Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 11.12.1999 року померла його мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №021969. Він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак оригінал вище згаданого сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено. 02.08.2016 року Буринською РДА було видано дублікат вказаного сертифікату, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки текст у ньому не було відтворено у первинному варіанті. Просив визнати за ним\~ право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ Так, в судовому засіданні встановлено, що 11 грудня 1999 року померла мати позивача [PERSON], яка мешкала в с. Михайлівка, Буринського району, Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі,\~ право на земельну частку (пай)\~ у землі, розташованої на території [PERSON] сільської ради, Буринського району Сумської області,\~ яка перебуває у колективній власності\~ САПТЗТ «ім. Воровського» розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено\~ сертифікатом серії СМ №021969,\~ яку прийняв її син позивач по справі [PERSON], фактично вступивши в управління\~ та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця, дублікатом сертифікату,паспортом позивача, свідоцтвом про народження позивача, довідкою [PERSON] сільської ради, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю) (а.с.5-9,14). Оригінал сертифікату серії СМ №021969 був втрачений спадкодавцем, у звязку з чим позивачу 02.08.2016 року Буринською районною державною адміністрацією було видано його дублікат серії СМ №0284542 (а.с.6) Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в органах нотаріату, оскільки текст в цьому дублікаті не був відтворений в первинному вигляді, що підтверджується поясненнями позивача, листом приватного нотаріуса [PERSON] за №572/01-16 (а.с.11). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу\~ від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2\~\~ Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай)\~ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України (\~ 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП пенсіонером, була включена до відповідного списку громадян членів САПТЗТ «ім. Воровського», який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії См №000002 і їй\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай)\~ був виданий відповідно до розпорядженням\~ голови Буринської районної державної адміністрації від 22.03.1996 №106, що підтверджується копіями Державним акту на право колективної власності на землю, доданим до нього списком громадян членів САПТЗ, копією дублікату сертифіката на право на земельну частку (пай).\~\~\~ Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Так як\~ право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його прав шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (пай).\~

Outcome: approved