Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати дійсним договір № 94/0424 купівлі продажу нерухомого майна від 11.10.1994 року, зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GIP в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний номер 94/0424 від 11.10.1994 року, згідно якого [PERSON] купила 167/1000 частин квартири [ADDRESS]; визнати дійсним договір № 94/0426 купівлі продажу нерухомого майна від 11.10.1994 року, зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GIP в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний номер 94/0426 від 11.10.1994 року, згідно якого [PERSON] купила 596/1000 частин квартири [ADDRESS]; визнати дійсним договір № 94/0427 купівлі продажу нерухомого майна від 11.10.1994 року, зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі GIP в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний номер 94/0427 від 11.10.1994 року, згідно якого [PERSON] купила 237/1000 частин квартири №38 в будинку № 3 по вулиці Піроговській у місті Одесі; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 130,35 кв.м. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що вона 11.10.1994 року на Одеській універсальній товарній біржі GIP уклала з [PERSON], яка діяла від імені відповідачів три договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме частин квартири [ADDRESS], відповідно до яких вона придбала у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 596/1000 частин вказаної квартири (договір № 94/0426); придбала у [PERSON] 237/1000 частин вказаної квартири (договір № 94/0427); придбала у [PERSON] 167/1000 частин вказаної квартири (договір № 94/0424). Під час укладення договору позивач не знала, що зазначені угоди повинні бути нотаріально посвідчені, оскільки відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угоди сторонами виконані у повному обсязі позивач виплатив відповідачам повну суму грошових коштів за квартиру, відповідачі добровільно виселились і зазначеної квартири і ніколи не предявляли до позивача ніяких претензій. Після укладення вищевказаних угод позивач, відповідно до чинного законодавства, зареєстрували спірні договори. На сьогоднішній день позивач є фактичним власником вказаної квартири, однак у звязку з суперечністю правових норм вона вимушена звертатись до суду, оскільки не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, якою позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та закінчити розгляд справи за її відсутності. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в суд не зявилися, надали заяви про розгляд справи за її відсутності, позов визнали повністю. Третя особа Одеська універсальна товарна біржа GIP на час розгляду справи відсутня. Суд, у звязку з неявкою сторін, ухвалив слухати справу за відсутності сторін на підставі належних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. 11.10.1994 року на Одеській універсальній товарній біржі GIP [PERSON] уклала з [PERSON], яка діяла від імені відповідачів три договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме частин квартири [ADDRESS], відповідно до яких вона придбала у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 596/1000 частин вказаної квартири (договір № 94/0426); придбала у [PERSON] 237/1000 частин вказаної квартири (договір № 94/0427); придбала у [PERSON] 167/1000 частин вказаної квартири (договір № 94/0424). Сторонами договори виконано в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статусом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Члени товарної біржі мають право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів допущених до обліку на товарній біржі. Будь-яких суперечок між сторонами немає, протизаконних умов угоди не містять, договори фактично були виконані. Відповідачі виселилися з квартири, були зняті з реєстраційного обліку за цією адресою, а у свою чергу Позивач вселилась в житло, мешкає у ньому та сплачує комунальні платежі. Однак при оформленні угоди не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст.227 ЦК УРСР 1963 р.. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 р., за договором купівлі-продажу продавець зобовязаний передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязаний прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Згідно зі ст.47 ЦК УРСР 1963 р. нотаріальна форма договору обовязкова у випадках, передбачених законом, інакше договір вважається недійсним. Незважаючи на обовязковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Згідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 р., якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки Відповідачі ухилився від нотаріального оформлення договору, на цей час Позивач втратила можливість посвідчити правочин нотаріально, та вона не може розпоряджатися своєю квартирою на свій розсуд без визнання договорів купівлі-продажу, укладених на біржі, дійсними, тобто право Позивача порушено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги Позивача щодо визнання зазначених договорів купівлі-продажу квартири дійсними підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки, суд визнав зазначені правочини щодо купівлі-продажу [PERSON] спірної квартири дійсними, суд знаходить, що право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 130,35 кв.м. набуто правомірно, а тому задовольняє вимоги в цій частині.

Outcome: approved