Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON], звернувшись до суду, просить усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], які чиняться відповідачем [PERSON], шляхом виселення відповідача із зазначеної квартири. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та з мотивів, наведених ним у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі, не заперечивши проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній даних і доказів. Будучи допитаним в суді за його згодою як свідок, [PERSON] надав пояснення, з яких вбачається, що з 2008 року він є власником спірної квартири, хоча фактично проживає там віднедавна. Так, раніше це житло належало на праві спільної власності відповідачеві та його матері, які й продали йому ([PERSON].) вказану квартиру у 2008 році. Проте, [PERSON] та його сім'я ще тривалий час проживали у спірному помешканні, фактично виселившись звідти влітку 2013 року. При цьому, зареєстрованим у квартирі залишився лише відповідач, ухвалити рішення про виселення якого і просить позивач. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином - поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.18), повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а згідно положень ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. З пояснень позивача, а також поданих ним і досліджених в судовому засіданні письмових доказів: Договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2008 року, посвідченого за реєстровим номером 6689 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], витягу з Державного реєстру правочинів, №6467969 від 05.09.2008 р., витягу про Реєстрацію права власності на нерухоме майно, №20552403 від 13.10.2008 р., Будинкової книги на квартиру [ADDRESS], вбачається, що позивач [PERSON] є власником спірної квартири, яку придбав у [PERSON] й [PERSON] - відповідача по справі, уклавши з ними 05 вересня 2008 року договір купівлі-продажу. На даний час у належному позивачеві помешканні зареєстроване місце проживання колишнього співвласника цього житла - відповідача [PERSON], у зв'язку з чим суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, бере до уваги подані докази, оскільки реєстрація у квартирі відповідача дійсно створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому нерухомим майном, а відтак, порушене право [PERSON] підлягає захисту. Так, відповідно до ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ст.391 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з наведених норм закону, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved