Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 січня 2018 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Від спільного подружнього життя у них є двоє синів [PERSON] та [PERSON], обидвоє [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з відповідачем, однак в добровільному порядку вирішити питання щодо прийняття участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми сторони не мають змоги, як вказує позивач, [PERSON] перешкоджає його спілкуванню із синами, розпорядження №45 від 31.01.2018р. про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми не виконує, та не дотримується встановленого порядку, у визначені дні не дозволяє бачитись із синами, у зв'язку з чим позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами щодо чинення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з малолітніми дітьми. У досудовому порядку вирішити спірні питання не виявляється можливим, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити таким чином, як вказав у прохальній частині звернення до місцевого суду. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги вцілому заперечила і ствердила, що встановлений службою в справах дітей Самбірської РДА графік слід дотримуватись. Представник відповідача адвокат [PERSON] однаково у судовому засіданні проти заявлених вимог позивача заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, вказуючи на обставини викладені у відзиві; просив суд узяти до уваги за основне вік дітей, складні стосунки між сторонами, де кожен приїзд батька до дітей закінчувався викликом поліції. Представник третьої особи служби у справах дітей Самбірської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного: Судом установлено, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29.01.2018 року шлюб між сторонами розірвано; від даного шлюбу у них народилося двоє синів [PERSON] та [PERSON], - обоє [INFO] року. Відповідно до розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації №45 від 31 січня 2018р. визначено такі способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкування з малолітніми [PERSON] та [PERSON]: перша, третя середи місяця та друга, четверта субота місяця - з 14.30год. до 17.30год. у присутності матері. Як вбачається із пояснень учасників між сторонами дійсно виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька з дітьми, з цього приводу як батько так і мати дітей неодноразово звертались до служби в справах дітей та правоохоронних органів. Проте Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. За приписами ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тому, із урахуванням наведених норм законів, беручи до уваги право батька та дітей на безперешкодне спілкування, враховуючи місця та час їх спілкування, із врахуванням віку, стану здоров'я дітей, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення та знайшли своє відображення у судовому засіданні під час з'ясування обставин у справі, суд за основу бере до уваги висновок органу опіки та піклування, який був предметом недавнього дослідження спеціалістів та, в якому сумніватись нема підстав. Відтак, суд дійшов висновку про те, що спосіб участі батька у вихованні синів, який запропонований службою у справах дітей, є достатнім способом захисту прав позивача на його участь у вихованні дітей та особисте спілкування з ними. У решті позовних вимог суд відмовляє та звертає увагу, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі батька у вихованні синів, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із сторін слід стягнути по 352,4грн. з кожного; водночас суд констатує, що позивач помилково висловив позицію у зверненні до суду, що такі підлягають повністю стягненню із відповідача, оскільки він звільнений від судового збору, бо звільняються від сплати судового збору прирівняні особи в разі, якщо такий спір стосується їх прав як учасників бойових дій.

Outcome: partial