Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ДП «Нігинський кар»єр» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обгрунтування вимог вказує, що у червні 2015 року був прийнятий на роботу в ДП «Нігинський кар»єр» на посаду помічника машиніста тепловозу. Наказом від 27 жовтня 2015 року за № 113-к був звільнений з роботи згідно п.7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі 11 жовтня 2015 року в стані алкогольного сп»ягніння. Вважає звільнення незаконним , оскільки 11 жовтня 2015 року алкогольні напої не вживав, стан сп»ягніння під час виконання трудових обов»язків не підтверджений належними доказами, просить поновити на посаді помічника машиніста тепловоза 5 розряду ДП «Нігинський кар»єр», стягнути на його користь з ДП «Нігинський кар»єр» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 жовтня 2015 року та 7\~000 грн моральної шкоди. В суді позивач та його представник позов підтримали, просять задовольнити. В суді представник відповідача позов не визнав, заперечив проти його задоволення з тих підстав, що 11 жовтня 2015 року на підприємстві сталася аварія внаслідок якої було заподіяно матеріальних збитків на значну суму. Під час службового розслідування обставин та причин аварії, було встановлено, що 11 жовтня 2015 року машиніст тепловоза [PERSON]М, помічник машиніста тепловоза [PERSON] та складач вагонів [PERSON] знаходились в сильному алкогольному сп»янінні, що зафіксовано приладом «Алкотест 203». Вважає, що перебування позивача в алкогольному сп»янінні підтверджено належними та допустимими доказами, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] наказом директора державного підприємства «Нігинський кар»єр» № 73-к від 22.06.2015 року прийнятий на роботу з 22 червня 2015 року в залізничний цех підприємства помічником машиніста тепловоза по 5 розряду за безстроковим трудовим договором. Наказом директора ДП «Нігинський кар»єр» № 113-к від 27 жовтня 2015 р [PERSON] звільнений з роботи з 27 жовтня 2015 року на підставі п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку з появою на роботі в нетверезому стані. Вказані обставини підтверджуються наказами по підприємству. Відповідно п.7 с т. 40 КЗпПУ трудовий договір , укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом в тому числі і у випадку появи на роботі в нетверезому стані. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при вирішенні позовів про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст. 40 КЗпП України, слід мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп»яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов»язки. Для працівників з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим. Факт появи на роботі в нетверезому стані може встановлюватися не тільки спеціальним обстеженням, а також будь-якими іншими належними та допустимими доказами, яким суд має дати відповідну оцінку. При цьому не має значення ступінь алкогольного або наркотичного сп»ягніння. Для наявності підстав для звільнення достатньо факту такого сп»ягніння. Суд вважає доведеним факт перебування [PERSON] 11 жовтня 2015 року на робочому місці в стані алкогольного сп»ягніння виходячи із наступних доказів. Як вбачається з матеріалів справи 11 жовтня 2015 року працівники залізничного цеху ДП «Нігинський кар»єр» [PERSON], [PERSON], [PERSON] допустили грубе порушення нормативно-правових актів з питань охорони праці, внаслідок чого сталася аварія на підприємстві, що підтверджується актом від 11.10.2015 р, актом-висновком службового розслідування . Згідно акту-висновку службового розслідування комісії підприємства в складі головного інженера [PERSON], заступника директора з виробництва [PERSON], начальника служби безпеки [PERSON]І, інженера по охороні праці [PERSON], начальника залізничного цеху [PERSON] [PERSON] після скоєння аварії в присутності чергового ІТП по підприємству [PERSON], змінного майстра [PERSON] пройшов перевірку на алкогольну інтоксикацію медпрацівником [PERSON], рівень алкогольної інтоксикації у [PERSON] становив 3,1%. Згідно акту, складеного медичним працівником підприємства [PERSON] та черговим ІТП [PERSON] [PERSON] 11 жовтня 2015 року під час перебування на роботі був перевірений на стан сп»ягніння. При перевірці приладом «Алкотест-203» було встановлено 3,1% алкогольної інтоксикації. Відповідно до Інструкції з охорони праці № 3, затвердженої директором ДП «Нігинський кар»єр», визначено порядок огляду працівників на стан сп»ягніння з застосуванням індикаторної трубки «Контроль тверезості» або інших спеціальних приладів працівниками служби охорони праці або медичним працівником за наявності на підприємстві осіб, які мають спеціальні знання та пройшли спеціальну підготовку. Результати огляду оформляються актом. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] 11 жовтня 2015 року перебував в стані алкогольного сп»яніння на робочому місці, про що свідчив різкий запах алкоголю від нього, в зв»язку з чим [PERSON] відвів на перевірку на алкогольну інтоксикацію до медпрацівника. Після аварії зміна була відсторонена від роботи, бачив їх після відсторонення в лісопосадці де вони продовжили вживати алкогольні напої. . [PERSON] не заперечував ні щодо проведення перевірки, ні щодо її результатів.. В судовому засіданні свідок [PERSON]М показала, що 11 жовтня 2015 року [PERSON] перебував на робочому місці в стані алкогольного сп»янінн, про що свідчив різкий запах алкоголю, плутана мова, хибна хода. [PERSON] був перевірений на стан алкогольної інтоксикації приладом «Алкотест-203» , який показав 3,1% найбільший рівень алкогольної інтоксикації ніж в інших працівників зміни. На місці був складений акт, який був підписаний [PERSON] майстер [PERSON] від підпису відмовився. [PERSON] ніяких зауважень не висловлював. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що 11 жовтня 2015 року через халатне відношення до своїх обов»язків з вини зміни залізничного цеху сталася аварія. Як встановлено було пізніше працівники залізничного цеху в тому числі [PERSON] перебували в стані алкогольного сп»яніння. В суді свідок [PERSON] показав, що 11 жовтня 2015 року викликали на роботу в зв»язку з аварією, щоб замінити попередню зміну. Ознак сп»ягніння в працівників попередньої зміни не помітив. В суді свідок [PERSON] показала, що 11 жовтня 2015 року [PERSON] перебував на робочому місці в стані алкогольного сп»ягніння про що свідчив різкий запах алкоголю від нього. В суді свідок [PERSON] показав, що до аварії спілкувався з зміною, були тверезі. Про те, що зміна була в стані сп»яніння почув вже після аварії, коли всю зміну відправили до медпрацівника на перевірку. Разом з [PERSON] та іншими проходив перевірки на приладі «Алкотест», відносно нього прилад показав негативний результат. Про те, що [PERSON] перебував в стані сп»ягніння взнав пізніше. В суді свідок [PERSON] показав, що 11 жовтня 2015 року біля 20 год допомагав [PERSON] відтягнути його автомобіль додому. [PERSON] не був п»яний. В суді свідок [PERSON] показав, що будучи слідчим Кам»янець-Подільського РВ УМВСУ в Хмельницькій області , проводив слідчо-оперативні дії взв»язку з аварією на ДП «Нігинський кар»єр». Коли приїхав на місце події, попередня зміна була відсторонена і нікого з працівників не бачив і не опитував. В суді свідок [PERSON] показав, що 11 жовтня 2015 року [PERSON] перебував на робочому місці в стані алкогольного сп»ягніння про що свідчив запах алкоголю та неадекватна поведінка. Таким чином із зібраних у справі доказів вбачається, що позивач погодився на проведення перевірки на стан сп»ягніння за допомогою приладу «Алкотест-203» на підприємстві, жодних зауважень з цього приводу не висловлював; позивач також погодився із результатами перевірки на стан сп»яніння, проведеної медпрацівником [PERSON]М і також своєї незгоди із результатами не висловив, з метою спростування результатів його огляду на підприємстві в медичний заклад 11 жовтня 2015 року не звертався, хоча мав таку можливість, оскільки був відсторонений від роботи. В своїх поясненнях від 11.10.2015 року [PERSON] заперечень щодо перебування на робочому місці в нетверезому стані не навів. Позивач інших медичних документів щодо спростування результатів огляду не надав. Відсутність результатів освідування позивача на стан сп»ягніння в медичному закладі не може бути підставою для поновлення позивача на роботі, оскільки згідно ст.. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Зібрані у справі письмові докази не суперечать один одному та узгоджуються з показами свідків в суді, які згідно роз»ясень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» іншими належними та допустимими доказами, яким суд має дати відповідну оцінку. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON], оскільки він не є фахівцем у питаннях визначення особи на стан сп»яніння. Суд вважає, що покази свідків [PERSON], [PERSON]М, які були дані ними на досудовому розслідуванні не суперечать їх показам в суді. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позивачу в задоволенні позову про поновлення на роботі слід відмовити. Оскільки вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними, то в їх задоволенні також слід відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed