Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку для отримання житла. Заявлені вимоги обґрунтовує тими обставинами, що проходив військову службу за контрактом особами офіцерського складу в Регіональному центрі спеціального контролю Національного центру управління та випробовувань зкосмічних засобів з березня 1996 року по 11 листопада 2015 року. Відповідно до протоколу засідання житлової комісії Регіонального центру спеціального контролю (Автономного пункту спостереження) від 20.06.1996 року № 12 позивач та його дружина перебували на квартирному обліку в Регіональному центрі спеціального контролю на отримання житла. Згідно до цього протоколу, позивач та його дружина отримали службове житло - квартиру за адресою [ADDRESS] . Після отримання вказаного житла, позивача усно повідомлено про те, що його разом із дружиною знято з квартирної черги, оскільки позивачем отримано службове житло. Восени 2007 року до позивача звернулися представники житлової комісії про необхідність надання документів для поновлення на квартирному обліку, такі документи позивачем було надано до житлової комісії Автономного пункту спостереження (Регіонального центру спеціального контролю). Однак в листопаді 2021 року йому стало відомо, що житлова комісія Автономного пункту спостереження протоколом №52 від 06 листопада 2007 року поставила позивача на квартирний облік в загальну чергу не з 20.06.1996 року, а з 06.11.2007 року, з цим рішенням позивач не згідний. У зв`язку із чим просить визнати недійсним протокол № 52 засідання житлової комісії Регіонального центру спеціального контролю від 06 листопада 2007 року в частині зарахування позивача на квартирний облік з 06 листопада 2007 року, зобов`язати житлову комісію Регіонального центру спеціального контролю поновити [PERSON] , [INFO] та дружину позивача - [PERSON] , [INFO] , на квартирному обліку Регіонального центру спеціального контролю в черзі з березня 1996 року. Позивач в судове засідання не з`явився, до початку судового розгляду подав суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутності. Позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] проходив військову службу в Регіональному центрі спеціального контролю з 03.1996 року по 11.2015 року, що підтверджується довідкою Регіонального центру спеціального контролю (РЦСК) Національного центру управління та випробувань космічних засобів від 20.05.2021 року за №24. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до протоколу засідання житлової комісії Регіонального центру спеціального контролю (Автономного пункту спостереження) від 20.06.1996 року № 12 позивач та його дружина [PERSON] перебували на квартирному обліку в Регіональному центрі спеціального контролю на отримання житла. Згідно до цього протоколу, позивач та його дружина отримали службове житло - квартиру за адресою [ADDRESS] . Після отримання вказаного житла, позивача усно повідомлено про те, що його разом із дружиною знято з квартирної черги, оскільки позивачем отримано службове житло. Восени 2007 року до позивача звернулися представники житлової комісії про необхідність надання документів для поновлення на квартирному обліку, такі документи позивачем було надано до житлової комісії Автономного пункту спостереження (Регіонального центру спеціального контролю). Однак в листопаді 2021 року йому стало відомо, що житлова комісія Автономного пункту спостереження протоколом №52 від 06 листопада 2007 року поставила позивача на квартирний облік в загальну чергу не з 20.06.1996 року, а з 06.11.2007 року, з цим рішенням позивач не згідний. З листа Регіонального центру спеціального контролю (РЦСК) Національного центру управління та випробувань космічних засобів від 16.09.20221 року за №553/4.1 вбачається, що [PERSON] був зарахований на квартирний облік в 1996 році в результаті чого отримав службове житло та після цього був знятий з квартирного обліку. В зв`язку з реорганізацією в/ч [NUMBER] та переходом її в підпорядкування в Державне космічне агентство України та ліквідацією КЕЧ Кам`янець-Подільського гарнізону документи, які підтверджують даний факт втрачені, а саме: протокол про зарахування [PERSON] на квартирний облік; протокол про зняття [PERSON] з квартирного обліку. Відповідно до пункту 11 розділу ІІ «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, відряджених до Державного космічного агентства України, та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженої наказом ДКАУ від 24.10.2016 року №196 залишаються на квартирному обліку до одержання житла з державного житлового фонду: військовослужбовці при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі користуються правом позачергового одержання житла; члени сімей військовослужбовців, що загинули, померли, пропали безвісти під час проходження військової служби в Державному космічному агентстві України, які перебували на квартирному обліку як такі, що потребують поліпшення житлових умов. При ліквідації, реорганізації установ ДКА особи, зазначені в абзацах другому, третьому цього пункту, зараховуються на квартирний облік в Державному космічному агентстві України з урахуванням вимог, визначених у пункті 9 цього розділу. Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених\~пунктом 10\~цієї статті. Відповідно до п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів за неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району та користуються правом позачергового одержання житла. Тобто, у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі, в тому числі у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах. Відповідно до п. 10 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, які проходили військову службу на територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що визнані тимчасово окупованими, та продовжують службу у військових формуваннях України, а також члени їх сімей, які проживають разом із ними, отримали статус внутрішньо переміщених осіб і відповідно до вимог цієї статті забезпечені службовими жилими приміщеннями або їм надано жилі приміщення для постійного проживання на таких територіях, або які мають у приватній власності жилі приміщення, розташовані на таких територіях, якщо право власності на них набуте відповідно до законів України, та які прибули на іншу територію України, забезпечуються жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення за письмовою згодою зазначених осіб та повнолітніх членів їх сімей, посвідченою нотаріально. Відмова від права власності на жиле приміщення, розташоване на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що перебуває у приватній власності таких категорій осіб, здійснюється в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, які на дату початку тимчасової окупації вказаних територій, визначену законодавством, перебували на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, забезпечуються жилими приміщеннями з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Право власності на жиле приміщення, розташоване на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що перебуває у приватній власності осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, набуває орган, до повноважень якого належить поліпшення житлових умов таких категорій осіб на іншій території України, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France»), заява №17862/91; пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява «№ 20372/11). Вимоги до якості закону ЄСПЛ, зокрема зазначив у справі «Корецький та інші проти України». У п.п. 46-47 рішення ЄСПЛ дійшов такого висновку: навіть припускаючи, що положення закону було правильно розтлумачене судами та втручання базувалося на формальній підставі, закріпленій у національному законодавстві, Суд нагадує, що вислів «передбачений законом» у п. 2 ст. 11 Конвенції не тільки вимагає, аби дія, яка оскаржується, була передбачена національним законодавством, а й також містить вимогу щодо якості закону. Відповідно до позиції ЄСПЛ закон має бути доступний для конкретної особи і сформульований достатньо чітко для того, щоб вона могла передбачити в розумних межах, виходячи з обставин справи, ті наслідки, які може спричинити дія. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права - одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Тобто відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з забезпечення військовослужбовців, які направленні для проходження військової служби до Національного центру управління та випробувань космічних засобів порушує вимоги Конвенції щодо якості закону. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства (котре, безумовно, не може передбачити всі можливі випадки) значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від кількості й статусу осіб, котрих воно стосується. При задоволенні позову суд враховує, що п. 1 та п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суперечать один одному і позивач , який має вислугу в складі Збройних Сил України, на думку суду, має право на забезпечення житлом. Крім того при знятті його з квартирного обліку відповідачем не було враховано , що позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка відповідно до п. 10 п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» теж підлягає забезпеченню житлом. Відповідно ст.141 ЦПК України, з Національного\~ \~центру \~управління та\~випробувань \~космічних \~засобів \~на користь\~ держави слід стягнути судові витрати в сумі 908 гривень 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved