Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 12.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 2822. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з несумісними характерами, різними поглядами на життя, різними життєвими принципами. Позивач вказує, що на протязі тривалого часу він із відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, також не мають спільного бюджету, внаслідок чого шлюб фактично розпався. Неодноразово сторони намагалися говорити один з одним про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх, однак ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, більше того, їх стосунки переросли в більш напружені. Позивач вважає, що їх шлюб із відповідачем існує лише формально, надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, так як спроби примирення між сторонами в минулому, не принесли жодних результатів, а тому це лише призведе до погіршення їх відносин та спричинить позивачу значні моральні страждання. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] Судові витрати просить залишити за ним. В судове засідання позивач [PERSON], не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просить їх задоволити. Строк на примирення просив не надавати. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Додатково пояснила, що вони із позивачем біля шести місяців спільно не проживають і вона не бажає щоб судом надавався строк на примирення, оскільки вважає, що він нічого не змінить у їх стосунках із позивачем. Крім того пояснила, що спору щодо місця проживання дитини, між сторонами немає. Просила задоволити позовні вимоги та залишити за нею прізвище, обране нею при реєстрації шлюбу. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER] Причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди на сімейне життя, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягали на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати які складаються з 640,00 грн. судового збору за клопотанням позивача, підлягають залишенню за ним.

Outcome: approved