Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивує тим, що він є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що за вказаною адресою зареєстрований він, його син [PERSON] та колишня невістка [PERSON] . Однак, шлюб між його сином та відповідачем у 2011 році було розірвано, остання з 2009 року працює та проживає в Італії, рідко приїжджає в Україну. Зазначає, що у поза судовому порядку відповідач [PERSON] з реєстраційного обліку не знялася, та у позивача у зв`язку із цим виникають труднощі з оформленням пільг та сплатою надмірних комунальних платежів. У зв`язку з вищевказаним, просить усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задоволити. Відповідач повторно не скористалася правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема, через повідомлення на офіційному сайті судової влади України. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що добре знає позивача по справі [PERSON] та спілкується з ним майже кожен день. По суті справи вказав, що колишня невістка позивача [PERSON] приблизно у 2009 році виїхала за кордон в Італію та з тих пір він її не бачив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні також вказала, що знає де проживає позивач [PERSON] , часто з ним спілкується. Додала, що також знає його колишню невістку [PERSON] , однак не бачила її з 2009 року, коли остання виїхала до Італії. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії договору купівлі продажу від 05 серпня 1987 року [PERSON] набув у власніть житловий будинок з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . З дослідженого у судовому засіданні Акту про відсутність (непрживання) особи за місцем реєстрації від 02.08.2019 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2009 року, ніякої участі в утриманні помешкання не приймає. Згідно з наданими відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області за вих №3.1.8/11679 від 18.11.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідач не надала, так само не надала доказів на підтвердження укладення будь-яких договорів, на підставі яких за нею зберігалося б право користування вказаним помешканням. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено. За приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову у розмірі 768.4 гривень.

Outcome: approved