Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. Разом із ним, позивачем, за вказаною адресою зареєстровані його брат - [PERSON] та бабка - [PERSON]. З 25 січня 2013 року, тобто з дати укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири, відповідач, [PERSON], в квартирі не проживає. Тому позивач просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зобов'язати відділ Державної реєстрації та міграції фізичних осіб Київського РВ СМУ України в АР Крим зняти його з реєстраційного обліку за вказаної адреси. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному об'ємі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що йому потрібна реєстрація для оформлення права власності на домоволодіння, оскільки в документах які вже оформлені вказана реєстрація, саме за адресою: [ADDRESS]. Не заперечував того, що в спірній квартирі не проживає з часу продажу квартири. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 січня 2013 року укладеного з [PERSON] та [PERSON], яка діяла через свого представника [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за №207 (ас. 3). У відповідності до довідки КП ЖЕО Київського району м. Сімферополя № 2/3608 від 20.03.2013 року в зазначеній вище квартирі зареєстровані [PERSON]- власник, [PERSON]- брат, [PERSON]- бабка (ас.5). Позивач стверджує, що з часу переоформлення зазначеної квартири на його - [PERSON], ім'я, його брат - [PERSON] в квартирі не проживає, чого не заперечував відповідач, що також підтвердили в ході судового розгляду справи свідки [PERSON] та [PERSON]. Оскільки протягом тривалого часу, відповідач за адресою: [ADDRESS], не проживає, проте з реєстраційного обліку за зазначеною адресою не знявся, комунальні послуги не сплачує, чим чинить позивачеві перешкоди у розпорядженні квартирою, останній вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст..71 ЖК України. Відповідно до ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасове. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону, місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік: реєстрація внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВС України № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», при розгляді справ, що неурегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає в квартирі понад року без поважних причин, він на підставі ст. 405 ЦК України повинен бути визнаний таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідач не мешкає в спірному приміщені понад року, претензій щодо спірної квартири не заявляв, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині втрати відповідачем права користування жилим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Тим паче, що реєстрація [PERSON] у вказаній квартирі ставить позивача в невигідне матеріальне становище, оскільки він змушений нести додаткові витрати за сплату комунальних послуг. Стосовно вимог позивача про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивачем не надано доказів порушення будь-якого його права з боку компетентних органів стосовно зняття з реєстрації відповідача. На підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.26, 405 ЦК України,

Outcome: partial