Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.01.2017 року між ним та відповідачем позичальником було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 700 грн. Позичальник зобов`язувався повернути отримані кошти до 06.02.2017 року. Факт укладення договору позики та передачі грошових коштів підтверджується складеною відповідачем борговою розпискою. Відповідач коштів не повернув. Відповідно до умов договору позики у разі прострочення повернення позичених коштів, Відповідач повинен сплатити на користь позивача проценти за користування позиченими коштами з розрахунку 10 відсотків від суми боргу за кожен день прострочення. За період з 06.02.2017 року по 05.02.2020 року строк прострочення боргу склав 1094 календарних дні, а розмір процентів становить 76580 гривень (700 х 10%) х1094). У зв`язку з наведеним просив суд стягнути з відповідача на його користь\~ борг в сумі 700 гривень та проценти в сумі 76580 гривень. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та публікаціями оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України», котрі міститься в матеріалах справи, а тому відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача,\~ дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України\~ суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики грошових коштів між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики грошових коштів вважається укладеним та підлягає до виконання. Згідно розписки від 26.01.2017 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] суму коштів в розмірі 700 гривень, терміном на 11 днів, з дня написання розписки. У разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк, зобовязується сплатити [PERSON] відсотки з розрахунку 10% за кожен день прострочення (а.с.4). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~статті 1049 ЦК України). У зазначені в договорі строки відповідач, отримані в якості позики кошти не повернув,\~ доказів протилежного відповідачем надано не було. Наявність у [PERSON] оригіналу боргової розписки, виходячи з положень статей\~527,\~545 ЦК України, свідчить про існування\~\~невиконаного [PERSON] (боржником) зобов`язання\~\~за договором позики. Позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 700 грн. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Види забезпечення виконання зобов`язання передбачені ст.546 ЦК України. За умовами договору позики від 26.01.2017 сторони погодили, що у разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк, [PERSON] \~ зобовязується сплатити [PERSON] відсотки з розрахунку 10% за кожен день прострочення. Виходячи з норм Цивільного кодексу України, право позикодавця на одержання процентів за договором позики передбачено на строк дії договору, а тому визначення у договорі сплати відсотків з розрахунку 10% за кожен день прострочення після спливу строку виконання зобовязання не ґрунтуються на вимогах закону. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування позиченими коштами з розрахунку 10 відсотків від суми боргу за кожен день прострочення за період з 06.02.2017 року по 05.02.2020 року задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial