Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстрований він та його син [PERSON], який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі. Звільнившись на початку 2014 року з місць позбавлення волі, мав повернутися до дому, але в квартирі не проживає вже більше 6 місяців, перешкод у користуванні житлом він йому не чиніть, за комунальні послуги відповідач не оплачує. Як член сім»ї відповідач втратив право на користування житлом, тому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Визнання відповідача таким, що втратив право на житло необхідно для оформлення субсидії. У судовому засідання позивач позов підтримав, просив його задовольнити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві, про що надав суду відповідні докази. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином,про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона знає позивача як покупця магазину, який знаходиться в районі його місця проживання. Його сина [PERSON], вона ніколи не бачила, але позивач їй розповідав, що має прийомного сина, який до нього не приходить, нічим не допомагає йому. Позивач не чинить йому ніяких перешкод у користуванні квартирою. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що знає і позивача, і його сина з 1990 року. Дружина позивача померла давно, про це їй стало відомо, бо її донька , будучи школяркою яка навчалась в одній школі з відповідачем ,розповідала, що збирали кошти та поховання матері відповідача. Пізніше, з розмови з позивачем, їй стало відомо, що його син був засуджений до позбавлення волі та повинен був звільнитися у 2014 році, більше їй про відповідача нічого невідомо. До цього часу відповідач в квартирі не проживає. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У судовому засіданні справи встановлено, що по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - наймач, 1939 року народження та [PERSON] - син, 1980 року народження( а.с.4). Із довідки КП «ЛЖЕК № 3» вбачається, що [PERSON], 1980 року народження не проживає за адресою [ADDRESS] з 2013 року по теперішній час (а.с.5). Позивач [PERSON] прописаний за адресою [ADDRESS] з 26.09.1975 року ( а.с.6). Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою. Що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому засіданні. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS], без поважних причин більше шести місяців, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved