overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, після уточнення якого просить:\~розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 25 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 97. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він та відповідач знаходяться в шлюбі з 25 вересня 2010 року зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 97. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, протилежні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння на ґрунті побутових та життєвих стосунків. З початку 2017 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та спільний сімейний бюджет. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Уточнений позов підтримав, просив його задовольнити, оскільки збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов визнала. Суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 25 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Біленко) [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 147670, виданого 25 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №97. Після реєстрації шлюбу відповідач взяла собі прізвище чоловіка «Крушина». Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, враховуючи, що позивач наполягає на розірвані шлюбу, за наданий судом термін сторони не примирились, тривалий час проживають окремо, відповідач позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, вважає що збереження сім'ї неможливе. Рішення виноситься у межах заявлених вимог на підставі наданих доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом по розірвання шлюбу з [PERSON] . Провадження у справі відкрито 25 жовтня 2021 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що у шлюбі з відповідачкою перебуває з 15 липня 1977 року. Спільне життя у них не склалось з огляду на те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, обов`язки та ведення спільного господарства. З 2003 року проживають окремо, фактично шлюбні відносини між подружжям припинено, спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу неможливе. Зазначив, що підстав для примирення не вбачає. Стверджуючи, що їх шлюб носить формальний характер, а також відсутність майнових спорів, просив шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явились, позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його участі, повідомив суд, що позов підтримує, просить шлюб розірвати з зазначених у позовній заяві підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, судові повістки надіслані на адресу останнього відомого її місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, ухваливши заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 07.05.2007 року, він працює на посаді сторожа Городищенського паливного складу КП «Облпаливо» Черкаської облради. В період із 01.02.2013 року по 01.10.2013 року підприємство не виплачувало йому заробітну плату та заборгованість складає 9104 грн. 87 коп. Просив стягнути із КП «Облпаливо» Черкаської облради вказану заборгованість по заробітній платі. У судовому засіданні, позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову. Вислухавши позивача, враховуючи визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці», кожен працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору, на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. При цьому, відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, відповідно до наказу КП «Облпаливо» Черкаської облради № 03 від 07.05.2007 року, [PERSON] прийнятий на посаду сторожа Городищенського паливного складу (а.с. 4, 6, 17). Таким чином, КП «Облпаливо» Черкаської облради - відповідач по справі, набув статус роботодавця, який, при укладанні трудового договору з працівником, зобов'язаний виплачувати йому заробітну плату відповідно до виконаної роботи. Згідно довідки КП «Облпаливо» Черкаської облради № 585 від 30.12.2013 року, заборгованість [PERSON] по заробітній платі складає 9104 грн. 87 коп. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законів про працю, працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Оцінивши всі наявні у справі докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 16.05.2013 року, він працює на посаді сторожа Городищенського паливного складу КП «Облпаливо» Черкаської облради. В період із 16.05.2013 року по 01.10.2013 року підприємство не виплачувало йому заробітну плату та заборгованість складає 4371 грн. 07 коп. Просив стягнути із КП «Облпаливо» Черкаської облради вказану заборгованість по заробітній платі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову. Вислухавши позивача, враховуючи визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці», кожен працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору, на підставі укладеного трудового договору. Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. При цьому, відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, відповідно до наказу КП «Облпаливо» Черкаської облради № 28-к від 15.05.2013 року, [PERSON] прийнятий на посаду сторожа Городищенського паливного складу (а.с. 4, 5, 16). Таким чином, КП «Облпаливо» Черкаської облради - відповідач по справі, набув статус роботодавця, який, при укладанні трудового договору з працівником, зобов'язаний виплачувати йому заробітну плату відповідно до виконаної роботи. Згідно довідки КП «Облпаливо» Черкаської облради № 586 від 30.12.2013 року, заборгованість [PERSON] по заробітній платі складає 4371 грн. 07 коп. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законів про працю, працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Оцінивши всі наявні у справі докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Полтавська, буд. 172, м. Красноград, Харківської області. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору купівлі-продажу будинку від 25.04.2007 року є власником вищезазначеного будинку. Разом з ним в даному будинку зареєстровані його син, [PERSON], [INFO] та його родич [PERSON], [INFO]. [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з грудня 2013 року, а [PERSON] з липня 2017 року, вони за власною ініціативою залишили будинок. Там відсутні їх речі. [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку з реєстраційного обліку знятися не бажають, а тому позивач вимушений сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих осіб у будинку, в звязку з чим несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Позивач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої він підтримує свій позов та просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи за їх відсутності, не подавали відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2007 року [PERSON] є власником будинку за адресою: вул. Полтавська, буд. 172, м. Красноград, Харківської області (а.с. 7). Відповідно до довідки Красноградської міської ради Харківської області разом з позивачем в даному будинку зареєстровані: його син, [PERSON], [INFO] та його родич [PERSON], [INFO], але не проживає (а.с. 15). Згідно довідки депутата Красноградської міської ради про місце проживання, виданий 27.02.2019 року, [PERSON] та [PERSON] не проживають за даною адресою більше одного року (а.с.16). Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З урахуванням наведеного та надаючи оцінку всім доказам в їх сукупності, враховуючи що відповідачі [PERSON] та [PERSON] понад рік не користуються вищезазначеним будинком, суд вважає за доцільне визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Полтавська, буд. 172, м. Красноград, Харківської області. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Шиндлера, буд. 3, м. Красноград, Харківської області та зняти його з реєстрації. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що згідно рішення Красноградського районного суду Харківської області від 16.08.2006 року [PERSON] є співвласником вищезазначеного будинку. Разом з ним в даному будинку зареєстрований його син [PERSON], [INFO]. З січня 2000 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, він за власною ініціативою залишив будинок. Там відсутні його речі. [PERSON] в добровільному порядку з реєстраційного обліку знятися не бажає, а тому позивач вимушений сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих осіб у будинку, в звязку з чим несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Позивач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої він підтримує свій позов та просить розгляд справи проводити за його відсутності. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої він зазначив, що знявся з реєстрації за даною адресою з 06.07.2018 року та зареєструвався за новою адресою в Полтавській області. Доступу до домової книги не мав, перебуваючи в Краснограді, позивача не заставав вдома, в звязку з чим скористався системою реєстрації за новим місцем проживання. В підтвердження нової реєстрації надіслав копію паспорта зі штампом реєстрації в Полтавській області. Крім того просив розгляд справи проводити за його відсутності. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Красноградського районного суду Харківської області від 16.08.2006 року [PERSON] є співвласником вищезазначеного будинку (а.с. 5-6). Відповідно до довідки Красноградської міської ради разом з позивачем в даній квартирі зареєстрований син [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Згідно наданих письмових пояснень відповідача [PERSON] та наданої копії його паспорта, він знявся з реєстрації 06.07.2018 року за адресою: вул. Шиндлера, буд. 3, м. Красноград, Харківської області та зареєструвався за новою адресою в Полтавській області. Враховуючи те, що відповідач самостійно знявся з реєстрації за адресою: вул. Шиндлера, буд. 3, м. Красноград, Харківської області, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком з надвірними будівлями за адресою: вул. Центральна, буд. 71, с. Кирилівка, Красноградського району, Харківської області. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що він є власником будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Центральна, буд. 71, с. Кирилівка, Красноградського району, Харківської області. Разом з ним в даному будинку зареєстрована донька [PERSON]. [PERSON] з літа 2011 року в даному будинку не проживає, не користується ним та ніяких витрат на утримання будинку та сплаті комунальних послуг вона не несе. Де в даний час проживає відповідач, позивач не знає. В судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не зявились, відповідно до поданої нею заяви вона просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винисення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02.06.2004 року, будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Центральна, буд. 71, с. Кирилівка, Красноградського району, Харківської області належить [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до довідки Кирилівської сільської ради разом з позивачем в даному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], яка фактично не проживає в даному будинку з 2011 року (а.с 7). Відповідача з 2011 року в даному будинку не проживає, не користується ним та ніяких витрат на утримання будинку та сплаті комунальних послуг вона не несе. Де в даний час проживає відповідач, позивач не знає. Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: вул. Центральна, буд. 71, с. Кирилівка, Красноградського району, Харківської області, так як вона понад один рік відсутня без поважних причин в даному житлі. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: вул. Центральна, буд. 26, с. Українка, Красноградського району, Харківської області. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що він є власником будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Центральна, буд. 26, с. Українка, Красноградського району, Харківської області. Разом з ним в даному будинку зареєстрована колишня дружина [PERSON]. [PERSON] з квітня 2012 року в даному будинку не проживає, не користується ним та ніяких витрат на утримання будинку та сплаті комунальних послуг вона не несе. Де в даний час проживає відповідач, позивач не знає. В судове засідання позивач не зявився, відповідно до поданої ним заяви він просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винисення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20.10.2005 року, будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Центральна, буд. 26, с. Українка, Красноградського району, Харківської області належить [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки Хрестищенської сільської ради разом з позивачем в даному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], яка фактично не проживає в даному будинку з 2012 року (а.с 10). Відповідача з 2012 року в даному будинку не проживає, не користується ним та ніяких витрат на утримання будинку та сплаті комунальних послуг вона не несе. Де в даний час проживає відповідач, позивач не знає. Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: вул. Центральна, буд. 26, с. Українка, Красноградського району, Харківської області, так як вона понад один рік відсутня без поважних причин в даному житлі. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на житло в належному йому на праві власності житловому будинку, що в [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що зазначені особи зареєстровані по даному адресу, проте там не проживають більше одного року. Представник позивача позовні вимоги підтримав, про що подав відповідну заяву. Відповідачі, будучи повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не явились, в зв'язку з чим суд вважає, що слід провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленість між ним і власником житла. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що в с.Лопушани по вул.Зелена,5 Зборівського району, в якому зареєстровані відповідачі. Приймаючи до уваги, що [PERSON] та [PERSON] в даному житловому будинку без поважних причин не проживають більше одного року, суд вважає, що їх слід визнати такими, що втратили право на користування цим житлом.

Outcome: approved