Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування право приватної власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою вул. Трудова, 8, с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що 12.06.2013 року помер [PERSON], який був власником домоволодіння в с. Нетечинці вул. Трудова, 8. Після його смерті відкрилась спадщина. [PERSON] як спадкоємець померлого за законом четвертої черги, прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна на себе. 17 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння, однак під час розгляду справи 21.03.2017 року померла. Позивач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, прийняв спадщину та оформив частину спадкового майна. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння. Тому позивач позбавлений можливості реалізувати своє спадкове право, і це право підлягає захисту в судовому порядку. У судове засідання 26.12.2017 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України справа розглядалась на підставі наявних у суду матеріалів згідно з приписами ст. 247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] сільська рада Віньковецького району Хмельницької області не заперечувала щодо задоволення позову. У судове засідання представника не надіслала, будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що належний відповідач визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12.06.2013 року в с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-БВ № 212263, актовий запис № 12), який був власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Нетечинці по вул. Трудова, 8. На вказане майно після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадщину прийняла спадкоємець за законом четвертої черги [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадково майна. 21.03.2017 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії 1-БВ № 302208, актовий запис № 6). [PERSON] є сподкоємцем [PERSON] за заповітом (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.08.2017 року) спадщину прийняв, оскільки протягом шестимісячного строку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадково майна. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 212263; свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 302208; заповітом від 22.12.2016 року, згідно якого [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 103-2017, заведеної після смерті [PERSON], наданої державним нотаріусом на запит суду. Відповідно до довідки КП «БТІ» Віньковецької районної ради Хмельницької області від 03.10.2017 року № 1-767, реєстрація права власності на домоволодіння в с. Нетечинці по вул. Трудова, 8, за [PERSON] не проводилась. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом і прийняв спадщину. Інших спадкоємців немає. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове домоволодіння, яке померла успадкувала, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою державного нотаріуса Віньковецької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.11.2017 року, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на домоволодіння в с. Нетечинці по вул. Трудова, 8, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. При вирішенні розглядуваного спору, суд бере до уваги, що згідно вимог Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Проте, у період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась у сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Те, що померлі [PERSON] та [PERSON] володіли будинком № 8 по вул. Трудовій в с. Нетечинці на праві особистою, а після 1991 року приватної власності підтверджено довідкою сільської ради № 1049 від 09.10.2017 року та копією погосподарської книги цього села, а також визнанням позову цією сільською радою. Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право власності на вказане нерухоме майно, успадкувавши його після смерті [PERSON], однак не оформила це майно на своє імя, у звязку з чим виник спір, та його вирішення можливе лише в судовому порядку. Визнання права власності за позивачем на спадкове домоволодіння визнається відповідачем - сільською радою с. Нетечинці, не порушує прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно.

Outcome: approved