Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Яготинського районного суду Київської області з заявою, зацікавлена особа державний нотаріус Яготинської державної нотаріальної контори Сушко Любов Михайлівна про встановлення факту, що має юридичне значення, в котрій зазначено, що 11 квітня 1997 року за реєстровим № 433 на його ім`я Яготинською державною нотаріальною конторою був посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Право власності було зареєстроване Яготинським бюро технічної інвентаризації Київської області 29 квітня 1997 року у реєстровій книзі № 5, інвентаризаційна справа № 2063. На даний час у заявника виникло бажання подарувати даний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, але при детальній перевірці документів нотаріус виявила, що у вищезазначеному договорі купівлі-продажу та у реєстраційному штампі Яготинського БТІ відповідною посадовою особою було помилково зазначено моє прізвище ім`я по батькові як « [PERSON] », коли в дійсності « [PERSON] », що ставить під сумнів належність даного будинку з надвірними будівлями та спорудами саме йому. Розбіжність написання сталася через невірне перекладання прізвища ім`я та по батькові заявника з російської на українську мови та відсутності у друкарській машинці, за допомогою якої виготовлявся договір купівлі-продажу будинку, української літери «є». Встановлення даного факту необхідно [PERSON] для оформлення договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. У зв`язку з припиненням діяльності Яготинського бюро технічної інвентаризації Київської області, не являється можливим внести відповідні зміни до даного Договору купівлі-продажу. Враховуючи викладене, заявник просив встановити, що договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , посвідчений 11 квітня 1997 року за р.№ 433 Яготинською державною нотаріальною конторою та зареєстрований Яготинським бюро технічної інвентаризації Київської області 29 квітня 1997 року у реєстровій книзі № 5, інвентаризаційна справа № 2063, на ім`я [PERSON] в дійсності належить [PERSON] . В судове засідання заявник не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності, підтримав заявлені вимоги. Зацікавлена особа в судове засідання не зявилася, звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її розгляду, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17 червня 2011 року, заява № 21037/05), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Так, з копії паспорта (а.с. 3-4) та копії картки платника податків (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у м. Суми та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З копії договору купівлі-продажу (а.с. 5) вбачається, що 11 квітня 1997 року за реєстровим № 433 Яготинською державною нотаріальною конторою був посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , який укладено між [PERSON] та [PERSON] . З Державного ату на право власності на земельну ділянку (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , на підставі рішення Яготинської міської ради від 21.11.2006 року № 237-05-V, є власником земельної ділянки площею 0,0352 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Оцінюючи досліджені докази в сукупності, суд вважає, що є всі підстави вважати, що договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , посвідчений 11 квітня 1997 року за р. № 433 Яготинською державною нотаріальною конторою та зареєстрований Яготинським бюро технічної інвентаризації Київської області 29 квітня 1997 року у реєстровій книзі № 5, інвентаризаційна справа № 2063, на ім`я [PERSON] в дійсності належить [PERSON] .

Outcome: approved