Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 17 липня 2007 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН 008811 від 16 липня 2004 року. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, стверджував, що на день смерті матері проживав разом із нею в с. Жовтень Носівського району Чернігівської області по вул. Фрунзе, 13. Отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки він (позивач) не має можливості в звязку з тим, що правовстановлюючий документ на ці земельні ділянки визнано частково недійсним. [PERSON] просив суд встановити факт постійного проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої та визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 2,8728 га (кадастровий номер 7423810100:02:002:3074) та 1,9699 га (кадастровий номер 7423810100:02:002:3073), призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані в адміністративних межах Носівської міської ради Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті матері. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, перший заступник міського голови подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі їх представника за наявними в справі матеріалами. Суд розглядає справу в відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами. У судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що зі свого народження він добре знав заявника та його матір. Заявник доглядав за своєю матірю, близько року до її смерті проживав разом з нею в с. Жовтень, доглядав за господарством, лікував матір. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. 17 липня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 вересня 2016 року (а.с. 30), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копій свідоцтв про смерть (а.с. 4) та про одруження (а.с. 6) вбачається, що чоловік [PERSON] [PERSON] помер 19 липня 1995 року. У судовому засіданні встановлено, що позивач є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 37), а тому в силу ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після її смерті. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 вересня 2016 року (а.с. 29) вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Факт, який просить встановити позивач, підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO] (с. Жовтень) Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 2659 від 2 вересня 2016 року (а.с. 16), показаннями свідка та поясненнями позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить йому належним чином реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку загальною площею 4,55 (2,87 + 1,68) га, яка розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області, на яку 16 липня 2004 року на імя останньої був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 008811, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 475, що підтверджується копією державного акту (а.с. 9). У судовому засіданні встановлено, що рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 1 квітня 2016 року у справі № 741/420/16 (провадження № 2/741/252/16), яке набрало законної сили 19 квітня 2016 року, було визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 008811, виданий 16 липня 2004 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12 грудня 2000 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 475, у частині визнання за [PERSON], яка померла 17 липня 2007 року, права власності на земельну ділянку площею 1,68 га, в звязку з тим, що в державному акті було допущено помилку, яка полягала в тому, що земельна ділянка площею 1,68 га згідно з Державним земельним кадастром вже була зареєстрована за іншою фізичною особою. У звязку із зазначеними обставинами позивач позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки. З матеріалів справи (а.с. 12-14) вбачається, що на даний час виділені нові земельні ділянки, які фактично належали [PERSON] Земельній ділянці площею 1,9699 га присвоєно кадастровий номер 7423810000:02:002:3073, земельній ділянці площею 2,8728 га кадастровий номер 7423810000:02:002:3074. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкові земельні ділянки також підлягають задоволенню.

Outcome: approved