Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів - військового квитка серії [NUMBER] від 13.05.1978 року; атестату [NUMBER] від 15.07.1977 року про закінчення сільського професійно-технічного училища № 2 п. Суворове Ізмаїльського району Одеської області; трудової книжки колгоспника [NUMBER], що видана 07 липня 1984 року; посвідчення тракториста - машиніста серії [NUMBER] від 19.03.2004 року, а також даних про стаж роботи за 1977-2001 роки з кількістю відпрацьованих трудоднів в колгоспі «Красное знамя» та його правонаступниках КСП «Новоіванівське» та СВК «Новоіванівський» (с. Нова Іванівка Арцизького району Одеської області), зазначених в архівних довідках Арцизького трудового архіву № № В-458/02-03, В-459/02-03 від 30.05.2014 року; даних про заробітну плату за період 1982-1986 роки в колгоспі «Красное знамя» (с. Нова Іванівка Арцизького району Одеської області), зазначених в архівній довідці Арцизького трудового архіву № В-460/02-03 від 30.05.2014 року, посилаючись на те, що він у зв'язку з досягненням пенсійного віку звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області, але в УПФУ в Арцизькому районі йому було відмовлено у прийнятті трудової книжки, у зв'язку з тим, що в ній не вірно записано його по батькові, а також не можливо встановити, що записи в архівних довідках віднесені саме до його трудової діяльності. В іншому порядку встановити факт належності трудової книжки у нього немає можливості, оскільки підприємство, що заповнило трудову книжку, ліквідовано. Від заявника та представника УПФУ в Арцизькому районі Одеської області надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв заявник заяву підтримав, просив задовольнити її у повному обсязі, а представник УПФУ в Арцизькому районі заяву визнала та не заперечувала проти її задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії паспорту заявник значиться як [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до копії атестату [NUMBER] від 15 липня 1977 року про закінчення сільського професійно-технічного училища № 2 п. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, заявник російською мовою значиться як «[PERSON]» (а.с. 8). Згідно копії трудової книжки колгоспника [NUMBER] вона видана 07.07.1984 р. на ім'я «[PERSON]», [INFO] (а.с. 9-17). Відповідно до копії посвідчення тракториста - машиніста серії [NUMBER] від 19.03.2004 року, заявник значиться як [PERSON], [INFO] (а.с. 18). Таким чином факт належності правовстановлюючих документів підтверджується самою трудовою книжкою, атестатом, посвідченням тракториста-машиніста, згідно яких прізвище, ім'я та рік народження, зазначені у трудовій книжці, атестаті, посвідченні тракториста-машиніста співпадають з прізвищем, іменем та датою народження, зазначених в паспорті заявника, зроблені помилки суд пов'язує з неуважністю та необізнаністю осіб, які заповнювали трудову книжку, атестат та посвідчення тракториста-машиніста. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт належності йому правовстановлюючих документів - трудової книжки, атестату, посвідчення тракториста-машиніста - для звернення до УПФУ в Арцизькому районі для підтвердження трудового стажу для призначення пенсії. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів - трудової книжки, атестату, посвідчення тракториста-машиніста, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Стосовно вимог заявника щодо встановлення фактів належності йому правовстановлюючих документів - військового квитка серії [NUMBER] від 13.05.1978 року, а також даних про стаж роботи за 1977-2001 роки з кількістю відпрацьованих трудоднів в колгоспі «Красное знамя» та його правонаступниках КСП «Новоіванівське» та СВК «Новоіванівський» (с. Нова Іванівка Арцизького району Одеської області), зазначених в архівних довідках Арцизького трудового архіву № № В-458/02-03, В-459/02-03 від 30.05.2014 року; даних про заробітну плату за період 1982-1986 роки в колгоспі «Красное знамя» (с. Нова Іванівка Арцизького району Одеської області), зазначених в архівній довідці Арцизького трудового архіву № В-460/02-03 від 30.05.2014 року, суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак, посилання заявника на необхідність встановлення в судовому порядку юридичного факту, а саме належності йому зазначених архівних довідок, як правовстановлюючих документів, тобто в порядку передбаченому ст. 256 ЦПК України є хибними, оскільки зазначені архівні довідки не є правовстановлюючими документами. В даному випадку, у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» правовстановлюючим документом, який надає право заявникові на отримання пенсії, є трудова книжка. Крім того, з ксерокопій архівних довідок №№ В-458/02-03, В-459/02-03, В-460/02-03, В-462/02-03 від 30 травня 2014 року, виданих КП «Арцизьке районне підприємство «Трудовий архів», долучених до заяви вбачається, що вони видані на ім'я [PERSON], а таким чином у відповідності до ксерокопії паспорту громадянина України на ім'я [PERSON], яка долучена до справи, зазначені архівні довідки видавалися саме заявнику, і більш того, як вже вказувалось вище, ці довідки не є правовстановлюючими документами, а таким чином зазначена вимога заявника не може бути задоволена судом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. В той же час статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який і затвердив постановою від 12.08.1993 р. № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (із змінами і доповненнями). Згаданий Порядок передбачає можливість встановлення судом факту належності документа, що підтверджує трудовий стаж (п. 26), яким у відповідності до наведеної ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є трудова книжка, якщо зазначені в ній прізвище, ім'я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В усіх інших випадках підтвердження наявного трудового стажу здійснюється лише органами Пенсійного Фонду України шляхом витребування уточнюючих довідок з підприємств і організацій, а при не збереженні цих документів про трудовий стаж - на підставі показань свідків (пункти 1, 2, 20 названого Порядку). Також судом приймається до уваги ухвала Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18 листопада 2009 року, в якій зазначено, що встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, у зв'язку з чим заява про встановлення факту виконання роботи на певній посаді для зарахування до трудового стажу в порядку цивільного судочинства розглядатися не може. У судовому порядку може розглядатися факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім'я, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження. Як вбачається із заяви [PERSON] приводом його звернення до суду у даній справі стало його бажання довести у судовому порядку факт наявності у нього відповідного трудового стажу, необхідного для призначення пенсії і ці вимоги, з урахуванням викладеного вище не можуть бути розглянуті у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 256 ЦПК України, оскільки до наведеного у ній переліку вони не входять. Таким чином приймаючи до уваги вище зазначене, вважаю, що суд в порядку цивільного судочинства не вправі вирішувати по суті питання про підтвердження трудового стажу заявнику, при цьому підмінюючи законодавчо визначений орган, до компетенції якого відноситься вирішення таких питань, в даному випадку Пенсійний Фонд України, у зв'язку з чим вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту приналежності йому даних про стаж роботи, зазначених в архівній довідці № В-458/02-03 від 30 травня 2014 року, задоволенню не підлягають. Що стосується вимоги заявника про встановлення факту належності йому військового квитка серії [NUMBER] від 13.05.1978 року слід звернути увагу на те, що ч. 3 ст. 256 ЦПК України чітко визначено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Таким чином, на підставі вищевикладеного, вимога заявника про встановлення факту належності йому військового квитка, задоволенню також не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial