Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вище вказаним позовом, який в судовому засіданні підтримали його представники [PERSON] та [PERSON] і просили задовольнити з підстав, зазначених у позові. Зокрема у позові [PERSON] зазначив, що разом із [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з 13.08.2010. Рішенням Мирового судді судової дільниці № 2 м. Рильська, Рильського району, Курської області, Російської Федерації від 12.01.2015 р. шлюб був розірваний. Від шлюбу дітей немає. Під час перебування в шлюбі, 08.02.2013 року купили будинок за адресою: [ADDRESS]. Право власності на будинок оформили на [PERSON] та зареєстрували у Державному реєстрі 18.02.2012. Потім він захворів і дружина запропонувала переоформити будинок на неї. 11.10.2013 р., реєстраційний номер 596, будинок та земельну ділянку було переоформлено на [PERSON] у приватного нотаріуса Тарасової Л.В., шляхом укладення договору купівлі-продажу. На даний час він та відповідач проживають в Росії, але він має намір повернутися на Україну і проживати у будинку, який придбали в с. Круглоозерка Голопристанського району Херсонської області. Просить розділити сумісне майно подружжя, виділивши йому на праві власності ? частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з'явилась, була повідомлена про розгляд вказаного позову у встановленому законом порядку, на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993. Будучі допитаною в Рильському районному суді Курської області Російської Федерації, [PERSON] надала свої заперечення та пояснила, що позовні вимоги не визнає, вважає спірне майно таким, що належить їй особисто на підставі договору купівлі-продажу, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, відповідач зазначила, що в Росії вона не має особистого житла, проживає з сином інвалідом дитинства, дочкою, зятем, колишнім чоловіком та онукою у гуртожитку. Заслухавши думку представників позивача, вивчивши письмові заперечення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у період з 13.08.2010 р. по 12.01.2015 року. Під час перебування в шлюбі, 08.02.2012 року сторони роидбали будинок за адресою: [ADDRESS], який було оформлено на [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченим договором купіль-продажу. Після чого, 11.10.2013 р., сторони по справі уклали між собою договір купівлі-продажу того ж самого будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який оформили на [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченим договором. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, сторони, уклавши договір купівлі-продажу між собою, перебуваючи у шлюбі, залишилися у тому ж правовому стані, що і до укладення вказаної угоди, а майно, яке було предметом угоди - спільною сумісною власності подружжя, тобто частки чоловіка та дружини є рівними. За таких обставин, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, а також приватизована земельна ділянка, на якій побудований житловий будинок, були придбані подружжям під час перебування у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя, незалежно від того, на кого це майно зареєстровано, та підлягають поділу у рівних частках. З огляду на вище наведене та

Outcome: approved