Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки житлового будинку у натурі в окремий об`єкт власності та припинення права спільної часткової власності. Позовні вимоги мотивує тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . Наголошує на тому, що між сторонами у справі склався порядок володіння житловим будинком за раніше проведеними будівельними переобладнаннями. При цьому, належні позивачу 33/100 частини будинку, відповідно до технічного паспорту, є окремою однокімнатною квартирою, а 67/100 частин житлового будинку, що належить відповідачам, на його думку, неможливо технічно поділити між іншими п`ятьма співвласниками. У зв`язку із викладеним, просить суд виділити йому в натурі 33/100 часток житлового будинку літ. «А», які складаються з житлової кімнати площею 15,6 кв.м, коридорів площею 2,7 та 8,1 кв.м, загальною площею 26,4 кв.м., господарських будівель та споруд - тамбур «а», сарай «Б», вбиральня «І», споруда № 4, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , як окремий об`єкт власності та припинити право спільної часткової власності на цей будинок з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] був відсутнім. Ним надана заява, в якій просить здійснювати розгляд справи за його відсутності. Його представник за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив здійснити виділення в натурі його частки у відповідності до долученого позивачем висновку експерта № 024/2019, де експерт, виходячи з конструктивних особливостей планування домоволодіння, розташування будівель на земельній ділянці та фактичне користування, яке склалось між співвласниками, запропонував один варіант його поділу. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були відсутніми. Їх представник за довіреністю - [PERSON] заперечував проти позовних вимог, наголосивши на тому, що представник позивача просить здійснити виділ частки у відповідності до висновку експерта, що був виготовлений на замовлення відповідачів у справі та долучений до справи за їх первісним позовом в якості доказу. Вказав, що в подальшому [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заявили клопотання про залишення позову без розгляду та повернення їм оригіналу наданих суду доказів, а саме висновка експерта № 024/2019 від 17 квітня 2019 року. Ухвалою суду їх первісний позов був залишений без розгляду. Таким чином, наразі [PERSON] пред`явивши позов до відповідачів у справі надав до суду висновок експерта, здійснений на замовлення відповідачів, оригінал якого повернутий за їх клопотанням після залишення їх первісного позову без розгляду. Вважає, що наданий позивачем доказ не можна приймати до уваги, оскільки він здобутий неналежним чином, а саме направлений йому експертом помилково, без перевірки повноважень. Більш того наголосив, що вказана експертиза була виготовлена та оплачена відповідачами, клопотань про проведення експертизи у справі сторона позивача не заявляла. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні була відсутня. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Суд, вислухавши представників позивача та відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне. За положеннями ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України, дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13. Судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , зміна якого підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 23 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління м. Харкова, актовий запис № 495) [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 15 червня 1993 року, виданого Генічеською міською радою належить 67/600 частки, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 15 червня 1993 року, виданого Генічеською міською радою належить 67/600 частки, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 15 червня 1993 року, виданого Генічеською міською радою належить 67/600 частки, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 15 червня 1993 року, виданого Генічеською міською радою належить 67/600 частки, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії ВМО 240273 від 27 жовтня 2009 року, виданого Генічеською державною нотаріальною конторою р. №2-3523, свідоцтва про право на спадщину, серії ВМО 240274 від 27 жовтня 2009 року, виданого Генічеською державною нотаріальною конторою р. №2-3526 належить 134/600 частки, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії ВМО 240275 від 28 жовтня 2009 року, виданого Генічеською державною нотаріальною конторою р. №2-3529 належить 67/600 частки, [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Кравцовим К.О. 16 травня 2018 року р. № 707 належить 33/100 частки. Вказане домоволодіння має реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1553378165221, зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 7316981 та складається з: житлового будинку «А» загальною площею - 77,6 кв.м, житловою площею -45,4 кв.м, тамбура «а», тамбура «а1», сараю «Б», сараю «Д», тамбура «д», сараю «Є», вбиральні «З», вбиральні «І», огорожі № 2-3, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та знаходиться на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0545 га, що перебуває в комунальній власності, що підтверджується копією витягу з державного земельного кадастру від 17 квітня 2015 року. Звернення [PERSON] до суду із вимогою про виділ в натурі його частки зумовлено тією обставиною, що фактично йому належить окремий будівельний об`єкт житла у спірному домоволодінні, який є об`єктом спільної часткової власності та фактично він володіє однокімнатною квартирою, що виділена в результаті тривалого часу використання попередніми співвласниками у окремий житловий об`єкт. Суд вважає за необхідне наголосити, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Так, доказом на підтвердження технічної можливості виділення будинку в натурі відповідно до часток співвласників може слугувати висновок експерта за результатами будівельно-технічної експертизи. Позивач, в свою чергу, просив суд здійснити виділ у натурі його частки на підставі запропонованого експертом варіанту, що міститься у висновку експерта № 024/2019 року від 17 квітня 2019 року, який долучений позивачем у якості доказу 06 квітня 2020 року. Разом з тим, суд прийшов до висновку про необхідність відхилити вищезазначений висновок експертизи та визнати такий доказ неналежним, з огляду на наступне. 20 листопада 2018 року до суду звернулась [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. 25 січня 2019 року відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки житлового будинку у натурі в окремий об`єкт власності та припинення права спільної часткової власності, який ухвалою суду від 12 вересня 2019 року був повернутий позивачу за зустрічним позовом. 27 листопада 2019 року ухвалою Херсонського апеляційного суду ухвалу Генічеського районного суду від 12 вересня 2019 року про повернення позовної заяви скасовано та направлено справу для продовження розгляду, а саме вирішення питання про відкриття провадження у справі на загальних підставах. На виконання ухвали Херсонського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, суд враховуючи те, що ухвалою від 12 вересня 2019 року первісний позов залишено без розгляду у зв`язку з заявою представника позивачів [PERSON] , суд продовжив розгляд справи за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки житлового будинку у натурі в окремий об`єкт власності та припинення права спільної часткової власності. Так, слід зазначити, що висновок експерта № 024/2019 від 17 квітня 2019 року був долучений до матеріалів справи 14 травня 2019 року у якості доказу представником позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за їх первісним позовом до [PERSON] , [PERSON] . В подальшому такий висновок був повернутий представнику позивача за його клопотанням та знову долучений ним в якості доказу 06 серпня 2019 року. 12 вересня 2019 року представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив залишити позов без розгляду та повернути оригінал наданих до суду доказів, зокрема, висновок експерта № 024/2019 від 17 квітня 2019 року. Як зазначалось вище, ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 12 вересня 2019 року вказане клопотання було задоволено, первісний позов залишено без розгляду, а висновок експерта повернутий представнику позивачів, що підтверджується розпискою про його отримання від 08 жовтня 2019 року. В ході продовження розгляду справи за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки житлового будинку у натурі в окремий об`єкт власності та припинення права спільної часткової власності, до суду надійшла заява [PERSON] , якою до справи був долучений доказ у вигляді висновка експерта № 024/2019 від 17 квітня 2019 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] просив суд здійснити виділ в натурі частки [PERSON] виходячи із запропонованого експертом Малим О.М. варіанту, сформованого у долученому до матеріалів справи висновку № 024/2019 від 17 квітня 2019 року. Вирішуючи питання про прийняття вказаного доказу, суд погоджується із позицією представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за довіреністю - [PERSON] , який категорично заперечував проти прийняття судом до уваги вказаного доказу, оскільки такий висновок був здійснений на замовлення осіб, представництво яких він здійснює, оплату вартості експертизи здійснено також ними. Більш того, суд враховує, що оригінал вказаної експертизи був повернутий представнику [PERSON] за його клопотанням після залишення позову за їх зверненням без розгляду. З долученого до матеріалів справи листа судового експерта Малого О.В. вбачається, що копія експертизи була направлена ним до [PERSON] , оскільки той представився експерту як представник позивачів, на що експерт, не встановивши належним чином повноваження представника надав останньому висновок, замовлення та оплата за який була здійснена [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За таких обставин, експерт просив вважати завірену копію даного висновку нечинною, як отриману неналежним чином. Згідно з ст. ст. 79-81 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Так, висновок експерта № 024/2019 від 19 квітня 2019 року був виконаний на замовлення, оплачений та наданий в якості доказу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рамках справи за їх позовом, який в подальшому залишений без розгляду, а оригінал висновку повернутий їх представнику. Таким чином, завірена наразі копія висновка експерта № 024/2019 від 19 квітня 2019 року, що надана представником позивача [PERSON] не може бути прийнята судом як належний доказ, оскільки такий висновок був наданий особами, що наразі є відповідачами у справі в процесі реалізації їх обов`язку на доказування за їх позовом, який обґрунтовано повернутий за їх клопотанням при залишенні їх позову без розгляду, тобто виготовлений на замовлення та оплачений іншою стороною, яка заперечує проти використання такого доказу. Більш того, як встановлено судом, у представника позивача [PERSON] були відсутні процесуальні підстави на отримання завіреної копії висновка експертизи, виконаної на замовлення іншої особи, а тому суд вважає, що такий доказ отриманий неналежним чином. Суд наголошує на тому, що одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому до предмета доказування у справі про виділення частки майна у натурі входить наявність такої технічної можливості, встановлення якої потребує спеціальних знань, наявних у експерта, за результатами досліджень якого надається висновок. Незважаючи на це, позивач не надав до суду висновок експерта про технічну можливість виділення частки майна позивача зі спільної власності, виконаний на його замовлення як учасника справи. Суд сприяв учасникам справи в реалізації прав щодо надання доказів та наголошував на необхідності надання доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема, щодо необхідності проведення у справі експертизи. Всупереч цього, представник позивача клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи перед судом не заявляв, вважаючи, що експертиза, копія якої отримана ним від експерта є належним та достатнім доказом на підтвердження позовних вимог, що судом визнано хибним, з підстав, викладених вище. За таких обставин, суду не надано жодних належних та достатніх доказів, що підтверджують технічну можливість виділення [PERSON] частки у домоволодінні, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, у зв`язку із чим, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed