Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» про поновлення на роботі , вказуючи , що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14. 04. 2014 року його було поновленого на роботі у ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» на посаді юриста . 31 . 05. 2014 року він отримав по пошті копію наказу № 114-к від 30. 05. 2014 року про поновлення його на роботі. 02. 06. 2014 року він з»явився в ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» , однак директор товариства [PERSON] повідомив його про те , що власник кар»єру категорично проти його поновлення на роботі. [PERSON] запропонував звільнитись за власним бажанням , обіцяючи , в свою чергу , виплатити значні кошти в якості індексації заробітної плати за час вимушеного прогулу . Від даної пропозиції від відмовився і подав [PERSON] п»ять заяв, а саме : про надання чергової відпустки з 01. 06. 2014 року , про виплату середнього заробітку за час невиконання судового рішення , про виплату індексації заробітної плати , про видачу дубліката трудової книжки та про звільнення з роботи за п. 5 ст. 36 КЗпП України в зв»язку з переходом на виборну посаду головою профспілки працівників гірничодобувних та переробних підприємств Сарненського району та головою профспілки працівників ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» та його дочірніх підприємств за сумісництвом . Вказані заяви від нього не були прийняті , що змусило його направляти заяву про надання чергової відпуски та про звільнення на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України по пошті . Оскільки на той час він працював юристом у ВСП» Клесівське кар»єроуправління» , то боючись втратити дану роботи запропонував [PERSON] С,Г. звернутись у ВСП» Клесівське кар»єроуправління» з листом про переведення його на основну роботу в ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр». Домовившись зустрітись з [PERSON] орієнтовно через тиждень , він покинув товариство , а з»явившись в « Селищанський гранітний кар»єр « 06. 06. 2014 року, отримав від [PERSON] пропозицію звільнитись за угодою сторін , від чого відмовився. В другій половині 06. 06. 2014 року по пошті отримав письмове повідомлення з відділу кадрів ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» з пропозицією надати пояснення чому він не приступив до виконання функціональних обов»язків та з вимогою надати трудову книжку. 10. 06. 2014 року він звільнився з ВСП « Клесівське кар»єрокправління» та з»явився у ТОВ» Селищанський гранітний кар»єр» , однак начальник відділу кадрів [PERSON] до роботи його не допустила , відмовилась реєструвати його заяви про відпустку та звільнення в зв»язку з переходом на виборну посаду . В подальшому його не допускали навіть на територію товариства. 12. 07. 2014 року по пошті він отримав повідомлення про звільнення з роботи за прогул без поважних причин та копію наказу № 152-к від 07. 07. 2014 року про звільнення . Вказуючи на порушення норм трудового законодавства та його прав , просить визнати недійсним та скасувати наказ директора ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» № 152-к від 07. 07. 2014 року, визнати недійсним та скасувати подання директора ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» [PERSON] № 359 від 11. 06. 2014 року , поновити його на роботі , стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня ухвалення рішення . Заявою від 17. 09. 2014 року [PERSON] збільшив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 791 грн. 52 коп. недоотриманого заробітку за період з 14. 04. 2014 року по 30. 05. 2014 року . Заявою від 01.12.2014 року [PERSON] збільшив позовні вимоги , просить визнати недійсними та скасувати акти посадових осіб відповідача про відсутність його на робочому місці від 02. 06. 2014 року та про відмову давати пояснення від 06. 06. 2014 року .Також просить стягнути 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди . Позивач підтримав позов , просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі , дав пояснення по суті позову, вказуючи , що керівництвом ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» не був допущений до роботи після його поновлення рішенням суду , йому відмовили у наданні чергової відпустки , у звільненні в зв»язку з переходом на виборчу посаду , відмовили у видачі копії трудової книжки . Також позивач вказав на те , що звернення до профспілкової організації із поданням про дачу згоди на його звільнення було здійснено невірно , звернення було надіслано профспілці , робота якої була припинена рішенням суду і тому в цій частині ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» також допустилось грубих порушень . Також позивач заперечив те , що йому пропонувалось надати пояснення з приводу допущення прогулів , оскільки до роботи його не допустили , він не був ознайомлений з трудовим розпорядком та з посадовою інструкцією юриста товариства . Представник ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» [PERSON] позовні вимоги не визнає , просить в задоволенні позову відмовити. Пояснив , що будучи повідомленим про поновлення його на роботі відповідно до наказу № 114-к від 30. 05. 2014 року , [PERSON] так і не приступив до виконання своїх обов»язків юриста товариства , всіляко ухилявся від появи на робочому місці , відмовлявся від дачі пояснень та не організував розгляд звернення керівника ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» до профспілкової організації про дачу згоди на звільнення [PERSON] з роботи за прогули. Вислухавши пояснення [PERSON] , представника відповідача [PERSON], свідчення [PERSON] , дослідивши надані письмові докази суд приходить до висновку , що позов не підлягає до задоволення в зв»язку з наступним. Як вбачається з ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених ст.. 61 цього Кодексі. Докази подаються сторонами і доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виникає спір. Судом встановлено , що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14. 04. 2014 року [PERSON] було поновлено на посаді юриста ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» . На підставі вказаного рішення 30. 05. 2014 року було видано наказ № 114-к , про що позивач був повідомлений письмово . 02. 06. 2014 року [PERSON] о 8 годині 27 хвилин з»явився в ТОВ «Селищанський гранітний кар»єр» , але трудову книжку у відділ кадрів не подав , повідомивши про те , що вона перебуває у відділі кадрів ВСП «Клесівське кар»єроуправління» , де він працює . О 9 годині 44 хвилини [PERSON] покинув приміщення адміністративної будівлі і більше в той день в товаристві не з»являвся. Вказане вбачається з пояснень сторін та роздруківки з камери спостереження ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» . З пояснень свідка [PERSON] вбачається , що ні 02. 06. 2014 року ні наступного дня позивач до роботи не приступив , трудової книжки для внесення записів про поновлення на роботі їй , як начальнику відділу кадрів не надав , в зв»язку з чим був виданий наказ № 50 від 02. 06. 2014 року « Про проведення службового розслідування» та були складені відповідні акти про відсутність [PERSON] на роботі протягом робочого часу. З пояснень [PERSON] вбачається , що 06. 06. 2014 року він з»явився в ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» та подав заяви про надання йому чергової відпустки і звільнення на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України . Позивач наполягає на тому , що вказані заяви у нього не були прийняті начальником відділу кадрів [PERSON] Свідок [PERSON] не заперечила того , що 06. 06. 2014 року [PERSON] приходив в товариство , однак їй свою трудову книжку не надав , до роботи не приступив, від дачі пояснень про причини відсутності на роботі відмовився. Відповідно , про це був складений акт. Свідок вказала на те , що 10. 06. 2014 року позивач звернувся до неї з вимогою видати йому копію його трудової книжки , яку він приніс з цією метою . Оскільки видача копії трудової книжки не передбачена трудовим законодавством , вона відмовила [PERSON] , який не надавши їй трудової книжки, знову покинув приміщення адміністративної будівлі товариства , про що також було складено акт , як і наступні дні відсутності позивача на робочому місці. Свідок вказала на те , що позивачем їй не було надано його заяв про надання йому чергової відпустки або заяви про звільнення його на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України , які б мали резолюцію керівника про погодження таких намірів [PERSON] Суд знаходить , що факти прогулів [PERSON] , які були ним допущені в період з 02. 06. 2014 року по 07. 07. 2014 року , є доведеними . Також є доведеними прогули [PERSON] в період з 10. 06. 2014 року по 07. 07. 2014 року , оскільки це підтверджується відповідними актами , вбачається з пояснень свідка [PERSON], факт нез»явлення у вказаний період в ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» не заперечується самим позивачем. