Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментів та зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідачки на утримання дітей. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 28.04.2007 між ним та [PERSON] був укладений шлюб. Під час шлюбу в них народилися діти [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 04.03.2021 шлюб між сторонами розірваний. Визначено місце проживання сина [PERSON] з матір`ю, сина [PERSON] з батьком. Діти із самого народження проживали разом з позивачем та відповідачкою не за місцем їх реєстрації, а в [ADDRESS] . З початку липня 2020 року сторони остаточно припинили спільне проживання та подружні стосунки. Відповідачка забрала старшого сина [PERSON] і пішла проживати з ним до своєї матері. Менший син [PERSON] залишився проживати з позивачем. 20 жовтня 2020 року Дубенським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 16.09.2020 і до досягнення дітьми повноліття. Про існування судового наказу позивач дізнався в кінці 2020 року. Позивач був здивований, що відповідачкою був поданий такий судовий наказ про стягнення аліментів на утримання саме двох синів, так як фактично з нею пішов проживати лише старший син, а менший не змінював свого місця проживання і залишився з позивачем. Повністю обов`язок по його утриманню, вихованню покладений був тільки на нього, а відносно старшого сина позивач також надавав і надає матеріальну допомогу. За таких обставин, позивач не погоджується із тим, що на меншого сина, який проживав і проживає з ним, місце його проживання визначено судом, він повинен сплачувати аліменти на користь його матері [PERSON] , яка з ним не проживає, не піклується про нього, а ті кошти, що вже вирахувані із його заробітної плати як аліменти на утримання сина, навіть частково не витрачаються на його потреби. На підставі викладеного, позивач вважає, що його має бути звільнено від сплати аліментів із самого початку їх призначення, а саме із 16.09.2020, оскільки менший син [PERSON] не припиняв проживання з ним і був саме на його утриманні, а розмір визначених аліментів судовим наказом Дубенського міськрайонного суду від 20.10.2020 має бути переглянутий і зменшений з 1/3 на 1/4 частину, на утримання лише старшого сина [PERSON] , який фактично залишений проживати із матір`ю. Просить стягнути з відповідачки на свою користь судові витрати. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року відкрито підготовче провадження у справі. Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, її представником була подана заява, згідно якої [PERSON] позовні вимоги визнає. Просить розгляд справи провести без участі відповідачки та її представника. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку. Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було украдено шлюбу (а.с. 13). [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , їхніми батьками зазначені сторони по справі (а.с. 14-15). 20 жовтня 2020 року Дубенським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь відповідачки на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 16 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 18). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 04 березня 2021 року [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання з матір`ю - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання з батьком - [PERSON] (а.с. 19). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України не передбачено порядку скасування та оскарження цього судового наказу, який негайно набирає законної сили. Згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами, у порядку встановленому главою 3 розділу V ЦПК України. Статтею 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене та прийнявши визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить закону і не порушує прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, зокрема дітей сторін, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі з огляду на доведення факту забезпечення позивачем прав та інтересів спільних із відповідачкою дітей. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. З урахуванням вищевикладеного, у новому розмірі аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягувати, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Щодо стягнення з відповідачки судового збору суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А відтак, з огляду на визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті та задоволення позовних вимог у повному обсязі, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору та стягнення з відповідачки на користь позивача іншої частини сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved