Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] про стягнення збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 3 березня 2017 року близько 23 години 50 хвилин по вул. Центральній в с. Носачів Смілянського району [PERSON], керуючи автомобілем «Міцубісі» державний № [NUMBER] , порушив вимоги п. 2.3 «б» та п. 10.9 ПДР України та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Мазда» державний № [NUMBER] . Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 березня 2017 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Оскільки автомобіль відповідача був застрахований в ПрАТ «СК «Провідна», [PERSON] звернувся до цього відповідача із заявою про страхове відшкодування. В червні 2017 року позивач отримав страхове відшкодування у сумі 21534 грн. 09 коп., яка була обрахована виходячи з того, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля становить 50084 грн. 54 коп., в т.ч. вартість робіт 3034 грн., вартість матеріалів - 3756 грн. 13 коп., вартість деталей, що підлягають заміні, - 43294 грн. 41 коп., коефіцієнт фізичного зносу 0,6479. Позивач стверджує, що за відновлювальний ремонт належного йому автомобіля він фактично сплатив 75222 грн. 82 коп., з яких вартість замінених деталей становить 57722 грн. 82 коп., вартість виконаних робіт - 17500 грн. З урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за умови відрахування франшизи і вже сплаченого страхового відшкодування позивач вважає, що ПрАТ «СК «Страхова» недоплатило йому 15790 грн. 11 коп., які він просить стягнути в примусовому порядку. Крім того, [PERSON] просить стягнути з другого відповідача - [PERSON] - 37398 грн. 62 коп. як недоплаченого страховою компанією страхового відшкодування, 500 грн. в рахунок компенсації франшизи та 7000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задоволити з наведених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали та пояснили, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». Про страховий випадок, який стався 3 березня 2017 року, наведена компанія була повідомлена належним чином. [PERSON] безпосередньо звернувся до цього відповідача із вимогою про страхове відшкодування. Страховою компанією було проведено товарознавче дослідження та встановлено, що сума завданих позивачу збитків з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу матеріалів становить 21534 грн. 09 коп. Наведена сума була повністю виплачена позивачу. Жодних документів щодо більшої вартості відновлювальних робіт позивач до страхової компанії не надав. А тому, відповідач вважає, що [PERSON] має намір відновити пошкодження у автомобілі, які були наявні до ДТП за рахунок [PERSON] . Подані позивачем документи на підтвердження проведення відновлювальних робіт, на думку сторони відповідача, є неналежними, оскільки видані різними суб`єктами господарської діяльності та містять суперечності щодо дати прийняття автомобіля на ремонт. Представник ПрАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з`явився. В направленому на адресу суду відзиві цей відповідач позов не визнав та зазначив, що виплата страхового відшкодування [PERSON] було здійснено по калькуляції, складеній спеціалістом страховика, оскільки страховик і потерпілий досягли згоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування. Позивач письмово підтвердив те, що із способом визначення страхового відшкодування та розрахунком страховика згоден. При цьому, транспортний засіб був оглянутий у присутності [PERSON] , про що було складено відповідний акт. Будь-яких зауважень щодо його неправильності чи неповноти позивач не вказав. Сума страхового відшкодування була розрахована відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та за відрахуванням суми франшизи. З`ясувавши думку учасників процесу, дослідивши надані сторонами доказами, суд приходить до наступного. Згідно з постановою Смілянського міськрайонного суду від 17 березня 2017 року по справі № 703/696/17 [PERSON] близько 23 години 50 хвилин 3 березня 2017 року по вул. Центральній в с. Носачів Смілянського району, керуючи автомобілем «Міцубісі» реєстраційний № [NUMBER] , під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб та здійснив наїзд на автомобіль «Мазда» державний № [NUMBER] , після чого продовжив рух та виїхав за межі дороги, де зіткнувся з зеленими насадженнями, що призвело до пошкодження транспортних засобів. В зв`язку з цим, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Вказана постанова набрала законної сили 28 березня 2017 року. Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ [NUMBER] власником автомобіля «Мазда» реєстраційний № [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до полісу № АІ/9847761 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна», ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., франшиза - 500 грн. 6 березня 2017 року [PERSON] звернувся із відповідною заявою до цього страховика про виплату страхового відшкодування. Із змісту заяви слідує, що з калькуляцією, складеною спеціалістом страховика у відповідності до вимог статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком страховика [PERSON] погодився, що стверджується його окремим підписом у заяві. 17 березня 2017 року представником страховика було проведено огляд належного позивачу автомобіля, про що складено акт первинного огляду транспортного засобу 23 [NUMBER] , який містить детальний опис пошкоджень транспортного засобу. Наведений акт також містить підпис [PERSON] , будь-яких зауважень та доповнень ним не зазначено. На підставі цього акту страховою компанією 11 квітня 2017 року було здійснено ремонтну калькуляцію та відповідно до проведеного 25 травня 2017 року спеціалістом ПрАТ «СК «Провідна» розрахунку суми матеріального збитку, який був завданий внаслідок пошкодження автомобіля марки «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] , сума страхового відшкодування склала 22034 грн. 09 коп. Згідно з наведеним розрахунком вартість відновлювального ремонту автомобіля було оцінено в 50084 грн. 54 коп., з яких вартість робіт складає 3034 грн., вартість матеріалів - 3756 грн. 13 коп., вартість деталей, що підлягають заміні, - 43294 грн. 41 коп. Спеціалістом було застосовано коефіцієнт зношення деталей, який визначено у розмірі 0,6479, та остаточно встановлено вартість деталей з урахуванням зношення у розмірі 15243 грн. 96 коп. Згідно з відомістю № ВПТ-003178 від 5 червня 2017 року та платіжним дорученням № 0026262 ПрАТ «СК «Провідна» 6 червня 2017 року перерахувала позивачу зазначену суму страхового відшкодування. В цей же день страховиком було направлено позивачу листа з детальним розрахунком страхової виплати. Крім того страховик роз`яснив, що рішення щодо розміру страхового відшкодування може бути переглянуто у випадку надання документів, що підтверджують вартість відновлювальних робіт з ремонту ТЗ та факт оплати таких робіт. Ці обставини також визнаються позивачем. Позивачем надано суду рахунок № 1329 від 19 травня 2017 року, складений постачальником ТОВ «Колос-авто», який містить опис товарів з урахуванням їх вартості, а також вартість робіт на загальну суму 75222 грн. 82 коп., в т.ч. ПДВ в сумі 12537 грн. 11 коп. Позивачем також надано акт виконаних робіт № ЗН00035069 від 19 червня 2017 року, виданий ФОП [PERSON] , який містить перелік виконаних робіт по ремонту автомобіля «Мазда» реєстраційний № [NUMBER] та використаних матеріалів. Загальна вартість і матеріалів, і робіт визначена у сумі 75222 грн. 82 коп., відомості щодо розміру ПДВ відсутні. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Як встановлено п. 35.3 Закону особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Відповідно до п. 36.2 ст.36 цього Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна Враховуючи встановлені судом обставини, а також зазначені норми прав суд приходить до наступного. Страховиком подано до суду акт огляду транспортного засобу, ремонтну калькуляцію та складений на підставі неї розмір матеріального збитку, за вирахуванням франшизи, що відповідає вимогам Закону. Заперечення щодо неправомірних дій представника страховика під час визначення розміру страхового відшкодування у матеріалах справи відсутні. Позивачем не направлялось до страхової компанії будь-якого листа, заяви чи повідомлення з приводу необхідності ознайомлення його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди, як того вимагає п. 35.3 Закону. Відтак посилання представника позивача на обов`язковість повідомлення страховою компанією про порядок і розмір нарахування страхового відшкодування є умовним, оскільки такий обов`язок у страховика виникає за умови наявності відповідної вимоги особи, яка подає заяву про страхове відшкодування. Крім того, за наявності заперечень позивача щодо порядку нарахування та розміру страхового відшкодування страховик повинен був провести оцінку чи експертизу для визначення розміру завданих збитків (п. 36.2 Закону). Однак, як встановлено з наданого позивачем рахунку, ним ще до отримання страхового відшкодування та здійснення розрахунку суми матеріального збитку автомобіль було направлено для ремонту, що фактично унеможливило проведення страховою компанією експертного дослідження пошкодженого автомобіля. З акту виконаних робіт вбачається, що позивачем окрім деталей, які підлягали заміні на підставі акту огляду транспортного засобу, було придбано деталі, які не були пошкодженні під час ДТП, а саме амортизатор, панель рамки радіатора, рамку радіатора та кронштейн рамки радіатора. Відповідно, не доведено необхідності проведенню та оплати робіт по встановленню та заміні цих деталей як таких, що отримані в результаті ДТП. Крім того, суд не наділений спеціальними технічними знаннями у галузі автотехніки, а тому не в змозі розмежувати необхідність придбання позивачем кронштейна бампера та важіля, а також проведення ремонту щодо усунення перекосу передніх лонжеронів. Посилання представника відповідача на неналежність як доказу поданих позивачем розрахунку та акту виконаних робіт з підстав їх складення різними суб`єктами господарювання суд відхиляє, оскільки особа не позбавлена права звернутись як до одного, так і до декількох осіб з метою отримання наданих ними послуг. Зазначення іншої дати у акті виконаних робіт щодо прийняття автомобіля на ремонт суд сприймає як формальну описку, яка за своє природою не впливає на визначення розміру понесених збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд неодноразово роз`яснював позивачу його право на проведення експертизи з метою визначення понесених ним витрат на відновлювальний ремонт, однак позивач наданим йому правом не скористався. Крім того, позивачем не надано будь-якого документу про оплату проведеного ним ремонту. З приписів частини 2 статті 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За умовами ст. 36.2 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії. Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. У разі, якщо виконувач робіт не є платником ПДВ, витрати по оплаті відновлювального ремонту, що не покриваються розміром страхового відшкодування, стягуються з винної особи. Пунктом 3 розділу І Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом МФУ № 13 від 21 січня 2016 року, установлені вимоги до змісту розрахункових документів та визначено обов`язкові реквізити розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Суд зазначає, що позивачем на підтвердження свої вимог надано документи, частина яких містить розмір податку на додану вартість, інша - ні. Без надання документу встановленого зразка про оплату проведених робіт неможливо встановити дійсний розмір понесених реальних збитків позивачем і чи здійсненні вони з урахуванням податку на додану вартість чи без такого. Відповідно, суд позбавлений можливості встановити чи повинен відшкодовуватись ПДВ і ким. Не може бути підтвердженням оплати виконаних робіт лист довільної форми. Таким чином, суд вважає позовні вимоги до страхової компанії такими, що не підлягають до задоволення. В той же час, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Таким чином, страхова компанія повинна була відшкодувати позивачеві вартість матеріального збитку, завданого внаслідок його пошкодження в ДТП, з урахуванням зношеності деталей, а решту суми, необхідної для відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля, має відшкодувати відповідач. Враховуючи зазначені вище обґрунтування, при визначені розміру завданої позивачу шкоди суд виходить з тих даних, які були отримані страховою компанією і були враховані під час визначення розміру страхового відшкодування. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахуванням зносу і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу. З урахуванням наданих сторонами доказів і доведених обставин, а також того, що позивач погодився з коефіцієнтом зношення та не оспорював порядок нарахування розміру страхової виплати із загального розміру 50084 грн. 54 коп., суд вважає що розмір збитків, які підлягають стягненню на користь позивача становить 28050 грн. 45 коп. (50084,54-22034,09). Крім того, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути 500 грн. франшизи. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що участь у ДТП, пошкодження власного майна негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до його душевних страждань. З урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, тяжкості вимушених змін у його житті, суд вважає, що розмір відшкодування моральних страждань підлягає до задоволення в розмірі 3500 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial