Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулався до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком № 25, розташованого за адресою: Херсонська область, Цюрупинський (Олешківський) район с. Пролетарка, вул. Центральна. В позові вказано, що в належному позивачеві на праві власності будинку зареєстрований відповідач [PERSON] який не являється родичем, членом сімї позивача та в будинку з моменту реєстрації позивача фактично не проживає, комунальні послуги не сплачує. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 4 ст. 75 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце проведення судового засідання. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~суд, вирішив за згодою позивача провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд від 23.01.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 93, [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Цюрупинський (Олешківський) район с. Пролетарка, вул. Центральна (Леніна), 25. Відповідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд від 23.01.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 88, [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Цюрупинський (Олешківський) район с. Пролетарка, вул. Центральна (Леніна), 25. За довідкою Раденської сільської ради № 08-05/153 від 30.06.2016 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO] (Олешківського) району Херсонської області по вул. Центральна, буд. 25, але не проживає. За рішенням Раденської сільської ради № 26 від 27.11.2015 року вул. Леніна в с. Пролетарка Цюрупинського району Херсонської області перейменована у вул. Центральна. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в с. Пролетарка по вул. Центральна, 25 не проживає, не бачила його більше 2 років, де він проживає їй невідомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в с. Пролетарка по вул. Центральна, 25 не проживає, не бачила його більше 2 років, де він проживає їй невідомо. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб… Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного, можна зробити висновок, що реєстрація особи за місцем проживання надає їй можливість користування житлом. Враховуючи, що законодавством України не передбачено порядку втрати права користування житлом особою, яка не є членом сімї власника та у такої особи відсутній договір найму житла, суд відповідно до ч. 8 ст. 8 Цивільного процесуального кодексу України застосовує до спірних правовідносин закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогію закону), а саме положення, які містяться в ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України - член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тому, оскільки відповідач не змінив реєстрацію місця проживання, договір найму житла відсутній, відповідач не являється членом сімї позивача, не проживає в будинку з моменту реєстрації позивача, то ним порушено право власності позивача і його право щодо вимоги захисту порушеного права є законними і підлягає захисту. У звязку з цим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому витрати по справі зі сплати судового збору належить віднести на відповідача.

Outcome: approved