overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з заявою, у якій просить встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO] з 1959 року по 1979 рік перебувала у шлюбі з [PERSON], при реєстрації шлюбу було присвоєне прізвище - [PERSON], після розірвання шлюбу - [PERSON]. Встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що в 1959 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. [INFO] у шлюбі народився син - [PERSON]. В 1979 році шлюб з [PERSON] був розірваний та заявниця залишила собі дівоче прізвище [PERSON]. В липні 2012 року заявниця придбала в м. Керчі однокімнатну квартиру для свого проживання та проживання свого сина, але до цього часу вона позбавлена права зареєструвати сина в квартирі, оскільки через зміну прізвища не може доказати, що [PERSON], [INFO] є її сином. Оскільки ці недоліки не можуть бути усунуті у внесудовому порядку, просить суд встановити факт родинних відносин в судовому порядку. В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник зацікавленої особи Керченського відділу Державної Міграційної служби України в АР Крим у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухав пояснення заявника, зацікавленої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] ( а.с.16-17). Відомості, зазначені в ордері №168806 від 01.08.1977 року та трудовій книжці ( а.с. 13, 20) підтверджують, що [PERSON], [INFO] змінювала прізвище на [PERSON]. Також [PERSON], зазначена матір'ю в свідоцтві про народження [PERSON], який народився [INFO]. ( а.с. 21) У обліково-послужній карточці до військового квитка [PERSON] вказані його батьки: [PERSON] і [PERSON] ( а.с. 8) Отже прізвище [PERSON] та [PERSON] належать одній і тієї ж особі. 10.07.2012 року [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. ( а.с.9-12), проте через зміну прізвищ не може зареєструвати в квартирі сина [PERSON], [INFO] та у внесудовому порядку довести, що він є її сином. На підставі вищенаведених доказів суд вважає, що вимога заявниці про встановлення юридичного факту, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO] народження підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Вимога про перебування у шлюбі і про зміну заявницею прізвищ за період з 1959 року по 1979 рік задоволенню не підлягає, оскільки суду не доведено, коли відбулась реєстрація і розірвання шлюбу і що саме при реєстрації шлюбу заявниці було присвоєне прізвище [PERSON], а після розірвання шлюбу -[PERSON].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з заявою, у якій просить встановити юридичний факт, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді будинку по [ADDRESS], батько залишив заповіт на її ім'я. Для оформлення спадщини заявниці необхідно підтвердити, що вона є його донькою та спадкоємцем першої черги, але надати відповідні документи не надається можливим, оскільки в свідоцтві про смерть батька його прізвище зазначене «[PERSON]», а в свідоцтві про народження заявниці - «[PERSON]». Оскільки ці недоліки не можуть бути усунуті у внесудовому порядку, просить суд встановити факт родинних відносин. В судовому засіданні заявник та представник заявника вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Першої керченської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Судом отриманий лист про відсутність заперечень по справі, просять розглянути справу у відсутність їх представника на розсуд суду. Вислухав пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.4), після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] ( а.с.5-6) Заявниця звернулась до Першої Керченської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте через розбіжності в написанні прізвища батька вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. В свідоцтві про народження заявниці (дівоче прізвище [PERSON]) її батьком зазначений [PERSON]. ( а.с.7). В 1979 року заявниця одружилась та змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.8). Відповідно до записів, зроблених в домовій книжці вказане прізвище «[PERSON]», а у наступному «[PERSON]». ( а.с. 10-21). Також в свідоцтві про одруження матері заявниці зазначене прізвище «[PERSON]» ( а.с. 33) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною померлого, а заявниця - його донькою. Факт родинних відносин між заявницею та померлим [PERSON], який був її батьком, також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] На підставі вищенаведених доказів суд вважає, що вимога заявниці про встановлення юридичного факту, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], який помер [INFO] підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно, починаючи з 12.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем спільно не проживають, оскільки шлюб між ними розірвано, син проживає з нею та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Щодо задоволення позову у розмірі 600 гривень щомісячно на дитину не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач має доходи з яких може сплачувати аліменти, що підтверджується його поясненнями про визнанням позовних вимог та поясненнями позивачки. Вказані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Віповідач позов в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно з свого доходу визнав повністю. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З цих підстав суд рахує доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно, починаючи з 12 серпня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття . Обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 166, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 10 вересня 1989 року Новосілківською сільською радою Млинівського району Рівненської області за актовим записом № 2 - розірвати, мотивуючи це тим, що спільне з відповідачем життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя. Фактично подружнього життя не підтримують та проживають окремо, на даний час спільними та взаємними правами і обовязками не повязані. Позивач твердо переконана, що в таких умовах шлюб зберегти неможливо і рахує за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання [PERSON] не зявилася, однак до початку розгляду справи через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Справу просила розглядати без її участі. (а.с. 26) Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що взаєморозуміння між подружжям відсутнє, заходи для збереження сім'ї сторонами не вживаються, шлюбні відносини сторони не підтримують. У наданні строку для примирення позивач та відповідач бажання не виявляють. З викладеного, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам. Тому, шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. Враховуючи вище викладене, на підставі статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 11 серпня 1973 року Раківчицькою сільською радою Коломийського району Івано - Франківської області за актовим записом № 16 - розірвати, мотивуючи це тим, що спільне з відповідачем життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя. З 2000 року фактично подружнього життя не підтримують та проживають окремо, на даний час спільними та взаємними правами і обовязками не повязані. Позивач твердо переконана, що в таких умовах шлюб зберегти неможливо і рахує за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання [PERSON] не зявилася, однак до початку розгляду справи через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Справу просила розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, однак до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, а справу просив розглядати без його участі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 204 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що взаєморозуміння між подружжям відсутнє, заходи для збереження сім'ї сторонами не вживаються, шлюбні відносини сторони не підтримують з 2000 року. У наданні строку для примирення позивач та відповідач бажання не виявляють. З викладеного, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам. Тому, шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. Враховуючи вище викладене, на підставі статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно, починаючи з 17.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття та покласти на відповідача витрати пов'язані з наданням правової допомоги адвоката. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем спільно не проживають, син проживає з нею та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] з урахуванням поданої нею заяви про зменшення розміру позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, в розмірі по 500 гривень щомісячно. [PERSON] в судовому засіданні позов, у розмірі 500 гривень, визнав в повному обсязі. Щодо стягнення аліментів у розмірі по 500 гривень щомісячно на дитину не заперечував. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач має тимчасові доходи з яких може сплачувати аліменти, що підтверджується його визнанням позовних вимог та поясненнями позивачки. Вказані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Віповідач позов в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно зі свого доходу визнав повністю. З цих підстав суд рахує доцільним стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6) в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 17 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Обставин, які б звільняли відповідача від обовязку по утриманню свого неповнолітнього \~ сина, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Враховуючи, наведене, на підставі ст. ст. 166, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 8 червня 2012 року Боремельською сільською радою Демидівського району Рівненської області між нею та [PERSON] за актовим записом № 1, а також відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалось, з 29 вересня 2013 року разом не проживають. У подружжя відсутні порозуміння та повага один до одного. Від шлюбу дітей не мають. Спільно нажитого майна немає. Тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. В судове засідання [PERSON] не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи, з врахуванням положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином.(а.с. 18, 24). Заперечень проти позову не надав. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач на судовий розгляд справи не з'явився і про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був завчасно повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Судом встановлено, що взаєморозуміння між подружжям відсутнє, шлюбні відносини не підтримують, заходи для збереження сім'ї сторонами не вживаються. Відповідач тривалий час не проживає разом із позивачкою. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. На підставі наведеного, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам. Тому, шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вище викладене, на підставі статей 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно, починаючи з 28.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем спільно не проживають, син проживає з нею та перебуває на її утриманні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, в розмірі по 500 гривень щомісячно. [PERSON] в судовому засіданні позов, у розмірі зменшених позовних вимог, визнав в повному обсязі. Щодо стягнення аліментів у розмірі по 500 гривень щомісячно на дитину не заперечував. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач має тимчасові доходи з яких може сплачувати аліменти, що підтверджується його поясненнями про визнанням позовних вимог та поясненнями позивачки. Вказані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Віповідач позов в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно з свого доходу визнав повністю. З цих підстав суд рахує доцільним стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6) в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 28 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Обставин, які б звільняли відповідача від обовязку по утриманню свого неповнолітнього \~ сина, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 166, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей : дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину починаючи з 31 жовтня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей : дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з чоловіком спільно не проживають, діти проживають з позивачкою, перебувають на її утриманні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути по 350 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31 жовтня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, зазначила, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в зменшеному розмірі визнав повністю. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають неповнолітніх дітей : дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10 ). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров‘я, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач ніде не працює, має мінливі доходи що підтверджується поясненнями позивачки та визнається самим відповідачем. Вказані обставини визнаються сторонами, а тому відповідно до ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Віповідач позов в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину з свого доходу визнав повністю. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З цих підстав суд рахує доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей : дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10), в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31 жовтня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття . Обставин, які б звільняли відповідача від обов’язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 166, 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved