Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ, Прокуратури Суворовського районного суду м. Одеси, Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про виключення з акту опису майна, зняття арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.03.2006 року прокуратурою Суворовського району м. Одеси порушено кримінальну справу № 06020600047 за фактом шахрайства з домоволодінням, розташованим по [ADDRESS]. 31.03.2009 року прокуратурою Одеської області порушено кримінальну справу № 051200900100 за ч.3 ст. 358, ст.15 та ч. 4 ст. 190 КК України. Працівниками Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області під час проведення досудового розслідування був накладений арешт на 9/25 частини будинку [ADDRESS]. Кримінальне провадження направлено для подальшого розслідування до СВ Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ГУМВС України в Одеській області. Після проведення слідчих дій досудове слідство у кримінальному провадженні зупинено на підставі ч. 3 ст. 206 КПК України. Рішення про накладення арешту на вказане майно прокуратурою Суворовського району не скасовувалося, що підтверджується копією відповіді слідчого управління ГУМВС України в Одеській області від 19.07.2013 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від « 08» червня 2011 року по справі №2-206/11 за позивачем було визнано право власності на 9/25 частини будинку [ADDRESS]. Вищевказане рішення набуло законної сили. Однак позивач не має можливості зареєструвати право власності на вищевказану частину будинку, оскільки накладений арешт. На підставі виключеного, позивач просить зняти арешт з 9/25 частин будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, а також підтвердили обставини заявленого позову. В судове засідання представники Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ, Прокуратури Суворовського районного суду м. Одеси, Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не з'явились про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що 24.03.2006 року прокуратурою Суворовського району м. Одеси порушено кримінальну справу № 06020600047 за фактом шахрайства з домоволодінням, розташованим по [ADDRESS]. 31.03.2009 року прокуратурою Одеської області порушено кримінальну справу № 051200900100 за ч.3 ст. 358, ст.15 та ч. 4 ст. 190 КК України. Працівниками Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області під час проведення досудового розслідування був накладений арешт на 9/25 частини будинку [ADDRESS]. Кримінальне провадження направлено для подальшого розслідування до СВ Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ГУМВС України в Одеській області. Після проведення слідчих дій досудове слідство у кримінальному провадженні зупинено на підставі ч. 3 ст. 206 КПК України. Рішення про накладення арешту на вказане майно прокуратурою Суворовського району не скасовувалося, що підтверджується копією відповіді слідчого управління ГУМВС України в Одеській області від 19.07.2013 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від « 08» червня 2011 року по справі №2-206/11 за позивачем було визнано право власності на 9/25 частини будинку [ADDRESS]. Вищевказане рішення набуло законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки позивач є власником спірної частини будинку, то він вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, суд враховую той факт, що тільки в порядку цивільного судочинства можливо відновити права позивача, оскільки позивач не є особою, яка приймає участь в порядку кримінального судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: partial