Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРКРАНЗАПЧАСТИНА» (далі за текстом - ТОВ «УКРКРАНЗАПЧАСТИНА») повернути на його користь товарно-матеріальні цінності, прийняті на зберігання за Договором складського зберігання б/н від 20 листопада 2014 року, на загальну суму 188 200,00 грн., а саме: ОПУ в кількості 1 штуки, вартістю 20 000,00 грн.; редуктор з двигунами в кількості 2 штук, вартістю 40 000,00 грн.; редуктор ходу в кількості 4 штук, вартістю 12 000,00 грн.; метизи в кількості 112 штук, вартістю 11 200,00 грн.; апаратну в кількості 1 штуки, вартістю 100 000,00 грн.; крюкову в кількості 1 штуки, вартістю 5 000,00 грн., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20 листопада 2014 року між ним та ТОВ «УКРКРАНЗАПЧАСТИНА» укладено Договір складського зберігання б/н, предметом якого є зберігання товаро-матеріальних цінностей, місцем зберігання є склад за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 2/5. Позивачем, на виконання умов договору, передано, а відповідачем прийнято на зберігання наступні товарно-матеріальні цінності (запасні частини крану КБ 674): ОПУ в кількості 1 штуки, вартістю 20 000,00 грн.; редуктор з двигунами в кількості 2 штук, вартістю 40 000,00 грн.; редуктор ходу в кількості 4 штук, вартістю 12 000,00 грн.; метизи в кількості 112 штук, вартістю 11 200,00 грн.; апаратну в кількості 1 штуки, вартістю 100 000,00 грн.; крюкову в кількості 1 штуки, вартістю 5 000,00 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі запасних частин крану КБ 674 на зберігання від 20 листопада 2014 року, підписаним сторонами. Позивач зазначав, що протягом 2017 року він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення товаро-матеріальних цінностей за вищевказаним договором. Однак, його звернення відповідачем проігноровано без наявності будь-яких поважних причин. [PERSON] також вказав, що ним на адресу ТОВ «УКРКРАНЗАПЧАСТИНА» направлялись лист-вимога про повернення майна б/н від 11 жовтня 2017 року та 11 січня 2018 року, які відповідачем також проігноровано, товаро-матеріальні цінності не повернуто. В судове засідання [PERSON] не з'явився, однак присутній його представник [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 11 грудня 2017 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив їх задовольнити та пояснив, що 20 листопада 2014 року між [PERSON] та ТОВ «УКРКРАНЗАПЧАСТИНА» укладено Договір складського зберігання б/н, за умовами якого позивачем передано відповідачу на зберігання запасні частини крану КБ 674, про що складено відповідний акт. В 2017 році [PERSON] вирішив використати вищевказані товаро-матеріальні цінності, звернувся до відповідача із вимогою про повернення майна, однак останній майно не повертає, будь-яких контактів уникає. Представник позивача не заперечував проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення. В судове засідання представник ТОВ «УКРКРАНЗАПЧАСТИНА», який неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2014 року між [PERSON] та Фірмою «УКРКРАНЗАПЧАСТИНА», в особі директора Терещенка Р.М., укладено Договір складського зберігання б/н. Згідно ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до п. 1.1 договору, Зберігач зобов'язується на умовах, встановлених цим договором, за оплату приймати і зберігати передані йому Поклажодавцем матеріальні цінності (згідно з додатком № 1, який є невід'ємною частиною цього договору) і повертати їх в цілості на першу вимогу Поклажодавцеві. За п. 2.1.1 договору, Зберігач приймає від Поклажодавця матеріальні цінності та здійснює їх зберігання на складі, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 2/5 з моменту підписання цього договору. Пунктом 2.1.4 договору закріплено, що видача примірника акта прийому-передачі матеріальних цінностей або складської квитанції Зберігачем Поклажодавцеві означає проведення Зберігачем всіх дій з прийому матеріальних цінностей на зберігання, включаючи перевірку кількості та зовнішнього стану товару. В матеріалах справи наявний Акт про прийом-передачу запасних частин крану КБ 674 на зберігання, згідно якого [PERSON] здав товарно-матеріальні цінності, а саме: ОПУ в кількості 1 штуки, вартістю 20 000,00 грн.; редуктор з двигунами в кількості 2 штук, вартістю 40 000,00 грн.; редуктор ходу в кількості 4 штук, вартістю 12 000,00 грн.; метизи в кількості 112 штук, вартістю 11 200,00 грн.; апаратну в кількості 1 штуки, вартістю 100 000,00 грн.; крюкову в кількості 1 штуки, вартістю 5 000,00 грн., а директор Терещенко Р.М. прийняв їх. З огляду на наявність у позивача примірника вищевказаного Акту, Зберігачем проведено всі дії з прийому матеріальних цінностей на зберігання, включаючи перевірку кількості та зовнішнього стану товару. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 938 ЦК України, зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. За п. 2.1.6 договору, видача або повернення Зберігачем матеріальних цінностей здійснюється на підставі складської накладної на вимогу Поклажодавця. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на адресу ТОВ «УКРКРАНЗАПЧАСТИНА»: м. Харків, вул. Велозаводська, 2/5, направлялись лист-вимога про повернення майна від 11 жовтня 2017 року та від 11 січня 2018 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків ПАТ «УКРПОШТА» від 12 жовтня 2017 року та 11 січня 2018 року, відповідно. Проте, на час розгляду справи відповідачем товаро-матеріальні цінності позивачу не повернуто. Частиною 1 ст. 949 ЦК України визначено, що зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. За приписами ч.ч. 1,6 ст. 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду справи жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем зобов'язання за Договором складського зберігання б/н від 20 листопада 2014 року суду не надано. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] як такого, що ґрунтується на вимогах закону. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції про сплату № 15409 від 26 лютого 2018 року, за подання до суду вказаного позову [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 1 882,00 грн., який підлягає стягненню з ТОВ «УКРКРАНЗАПЧАСТИНА» на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved