Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про зняття арешту з нерухомого майна. В обгрунтування поданого позову посилається на те, що він у липні 2020 року звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , а саме- на частку будинку [ADDRESS] . Однак йому було відмовлено в цьому, оскільки на вказаний будинок Орджонікідзевським ВДВС Маріупольського міського управління юстиції накладено арешт на підставі постанови № 14484208 від 31 серпня 2009 року. 18 серпня 2020 року його батько [PERSON] звернувся до Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про зняття арешту з будинку [ADDRESS] , але йому було відмовлено. Окрім цього, з відповіді Лівобережного ВДВС вбачається, що виконавче провадження № 14484208 завершено 21 травня 2010 року у зв`язку зі смертю боржника, виконавчий документ повернуто до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області без виконання. Однак арешт квартири не скасовано. В зв`язку з цим, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Просить скасувати арешт накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2009 року за виконавчим провадженням ВП № 14484208, на будинок [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити. Представник відповідача - Ольховик Н.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Крім того, до суду надано відзив в якому зазначено, що на виконанні в Лівобережному ВДВС у місті Маріуполі перебував виконавчий лист № 2-1552 від 15 червня 2009 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5034,00 гривень, судового збору у розмірі 54,00 гривень, витрат на ІТЗ у розмірі 30,00 гривень, а всього 5118, 00 гривень. 31 серпня 2009 року державним виконавцем в порядку ст.ст.3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно. 21 травня 2010 року виконавче провадження № 14484208 завершено у зв`язку зі смертю боржника, виконавчий документ повернуто до суду без виконання. На даний час сума боргу не погашена, тому зняти арешт з майна немає законних підстав. Просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В. та згідно реєстру прав власності на нерухоме майно, будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя, актовий запис № 395 від 12 липня 1999 року, [PERSON] народився [INFO] , в графі «Батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 418. З відповіді Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 28 серпня 2020 року, вбачається, що на виконання у відділі знаходився виконавчий документ № 2-1552 від 15 червня 2009 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5034,00 гривень, судового збору у розмірі 54,00 гривень, витрат на ІТЗ у розмірі 30,00 гривень, а разом 5118,00 гривень (ВП 14484208). Виконавче провадження № 14484208 завершено 21 травня 2010 року у зв`язку зі смертю боржника та виконавчий документ повернуто до суду без виконання. Матеріали переданого до архіву завершеного виконавчого провадження знищено, у зв`язку із закінченням передбаченого законодавством трирічного терміну зберігання даного виду документації, детальна інформація відсутня. Як вбачається з листа Національного банку України за інформацією, розміщеною на офіційному сайті Фонду www.fg.gov.ua в розділі «Банки, ліквідовані Фондом», вбачається що 16 травня 2019 року було внесено запис до ЄДР № 10711110032025385 про державну реєстрацію припинення ПАТ КБ «СТАНДАРТ» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. 10 червня 2019 року Комітет Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем прийняв рішення № 219 «Про виключення відомостей про Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «СТАНДАРТ» з Державного реєстру банків» у зв`язку з завершенням процедури його ліквідації. Станом на 15 березня 2021 року Державний реєстр банків не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку, що став правонаступником ПАТ «КБ «СТАНДАРТ». Щодо зняття заборони на нерухоме майно. На виконання вимог статті 52-1 Закону Фонд передав, а Національний банк України прийняв документи неплатоспроможного ПАТ КБ «СТАНДАРТ» на зберігання. В описах архівних справ Банку кредитна справа (кредитний договір) на ім`я [PERSON] не зазначена та на зберігання до Національного банку України уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «СТАНДАРТ» не передавався. В матеріалах архівної справи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», а саме: «Документи (таблиці, підтвердні документи, пояснювальні записки) про складання, затвердження, виконання коштирису витрат ліквідатора (ліквідаційної комісії) та рішення Комісії Національного банку України (територіального управління) з питань нагляду та регулювання діяльності банків», «Відомостях про проведення уповноваженою особою на ліквідацію роботи щодо повернення коштів боржниками ПАТ КБ «СТАНДАРТ» станом на 01.07.2015», інформація щодо кредитного договору від 08.08.2008 року № 014/07-186/162639 на ім`я [PERSON] відсутня. При цьому зазначаємо, що відповідно до акту «Про вилучення для знищення документів ПАТ КБ «СТАНДАРТ» за 2009-2014 роки, не внесених до Національного архівного фонду» від 07.05.2020 № 1, документи Банку, а саме: «Договори про відступлення права вимоги» за 2014 рік були вилучені та знищені у встановленому порядку, у зв`язку із закінченням строку їх зберігання, який становить 5 років. Таким чином позивач не має можливості оформити свої права на спадкове майно у зв`язку з наявністю нескасованих обтяжень на належне спадкодавцю нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч.1,2ст.56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Згідно вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки ( ст.1261 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст.1296 ЦК України). Оскільки, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а крім того право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, зважаючи на те, що вказаний арешт перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо оформлення спадкового майна, суд за таких обставин дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved