Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку площею 2,99 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:1964, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ХР № 061508 від 12.03.2003, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,99 га, яка розташована на території Чкаловської селищної ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв. Згодом позивачу стало відомо про наявність заповіту, складеного [PERSON] на його ім`я. Позивач звернувся до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про спадщину йому було відмовлено, у зв`язку із чим він змушений звернутися до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Чкаловської селищної об`єднаної територіальної громади у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень проти позову не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29.08.2019 (а.с. 4). За життя померлий склав заповіт, що посвідчений 07.03.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі 27.03.2019 за № 560, згідно якого належну йому земельну ділянку площею 2,99 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:1964, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, заповів [PERSON] (а.с. 11, 12). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 024050, [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,99 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області (а.с. 14). [PERSON] звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у зв`язку із порушенням строку подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 15). За інформацією, наданою Чугуївською державною нотаріальною конторою № 212/01-16 від 22.01.2021, в термін, передбачений законом (6 місяців), після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 1268 ЦПК України постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 42). Згідно довідки Чкаловської селищної ради Чугуївського району від 02.09.2020, [PERSON] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] і на день смерті з ним зареєстрованих осіб не було. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст. 1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено в ст. 81 ч. 1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст. ст. 1296 - 1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що ним пропущений строк звернення із заявою про видачу свідоцтва про спадщину, тому суд вважає, що вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved