Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, в якому зазначив, що у квітні 2021 року за місцем його роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої з його заробітної плати повинно утримуватись 20%. Позивачем було перевірено Єдиний державний реєстр боржників та встановлено, що відносно нього приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Луженецьким П.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського МНО Горая О.С. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, в яких містилась і копія оспорюваного виконавчого напису, [PERSON] вважає останній протиправним та таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позивач зазначає, що приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, на кредитному договорі від 31.05.2020, на підставі якого вчинено виконавчий напис №96217 від 20.11.2020, взагалі відсутній підпис позивача як позичальника. За словами [PERSON] , розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність боргу, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавлений можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. З огляду на викладене у позові, [PERSON] просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 96217 від 20.11.2020, виданий приватним нотаріусом Житомирського МНО Гораєм О.С. про стягнення заборгованості із позивача на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.05.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрованого в реєстрі за №96217. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 31.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.07.2021 у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю відмовлено. У судове засідання позивач не з`явився, на адресу суду засобами електронної пошти направив заяву про розгляд справи у його відсутність, поданий позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31.05.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 848469522, за умовами якого Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети, на суму 9 250,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п. 1.3, п. 1.4 або п. 1.5 цього договору. Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту та на період цього строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,58% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено нотаріальний напис, зареєстрований в реєстрі №96217, яким звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором 848469522 від 31.05.2020, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 є ТОВ «Таліон плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». В оспорюваному виконавчому написі також зазначалось, що стягнення заборгованості проводиться за період з 04.11.2020 по 04.11.2020. Сума заборгованості складає 26 547,50 грн. в тому числі: 9 250,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16 964,50 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 333,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, в розмірі 1 200,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн-Фінанс» по виконавчому напису нотаріуса становить - 27 747,50 грн. На підставі виконавчого напису №96217 від 20.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. 22.02.2021 відкрито виконавче провадження. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 848469522. Натомість у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало своє право вимоги за кредитним договором до ТОВ «Таліон плюс», а в подальшому і до відповідача. Більше того, судом звернуто увагу, що за змістом виконавчого напису відступлення прав вимоги між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» відбулось на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018. Тобто ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило своє право вимоги до [PERSON] як позичальника фактично за півтора роки до укладення з ним кредитного договору. Згідно з п. 3.1 та п. 3.4 Глави 16 Розділу ІІ «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі №201/11696/16-ц. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Із матеріалів справи вбачається, що за умовами договору останнім днем, коли позивач [PERSON] повинен був своєчасно виконати зобов`язання є 30 червня 2020 року (30-ий день від дати отримання позичальником кредиту - 31.05.2020). Натомість із оспорюваного виконавчого напису вбачається, що заборгованість у розмірі 26 547 грн. 50 коп. нарахована станом на 04 листопада 2020 року. Вказана сума заборгованості включає у себе, зокрема, заборгованість за відсотками у розмірі 16 964 грн. 50 коп., які нараховані після закінчення строку дії кредитного договору. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За таких обставин, крім відсутності доказів переходу прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», яке у подальшому уклало договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами із ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», спірною є і сума заборгованості, а, відтак, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально. З огляду на викладене та

Outcome: approved