Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 2/3 земельної ділянки, площею 5.9061 гектарів, розташованої на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі рілля 3.4461 га, пасовища 1.2700 га, сіножаті 1.1900 га, належної померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №687819, виданого 29.01.2002 року Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, в порядку спадкування після смертіАндрієнко [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] у позовній заяві зазначив, що він є сином [PERSON], яка померла 19.05.2003 року. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого 30.07.2004 року, спадкоємцями майна [PERSON] у рівних частках є: її чоловік - [PERSON], та сини - [PERSON] і [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається у тому числі із земельної ділянки площею 5.9061 гектарів, розташованої на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №687819. [PERSON] вказує, що він, його батько [PERSON] та брат [PERSON] отримали по 1/3 частці у праві власності на вищезазначену земельну ділянку, однак право власності на неї не реєстрували та нового Державного акту на право приватної власності на землю не отримували. 02.11.2009 року [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно та все, на що за законом він мав право, - заповів позивачу. [PERSON] помер 06.02.2012 року. 01.10.2014 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 1/3 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Свідоцтво про право на спадщину стосовно частини земельної ділянки позивачу не було видано нотаріусом, оскільки спадкодавцем за життя не було вчинено державної реєстрації права власності в Державному земельному кадастрі. 01.10.2014 року позивачу було видано також свідоцтво про право на спадщину за законом після брата - [PERSON], померлого 27.01.2013 року. У свідоцтві зазначено, що спадщина складається з 1/3 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Свідоцтво про право на спадщину стосовно частини земельної ділянки позивачу також не було видано нотаріусом, оскільки спадкодавцем за життя не було вчинено державної реєстрації права власності в Державному земельному кадастрі. Вищезазначене стало підставою для звернення позивача до суду. Позивач та представник позивавача у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача територіальної громади Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області у судове засідання також не з'явився, сільським головою до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, та повідомлено суд, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. Від третьої особи - відділу Держземагенства у Балаклійському районі Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №687819, виданого 29.01.2002 року Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, [PERSON] належала земельна ділянка, розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.9061 гектарів, з них: ріллі 3.4461 га, кормових угідь - 2.4600 га (в тому числі: пасовища 1.2700 га, сіножаті 1.1900 га) (а.с.6). Як вбачається із дубліката Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.07.2004 року, зареєстрованого у реєстрі за №2-1265, спадкоємцями майна [PERSON], яка померла 19.05.2003 року, у рівних частках кожному є: її чоловік - [PERSON], та сини - [PERSON] і [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається у тому числі із земельної ділянки площею 5.9061 гектарів, розташованої на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії Р1 №687819 (а.с.7,8). Копіями свідоцтв про народження підтверджується, що батьками [PERSON] і [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.63, 64). Згідно заповіту, посвідченого 02.11.2009 року секретарем Виконавчого комітету Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області та зареєстрованого у реєстрі за №133, [PERSON] все своє майно та все те, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON] (а.с.9). 01.10.2014 року позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване у реєстрі за №2-2059, згідно якого спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON], який помер 06.02.2012 року, є його син - [PERSON] Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/3 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель (а.с.10-12, 57). [PERSON] помер 27.01.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.65). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.10.2014 року, зареєстрованого у реєстрі за №2-2062, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], є його брат - [PERSON] Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/3 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель (а.с.13, 14, 57). [PERSON] звертався до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про пояснення причини невидачі йому свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини земельної ділянки площею 5.9061 гектарів, розташованої на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та про можливість отримання такого свідоцтва у нотаріальній конторі (а.с.68). З відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 21.04.2015 року на вказану заяву вбачається, що для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно надати свідоцтво про право на спадщину (документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку/частку земельної ділянки) та Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (Витяг, що підтверджує факт реєстрації права власності на земельну ділянку/ частку земельної ділянки в Державному земельному кадастрі); та запропоновано заявнику звернутися до суду у разі неможливості зареєструвати право власності на частки земельної ділянки, які належать спадкодавцям (а.с.15). 15.05.2015 року позивач направив письмове звернення до відділу Держземагенства у Балаклійському районі Харківської області щодо можливості отримати Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку для оформлення спадкових прав на неї у нотаріуса (а.с.27). Однак з відповіді відділу Держземагенства у Балаклійському районі Харківської області від 28.05.2015 року на звернення позивача вбачається, що отримати Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку немає можливості (а.с.66). Таким чином, у звязку з тим, що право власності спадкодавців [PERSON] і [PERSON] на частини земельної ділянки не було зареєстровано позивач позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, яка складається з 2/3 частин земельної ділянки. За ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно\~ч.ч.1, 2 ст.78 Земельного кодексу України\~право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. «г» ч.1\~ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Також, як вбачається з ч.1 п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до\~статті 1225 ЦК Україниправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав, як передбачено п. «а» ч.3\~ст.152 Земельного кодексу України. Згідно ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері, відповідно до ст.1261 ЦК України. Відповідно до\~ч.1 ст.1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на 2/3 частини земельної ділянки належної його померлій матері - [PERSON], в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON] та в порядку спадкування за законом після смерті брата - [PERSON]. На підставі ч.1 ст.328, ст.ст.1216-1218, ч.ч.1, 2 ст.1223, ст.ст.1225, 1262, 1268 ЦК України, ст.78, п. «г» ч.1 ст.81, п.«а» ч.3 ст.152 ЗК України,

Outcome: approved