Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, з надвірними будівлями, який розташований за адресою : село Карпоки, вул. Берегова, 21, Козелецького району, Чернігівської області. Позивач в судове засідання не з`явився. При цьому від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце і день судового розгляду цивільної справи. При цьому, до суду подана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, заперечень проти позову не має. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~ Як установлено в судовому засіданні, на підставі договору купівлі продажу від 29 грудня 2004 року, який посвідчено державним нотаріусом Козелецької районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 341, позивач у справі набув права власності на житловий будинок в с. Карпоки, вулиця Берегова 21, Козелецького району, Чернігівської області. Згідно вказаного договору [PERSON] продав належний йому будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке видане державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори та зареєстроване в КП «Ніжинське МБТІ», а позивач купив в його вказане майно. Своєчасно договір купівлі продажу позивачем в органах МБТІ зареєстровано не було. Нині, [PERSON], звернувся для належної реєстрації речового права до державного реєстратора аби нотаріально завірити копію належного у нього документу, Козелецька державна нотаріальна контора надала інформацію, що бланк, який був використаний для вказаного договору ВСА №294407 не зареєстрований в АРМ «РНБ», а примірник договору купівлі продажу та документи на підставі яких посвідчено вище зазначений договір в архіві нотаріальної контори відсутні. Вище зазначений договір купівлі-продажу не зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Позивач не має можливості отримати дублікат договору купівлі продажу через його відсутність в нотаріальній конторі, та не має можливості внести відомості про вказаний бланк, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а нормами ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст його не повинен суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, особа яка його вчиняє повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності,волевиявлення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом, має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку, іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Так, дійсно угода про продаж нерухомого майна була укладена 29 грудня 2004 року між сторонами, угода здійснена відповідно до вимог, додержання яких необхідно для чинності правочину, укладена у письмовій формі, складена нотаріусом, посвідчена нотаріусом та підлягає державній реєстрації, однак примірник договору купівлі продажу відсутній в архіві нотаріальної контори та нотаріусом не зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2004 рік. Відповідно до Постанови №5 ПВСУ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» п 5. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до Сираївської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області, третя особа : Козелецька районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно, підлягає задоволенню із наступних підстав: Згідно частини 2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку, іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права громадян. Суд не стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, враховуючи заяву останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved