Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 22 липня 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 08, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим і спільне життя з ним не склалося. В сім'ї постійно виникають непорозуміння та сварки відсутні взаєморозуміння та довір'я. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що його поведінка часто буває агресивною, що негативно впливає на емоційний стан позивача та неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між ними тривалий час не підтримуються, а сам шлюб носить формальний характер. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, у зв'язку з чим, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву згідно якої позов визнав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.07.1999 року виконавчим комітетом Льотничівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 08, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від спільного подружнього життя у них народилась народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких являються сторони по справі, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Як вбачається із письмової заяви позивачки, наданий судом строк для можливого примирення бажаних результатів не дав, відповідач не виправився, шлюбні відносини вона відновлювати не бажає, просить суд шлюб між ними розірвати. Судом вживались заходи до збереження шлюбу, у зв'язку з чим сторонам було надано строк для примирення, однак вони не примирились. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved