Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування в якому просить стягнути з відповідача на його, [PERSON] користь суму страхового відшкодування у розмірі 27\~481,75 гривень та суму пені у розмірі 3\~219,75 гривень, а всього 30\~701,50 гривня, а також судові витрати у розмірі 307 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень, а всього 807 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.12.2013 року о 07 годині 40 хвилин на а/д Ульянівка Миколаїв 126 км+800м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу позивача «Фіат» д/н [NUMBER] та автомобілю «Рено» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Винним в порушенні правил дорожнього руху був [PERSON], що підтверджується постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.01.2014 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля «Рено» д/н [NUMBER] була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто». 20.12.2013 року на адресу відповідача було подане письмове повідомлення потерпілої особи [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду. При цьому, 26.12.2013 року страховою компанією, було організовано проведення огляду пошкодженого автомобілю позивача. 26.12.2013 року позивач надав на адресу відповідача заяву про страхове відшкодування. Листом УСК «Гарантія-Авто» Одеська філія за вих. №744 від 06.03.2014 року (справа 025) повідомлено позивача, що розмір страхового відшкодування, розрахованого відповідно до ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», складає 27\~481,75 грн. (вартість матеріального збитку) та зазначено, що згідно заяви позивача, сума страхового відшкодування буде перерахована на вказаний ним розрахунковий рахунок у термін, визначений ст. 36.2 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після спливу строку передбаченого ч.2 ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач суму Страхового відшкодування не сплатив. Тому 29.05.2014 року позивач звернувся з заявами до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та МТСБУ, які у своїх письмових відповідях рекомендували позивачу вирішити даний спір у судовому порядку. Враховуючи те, що зава про страхове відшкодування була подана позивачем відповідачу 26.12.2013 року, сума страхового відшкодування узгоджена 06.03.2014 року і складає 27\~481,75 гривню і в цей же період повинна бути сплачена позивачу. При цьому страхова компанія допустила прострочення грошового зобовязання, а тому бездіяльність відповідача призвела до порушення зобовязання з 06.03.2014 року по 06.10.2014 року із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду за який нараховується пеня, що загалом становить 3219,75 гривень. Також позивачу довелося звернутися за наданням правової допомоги та виплатити за складання позову 500,00 гривень та понести витрати по сплаті судового збору у розмірі 307,00 гривень. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «УСК «Гарант-Авто» в особі Одеської філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 19.12.2013 року о 07 годині 40 хвилин на а/д Ульянівка Миколаїв 126 км+800м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу позивача «Фіат» д/н [NUMBER] та автомобілю «Рено» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON]. За наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, щодо скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області справа №473/8/14-п від 14 січня 2014 року, 19.12.2013 року о 07 годині 40 хвилин на а/д Ульянівка Миколаїв 126 км+800м [PERSON], рухаючись по пров. Лікарняний на автомобілі Рено ВЕ 1297 ВВ та виїжджаючи на головну дорогу вул. Г. Подзігуна не переконався у відсутності транспортного засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався по головній дорозі в напрямку м. Южноукраїнськ, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Згідно з постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень в дохід держави. Стягнуто з [PERSON] на користь державного бюджету Вознесенського району судовий збір в сумі 36 грн. 45 коп.. З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2013 року між власником автомобіля [NUMBER] [PERSON] та ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» Одеська філія укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АЕ/1446377, страховик взяв на себе зобовязання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована шкода, заподіяна життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Renault Megane» н/з [NUMBER], при цьому, ліміт відповідальності за цим договором встановлений, зокрема, за шкоду заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) 100000 гривень, за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 50000 гривень, франшиза 0 гривень. Строк дії з 14.01.2013 року до 13.01.2014 року. Згідно п.1.4. ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. На підставі частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди. З заяви [PERSON] від 26.12.2013 року на імя Голови правління ПАТ «УСК «Гарант-Авто» вбачається, що позивач просить суму страхового відшкодування по події, як мала місце 19.12.2013 року з транспортним засобом Fiat, н.з. ВЕ 1934 ВІ, поліс №АЕ/1446377, перерахувати згідно калькуляції, за вирахування суми франшизи (0грн.), шляхом перерахування на його картковий рахунок. Як вбачається з листа УСК «Гарантія-Авто» Одеська філія за вих. №744 від 06.03.2014 року (справа 025) направленого на адресу [PERSON], розмір страхового відшкодування, розрахованого відповідно до ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», складає 27\~481,75 грн. (вартість матеріального збитку) та зазначено, що згідно заяви позивача, сума страхового відшкодування буде перерахована на вказаний ним розрахунковий рахунок у термін, визначений ст. 36.2 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, аналіз вищенаведених норм законодавства дає суду право присудити до стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 27\~481,75 гривень. Згідно з п. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Згідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З моменту невиплати, а саме з 06.03.2014 року та до 06.10.2014 р.. Згідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже пеня, яку повинен сплатити відповідач складає 3\~219,75 гривень. Крім того, позивач надав суду квитанцію до прибуткового касового ордера №6 від 14.05.2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] на підставі складання позову сплатив 500 гривень. Так, дійсно, згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, однак частина друга зазначеної статті, встановлює, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. встановлено: Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визнається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановленої ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік», який складає 1218,00 грн. на січень 2015 року - грудень 2015 року, то вартість одного часу роботи адвоката складає не більш 487,20 грн.. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати повязані з оплатою правової допомоги у розмірі 500 гривень та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 307,00 гривень.

Outcome: approved