Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом до [PERSON] і, відмовившись під час розгляду справи від частини своїх вимог та уточнивши вимоги, просить суд: визнати їхньою спільною власністю з [PERSON] нерухоме майно, визначивши його частку в цьому майні в розмірі 1/2 та визнати за ним право власності на 1/2 нерухомого майна: - квартири [ADDRESS], житловою площею 38,8 кв.м, загальною площею 61,8 кв.м, право власності на яку зареєстроване за [PERSON]; - житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 53,9 кв.м, житловою площею 25,6 кв.м з надвірними будівлями: сарай літ. «Б», погріб літ. «п/г», огорожа літ. «Н», право власності на який зареєстроване за [PERSON]. - земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], право власності на яку зареєстроване за [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 16 травня 2000 року по лютий 2011 року він знаходився у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] і весь цей час вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільні кошти, за які придбали вказане нерухоме майно, а відповідно до ст.ст.71, 74 Сімейного кодексу України він має право на 1/2 цього нерухомого майна. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов у зменшеному розмірі та просить його задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача у зменшеному розмірі підтримала. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала і свої заперечення щодо позову мотивувала тим, що спірне майно не має статусу спільної сумісної власності, оскільки позивач не приймав участі у набуванні цього майна власними коштами. Придбання спірної квартири відбулось тільки внаслідок її відповідного статусу на пільгових умовах, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) житла» від 29.01.2001 року №584 та затвердженого ним Положення, позивач не був вказаний в числі членів її сім'ї, для яких це житло було їй надано. Кредитні зобов'язання згідно кредитної угоди №225 від 22.11.2001 року хоча і виконувались частково під час спільного проживання з позивачем в період з 2004 по 2010 рік включно, але виключно за кошти, одержані нею як пенсія її дітям, яка була призначена їм після смерті батька. Цих коштів було достатньо для погашення кредиту і тому спільні кошти на ці цілі взагалі не витрачалися. Житловий будинок та земельна ділянка в с.Буйвалове були придбані нею хоча і під час спільного проживання з відповідачем, але в період, коли між ними вже склалися конфліктні стосунки, і цей будинок був нею придбаний для її окремого проживання. Позивач не мав відношення до купівлі садиби, не приймаючи участі а ні у виборі будинку, а ні в обговоренні ціни, а ні в оформленні угоди. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію відповідачки [PERSON] З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. По справі з пояснень сторін встановлено, що вони в період з 16 травня по лютий 2011 року проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою. Сторонами не заперечується, що під час проживання однією сім'єю ними не укладались письмові договори щодо права власності на придбане ними майно. Як убачається з даних свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконкому Кролевецької міської ради №142 від 15 квітня 2004 року, [PERSON] набула право приватної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 61,8 кв.м, житловою площею 38,8 кв.м, яке зареєстровано Конотопським МБТІ 3 травня 2004 року (а.с.5) На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, посвідченому 5 лютого 2010 року Кролевецькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-109 та зареєстрованим Конотопським МБТІ 6 квітня 2010 року, [PERSON] набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га за цією ж адресою (а.с.39-42) За таких обставин, до майнових правовідносин між сторонами при вирішенні спору підлягають застосуванню норми ст.74 СК України, відповідно до яких майно, набуте чоловіком та жінкою, що проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі під час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Отже, спірне нерухоме майно, набуте відповідачкою під час спільного проживання з позивачем в період з 2004 по 2010 рік належить їм на праві спільної сумісної власності. За умови відсутності письмових договорів між ними щодо цього майна, що сторонами не заперечується і судом встановлено, їх частки в ньому відповідно до ст.70 СК України є рівними. Таким чином, суд вважає, що позивач має право на 1/2 частину спірного майна, набутого в період спільного проживання з відповідачкою в період з 2004 по лютий 2011 року. Як убачається з пояснень позивачки та підтверджується наданими нею доказами квартира [ADDRESS] придбана нею на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) житла» від 29.01.2001 року №584 та затвердженого ним Положення. За укладеною з відповідачкою кредитною угодою №225 від 22.11.2001 року (а.с.76-82) погашення наданого на придбання спірної квартири кредиту в загальній сумі 19234 грн. розпочалось у 2004 році та за час спільного проживання з позивачем по лютий 2011 року було сплачено 4725 (а.с.75), решта боргу сплачена відповідачкою після припинення спільного проживання з позивачем, що підтверджується письмовими платіжними документами (а.с.74) Виходячи з цього, суд вважає, що позивач набув право на частку у спільному майні у вигляді квартири у розмірі 1/2 частини пропорційно до суми повернутих кредитних коштів під час спільного проживання з відповідачкою, а саме: сплачено під час спільного проживання 4725 грн., загальна сума кредиту 19234 грн., тому частка сплаченого боргу під час спільного проживання сторін складає 1/4 частину. Оскільки частка сторін у майні, набутому під час спільного проживання однією сім'єю є рівними, то частка позивача складає 1/8 (1/4 : 2). Виходячи з того, що відповідно до ст.ст. 74, 70 СК України частки сторін у спільній сумісній власності, яка виникла на придбаний 5 лютого 2010 року житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку в с.Буйвалове Кролевецького району є рівними, частка позивача в цьому майні складає 1/2 частину. Таким чином, суд визнає обґрунтованими і доведеними те, що позивач має право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS], вартість якої за висновком судової будівельно-технічної експертизи складає 151218 грн. (а.с.114-174), та на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в с.Буйвалове Кролевецького району, вартість якого складає за висновком судової будівельно-технічної експертизи 32022 грн. та земельної ділянки за даними договору купівлі-продажу 33800 грн. Судом проаналізовані доводи відповідачки, що спірне майно не має статусу спільної сумісної власності, оскільки позивач не приймав участі у набуванні цього майна власними коштами. Так, кредитні зобов'язання згідно кредитної угоди №225 від 22.11.2001 року хоча і виконувались частково під час спільного проживання з позивачем в період з 2004 по 2010 рік включно, але виключно за кошти, одержані нею як пенсія її дітей, яка була призначена їм після смерті батька (а.с.86). Цих коштів було достатньо для погашення кредиту і тому спільні кошти на ці цілі взагалі не витрачалися. Крім того, придбання спірної квартири на пільгових умовах відбулось тільки внаслідок її відповідного статусу, позивач не був вказаний в числі членів її сім'ї, для яких це житло було їй надано. Житловий будинок та земельна ділянка в с.Буйвалове були придбані нею хоча і під час спільного проживання з відповідачем, але в період, коли між ними вже склалися конфліктні стосунки, і цей будинок був нею придбаний для її окремого проживання. Позивач не мав відношення до купівлі садиби, не приймаючи участі а ні у виборі будинку, а ні в обговоренні ціни, а ні в оформленні угоди. Зазначені доводи не ґрунтуються на законі і не визнаються такими, що спростовують висновок щодо виникнення у сторін права спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно під час спільного проживання. Так, сторонами не заперечується факт спільного проживання однією сім'єю в період з 16 травня 2000 по лютий 2011 року, зокрема з 2004 року по 2010 рік включно, не заперечується факт наявності спільного використання доходів, отриманих ними від праці та підприємницької діяльності, ведення спільного господарства, а також відсутність письмових договорів щодо придбаного в цей період часу нерухомого майна. За таких обставин, виходячи зі змісту ст.ст.74, 71 СК України юридичні наслідки мають обставини, пов'язані саме з зазначеними фактами, приймаючи до уваги, те що за рахунок спільних доходів в сім'ї утримувались діти, на яких відповідачка одержувала пенсію з якої, з її слів, здійснювалось виконання нею кредитних зобов'язань. З тих же підстав правові особливості набуття відповідачкою спірної квартири на пільгових умовах не впливають на оцінку набутого нерухомого майна, як спільної сумісної власності. В судовому засіданні відповідачкою не заперечувалось те, що на час придбання житлового будинку та земельної ділянки в с.Буйвалове у лютому 2010 року вона продовжувала спільно проживати з позивачем і саме тоді за договором купівлі-продажу придбала житловий будинок та земельну ділянку в с.Буйвалове Кролевецького району, письмового договору щодо права власності на це нерухоме майно вона з позивачем не укладала. За таких обставин зазначене нерухоме майно, виходячи зі змісту ст.74 СК України, є спільною сумісною власністю сторін, в якій їх частки визначаються рівними, незважаючи на те, що ініціювала купівлю цього майна та здійснювала необхідні дії для його придбання саме відповідачка. За встановлених обставин доводи відповідачки, пов'язані з метою придбання будинку та земельної ділянки, оформлення купівлі-продажу та їх використання не впливають на оцінку права власності, що виникло на придбане майна, як спільної сумісної власності сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (коефіцієнт пропорційності становить 2,09 (108520 грн. : 51813,25 грн.), а саме: витрати по судовому збору у розмірі - 518,13 грн. (1085,20 грн. : 2,09), та витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 1866 грн. (3900 грн. : 2,09) (а.с.113)) Відповідно до ст.ст.61, 69, 70, 71, 74 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial