Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 3/4 частини в порядку спадкування та 1/4 частина, як за членом колишнього колгоспного двору. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, станом на 1991 рік у ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] (батько позивача), [PERSON] (мати позивача), позивач [PERSON] та дружина позивача [PERSON] . Отже, кожному з них належало по 1/4 частині житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на частину житлового будинку. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на частину житлового будинку. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на 1/4 частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами. Після смерті [PERSON] та [PERSON] у Теребовлянській державній нотаріальній конторі заведені спадкові справи за №723 від 27 вересня 2007 року та за №179 від 09 березня 2021 року за заявою позивача. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та за законом після смерті [PERSON] позивач [PERSON] не може через те, що на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами відсутні належні правовстановлюючі документи, будинок зареєстрований за колгоспним двором. Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08 лютого 2021 року, розгляд справи було відкладено на 23 лютого 2021 року, 04 березня 2021 року, 16 березня 2021 року у зв`язку з неявкою сторін по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, вказує, що від своєї частки у спадковому майні після смерті матері [PERSON] відмовилась. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20 березня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Теребовлянської міської Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить до колгоспного двору, що складається з 4-ох членів, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів № 79 від 15 березня 1988 року, та у якому помилково вказано по батькові голови колгоспного двору « [PERSON] » замісь дійсного « [PERSON] » (а.с.13). Згідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 56 від 10 лютого 2020 року, житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є колгоспним двором, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON] , на підставі Свідоцтва на право особистої власності, виданого, виданого Теребовлянською районною радою на підставі рішення виконкому №79 від 15 березня 1988 року, зареєстровано Тернопільським ОО БТІ 20.03.1988 за реєстровим №127 (а.с. 34). Відповідно до довідки №09-04/05/34, виданої 23.01.2020 виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на 20.03.1988 рік в будинку, що знаходиться по [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] та є колгоспним двором, проживали і були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON] ( [PERSON] ), її дочка [PERSON] , її зять [PERSON] , її онук [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 січня 1989 року Плебанівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільській області, [PERSON] померла [INFO] в с.Плебанівка, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.15). Згідно до довідки №09-04/05/451, виданої 23.10.2020 виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на день смерті [INFO] [PERSON] , в будинку, що знаходиться по [ADDRESS] та є колгоспним двором, проживали і були зареєстровані: її дочка [PERSON] , її зять [PERSON] , її онук [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до довідки №09-04/05/38, виданої 08.02.2021 виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на 15.04.1991 за адресою: [ADDRESS] згідно запису у погосподарській книзі №19 Плебанівської сільської ради за 1991-1995 роки, під особовим рахунком № [NUMBER] , були зареєстровані та проживали: голова двору- [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] (а.с. 53). Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого на день видачі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20 березня 1988 року була [PERSON] . Остання померла [INFO] , а тому до її частки члена колгоспного двору в майні двору загальні правила спадкування не застосовуються. Згідно із частиною першою статті 563 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] - [INFO] ) у разі смерті члена колгоспного двору спадкування майна двору не відкривається. Станом на 15 квітня 1991 року вказаного колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частки житлового будинку кожному. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 1995 року Плебанівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільській області, [PERSON] померла [INFO] в с.Плебанівка, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Заповіту [PERSON] щодо належного їй майна не складала. Відповідно до довідки №09-04/05/36, виданої 23.01.2020 виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на день смерті [INFO] [PERSON] , в будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , проживали і були зареєстровані: її чоловік [PERSON] , її син [PERSON] , її невістка [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в селі Плебанівка, Теребовлянського району, Тернопільської області та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 25 квітня 2001 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Плебанівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, яким заповів належний йому житловий будинок з надвірними будівлями в селі Плебанівка, Теребовлянського району Тернопільської області, і все його майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося на день його смерті в користь [PERSON] (а.с.22). Даний заповіт на день смерті [PERSON] не змінювався і не скасовувався. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 травня 2007 року, виданого Плебанівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільській області, [PERSON] помер [INFO] в селі Плебанівка, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.23). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно до довідки №09-04/05/37, виданої 03.01.2020 виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на день смерті [INFO] [PERSON] , в будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , проживали і були зареєстровані: його син [PERSON] , його невістка [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 серпня 2018 року, виданого Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] померла [INFO] в селі Плебанівка, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.26). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Заповіту [PERSON] щодо належного їй майна не складала. Відповідно до довідки №09-04/05/446, виданої 21.10.2020 виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на день смерті [INFO] [PERSON] , в будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , проживали і були зареєстровані: її чоловік [PERSON] , її дочка [PERSON] (а.с. 28). 12 липня 1990 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого райвідділом ЗАГСу Тернопільської області від 12 липня 1990 року (а.с.27). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в м. Теребовля, Тернопільської області та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Плебанівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 28 жовтня 2012 року (а.с.12). 27 вересня 2007 року була заведена спадкова справа за №723, після смерті [INFO] [PERSON] за заявою спадкоємця за заповітом сина померлого [PERSON] , інші спадкоємці не зверталися. Вказане підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 11178239 від 27 вересня 2007 року та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 932/02-14 від 03 листопада 2020 року (а.с. 25, 36). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 932/02-14 від 03 листопада 2020 року, вбачається, що при розгляді документів, а саме: свідоцтва про смерть, довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 10 лютого 2020 року за № 56, було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , який зареєстрований за колгоспним двором, який складається з чотирьох членів, головою якого була [PERSON] (а.с.36). 09 березня 2021 року була заведена спадкова справа за №179, після смерті [INFO] [PERSON] за заявою спадкоємця за законом чоловіка померлої [PERSON] , дочка померлої [PERSON] була зареєстрована, інші спадкоємці не зверталися. Вказане підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 250/02-14 від 09 березня 2021 року. Згідно заяви від 02 березня 2021 року, завіреної старостою села Плебанівка [PERSON] , дочка померлої [INFO] [PERSON] [PERSON] від спадкування відмовилася (а.с. 55). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 250/02-14 від 09 березня 2021 року, вбачається, що при розгляді документів, а саме: свідоцтва про смерть, довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації 10 лютого 2020 року за № 56, було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , який зареєстрований за колгоспним двором, який складається з чотирьох членів, головою якого була [PERSON] (а.с.49). За даними технічного паспорту, виготовленого 10 лютого 2020 року Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, розташований по [ADDRESS] має загальну площу 84,2 кв.м., житлову 45,8 кв.м (а.с.29-33). Відповідно до висновку про вартість майна житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ,станом на 05 листопада 2020 року становить 154700 (сто п`ятдесят чотири тисячі сімсот) грн (а.с.35). Згідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1963 року. Оскільки, [PERSON] померла [INFO] , то до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР) в редакції 1963 року. Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до частин першої та другої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої, частини другої статті 549 ЦК УРСР (редакція 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, після смерті [PERSON] належну їй частку житлового будинку успадкували її чоловік- [PERSON] та син - [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після їх смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] померли не склавши за життя заповіту, [PERSON] склав за життя заповіт, однак вони не встигли оформити право власності на належну їм частку свого майна як членів колишнього колгоспного двору так і у порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті один одного. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, за заповітом та належно оформити право власності позивач не може через те, що на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами відсутні належні правовстановлюючі документи, будинок зареєстрований за колгоспним двором, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, його право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , за законом після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] та як за членом колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved