Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувшись до суду з позовом та збільшивши позовні вимоги просив, встановити факт того, що він проживав разом зі спадкодавцем, [PERSON] на час відкриття спадщини 09 вересня 2013 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 12 листопада 2014 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], на імя [PERSON] на 57/100 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, ? частину земельних ділянок, на праві спільної часткової власності: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0442 гектарів та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,1000 гектарів, які розташовані зі адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, на ? частину вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №8420/0130 ТВБВ І типу №10003/0422 філії [PERSON] обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках: №9760/1-3416 із залишком 4557,40 грн, №07900146 із залишком 2,03 грн., №057867 із залишком 0,27 грн., №9760/1-4325 із залишком 4597,30 грн., №9760/11022 із залишком 1819,00 грн., №07500079 із залишком 2,93 грн., №24937 із залишком 0,13 грн., №057138 із залишком 0,28 грн., №0577811 із залишком 0,09 грн., вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №10003/0422 ТВБВ І типу №10003/0422 філії [PERSON] обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на компенсаційному рахунку №9760/1-9746 із залишком 1074,15 грн. та у ТВБВ №10003/0431 на рахунку №26200000354240 із залишком 72269 грн., а всього 78833,67 грн., після смерті [PERSON], померлої 09 вересня 2013 року, визнати за ним право власності у порядку за законом після [PERSON] на 57/100 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, ? частину земельних ділянок, на праві спільної часткової власності: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0442 гектарів та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,1000 гектарів, які розташовані зі адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, на ? частину вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №8420/0130 ТВБВ І типу №10003/0422 філії [PERSON] обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках: №9760/1-3416 із залишком 4557,40 грн, №07900146 із залишком 2,03 грн., №057867 із залишком 0,27 грн., №9760/1-4325 із залишком 4597,30 грн., №9760/11022 із залишком 1819,00 грн., №07500079 із залишком 2,93 грн., №24937 із залишком 0,13 грн., №057138 із залишком 0,28 грн., №0577811 із залишком 0,09 грн., вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №10003/0422 ТВБВ І типу №10003/0422 філії [PERSON] обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на компенсаційному рахунку №9760/1-9746 із залишком 1074,15 грн. та у ТВБВ №10003/0431 на рахунку №26200000354240 із залишком 72269 грн., а всього 78833,67 грн., мотивуючи тим, що будинок №36 по вул. Оранжерейній у м. Дніпропетровську належав на праві спільної часткової власності його дружині, [PERSON],[INFO], розміром частки власності 57/100 та її брату [PERSON], розміром частки власності 43/100. Також їм на праві спільної часткової власності [PERSON] та відповідачу [PERSON] належали земельні ділянки: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0442 гектарів та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,1000 гектарів, які розташовані зі адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, по ? частині за кожним. Грошові внески, на праві спільної часткової власності, які знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України» філія Лівобережне відділення №8420 ТВБВ №8420/0130 у розмірі 5489,72 грн. по ? частині за кожним. 09 вересня 2013 року його дружина [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. На час відкриття спадщини він постійно проживав разом із спадкодавцем, [PERSON], тому прийняв спадщину фактично. У визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з відповідною заявою до державної нотаріальної контори не звертався, оскільки був впевнений у тому, що він спадщину прийняв. На його звернення після смерті дружини до державного нотаріуса, йому було повідомлено, що оскільки на час відкриття спадщини він проживав разом із дружиною, то йому не потрібно звертатися з будь-якими заявами, так як він прийняв спадщину фактично. 28 липня 2015 року він звернувся до державного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини, але йому було відмовлено, у звязку з тим, що 12.11.2014 року, державним нотаріусом вже було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену частку майна померлої іншому спадкодавцю, брату померлої (спадкоємцю другої черги), [PERSON] У звязку з чим він вимушений звернутися до суду з дійсним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали з наведених в позовній заяві обставин та підстав. Просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач зокрема зазначив, що позивач постійно не мешкав з його сестрою [PERSON], а періодично до неї приїздив. Його сестра постійно проживала сама. Сам він приїздив до сестри декілька разів на місяць. Діти сестри також рідко її навідували. Третя особа восьма [PERSON] державна нотаріальна контора явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач її батько. У її матері [PERSON] в 2013 році виявили рак легенів. З лютого 2013 року батько переїхав до матері на вул. Оранжерейну,36 та здійснював за нею догляд. До цього часу батьки жили окремо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що позивач його батько. У матері виявили рак легенів, тому батько з лютого 2013 року став проживати з нею по вул. Оранжерейна,36, здійснював за нею догляд, робив уколи, возив до лікарні, купляв продукти. До 2013 року батьки десь з середини 90-х років стали проживати окремо, мати переїхала жити до бабусі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] була хвора на онкологію. В часи її хвороби вона бачила з нею її дітей [PERSON] та [PERSON]. Позивача вона також бачила, однак не знає чи жив він з нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивач її брат. З 2013 року він став проживати разом з дружиною [PERSON], оскільки вона була хворою та потребувала стороннього догляду. Вона майже кожен день була в них вдома. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає родину Ткачових близько 20-ти років. Влітку 2014 року [PERSON] померла від раку легенів. Перед смертю він часто бачив позивача на території будинку де жила [PERSON]. Свідок [PERSON]М.в судовому засіданні показала, що з лютого 2013 року [PERSON] захворіла на рак. З цього часу позивач проживав з нею разом у будинку, возив на процедури. Свідок [PERSON] [PERSON] захворіла на рак. Позивач за нею доглядав. З лютого 2013 року він жив з дружиною постійно, ночував в будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що відповідач її чоловік. З 2013 року сестра чоловіка [PERSON] захворіла. З родиною її чоловіка [PERSON] у неї відносини були не дуже хороші. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що сторони її сусіди. В кінці травня 2013 року дізналась про хворобу [PERSON]. Вона не була лежача часто її бачила на подвірї будинку. В кінці серпня того ж року бачила, як до неї приїздив десь на три тижні її син [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] його сусідка, після смерті матері вона в будинку проживала одна. Коли вона хворіла то також проживала сама, а її чоловік приїздив до неї десь два рази на місяць. Свідок [PERSON]П.в судовому засіданні показала, що у 2013 році приїздила до [PERSON] разом з сімєю [PERSON]. Після цього вона бувала в неї вдома по два рази на тиждень на протязі півроку. Її чоловіка [PERSON] в будинку не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] проживала сама. В її будинку вона не була, бачила її на вулиці, в магазині. Влітку 2015 року до неї приходив позивач та просив підписати акт, що він проживав з [PERSON] до її смерті, однак вона відмовилась, оскільки це була неправда. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] її сусідка, з лютого 2013 року і до моменту її смерті вони з нею спілкувались. Її чоловік [PERSON] постійно з нею не проживав, а приїздив до неї раз на тиждень. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є лікарем. З 2013 року він вів нагляд за [PERSON] до моменту її смерті. Вдома у хворої він бував 3-4 рази на тиждень, де бачив позивача, який постійно при його відвідуваннях був біля хворої. Вона потребувала стороннього догляду. На його думку по зовнішньому вигляду позивача, коли він відвідував за місцем мешкання хвору [PERSON], можно було сказати, що він там проживає, оскільки він був одягнений в домашній одяг. Суд заслухав пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] 22 серпня 1970 року був укладений шлюб (а.с.7). З 2000 року фактично позивач та його дружина [PERSON] сумісно не проживали та не вели спільне господарство, що підтверджується актом Квартального комітету №21 від 27.10.2015 року в якому зазначено, що [PERSON] з 2000 року постійно мешкала зі своєю матір'ю [PERSON] по вул. Оранжерейній,36 в м. Дніпропетровську та показами свідків (дітей позивача) [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що їх батьки з середини 90-х років та до лютого 2013 року жили окремо. Даний факт також не заперечував сам позивач. Його дружині [PERSON] на праві власності належало 57/100 частин домоволодіння №36 по вул. Оранжерейній в м. Дніпропетровську на підставі договору дарування від 02.11.2000 року,посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, за реєстром №2-2160 та ? частина земельної ділянки площею 1442 кв.