Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.07.2018 року у Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позовні вимоги мотивовано тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 04.07.2018 року, від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що подружні стосунки не скалилися через відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та втрату почуття любові та поваги один до одного. Також позивач посилається на те, що життя з відповідачем не склалось, оскільки з часом виявилось, що у відповідача інші погляди на сімейне життя та подружні обов`язки, на підставі чого в сім`ї регулярно відбувались сварки, які з часом призвели до того, що подружжя фактично припинило проживання сумісним життям. 18.05.2020 року сім`я припинила шлюбні відносини, не проживає разом і жодним із них не вжито заходів для примирення та збереження шлюбу. Спільне господарство не ведеться, спір щодо поділу майна подружжя, набуте під час спільного проживання відсутній. Враховуючи викладене позивач не має наміру зберегти сім`ю та просить в судовому порядку шлюб розірвати. Ухвалою від 26 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків протягом п`яти днів з дня її отримання. Ухвалою суду від 11 червня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 15 квітня закрито підготовче провадження у справі та розгляд справи по суті призначено на 10 червня 2021 року. Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, відповідач у судове засідання не з`явилась. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем зареєстровано 4 липня 2018 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1490 (Копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04.07.2018 року), оригінал якого міститься у справі. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження видане Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 596. Суду стало відомо, з постанови Приморського районного суду м. Одеси від 09.07.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності № 522/8273/20 та постанови Приморського районного суду м. Одеси від 012.0.2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності № 522/8274/20, що 18.05.2020 року приблизно о 13.00 год. сталась сварка між [PERSON] та [PERSON] , в результаті з якої кожен з них викликав наряд патрульної поліції. За результатами чого, були складені протоколи про адміністративне правопорушення щодо кожного з них. Як вбачається із даних постанов суду, дана сварка була не першою за подружнє життя сторін. Після зазначеної сварки, починаючи з 18.05.2020 року сім`я припинила шлюбні відносини та не проживає разом. Жодна із сторін не вжила заходів для примирення та збереження шлюбу. Про порушення майнових прав жодна із сторін не заявила. Відповідно до статті 51 Конституції України, яка кореспондується із статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із положеннями частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Вимогами частин третьої, четвертої статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Відповідно до частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 СК України). Суд, перевіривши доводи учасників справи у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку про задоволення позову. Так, за результатами розгляду справи судом враховано, що подружні стосунки між сторонами не скалилися через відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та втрату почуття любові та поваги один до одного. Спільний побут сторонами не ведеться, спір щодо поділу майна подружжя, набутого під час спільного проживання відсутній. З огляду на викладені правові норми, встановлені обставини та позицію сторін щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім`ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

Outcome: approved