Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями «Ітрако» (далі - Підприємство «Ітрако»), генерального директора вказаного підприємства Богатько Л.Г., [PERSON] та [PERSON] про визнання дій щодо опублікування (випуску у світ) твору незаконними та заборону опублікування (випуску у світ) твору. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є автором вірша «[INFO]», роботу над яким завершено 01 січня 2003 року, що підтверджується виданим йому Свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 30 травня 2013 року та рішенням Державної служби інтелектуальної власності України від 30 травня 2013 року. Текст вірша «[INFO]» містить речення «[INFO]». Вказує, що 23 квітня 2010 року до Оболонського районного суду м. Києва подано клопотання Підприємства «Ітрако» за підписом генерального директора підприємства «Богатько Л.Г.», в якості додатку до якого додано копію довідки про інвалідність [PERSON], яка містить припис «[INFO]». Вказана копія довідки засвідчена підписом Богатько Л.Г. та печаткою підприємства «З оригіналом згідно». Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2010 року у справі № 2-8339/2010 встановлено, що Наказом №02/1-К «Про прийняття на роботу» від 02 січня 2003 року [PERSON] була прийнята на роботу палітурника в ПІІ «Ітрако», при цьому при працевлаштуванні, [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] і яка на той час працювала на підприємстві заступником головного бухгалтера, була використана копія довідки МСЕК з особистим приписом позивача «[INFO]». Вказаним рішенням визнано неправомірними і такими, що шкодять інтересам [PERSON], дії [PERSON] та [PERSON] у використанні ксерокопії довідки МСЕК з оригінальним приписом позивача «[INFO]» при працевлаштуванні [PERSON] на роботу на підприємство. Зазначив, що вказаними діями, а саме наданням суду ксерокопії довідки МСЕК з оригінальним приписом позивача «[INFO]» відповідачі опублікували оригінальний припис (частину твору) позивача, втілений ним у ксерокопії довідки МСЕК, як частину вірша «[INFO]», при відсутності належного зазначення ім'я автора та за відсутності особистого дозволу автора на демонтрацію, опублікування, повідомлення або розповсюдження невизначеному колу осіб оригінальної частини твору позивача, чим порушили особисті майнові та немайнові права автора. На підставі викладеного просить заборонити відповідачам будь-яке опублікування (випуск у світ) оригінального припису «[INFO]», або частини твору позивача «[INFO]» у будь-якому вигляді. Також просить визнати дії з боку відповідачів, які полягають у опублікуванні у період часу з 02 січня 2003 року по 08 листопада 2010 року, без зазначення ім'я автора, без належного дозволу автора оригінального припису «[INFO]», що міститься у відповідних контрафактних ксерокопіях довідки МСЕК, або частини твору «[INFO]» незаконними. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що відповідач [PERSON] (його колишня дружина) у 2003 році запитувала у нього, як їй працевлаштувати на роботу її матір [PERSON], пенсіонера, інваліда другої групи. Він у зв'язку з цим написав вірша, який містив фразу «[INFO]» та їй повідомив, що [PERSON] можуть взяти на роботу при наявності в довідці про інвалідність запису «[INFO]». В якості прикладу позивач на ксерокопії довідки МСЕК дописав вказану фразу. В подальшому без його відома вказану ксерокопію з його оригінальним приписом було незаконно використано відповідачами для влаштування [PERSON] на роботу в ПІІ «Ітрако». Відповідачі в судове засідання не з'явились, про доту, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Позивач проти заочного рішення не заперечував. Представник третьої особи повідомила в судовому засіданні, що позивач дійсно зареєстрував авторство на свій вірш «[INFO]», про що отримав відповідне свідоцтво. Просила вирішити спір відповідно до положень чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у 2003 році був одружений на [PERSON] На її прохання допомогти влаштувати на роботу її матір [PERSON], інваліда другої групи, пенсіонера, він висловив припущення, що [PERSON] могли б взяти на роботу, за умови наявності в її довідці про інвалідність запису «[INFO]». При цьому позивач зробив відповідний допис у ксерокопії Довідки МСЕК Дніпровського району м. Києва Серії КИЕ-1 № 011856, виданої 04 грудня 2001 року [PERSON] Вказане підтверджується наданою позивачем копією довідки з дописом «[INFO]». 26 квітня 2010 року ПІІ «Ітрако» у зв'язку з розглядом в Оболонському суді м. Києва справи №2-1474/10 за участю вказаного підприємства, було подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи документів, в тому числі і копії Довідки МСЕК про інвалідність [PERSON] з дописом позивача «[INFO]». Вказане клопотання з додатками було одержано Оболонським районним судом м. Києва 26 квітня 2010 року та зареєстровано за №15894, про що свідчить відбиток штампу «ОДЕРЖАНО» на клопотанні. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2010 року у справі № 2-8339/2010 за позовом [PERSON] до генерального директора ПІІ «Ітрако» Богатько Л.Г., [PERSON], [PERSON] про визнання дій неправомірними, визнано неправомірними і такими, що шкодять інтересам [PERSON] дії [PERSON] та [PERSON], що полягають у використанні ксерокопії довідки МСЕК з оригінальним приписом позивача «[INFO]» при працевлаштуванні [PERSON] на роботу на ПІІ «Ітрако». Також вказаним рішенням встановлено, що Наказом №02/1-К «Про прийняття на роботу» від 02 січня 2003 року [PERSON] була прийнята на роботу палітурника в ПІІ «Ітрако», при цьому при працевлаштуванні [PERSON] - матері [PERSON], яка на той час працювала на підприємстві заступником головного бухгалтера, була використана копія довідки МСЕК з особистим приписом позивача «[INFO]». Рішенням Державної служби інтелектуальної власності України «Про реєстрацію авторського права на твір», прийнятим за результатами розгляду заявки [PERSON] від 28 березня 2013 року №49680, зареєстровано авторське право на твір Вірш «[INFO]», автор [PERSON]. На підставі вказаного рішення Державною службою інтелектуальної власності України видано Свідоцтво [NUMBER] від 30 травня 2013 року про реєстрацію авторського права на твір Вірш «[INFO]», автор [PERSON]. Вказаний твір містить фразу «[INFO]». Відповідно до статті 28 Закону України «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення і починає діяти від дня створення твору. Позивач просить визнати незаконними дії відповідачів, які полягають в опублікуванні у період часу з 02 січня 2003 року по 08 листопада 2010 року без зазначення ім'я автора, без належного дозволу автора оригінального припису «[INFO]», що міститься у відповідних контрафактних ксерокопіях довідки МСЕК, або частини твору «[INFO]». При цьому вказує, що його авторське право на вказаний твір (його частину) діє з моменту його створення, тобто з 01 січня 2003 року. Проте авторство позивача на вірш «[INFO]» зареєстровано лише 30 травня 2013 року. Доказів створення вказаного твору саме 01 січня 2003 року позивачем не надано. Посилання позивача на дату створення вірша 01.01.2003 в назві вірша суд оцінює критично, оскільки вказана дата названа позивачем і не підтверджується жодними доказами. Не є належним доказом створення вірша саме 01 січня 2003 року й відповідь Державної служби інтелектуальної власності від 03 червня 2014 року №1-8/4130, надана на запит суду, оскільки з неї вбачається, що дату остаточного завершення роботи над твором вказано самим [PERSON] у заяві про реєстрацію авторського права на твір. Тобто вказана дата внесена до свідоцтва про реєстрацію авторського права зі слів позивача і не підтверджується іншими доказами. За таких обставин відсутні підстави для висновку про існування твору позивача до 28 квітня 2013 року (дата подання заяви про реєстрацію авторського права на твір), в тому числі і у період з 02 січня 2003 року по 08 листопада 2010 року. Статтями 8, 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва. Частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснено, що назва твору, фрази, словосполучення та інші частини твору, які можуть використовуватися самостійно, підлягають охороні як об'єкт авторського права тільки у тому випадку, коли вони є результатом творчої діяльності автора і є оригінальними. Проте текст «[INFO]», що міститься у відповідних ксерокопіях довідки МСЕК, за своїм змістом є типовою медичною рекомендацією (застереженням) щодо фізичного навантаження, чи створення особливих умов роботи для осіб з певними розладами здоров'я, не містить ознак оригінальності та не ідентифікується окремо, як частина вірша позивача, а лише у складі повного тексту твору. За таких обставин, враховуючи відсутність доказів існування спірного твору у період часу з 02 січня 2003 року по 08 листопада 2010 року та відсутності ознак оригінальності спірної частини вірша позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання незаконними дій відповідачів, які полягають у опублікуванні без зазначення ім'я автора, без належного дозволу автора оригінального припису «[INFO]», що міститься у відповідних контрафактних ксерокопіях довідки МСЕК, або частини твору «[INFO]». Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки судом не встановлено фактів порушення, оспорювання чи невизнання авторських прав позивача на твір Вірш «[INFO]» з боку відповідачів, а за змістом ст.ст.15, 16 ЦК України звернутися до суду особа має право для захисту саме порушених прав, суд не може приймати рішення щодо захисту права особи від можливих порушень у майбутньому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про заборону відповідачам будь-яке опублікування (випуск у світ) оригінального припису «[INFO]», або частини твору позивача «[INFO]» у будь-якому вигляді. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed