Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПК «Зоря Поділля» про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння. Просив зобовязати ТОВ «ПК «Зоря Поділля» повернути йому земельні ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер 7124684000:05:001:0118, та площею 2,00 га, кадастровий номер 7124684000:05:001:0034, які розташовані в адміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району, стягнути з ТОВ «ПК «Зоря Поділля» на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилався на такі обставини. 28 серпня 2002 р. на підставі рішення Малосевастянівської сільської ради Христиніівського району №2/3 від 24.06.2002 р. він набув у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,00 га з кадастровим номером 7124684000:05:001:0118 в адміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району. 19 грудня 2007 р. на підставі рішення Христинівського районного суду він став власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,00 га з кадастровим номером7124684000:05:001:0034, яка також розташовується в адміністративних межахМалосевастянівської сільської ради Христинівського району. 1 вересня 2006 р. належну йому земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером 7124684000:05:001:0118 на умовах оренди строком на пять років він передав у володіння і користування товариства з обмеженоювідповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля». 1 серпня 2008 р. власну земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером 7124684000:05:001:0034 він передав в користування відповідача також на умовах оренди строком на пять років. 10 листопада 2010 р. він та відповідач уклали нові договори оренди земельних ділянок площею 2,00 га кожна з кадастровими номерами 7124684000:05:001:0118 та 7124684000:05:001:0034, що розташовуються вадміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району, і визначили строк їх дії у пять років. Маючи намір на самостійне володіння і користування власним нерухомим майном, він 5 жовтня 2015 р. направив в адресу відповідача вимоги про повернення його земельних ділянок з кадастровими номерами7124684000:05:001:0118 та 7124684000:05:001:0034. Проте, відповідач повідомленнями за вихідними номерами 1192 та 1193 від 2 листопада 2015 р. відмовився повернути належні йому земельні ділянки, мотивувавши свої відмови тим, що строк дії договорів оренди він обраховує з дати їх державної реєстрації - 06.05.2014 р., а тому дія правочинів на день звернення не витекла, визначені законом і договорами підстави для їх припинення відсутні. Вважає, що відповідач володіє та користується його власністю без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), а тому він зобов'язаний повернути йому земельні ділянки. Позиція відповідача про те, що укладені 10.11.2010 р. договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 7124684000:05:001:0118 та 7124684000:05:001:0034 діють до 06.05.2019 р., не ґрунтується на нормах діючого законодавства України, які регулюють орендні правовідносини у державі. Зважаючи на те, що він є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 7124684000:05:001:0118 та 7124684000:05:001:0034 площею 2,00 га кожна, які розташовуються в адміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району, правові підстави, за якими відповідач набув право на користування ними, відпали, тому відповідно до ст.ст. 1212, 1213 ЦК України відповідач зобовязаний повернути йому вказані земельні ділянки. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. При вирішенні справи представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак позивач [PERSON] просив розгляд справи продовжити за відсутності його представника. За таких умов суд вважає можливим вирішити справу без участі представника позивача. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила, що договори оренди землі, які оспорюються, набули чинності саме з моменту реєстрації права оренди, що виникло на підставі погоджених сторонами істотних умов договорів, а початок строку їх дії необхідно обраховувати з 06.05.2014 р. та з 15.05.2014 р. При вирішенні справи представник відповідача у судове засідання не зявився, однак від відповідача надійшла заява з проханням розгляд справи 19.01.2017 р. провести без участі представника. За таких умов суд вважає можливим вирішити справу без участі представника відповідача. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази: копії державного акта на право приватної власності на землю III-ЧР № 033510, виданого 28.08.2002 р. Малосевастянівською сільською радою Христинівського району на імя [PERSON], державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 109434, виданого 14.07.2008 р. на імя [PERSON], договорів оренди землі, укладених 10.11.2010 р. між [PERSON] та ТОВ «ПК «Зоря Поділля», інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 2,00 га з кадастровим номером 7124684000:05:001:0118 в адміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району та площею 2,00 га з кадастровим номером7124684000:05:001:0034, яка також розташовується в адміністративних межахМалосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області. 10.01.2010 р. між сторонами був укладений договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером 7124684000:05:001:0118, що знаходиться вадміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району, строком на пять років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни, але в будь-якому випадку до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване у реєстраційній службі Христинівського районного управління юстиції 06.05.2014 р. 10.01.2010 р. між сторонами також був укладений договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером 7124684000:05:001:0034, що знаходиться вадміністративних межах Малосевастянівської сільської ради Христинівського району, строком на пять роківз урахуванням періоду ротації основної сівозміни, але в будь-якому випадку до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване у реєстраційній службі Христинівського районного управління юстиції 15.05.2014 р. Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст. 93 ЗК України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладення договорів, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди він набуває чинності. З 01.01.2013 р. набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11.02.2010 р. № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», яким з тексту ст.ст.182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо обов'язковості державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» - ст. ст.18 та 20. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі сторони скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. У момент державної реєстрації набуває чинності (юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору. На час державної реєстрації іншого речового права за вказаними вище договорами (а саме 06.05.2014 р. та 15.05.2014 р.) норми про обов'язковість проведення державної реєстрації договорів оренди землі втратили чинність, а сама державна реєстрація права оренди була проведена по минуванню значного строку після підписання договорів сторонами. За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України. У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Із наявних у справі доказів вбачається, що 10.11.2010 р. між сторонами були укладені договори оренди землі строком на пять років на вказані вище земельні ділянки. В цей же день згідно з актами були визначені межі земельних ділянок в натурі (на місцевості), акти приймання-передачі земельних ділянок складалися раніше, оскільки земельні ділянки до укладення 10.11.2010 р. договорів також використовувалися відповідачем. Наведені факти свідчать про досягнення сторонами всіх істотних умов договорів оренди земельних ділянок, отже саме з цієї дати 10.11.2010 р. вважаються укладеними дані договори і державна реєстрація договорів не змінює цього факту. Водночас, державна реєстрація договорів має значення для визначення моменту набрання договорами юридичної сили, тобто моменту часу, з якого слід вважати, що сторони набули цивільних прав та обовязків, на досягнення яких було спрямоване їхнє волевиявлення. Ці висновки ґрунтуються на положеннях правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 19.02.2014 р. по справі № 6-162цс13, постанові від 25.12.2013 р. по справі № 6-118цс13. Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.355 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до п. 8 договорів оренди землі вони були укладені на строк пять років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни, але в будь-якому випадку до моменту закінчення збирання врожаю орендарем, а згідно з п.43 договорів вони набирають чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Строк дії договорів закінчився в останній день пятирічного строку, відраховуючи з 10.11.2010 р., тобто 10.11.2015 р. Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно з п. 37 договорів оренди землі дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Тобто, дія договорів оренди землі, які є предметом розгляду, припинена. До дня закінчення строку дії договорів сторони не заявили про свої наміри продовжити договірні відносини щодо земельних ділянок. Більш того, маючи намір на самостійне володіння і користування земельними ділянками, позивач [PERSON] 05.10.2015 р. направив в адресу відповідача вимоги про їх повернення. Проте, відповідач повідомленнями за вихідними номерами 1192 та 1193 від 02 11.2015 р. відмовився повернути належні позивачу земельні ділянки, мотивувавши свої відмови тим, що строк дії договорів оренди він обраховує з дати їх державної реєстрації, тобто з травня 2014 р., а тому строк дії договорів не закінчився, договори діють до травня 2019 р. Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена підстава поновлення договору оренди, а саме: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; немає письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Такі висновки суду ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 25.02.2015 р. по справі № 6-219цс14, від 25.02.2015 р. у по справі № 6-10цс15, від 18.03.2015 р. по справі № 6-3цс15, від 18.03.2015 р. по справі № 6-4цс15, від 15.04.2015 р. по справі № 6-55цс15, від 10.06.2015 р. по справі № 6-70цс15. Договори оренди землі, які є предметом розгляду, не можна вважати поновленими, оскільки позивач [PERSON] своїми листами від 05.10.2015 р. повідомив відповідача про необхідність повернення йому земельних ділянок. Фактично спірні земельні ділянки залишились у збереженні відповідача після припинення дії договорів від 10.11.2010 р. і відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» вони підлягають поверненню позивачу як майно, що зберігалось в іншої особи без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Оскільки строк дії договорів оренди землі закінчився, однак спірні земельні ділянки залишились у збереженні відповідача після припинення дії договорів, тому необхідно зобовязати відповідача повернути їх позивачу [PERSON] Заперечення відповідача про те, що строк дії договорів закінчується у травні 2019 р., не є обґрунтованими з підстав, зазначених вище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути понесені останнім судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: approved