Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та просив суд визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку від 27.02.2008р. № 106, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] про те, що [PERSON] , діючи від його імені на підставі довіреності від 23.01.2008р. №88 передав безоплатно у власність (подарував), [PERSON], а той прийняв у дар 1/3 частину житлового будинку № 176 з відповідною частиною надвірних побудов по вул. Шевченка в м. Харків; поновити право власності [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння №176 по вул.Шевченка в м. Харків. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим , що , підписуючи довіреність від 23.01.2008р. №88, якою передбачено можливість подарувати [PERSON] належну йому частину житлового будинку №176, що знаходиться у м. Харкові, вул. Шевченко, помилявся і насправді не до кінця розумів юридичне значення цього документу , не усвідомлював, що після підписання цього документу він має звільнити своє домоволодіння та передати ключі від нього гр. [PERSON]І.о. На неправильне сприйняття умов договору дарування вплинув похилий вік [PERSON] (90 років), безпорадний стан його здоров'я, потреба в сторонньому догляді. Через ці обставини відбулась невідповідність реальним бажанням гр. [PERSON] та фактичним умовам договору дарування. [PERSON] вважав, що гр. [PERSON]І.о. і в подальшому буде йому матеріально допомагати, підтримувати добросусідські відносини, а він залишиться власником свого майна. На теперішній час частина житлового будинку за адресою 61033, м. Харків, вул. Шевченка, б. 176 знаходиться у повному володінні та користуванні гр. [PERSON] Він є ветераном та інвалідом Великої Вітчизняної війни II групи, з 1994р. року проживає один за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, б. 176. Згідно виготовленого станом на 03.09.2002р. технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 176 по вул. Шевченка в м. Харків власниками будинку були: [PERSON] -1/9 частка будинку, [PERSON] -1/9 частка будинку, [PERSON] -1/9 частка будинку.08.08.2004р. померла його рідна сестра гр. [PERSON] Його сусід - [PERSON]І.о., часто навідувався до нього , робив для нього певні послуги , іноді безкоштовно приносив харчі та намагався підтримувати добросусідські відносини. [PERSON]І.о., дізнавшись про смерть його сестри та поганий стан здоров'я його брата, запропоновував йому допомогти з переоформленням на його (позивача) імя часток власності [PERSON] та [PERSON] [PERSON]І.о. привів до нього гр..гр. [PERSON] та гр. [PERSON], відрекомендував їх, як юридично обізнаних громадян, та обіцяв разом з ними за 5.000 грн. допомогти з переоформленням часток вищезгаданого домоволодіння. Дійсно в період час з 2007р. по лютий 2008 року [PERSON]І.о., [PERSON] та [PERSON] вжили заходів , згідно з якими на підставі рішення Київського райсуду м.Харкова від 03.12.2007р по цивільній справі за його позовом до [PERSON] було визнано за ним та в подальшому зареєстровано право власності на 1/9 частину домоволодіння № 176 по вул.Шевченко в м.Харкові в порядку спадкування за законом . В подальшому , 3.01.2008р. він [PERSON], [PERSON]І.о., [PERSON] та [PERSON] прибули до приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] для оформлення довіреності на імена [PERSON]І.о., [PERSON] та [PERSON] представляти його інтереси у будь-яких організаціях. 08.02.2008р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] посвідчено договір дарування частини житлового будинку, згідно до якого [PERSON]І від імені його брата [PERSON] передав безоплатно у власність (подарував), а він -[PERSON] -прийняв у дар 1/9 частину житлового будинку № 176 з відповідною частиною надвірних прибудов по вул. Шевченка. , яка також була зареєстрована за ним. Станом на 11.02.2008р. на нього було оформлено право власності на 1/9 частину домоволодіння , що належала його брату , [PERSON] Він став власником 1/3 частини вищевказаного домоволодіння. На підтвердження цього [PERSON]І.о. надав йому фотокопії договору дарування і Витягу КП «ХМБТІ» від 11.02.2008р., які він прийняв за оригінали правовстановлюючих документів. 27.02.2008р. без його відома приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] було посвідчено договір дарування частини житлового будинку, згідно якого [PERSON] від його імені на підставі довіреності від 23.01.2008р. № 88 передав безоплатно ,(подарував), [PERSON]І.о. 1/3 частину житлового будинку № 176 з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Шевченка. До 2013р. він вважав себе повноправним власником, бо вказані особи надали йому замість оригіналів правовстановлюючих документів -кольорові фотокопії, які він вважав за оригінали, але коли . він звернувся до КП «Харківводоканал» для проведення води в домоволодіння № 176 по вул. Шевченка та отримав відмову із посиланням на те, що він не є власником вказаного домоволодіння. Вважає договір дарування частини житлового будинку від 27.02.2008р. №106, вчинений від його імені недійсним. Житловий будинок № 176 по вул. Шевченка є єдиним його помешканням. Фактичної передачі спірного нерухомого майна за договором дарування не відбувалося і він продовжує сплачувати комунальні послуги по ньому. З 2013р. він неодноразово звертався до правоохоронних органів та суду з приводу визнання недійсною довіреності № 88, на підставі якої був оформлений договір дарування . У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача на розгляд справи в порядку заочного розгляду, суд вирішує справу у відповідності до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, його паредставника вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає в [INFO] один. (а.с.5) В 2007 році у [PERSON] виникла необхідність в оформленні спадкових прав на частину домоволодіння по вул. Шевченко №176 в м.Харкові після смерті його сестри [PERSON] Сусід [PERSON] ,відповідач [PERSON].о , запропонував йому допомогу в оформленні спадкових прав за 5000 грн., на що позивач погодився. Для вжиття відповідних заходів [PERSON].о залучив своїх знайомих [PERSON] та [PERSON] За рішенням Київського районного суду м.Харкова від 03.12.2007 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на частину домоволодіння і 25.07.2007 року за [PERSON] було зареєстровано в КП «ХМБТІ» право власності на 1/9 частину домоволодіння в порядку спадкування. З метою забезпечення оформлення прав власності на 1/9 частину домоволодіння, що була зареєстрована за братом позивача [PERSON] , 23.01.2008 року [PERSON] за пропозицією [PERSON].о у приватного нотаріуса [PERSON] оформив довіреність №88, за якою надав повноваження [PERSON] та [PERSON] представляти його інтереси у будь яких установах. У відповідній довіреності в переліку наданих повноважень було зазначено право уповноважених осіб також здійснити дарування належної позивачу частини домоволодіння на користь [PERSON]І.о. (11) Згідно з домовленістю , 08.02.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] було посвідчено договір дарування частини спірного житлового будинку, відповідно до якого [PERSON]І , діючи від імені [PERSON], подарував, а [PERSON] прийняв як обдарований 1/9 частину домоволодіння від свого брата. Таким чином , за [PERSON] було зареєстровано право власності в цілому на 1/3 частину домоволодіння по вул. Шевченко №176 в м.Харкові. [PERSON]І.о. передав йому фотокопії договору дарування і витяг КП «ХМБТІ» , які [PERSON] прийняв як оригінали правовстановлюючих документів. 27.02.2008 року приватний нотаріус [PERSON], без відома на це [PERSON]. , посвідчив договір дарування, відповідно до якого [PERSON] , діючи від імені позивача , на підставі довіреності №88 від 23.01.2008 року подарував [PERSON]І.о . 1/3 частину домоволодіння по вул. Шевченко №176 в м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель. ( а.с. 13) Позивач, продовжуючи проживати у належній йому частині будинку по вул. Шевченко №176 в м. Харкові, вважав себе повноправним власником відповідної частини домоволодіння до в 2013 році , доки не звернувся до КП «Харківводоконал » з приводу проведення води до приміщення будинку. Йому було відмовлено в цьому з підстав того, що він не є власником нерухомості. Позивач посилається на те, що з причин неправильного сприйняття фактичних обставин правочину помилявся щодо його природи і наслідків . Відповідно до ч.ч. 3,5 cт.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати другій стороні(обдаровуваному) безоплатно майно у власність. Відповідно до ч.. 1, 4 ст.722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття, свідченням якого може бути прийняття документів, які посвідчують право власності на річ , інших документів , які посвідчують належність дарувальникові предмета договору або символів речі (ключів, тощо ). Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують праве власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів) є прийняттям дарунка. Договором дарування (п. 7) передбачено, та символів речі (ключів є прийняттям дарунка. Згідно до Постанови судової палати у цивільних справах ВС України від 21.10.2015р. по цивільній справі №6-202цс15 за цивільним позовом про визнання договору дарування недійсним та про поновлення права власності, обставини, які підтверджують недійсність правочину та які вказують на помилку неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоровя та потреба у звязку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Абз. 31 Наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та розяснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: 1) вік позивача, 2)його стан здоровя та потреба у звязку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла, як єдиного; 3) відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному; 4) та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування. Судом встановлено , що [PERSON] є поодинокою людиною , інвалідом 2 групи, на час укладення договору дарування у віці 82 років проживав у будинку по вул Шевченко №176 в м. Харкові один. (а.с.5). Пропозицію [PERSON]І.о. щодо оформлення права власності на нерухоме майно сприйняв як прагнення надати йому допомогу в упорядкуванні правовстановлюючих документів з боку сусіда як особі похилого віку. Ключі від житлового будинку після оформлення договору дарування у 2008р. він не передавав ; по теперішній час постійно мешкає у своєму домоволодінні та сплачує комунальні платежі, іншого місця проживання він не має. За таких обставин суд доходить висновку про те, що волевиявлення. [PERSON] не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Цьому сприяло те, що позивач помилявся з приводу обставин та дій для яких була надана ним довіреність , якою було передбачено право довіреної особи здійснити дарування його майна сторонній особі. Згідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилявся щодо обставин, які мають істотне значення,такий правочин може бути визнаний судом недійсним. За таких обставин суд вважає позов доведеним і задовольняє його .

Outcome: approved