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір , укладений на невизначений строк , може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня ) без поважних причин . Судом не беруться до уваги пояснення позивача про те , що причина його відсутності на роботі після його поновлення на робочому місці , є поважною , оскільки він працює юристом в ВСП « Клесівське кар»єроуправління» і на протязі з 02 червня по 10 червня 2014 року узгоджував своє звільнення з вказаним роботодавцем. Також суд знаходить такими , що не відповідають дійсним обставинам , його пояснення про те , що його не допускали до роботи . В подальшому позивач , не приступивши до виконання покладених на нього обов»язків , направляв по пошті заяви про надання йому чергової відпустки та про звільнення на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України в зв»язку з переходом на виборну посаду головою профспілки працівників гірничодобувних та переробних підприємств Сарненського району та головою профспілки працівників ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» та його дочірніх підприємств за сумісництвом. Суд приходить до висновку , що позивач , зловживаючи своїм правом на отримання чергової відпустки у разі поновлення його на роботі , та користуючись правом на припинення трудового договору у відповідності до п. 5 ст. 36 КЗпП України , став вимагати задоволення його заяв , не приступивши до роботи та свідомо допускаючи тривалий прогул . Як вбачається з ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав п. 4 ч. 1 ст. 40 цього кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації , членом якої є працівник. Судом встановлено , що [PERSON] є головою профспілки ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» та його дочірніх підприємств. 11. 06. 2014 року за вихідним № 359 на ім»я голови профспілки [PERSON] було направлено подання « Про отримання згоди на звільнення працівника, який вчинив прогул». В поданні директор [PERSON] просив дати згоду на звільнення юриста ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України . [PERSON] , вказуючи на те , що вказане подання було надіслано на адресу , за якою не зареєстрована профспілка , а йому особисто поштове відправлення було вручено по місцю його проживання , як фізичній особі , у нього не було підстав для розгляду даного подання , тим паче , що на той час діяльність профспілки була припинена и у нього не було можливості зібрати членів профспілки , оскільки з боку роботодавця існують перешкоди в її діяльності . Суд вважає , що з боку [PERSON] щодо цього має місце маніпуляція інформацією , оскільки , як встановлено , згідно витягу з Єдиного державного реєстру профспілка працівників товариства з обмеженою відповідальністю « Селищанський гранітний кар»єр» та його дочірніх підприємств з 13.02.2013 року на підставі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18. 01. 2013 року перебуває в стані припинення .Разом з тим , до Єдиного державного реєстру даних про її припинення не внесено , тому станом на липень 2014 року профспілка мала розглянути подання директора ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» . 27. 06. 2014 року [PERSON] на ім.»я власника ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр « ( уповноваженому ним органу) було надіслано відповідь на вказане подання від 11.06. 2014 року в якому йдеться про існуючий між товариством та профспілкою конфлікт вказується на те , що до « усунення зазначених обставин ( а саме забезпечення належної діяльності профспілки ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» та його дочірніх підприємств» ) профспілка…..не буде розглядати жодних подань роботодавця - ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» , тим більше задовольняти їх . З наведеного судом зроблено висновок про те , що [PERSON] , як голова профспілки ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» та його дочірніх підприємств , чия діяльність не припинена , отримав подання директора ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» і нехтуючи обов»язком , передбаченим ст.. 43 КЗпП України , не організував розгляд вказаного подання . Відповідно до ч. 5 ст. 43 КЗпП України про прийняте рішення виборний орган профспілкової організації має в письмовій формі в триденний строк після прийняття рішення повідомити про це власника або уповноважений ним орган . У разі пропуску цього строку вважається , що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору . Суд вважає , що з огляду на те , що відповідь голови профспілки [PERSON] на подання керівника ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» не відповідає передбаченому трудовим законодавством рішенню профспілкового комітету , відповідачем правомірно було прийнято рішення про звільнення працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації . Позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсними і скасування актів посадових осіб ТОВ « Селищанський гранітний кар»єр» про відсутність його на робочому місці від 02. 06. 2014 року та про відмову давати пояснення від 06. 06. 2014 року є безпідставними та не підлягають до задоволення , оскільки скасування таких актів не передбачено законом. На підставі наведеного , ст.. ст.. 40 , 43 КЗпП України ,

Outcome: dismissed