Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з ним та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що 14 червня 2019 року між ним та відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис за № 201. Від цього шлюбу є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося із-за несумісності характерів, внаслідок чого між ними постійно виникають непорозуміння та сварки, що кожному із них та дитині спричиняє душевні страждання. Відповідачка на зауваження не реагує та не хоче змінювати своє відношення до нього та дитини. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у нього, так і у відповідачки, на ґрунті сімейно-побутових проблем розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, а тому вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. З 28 липня 2020 року відповідачка залишила дитину та його, а тому на даний час вони припинили спільне проживання однією сім`єю, остання лише двічі телефонувала додому, але жодного разу не поцікавилася станом здоров`я та взагалі життям дитини. Він повідомив [PERSON] , що буде подавати до суду заяву про розірвання шлюбу, на що вона відповіла, що до дитини та до нього не повернеться, а також визнала той факт, що сім`я фактично розпалася. Ухвалою судді від 18 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляд, у справі відкрито загальне позовне провадження та залучено до участі у справі орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Як вбачається із заяви [PERSON] , він на розірванні шлюбу наполягає і просить місце проживання малолітньої дитини визначити з ним. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідачка вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки у підготовче судове засідання [PERSON] не повідомила і відзив не подала. Представник органу опіки та піклування Щерблюк Т.М. подала заяву, із змісту якої вбачається, що вона підтримує наданий Камінь-Каширською райдержадміністрацією висновок органу опіки та піклування про можливість визначити місце проживання неповнолітньої дитини з позивачем і просить справу розглянути у її відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. з 14 червня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 червня 2019 року Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області, актовий запис № 201 (а.с. 6). Від шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Камінь-Каширським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с. 7). Сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, і позивач зберегти сім`ю не бажає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше збереження сім`ї сторін є недоцільним, оскільки суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим шлюб належить розірвати. Частиною 3 ст. 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 6 ст. 7 СК України рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як встановлено судом, сторони проживають окремо і шлюбних стосунків не підтримують, їх малолітній син [PERSON] проживає з батьком [PERSON] . Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Працівниками служби у справах дітей було здійснено вихід за місцем проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що [PERSON] та його малолітній син [PERSON] проживають в будинку разом з батьками позивача, будинок великий, просторий, у ньому чисто, прибрано, затишно. [PERSON] з батьком проживають в окремій кімнаті, яка облаштована сучасними меблями, зроблений косметичний ремонт, дитина має власне ліжко, достатню кількість взуття, багато одягу, іграшок, забезпечена якісним харчуванням, необхідними засобами гігієни. Батько [PERSON] доглядає та виховує сина, батьки позивача допомагають йому, виявляючи турботу про внука. З 28 липня 2020 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, під час телефонних розмов 18 серпня 2020 року та 9 жовтня 2020 року адресу перебування не повідомила. За час своєї відсутності життям, здоров`ям, розвитком сина [PERSON] остання не цікавилась, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала. [PERSON] не заперечує проти того, щоб її син [PERSON] , проживав з батьком, бажання піклуватись про дитину, проживати разом з нею не виявила. Позивач характеризується позитивно, ввічливий, турботливий, користується авторитетом серед товаришів, учасник АТО. Згідно з висновком органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 13 жовтня 2020 року № 1245/01-26/2-20, для утримання, виховання та розвитку малолітнього сина [PERSON] позивач створив належні умови. Як вбачається з роз`яснень, наведених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх дітей. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Як свідчить практика Європейського суду з прав людини при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Принцип «найкращих інтересів дитини», що випливає також і з Декларації прав дитини, є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та беручи до уваги висновок органу опіки і піклування, суд дійшов висновку, що проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком, що має місце і на даний час, буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи, і не позбавляє матір дитини права на спілкування та участь у її вихованні. Відповідачка у такому разі не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, може виявляти турботу про неї та брати участь у вихованні дитини, реалізувати свої права шляхом домовленості з позивачем щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідачки на користь позивача належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені (а.с. 1, 2) судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 840 грн. 80 коп. за вимогу про розірвання шлюбу та 840 грн. 80 коп. за вимогу про визначення місця проживання дитини. Отже, з відповідачки на користь позивача належить стягнути понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору в загальному розмірі 1681 грн. 60 коп.

Outcome: approved