Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 02.05.2016 року вона поїхала до своїх знайомих в гості у с. Крива Тячівського району і там під час знаходження у своїх знайомих почула сильний удар та підійшовши до свого автомобіля марки [PERSON] з номерним знаком АО 5492АО побачила пошкоджене заднє скло. Розбив це скло [PERSON] , який у той час знаходився біля автомобіля і з яким на той час були неприязні відносини. Відповідач зобовязався відшкодувати завдану шкоду, однак свої зобовязання до цього часу не виконав. Разом з цим внаслідок вказаних подій автомобіль потребував відновлення і на ремонт нею були затрачені грошові кошти на загальну суму 14020 гривень: 3620 гривень - вартість заднього вітрового скла , 2000 гривень на лакокрасочний матеріал , 3500 гривень робота по фарбуванню автомобіля, 4900 гривень вартість комплекта механізму заднього склоочисника, що підтверджує розрахунковою квитанцією № 200177 від 050502016 року та № 205265 від 17.06.2016 року виданих ПП [PERSON] та прибутковим касовим ордером від 05.05.2016 року . Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму в розмірі 14020 гривень у відшкодування завданої шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено , що позивачка [PERSON] є власником легкового автомобіля марки [PERSON] з номерним знаком АО 5492 АО, що стверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу( а.с.7). А 2 травня 2016 року , о 21.20 год., на вулиці Богдана Хмельницького в с. Крива відповідач [PERSON] з хуліганських мотивів кинув каменем у скло припаркованого автомобіля марки [PERSON] з номерним знаком АО 5492 АО, в результаті чого пошкодив його та порушив громадський порядок, що стверджується даними висновку Тячівського відділу ГУНП в Закарпатській області від 13 травня 2016 року та постанови у справі про адміністративне правопорушення від 6 вересня 2016 року щодо [PERSON] за ст.. 173 КУпАп( а.с. 6, 28). Внаслідок пошкодження автомобіля на його ремонт позивачкою були затрачені грошові кошти на загальну суму 14020 гривень, що підтверджується розрахунковою квитанцією № 205265 від 17.06.2016 року, квитанцією № 200177 від 05.05.2016 року, виданих ПП [PERSON] та прибутковим касовим ордером від 05.05.2016 року ( а.с. 9,10,11), які відповідач в добровільному порядку не відшкодував. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А згідно до ст.ст. 10 , 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом. А згідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статей 22, 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно до пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» суди повинні мати на увазі , що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи , підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою , яка її заподіяла , за умови, що дії останньої були неправомірними , між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази , суд вважає доведеним факт протиправного заподіяння матеріальної шкоди майну позивачки саме відповідачем на заявлену суму 14020 гривень, а тому позов слід задовольнити і стягнута з відповідача на користь позивачки 14020 гривень в відшкодування заподіяної шкоди. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved