Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт отримання ним поранення під час виконання обов`язків військової служби 19.07.2014 року поблизу м. Лисичанськ Луганської області України внаслідок збройної агресії Російської Федерерації проти України. В обґрунтування заяви вказав, що факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема Луганської та Донецької областей є загальновідомими та засуджені міжнародними інстанціями. В період з 28.10.2010 року по 18.10.2011 рр. він проходив строкову військову службу у Збройних Силах України. З 30.10.2013 по 06.03.2015 рр. перебував на службі у військовому резерві Збройних Сил України. Відповідно до вимог Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, з 11.03.2014 року по 20.03.2014 року прийнятий на військову службу у військову частину [NUMBER] до оголшення демобілізації в Україні. Остання займана посада: стрілець- номер обслуги аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти 1 аеромобільно-десантного батальйону. В період з 23.04.2014 року по 19.07.2014 року беспосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної ціліснгості України на території Донецької та Луганської областей України у складі військової частини-польова пошта [NUMBER] . 19.07.2014 року в ході проведення бойових дій поблизу м.Лисичанськ Луганської області під час виконання обов`язків військової служби отримав вогнепальне кульове проникаюче поранення лівої сідниці з проникаючим в черевну порожнину та ушкодженням m/IIiopsoas, заочеревинна гематома зліва, гемоперетонеум - 600,0 мл; травматичний шок І ступеня. Вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено його право на життя і здоров`я, передбачене\~ст. 27 Конституції України,\~ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року. Своє звернення до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту поранення при виконанні обов`язку військової служби 19.07.2014 року поблизу м. Лисичанськ Луганської області України, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, заявник мотивує тим, що має на меті набуття статусу жертви міжнародного збройного конфлікту та як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами міжнародного права. Встановлення такого факту в позасудовому порядку не передбачено. В судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його віжсутності, заявлену заяву підримав, просив її задовольнити, з викладених в ній підстав. Заінтересована особа - представник Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився. 11.03.2019 р. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Заінтересована особа - представник Посольства Російської Федерації в судове засідання на вказану дату та час не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся своєчасно і належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту поранення при виконанні обов`язку військової служби 19.07.2014 року в районі м. Лисичанськ Луганської області, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, необхідне заявникові для набуття статусу жертви міжнародного збройного конфлікту та як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права. Таким правом заявник не може скористатись в позасудовому порядку, оскільки законом не\~визначено іншого\~порядку їх\~встановлення. У відповідності до\~статті 2 Конвенції «Про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях», ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї\~Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення. У відповідності до статті 13 Конвенції: ця Конвенція застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно приписів ч. 2\~ст. 82 ЦПК України. Факт того, що заявник 19.07.2014 року виконуючи обов`язки військової служби, поблизу м. Лисичанськ Луганської області отримав вогнепальне кульове проникаюче поранення лівої сідниці з проникаючим в черевну порожнину та ушкодженням m/IIiopsoas, заочеревинна гематома зліва, гемоперетонеум - 600,0 мл; травматичний шок І ступеня, стверджується матеріалами справи, а саме медичними документами: виписним епікризом №4411 про перебування солдата [PERSON] за призовом в/ч [NUMBER] на стаціонарному обстеженні і лікуванні у хірургічному відділенні в/ч [NUMBER] з 05.09.14 р. по 23.09.14 р., виписним епікризом про перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні обласного госпіталю для ветеранів війни з 10.03.16 по 30.03.16 р., довідкою військово-лікарської комісії №677, в якій зазначено про поранення [PERSON] пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби (а.с.41,42,43). Крім того, факт того, що вогнепальне поранення заявник отримав під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини та в результаті отриманих поранень йому встановлено третю группу інвалідності, стверджується відповідною довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.01.2016 року серії 12 ААА №218834 та отриманим посвідченням серії [NUMBER] (а.с.44,45). В зв`язку з цим суд вважає, що слід встановити факт поранення [PERSON] при виконанні ним обов`язків військової служби 19.07.2014 року поблизу міста Лисичанськ Луганської області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. На підставі наведеного,

Outcome: approved