Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що його батько [PERSON], який помер 20.10.2014р. , мав у приватній власності земельну ділянку, площею 2.8431 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, право власності на яку за ним посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку. Позивач, як спадкоємець за законом, успадкував його майно разом зі своїм братом -[PERSON], який є відповідачем по справі. Вони домовились про розподіл спадщини батька, відповідно до якої він успадковує повністю вказану належну батькові земельну ділянку. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не може, оскільки в Державному акті на вказану земельну ділянку невірно вказано кадастровий номер земельної ділянки, і крім того, позивачем втрачено оригінал зазначеного Державного акту. В зв'язку з викладеним позивач просить суд визнати недійсним вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку в частині зазначеного в ньому кадастрового номера земельної ділянки, а також визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, належну спадкодавцю. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав із зазначених в позові підстав, а відповідач [PERSON] - визнав повністю. В суд представник відповідача -Зорянської сільської ради Ружинського району подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, відносно задоволення позовних вимог не заперечує. 2 Представник третьої особи- відділу Держгеокадастру у Ружинському районі в судове засідання не з'явився, заперечень відносно позову до суду не подав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 20.10.2014р. в с.Зоряне Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.5). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як передбачено ст.1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу мають, зокрема, діти спадкодавця. З спадкової справи №492/2016, заведеної 09.12.2016р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого 20.10.2014р. [PERSON], вбачається, що спадкодавець не залишив заповіт, а його спадщину у встановлений строк прийняли, як спадкоємці першої черги за законом , його сини [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі (а.с.23-36). На підставі архівного примірнику Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №044963, виданого26.02.2003р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 07.10.2002р. № 618, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка площею 2.8431га, яка розташована на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначені для ведення особистого селянського господарства (а.с.55). Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, судом встановлено, що до позивача та відповідача [PERSON] перейшло право власності спадкодавця [PERSON] . на все спадкове майно в рівних частках, зокрема і на вказану земельну ділянку. Частиною 3 ст.1267 ЦК України передбачено право спадкоємців за законом за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна, змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як вбачається з пояснень позивача та відповідача [PERSON], даних ними в судовому засіданні, а також з їхніх письмових заяв, поданих до суду, вони узгодили зміну розміру часток у спадщині [PERSON] таким чином, що частина нерухомого майна, а саме- земельна ділянка площею 2.8431 га , переходить в порядку спадкування у власність позивача. Однак, як вбачається з повідомлення Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області від 09.12.2016р. за №3401/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на вказане спадкове майно [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку та наявності розбіжності в написанні кадастрового номера земельної ділянки, який зазначений в Державному акті на право власності на земельну ділянку та в Державному земельному кадастрі (а.с.10). Судом встановлено, що у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я спадкодавця [PERSON] , зазначено кадастровий номер земельної ділянки - 1825297500000007024. 3 В той же час, як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданого відділом Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області 08.11.2016р., за [PERSON] на підставі вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2.8431га, яка розташована на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер якої 1825283600:03:000:0030 (а.с.6-8). З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я [PERSON] допущено помилку, а саме: невірно вказано кадастровий номер належної останньому земельної ділянки.. Внести зміни щодо виправлення вказаної помилки в оригінал правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначену у вказаному Державному акті земельну ділянку ніким не оспорюється. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача є помилка в написанні кадастрового номера земельної ділянки в Державному акті на право власності на земельну ділянку, яку після смерті власника земельної ділянки в Державному акті неможливо виправити. А тому усунення порушень прав позивача можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсним виданого спадкодавцю Державного актув на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачем права на спадкове майно.

Outcome: approved