м. за адресою: и. [PERSON], вул. Оранжерейна,36 на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку від 23.03.2011р. ЯЛ№856955, ЯЛ №856957, виданих згідно свідоцтва про право на спадщину від 15.04.2010р. за №2-1202 (а.с.101-102). Також їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 2011 року за реєстровим №2-867 належала ? частина вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №8420/0130 на рахунках: №9760/1-3416 із залишком 4557,40 грн., №07900146 із залишком 2,03 грн., №057867 із залишком 0,27 грн., №9760/1-4325 із залишком 4597,30 грн., №9760/11022 із залишком 1819,00 грн., №07500079 із залишком 2,93 грн., №24937 із залишком 0,13 грн., №057138 із залишком 0,28 грн., №0577811 із залишком 0,09 грн. (а.с.8). Відповідно довідки ТВБВ І типу №10003/00422 філії [PERSON] обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» №8/675 від 07.10.2014 року на імя [PERSON] наявні грошові внески: компенсаційний рахунок №9760/1-9746 з залишком 1074,15 грн., а також №26200000354240 з залишком 72269,80 грн. (а.с.94). 09 вересня 2013 року [PERSON] померла (а.с.19). 12 листопада 2014 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори були видані, після смерті [PERSON] її рідному брату [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на належне їй вищезазначене майно (а.с.108-111). Позивач 28 липня 2015 року звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON] (а.с.117). Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28 липня 2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті дружини [PERSON], оскільки свідоцтва про право на спадщину на належне померлій вищезазначене майно вже видано іншому спадкоємцю, брату померлої [PERSON] 12 листопада 2014 року. Позивач звертаючись з дійсним позовом обґрунтував його тим, що спірне спадкове майно належить йому, оскільки він спадкоємець першої черги та проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст.60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємних звязок доказів в їх сукупності. Відповідно копії паспорта позивача [PERSON] він з 1 квітня 1982 року зареєстрований за адресою: [INFO]. На підтвердження позовних вимог позивач посилався на акт від 29.06.2015 року, посвідченого Головою квартального комітету №25 Щербаковою, в якому зазначено, що він дійсно постійно проживав за адресою: [INFO], без реєстрації, разом зі своєю дружиною [PERSON], [INFO] в одному будинку та вів разом спільне господарство з 20 лютого 2013 року по 12 вересня 2013 року (а.с.21). Суд не приймає даний акт, як належний доказ по справі, оскільки він засвідчений та складений за участю не уповноваженої особи Голови квартального комітету №25 Щербакової, тоді як відповідно довідки Самарської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с.162) з 01.05.2015 року на час хвороби Голови квартального комітету №24 обов'язок по видачі довідок з місця мешкання громадян переданий Голові квартального комітету №21 [PERSON] (вул. Оранжерейна), яка в свою чергу будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що позивач влітку 2015 року до неї приходив та просив засвідчити акт про його проживання з дружиною [PERSON] по вул. Оранжерейна,36, на що вона йому відмовила, оскільки [PERSON] до моменту своєї смерті проживала сама. Покази свідка [PERSON] підтверджуються актом (а.с.133), згідно якого [PERSON] мешкала в будинку №36 по вул. Оранжерейній в м. Дніпропетровськ з 01.02.2009 року сама до моменту смерті 09.09.2013 року. Також суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили факт проживання позивача в 2013 році з [PERSON], оскільки вони є його родичами (діти, рідна сестра), а [PERSON], [PERSON] його друзями, які на думку суду мають безпосередню зацікавленість у вирішенні даної справи на користь позивача. Інші допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили факт сумісного проживання позивача на час смерті з [PERSON], а лише зазначили, що періодично бачили, як він приїздив до дружини. Свідок [PERSON], який був лікарем померлої та часто бував в її будинку, також не підтвердив факту сумісного проживання, а лише допускав, що позивач міг проживати в одному будинку з померлою, оскільки бачив його при відвідуваннях хворої в домашній одежі. З урахуванням викладеного, суд вважає, що в задоволенні позову, слід відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем та його представником в розумінні ст. 57-60 ЦПК України не було надано суду переконливих та допустимих доказів, які підтверджували факт сумісного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому суд і не вбачає правових підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину будинку, земельних ділянок та вкладів у порядку спадкування за законом.

Outcome: dismissed