Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] \~заборгованості на\~загальну суму\~14377\~грн.\~42\~коп.,\~з яких\~500\~доларів США,\~що є\~еквівалентом 13620\~грн.,\~що за\~офіційним курсом\~Національного банку\~України на\~29\~березня 2019\~року (27\~грн.\~24\~коп.\~за 1\~долар США),\~-\~сума позики\~та 757,42\~грн.\~-\~пені та\~3%\~річних.\~Свої позовні\~вимоги позивач\~мотивує тим,\~що 29\~березня 2019\~року він надав в позику [PERSON] грошові кошти у сумі 500 доларів США, що є еквівалентом 13620 грн, що підтверджується розпискою, яка написана власноручно [PERSON] , а також\~свідком [PERSON] 29.03.2019\~року. Згідно відомостей зазначених у розписці [PERSON] мав повернути борг [PERSON] до 15 червня 2019 року. Однак, вказаних боргових зобов`язань станом на 09.08.2019 р., відповідач не виконав та вказані у розписці кошти позивачу, не повернув, а тому [PERSON] змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.09.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178\~та ч.5 ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК\~України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та передбачених законом підстав. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 2 ст.\~11\~ЦК\~України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Згідно зі ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На зазначеній розписці відповідача присутній напис позивача про отримання розписки, які відповідно є офертою (пропозицією укласти договір) і відповіддю на оферту - акцептом. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі, тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 Цивільний кодекс України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Розписку можна вважати одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 Цивільного кодексу України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено\~судом,\~29\~березня 2019\~року позивач\~ [PERSON] надав в позику відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 500 доларів США, що є еквівалентом 13620 грн, що підтверджується розпискою, яка написана власноручно [PERSON] , а також\~свідком [PERSON] 29.03.2019\~року. Згідно відомостей зазначених у розписці [PERSON] мав повернути борг [PERSON] до 15 червня 2019 року. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав і коштів не повернув. Крім того, позивачем було надіслано 27 червня 2019 року письмову вимогу (претензію) про повернення боргу в повному обсязі. Однак станом на дату подання позовної заяви, відповідачем не надано будь-якої відповіді на претензію, і не повернуто грошові кошти. У відповідності до ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Стаття 533 ЦК України наголошує на тому, що грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Outcome: approved