Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТДВ «СТ «Домінанта»», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши у позовній заяві, що 13.05.2017 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем марки «ВАЗ», сталася ДТП, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Цюрупинського районного суду від 31.05.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв`язку із тим, що протиправними діями [PERSON] транспортний засіб, який перебуває в його користуванні та належить [PERSON] , було завдано шкоду, просить стягнути з відповідача заподіяну шкоду в загальному розмірі 40328,26 грн., яка складається зі страхового відшкодування в сумі 32407,16 грн., пені за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 4538,39 грн., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 466,13 грн., інфляційних нарахувань на суму боргу в розмірі 2916,58 грн., та судові витрати по справі. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, поданий позов підтримує, просить його задовольнити. Третя особа у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 13.05.2017 року на 29 км 350 м а/д Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ», д.р.н. « [NUMBER] », з причепом марки « УВН 810080 » без д.н.з., під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «ВАЗ», д.р.н. « [NUMBER] », з причепом марки «БЗП», д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , який належить третій особі [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля марки «ВАЗ», д.р.н. « [NUMBER] », [PERSON] .. Факт дорожньо-транспортної пригоди та вина [PERSON] підтверджується постановою судді Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31.05.2017 року, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за фактом ДТП, що мало місце 13.05.2017 року за участю автомобіля ВАЗ», д.р.н. « [NUMBER] », з причепом марки « УВН 810080 » без д.н.з., та автомобіля марки «ВАЗ», д.р.н. « [NUMBER] », з причепом марки «БЗП», д.н.з. « [NUMBER] », та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Цивільна відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ», д.р.н. « [NUMBER] », на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта»». 15.05.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, відкрито страхову спарву, проте страхове відшкодування не виплачене. З метою встановлення розміру заподіяної шкоди в результаті ДТП, яке відбулося 13.05.2017 року, експертом Херсонської Торгово-промислової палати Єрофеєвим Валерієм Олександровичем на замовлення позивача було здійснено оцінка вартості матеріального збитку, що виникли в результаті ДТП. Відповідно до положень статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників, крім того, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи те, що вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області, зазначена обставина доказуванню у судовому засіданні не підлягає. За приписом ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частинами першою та другою ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката), складеного страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. За змістом ч. 2 ст. 8, ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, коли такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. За визначенням даним в ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому необхідних документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.2.ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати); за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін. Проаналізувавши надані докази у сукупності та зв`язку, суд дійшов висновку, що ДТП, що сталася 13.05.2017 року, в ході якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, є страховим випадком, який був передбачений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених зі страховою компанією ТОВ «СТ «Домінанта»». Тому страховик (відповідач у справі) зобов`язаний сплатити страхове відшкодування позивачу відповідно до вимог п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як особі, у віданні якої перебуває транспортний засіб. При визначенні розміру заподіяної шкоди суд бере до уваги звіт № В-э від 23.06.2017 року відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, спричиненої легковому автомобілю марки «ВАЗ 2108», д.р.н. « [NUMBER] », в цінах станом на час пошкодження та настання дорожньо-транспортної пригоди, становить 33121,24 грн., і приходить висновку що зі страховика належить стягнути матеріальну шкоду в рахунок страхового відшкодування із врахуванням франшизи в сумі 32407,16 грн.. Крім того, позивач заявлено позовні вимоги про відшкодування пені за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 4538,39 грн., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 466,13 грн., інфляційних нарахувань на суму боргу в розмірі 2916,58 грн.. Пунктом 36.5 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредиту має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої ст.625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 р. у справі № 6-927цс16. Тобто, з відповідача на підставі положень ст. 625 ЦК України підлягає стягненню пеня за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 4538,39 грн., 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 466,13 грн. та інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 2916,58 грн.. Щодо розподілу судових витрат суд приходить наступного висновку. Згідно з частинами першою та другою ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог - в сумі 640,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved