Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі: ІТКЕ) про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 30341грн. та моральної шкоди на суму 5000грн. В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги, та дали пояснення, що 22 вересня 2014 року з вини відповідачки відбулося затоплення квартири позивача № 80 в домі № 7 по вулиці Івана Франка в м.Ізмаїл. Просить стягнути матеріальну шкоду встановлену висновком фахівця, моральну шкоду, яка виразилася для позивача у його психічних стражданнях від стресу та пошкодження майна. Також просить стягнути судові витрати. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні вимоги не визнали, дали пояснення, що вважають, що провина у затоплені позивачки з боку відповідачки відсутня, затоплення сталося під час запитки системи опалювання, про що відповідачці відомо не було, крім того не згодна з розрахунком, вважає, що сума збитків не доведена. Представники третьої особи ІТКЕ в судовому засіданні дав пояснення, що винним у затопленні вважає власника квартири з якої видбулося затоплення, бо про проведення робіт ІТКЕ повідомляло населення через чисельні оголошення. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним частково. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.ст.22,1166 ЦК України. шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду, у повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок не дбалого відношення до утримання житла з боку відповідача [PERSON], що на час затоплення була власником квартири [ADDRESS], відбулося затоплення квартири № 80 в тому ж будинку, власником якої є позивач. Цей факт підтверджується актом № 433 від 22 вересня 2014 року, складеним робітниками ІТКЕ та комунального підприємства «Житсервіс-2», актом без номера від 22 вересня 2014 року, складеного робітниками комунального підприємства «Житсервіс-2» про те, що затоплення квартири відбулося саме через несправність в квартирі відповідача, бо само на неї відповідно до житлового та цивільного законодавства України (ст.ст.151,177 ЖК України, ст.ст.323,382 ЦК України) лежить обовязок утримувати внутрішньоквартирні системи опалення у справному стані. Також цей факт в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Поясненнями свідків, а також оголошеннями у газетах спростовується заперечення відповідача, що їй було не відома про проведення запитки системи опалювання саме 22 вересня 2014 року. Розмір матеріальної шкоди, завданої позивачам встановлено висновком фахівця від 24 вересня 2014 року, він становить 30341грн. Суму відшкодування матеріальної шкоди від затоплення суд встановлює в межах вимог позивача. Витрати на оплату проведення висновку становлять 900грн. Вимоги по стягненню моральної шкоди підлягають задоволенню на підставі ст.ст.23,1167 ЦК України, тому що моральна шкода відшкодовується особою що її заподіяла, при наявності його провини. Відповідачка допустили незаконні дії у відношенні позивача, що спричинило моральні страждання для нього, що виразилися в моральних стражданнях від стресу та пошкодження майна, зміни звичного ритму життя. Суд встановлює розмір відшкодування морального збитку в сумі 2500грн. Відповідачка та її представник не надали суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Посилання на несповіщення про проведення робіт спростовані поясненнями свідків та оголошеннями, не відповідність розрахунку не підтверджується жодним доказом. Тому суд доходить до висновку, що презумпція вини, передбачена цивільним законодавством в деліктних зобовязаннях, відповідачкою не спростована, а тому вимоги позивача обґрунтовані і повинні бути задоволені частково у вище вказаному розмірі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.88 ЦПК України та відносить до них витрати на сплату судового збору та на оплату проведення дослідження фахівцем.

Outcome: partial