фінансується з державного бюджету відповідно до програми 7951010 «Здійснення виконавчої влади у Чернігівській області» і не має права здійснювати фінансування видатків на утримання бюджетних установ, які з 1 січня 2021 року повинні фінансуватися виключно з бюджетів таких територіальних громад, так як це є порушенням статті 116 Бюджетного Кодексу України. За бюджетною установою Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) не значиться будь-яка заборгованість, в тому числі і по виплаті заробітної плати працівникам. Допитана як свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала на посаді завідувача відділу Територіального центру обслуговування громадян. Відповідно до розпорядження голови Талалаївської РДА від 02.12.2020 всіх працівників було попереджено про звільнення за 2 місяці, тобто до 02.02.2021 вони повинні були відпрацювати цей строк. Вона особисто зверталася до голови Талалаївської РДА з приводу невиплати заробітної плати за січень 2021 року. Працівників Територіального центру запевняли, підстави для хвилювання відсутні, що заробітна плата буде виплачена. 02 лютого 2021 року її було звільнено з посади, проте і на даний час зарплата за січень 2021 року і по день звільнення їй не виплачена. До дня звільнення вона виконувала всі посадові обов`язки, перебувала на робочому місці, як і директор Центру [PERSON] . Працювали з 5-денним робочим тижнем з 08.00 год. до 17.00 год., вівся табель обліку робочого часу. З приводу невиплати заробітної плати працівникам Територіального центру також безрезультатно зверталася до Прилуцької РДА. Свідок [PERSON] суду пояснила, що обіймала посаду голови Талалаївської РДА, а з 14.01 2021 року була головою комісії з реорганізації Талалаївської РДА шляхом приєднання до Прилуцької РДА. З 31.03.2021 звільнена з посади голови РДА. Дійсно перед працівниками Територіального центру обслуговування громадян існує заборгованість щодо виплати заробітної плати, в тому числі і [PERSON] , який працював до 25.02. 2021. На початку грудня 2020 року було видано розпорядження Талалаївською РДА «Про припинення юридичної особи Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) шляхом ліквідації», працівників було попереджено про звільнення. Оскільки на території Талалаївської ОТГ не було створено установи, яка б здійснювала функції по обслуговуванню немічних престарілих громадян та інвалідів, було прийнято рішення за вказівкою Чернігівської ОДА про продовження роботи Територіального центру у 2021 році, щоб не допустити колапсу, так як неможливо було залишити немічних людей без допомоги та закрити будинок престарілих, хоча вже з 1 січня 2021 року ці функції перейшли до територіальних громад. [PERSON] неодноразово звертався до РДА по питанню фінансування закладу у 2021 році, з цього питання проводилися наради. Планували на виплату заробітної плати працівникам територіального центру спрямувати залишки коштів з районного бюджету, як залишалися у кінці бюджетного року. Проте 08.12.2020 функції Талалаївської районної ради припинилися та в частині соціальних питань перейшли до Прилуцької районної ради. Залишки коштів районного бюджету, близько 3 млн грн, було перераховано на рахунки Прилуцької районної ради. Вона зверталася з листами до Чернігівської ОДА щодо питання фінансування діяльності Територіального центру у 2021 році. Перебуваючи вже у статусі голови комісії з реорганізації Талалаївської РДА вона передавала до Прилуцької РДА фінансові програми, щодо потреби у коштах Талалаївського територіального центру соціального обслуговування, для того щоб Прилуцька РДА звернулася до Прилуцької районної ради по питанню виділення коштів на фінансування закладу, але цього не було зроблено. На 2021 рік штатний розпис установи не затверджувався, бо не формувався бюджет. Суд, заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази у справі доходить наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 31.01.2002 Талалаївською районною державною адміністрацією Чернігівської області була зареєстрована державна організація (установа, заклад) - Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), як окрема юридична особа, засновником якої є Талалаївська районна державна адміністрація. Місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі визначено управління праці та соціального захисту населення Талалаївської райдержадміністрації Чернігівської області, що підтверджується даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с . 12 ) Відповідно до Положення про Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), затвердженого розпорядженням голови Талалаївської РДА від 09.11.2016 за № 409, Територіальний центр є бюджетною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає Талалаївська районна державна адміністрація. Територіальний центр утворюється для надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги за місцем проживання, в умовах стаціонарного, тимчасового або денного перебування. Відповідно до п. 6 Положення кошторис, штатний розпис територіального центру затверджує місцевий орган виконавчої влади - Талалаївська районна державна адміністрація. Пунктом 10. Положення визначено, що територіальний центр очолює директор, який призначається та звільняється з посади в установленому порядку місцевим органом виконавчої влади Талалаївською районною державною адміністрацією, за пропозицією управління соціального захисту населення (а.с.38-43). Розпорядженням голови Талалаївської РДА від 04.09.2015 [PERSON] призначено на посаду директора Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) з 07.09.2015 (а.с.29). Розпорядженням Талалаївської РДА від 02.12.2020 № 181 «Про припинення юридичної особи Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) шляхом ліквідації» вирішено припинити шляхом ліквідації діяльність юридичної особи публічного права Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (ЄДРПОУ 31479921), встановлено двомісячний строк для пред`явлення вимог кредиторів. Головного спеціаліста з питань управління персоналом апарату районної державної адміністрації зобов`язано відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України попередити [PERSON] про наступне вивільнення з посади директора Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг). ( а.с 14) Відповідно до підпункту 25 пункту 4 постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ у Чернігівській області утворено, зокрема, Прилуцький район (з адміністративним центром у місті Прилуки) у складі територій Варвинської селищної, Ічнянської міської, Ладанської селищної, Линовицької селищної, Малодівицької селищної, Парафіївської селищної, Прилуцької міської, Срібнянської селищної, Сухополов`янської сільської, Талалаївської селищної, Яблунівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Ліквідовано у Чернігівській області: Бахмацький, Бобровицький, Борзнянський, Варвинський, Городнянський, Ічнянський, Козелецький, Коропський, Корюківський, Куликівський, Менський, Ніжинський, Новгород-Сіверський, Носівський, Прилуцький, Ріпкинський, Семенівський, Сновський, Сосницький, Срібнянський, Талалаївський, Чернігівський райони (п.п. 25 п. 3 Постанови). Як вбачається з Переліку районних державних адміністрацій, що реорганізуються шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, Талалаївська РДА реорганізувалася шляхом приєднання до Прилуцької РДА. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1321 затверджено Порядок здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються (далі Порядок), яким визначено механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням або реорганізацією райдержадміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків райдержадміністрацій, що припиняються, у зв`язку із зміною адміністративно-територіального устрою України. Дія цього Порядку поширюється на райдержадміністрації, які у зв`язку з прийняттям постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» підлягають утворенню та/або реорганізації. Пунктами 7, 10 Порядку передбачено, що перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється: у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється (далі - комісія з реорганізації). На підставі постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року «Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються», розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій», розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації № 21 від 14 січня 2021 року утворено комісію з реорганізації юридичної особи шляхом приєднання Талалаївської районної державної адміністрації до Прилуцької районної державної адміністрації. ( а.с.15) Розпорядженням голови Прилуцької РДА № 68-к від 25.02.2021 [PERSON] звільнено з 25.02.2021 з посади директора Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у зв`язку з ліквідацією Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та скороченням посади згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що внесено відповідний запис до трудової книжки позивача ( а.с. 11, 16) Згідно довідки Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області від 28.07.2021 року [PERSON] нарахована, але не виплачена заробітна плата за січень 2021 року - 8811,00 грн, за лютий 2021 року - 8370,45 грн., всього 17181,45 грн. Вихідна допомога при звільненні становить 16019,22 грн. Компенсація за невикористані відпустки за період роботи з 07.09.2017 по 25.02.2021 (109 календарних днів) становить 59022,41 грн. Загальний розмір належних [PERSON] виплат при звільненні становить 92223,08 грн. ( а.с. 21). Прилуцькою РДА листом від 16.07.2021 надано відповідь на звернення [PERSON] від 17.06.2021 про проведенням з ним розрахунку та виплати всіх сум належних при звільненні. Зі змісту відповіді Прилуцької РДА слідує, що з метою сприяння у розв`язанні питання ліквідації по виплатам заробітної плати неодноразово проводилися наради за участю керівників району та членів комісії з ліквідації бюджетної установи Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), також Прилуцька РДА зверталася з листом до Чернігівської обласної державної адміністрації щодо погашення заборгованості по виплатам заробітної плати працівникам неліквідованих бюджетних установ Талалаївської районної державної адміністрації та їх фінансування до повної ліквідації. З 01 січня 2021 року видатки на фінансування установи повинні здійснюватися із бюджету територіальної громади. Прилуцька РДА фінансується з державного бюджету відповідно до програми 7951010 «Здійснення виконавчої влади у Чернігівській області» і не має права здійснювати фінансування видатків на утримання бюджетних установ, які з 1 січня 2021 року повинні фінансуватися виключно з бюджетів таких територіальних громад, так як це є порушенням статті 116 Бюджетного Кодексу України. ( а.с 17-19). Як зазначалося вище позивача [PERSON] розпорядженням голови Прилуцької РДА звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначена стаття передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі, зокрема, і ліквідації. Тобто право на розірвання трудового договору у цьому випадку має власник або уповноважений ним орган. Прилуцька РДА, яка видала розпорядження про звільнення позивача [PERSON] , здійснює повноваження власника даної установи, як правонаступник Талалаївської РДА. Надаючи оцінку поясненням відповідача щодо неможливості Прилуцької РДА здійснювати фінансування видатків на утримання бюджетних установ, які з 01 січня 2021 року повинні фінансувати з бюджетів територіальних громад та передачі залишків коштів на котловому рахунку Талалаївського районного бюджету на рахунки Прилуцької районної ради, суд доходить висновку, що вказані обставини не впливають за зміст правовідносин, які виникли між Талалаївською РДА як роботодавцем та [PERSON] як найманим працівником до 01.01.2021 року та не звільняють Прилуцьку РДА, як правонаступника Талалаївської РДА, від виконання вимог чинного трудового законодавства в частині дотримання прав найманих працівників на своєчасну та повну оплату їхньої праці. Оскільки Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) до моменту його ліквідації є державною установою, то незалежно від джерел його фінансування та подальшої зміни головного розпорядника бюджетних коштів, якими мали фінансуватися видатки на заробітну плату працівників центру, відповідальність за його борги, зокрема й щодо виплати працівникам заробітної плати та інших виплат, несе держава в особі Прилуцької районної державної адміністрації, оскільки саме цей державний орган у порядку правонаступництва був роботодавцем [PERSON] та ним прийнято рішення про ліквідацію вказаного центру і звільнення позивача. З огляду на вищевикладене суд відхиляє твердження Прилуцької РДА, що вона не є належним відповідачем у справі. Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вдень звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до положень статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно із статтею 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. При цьому, частинами 1 та 2 статті 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року по справі №810/451/17 та від 26 лютого 2020 року по справі №821/1083/17 викладена правова позиція відповідно до якої під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2021 року в справі № 489/5331/18 (провадження № 61-13979св20) зроблено висновок, що «всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність». З довідки Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області від 28.07.2021 вбачається, що [PERSON] нарахована заробітна плата за січень 2021 року - 8811,00 грн, за лютий 2021 року - 8370,45 грн., всього 17181,45 грн. Вихідна допомога при звільненні становить 16019,22 грн. Компенсація за невикористані відпустки за період роботи з 07.09.2017 по 25.02.2021 (109 календарних днів) становить 59022,41 грн. Загальний розмір належних до виплати при звільненні грошових сум становить 92223,08 грн. ( а.с. 21). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивача звільнено з роботи 25.02.2021. Відповідачем не надано доказів належного розрахунку з позивачем при його звільненні, а наведені у позовній заяві доводи належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не спростовані. Пояснення відповідача, що заборгованість з виплати заробітної плати не обліковувалася в державних органах Державної казначейської служби, Центру зайнятості, Фонду соціального страхування суд не приймає до уваги, а відповідні листи цих установ ( а.с 61, 91, 93) вважає неналежними доказами, оскільки сам факт наявності заборгованості по виплаті заробітної плати за 2021 рік [PERSON] та іншим працівникам Талалаївського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), відповідачем не заперечувався, що підтверджується змістом листа Прилуцької РДА від 16.07.2021, в якому вказано, що метою сприяння у розв`язанні питання ліквідації по виплатам заробітної плати неодноразово проводилися наради за участю керівників району та членів комісії з ліквідації бюджетної установи Талалаївський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), також Прилуцька РДА зверталася з листом до Чернігівської обласної державної адміністрації щодо погашення заборгованості по виплатам заробітної плати працівникам неліквідованих бюджетних установ Талалаївської районної державної адміністрації та їх фінансування до повної ліквідації ( а.с 17-19). Прилуцькою РДА не надано суду доказів на підтвердження повного розрахунку з позивачем при звільненні 25 лютого 2021 року, а саме виплати йому сум заробітної плати, вихідної допомоги при звільненні та компенсації за невикористані відпустки, а відсутність певної інформації у державних органах не може беззаперечно свідчити про відсутність самої заборгованості та обов`язку у роботодавця щодо її погашення. З урахуванням викладеного суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 17181 гривню 45 копійок заборгованості по заробітній платі, 16019 гривень 22 копійки вихідної допомоги при звільненні, 59022 гривні 41 копійку компенсації за невикористану відпустку. Порядок розрахунку середнього заробітку регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі по тексту - Порядок). Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку в даному випадку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки Територіального центру соціального обслуговування № 719 від 25.02.2021 (а.с. 20), заробітна плата [PERSON] склала 17355,00 грн за грудень 2020 р. та 8811,00 грн за січень 2021 р., а всього 26166,00 грн; кількість відпрацьованих робочих днів у грудні - 22, у січні -19, а всього 41 день. Таким чином середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 638 грн 20 коп., яка визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) ( 26166:41= 638,20). Починаючи з 26 лютого 2021 року (наступний день після звільнення позивача) кількість робочих днів по день ухвалення судового рішення у справі 20 жовтня 2021 року становить - 160 днів. Таким чином, середня заробітна плата [PERSON] за час затримки розрахунку при звільненні розраховується за наступною формулою: середньоденна заробітна плата (638,20 грн) х кількість днів вимушеного прогулу - 160 робочих днів = 102112грн. Велика Палата Верховного суду у справі № 761/9584/15-ц (постанова від 26.06.2019) висловила правові позиції щодо можливості зменшення суми відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та підстав такого зменшення. Зокрема Верховний Суд зазначив, що у вказаних відносинах працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (п. 72 постанови). Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України (п. 82). Велика Палата дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (п.п. 87, 89). У п. 91 постанови визначено критерії, які суд має враховувати при вирішенні питання розміру відшкодування середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, а саме: розмір простроченої заборгованості роботодавця, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Суд приймає до уваги встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини, зокрема передачі у ході проведення адміністративної реформи до органів місцевого самоврядування ряду функцій органів державної виконавчої влади, у тому числі щодо організації діяльності закладів соціального захисту, з відповідним фінансуванням, а тому вважає об`єктивними причини, які перешкоджали роботодавцю - Прилуцькій РДА належним чином виконувати обов`язки щодо повного та своєчасного розрахунку по заробітній платі із найманим працівником [PERSON] . Також суду не надано переконливих доказів, що позивач, перебуваючи на посаді директора Талалаївського територіального центру, вжив усіх необхідних та можливих заходів у межах наданих йому повноважень щодо забезпечення належного фінансування установи у 2021 році. Суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи та наведеним вище критеріям визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення належних при звільненні позивача виплат, стягнення з Прилуцької РДА на користь [PERSON] середнього заробітку за 2 наступні місяці після звільнення, а саме: березень та квітень 2021 року (44 робочі дні х 638,20 грн) в сумі 28 081 грн. В іншій частині вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі задоволення позову на відповідача покладаються також інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу т розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Позивачем [PERSON] 22 липня 2021 року укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Меньком Д.Д.. Вартість наданих адвокатом послуг з правничої допомоги визначена в п. 5 даного договору у фіксованому розмірі та становить 3000 грн з розрахунку 600 грн. за годину надання правничої допомоги та не менше п`яти годин робочого часу, який має бути витрачений «Адвокатом» на надання правничої допомоги. Також відповідно до додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 22 липня 2021 року, укладеного 13 вересня 2021 року [PERSON] та адвокатом Меньком Д.Д. у зв`язку із необхідністю надання адвокатом правничої допомоги у Талалаївському районному суді при розгляді справи № 747\\395\\21, сторони визначили розмір гонорару адвоката, з урахуванням складності справи, виконуваних адвокатом робіт, орієнтовного часу затраченого адвокатом, у формі фіксованого розміру у сумі 7000 гривень ( а.с. 22, 54) Понесення витрат на правничу допомогу підтверджується договором про надання правничої допомоги від 22.07.2021, з додатком № 1 від 13.09.2021, ордером серія ВМ № 1019579, квитанцією до прибуткового касового ордеру про сплату коштів від 22.07.2021 на суму 3000 грн., розрахунком витрат на правничу допомогу від 27.07.2021, актом приймання-передачі наданих послуг від 27.07.2021, квитанцією до прибуткового касового ордеру про сплату коштів від 13.09.2021 на суму 7000 грн., участь адвоката у розгляді справи у Талалаївському районному суді та кількість затраченого часу підтверджується протоколами судових засідань.( 22-25,54-56) Відповідно до приписів ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Належних аргументів та доказів неспівмірності таких витрат відповідачем не наведено, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 10 000 гривень у відшкодування понесених витрат на правничу допомогу та 908 гривень у відшкодування сплаченого судового збору, а всього 10908 гривень. Оскільки позивач, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений він сплати судового збору за вимогами про стягнення заробітної плати, то з відповідача на користь держави слід стягнути 908 гривень судового збору.

Outcome: partial