Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської обалсті, мотивуючи свої вимоги тим, з 2012 року він проживав однією сімєю без укладення шлюбу з [PERSON], в с. Зелені Кошари Первомайського району Миколаївської області. Під час сумісного проживання, вони разом вели господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, між нами склалися відносини притаманні подружжю. Проживаючи однією сімєю, у них з [PERSON] народилася донька [PERSON] [INFO]. Не зважаючи на те, що позивач є біологічним батьком дівчинки та визнавав своє батьківство відносно неї, її мати [PERSON] відмовилась подати спільно зі мною відповідну заяву до органу РАЦС, мотивуючи це тим, що у такому разі вона не буде отримувати допомогу як мати-одиначка. У актовому записі про народження дитини запис про батька було здійснено зі слів матері. При цьому прізвище батька зазначено «Трушечкін», а імя та по-батькові «Геннадій Миколайович», що повністю збігається з імям та по-батькові позивача . 08.08.2015 року внаслідок хвороби у віці 27 років [PERSON] померла, а дитина залишилася проживати разом зі позивачем у будинку № 19 по вул. Садовій в с. Зелені Кошари Первомайського району Миколаївської общісті. Позивач утримує доньку, займається її вихованням, освітою та розвитком. Проте, зважаючи на відсутність у актовому записі про народження доньки відомостей його, як про її батька, з юридичного боку дитина є сиротою, що позбавляє можливості позивача для виконання у повному обсязі батьківських прав відносно неї., тому він змушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Позивач і [PERSON], яка померла 08.08.2015 року проживали однією сімєю як чоловік і дружина, у період їхнього спільного проживання у них народилася дитина [PERSON]. Позивач є рідним батьком [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивач піклується за дитиною, утримує її, займається її вихованням та розвитком. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Виконавчим комітетом Полтавської сільської ради Первомайського району Миколаївської області[PERSON] народилася 15 липня 2014 року, актовий запис за № 3 від 08.08.2014 року, свідоцтво про народження серії І-ФП № 209127. Згідно довідки-характеристики № 176 від 12.08.2015 року , виданої Степківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області [PERSON] проживає в [INFO], характеризується з позитивної сторони серед односельчан. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, п.п. З, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п. 5 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Таким чином, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та захищаючи інтереси малолітньої дитини приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 125, 128, 135 СК України.

Outcome: approved