Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із уточненими вимогами усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки MAN, модель 8 163 L2000 кузов №WMAL20Z615G138311, 1999 року випуску, колір білий, державний номерний знак [NUMBER], накладений постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області [PERSON] від 23.05.2011 року у кримінальній справі № 181-0311. Свої вимоги мотивує тим, що зазначений транспортний засіб знаходяться під заборонами на проведення реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку в органах поліції, накладеними постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області [PERSON] від 23.05.2011 року по кримінальній справі №181-0311. Позивач не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, чи потерпілого у вказаній кримінальній справі, а належний йому транспортний засіб не був визнаний речовим доказом у справі. Позивач вважає, що наявність заборони порушує права власника, просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просить їх задовольнити; надав пояснення аналогічні, викладені у фабулі позовної заяви. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача - Регіонального сервісного центру у Івано-Франківській області проти позову заперечив, просить суд в задоволені позовних вимог відмовити, зазначив, що дана справа підлягає розгляду в порядку\~КАС України. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції МВС України у Львівській області та представник третьої особи Залізничного відділу поліції ГУ НП МВС України у Львівській області судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі рішення. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно усталеної судової практики Верховного Суду України, висловленої у постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи №6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1\~ст.321 ЦК України). Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що з [PERSON] являється власником автомобіля марки MAN, модель 8 163 L2000 кузов №WMAL20Z615G138311, 1999 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АТ4403ВА /а.с.13/. Під час здійснення продажу вказаного автомобіля, позивачем було зясовано, що постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області [PERSON] від 23.05.2011 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація) автомобіля марки MAN, модель 8 163 L2000 кузов №WMAL20Z615G138311, 1999 року випуску, колір білий, в ході розслідування кримінальної справи № 181-0311 /а.с.71-73/, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.3,\~ст.365 ч.1 КК України\~та фактом підроблення документів та їх використання невстановленими особами за ознаками злочинів передбачених\~ст. 358 ч.ч.1,3 КК України, відомості про яку 31.05.2013 року внесено до ЄРДР за №12013150060001674. Як вбачається з відповіді Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області № 4868/38/02-2016 від 20.04.2016 року [PERSON] не визнавався підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 12013150060001674, а автомобіль автомобіля марки MAN, модель 8 163 L2000 кузов №WMAL20Z615G138311 не визнавався речовим доказом /а.с.11/, відтак, накладення заборони на належний йому транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом. Нормою\~статті 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до\~Закону № ф475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на вищевказаний автомобіль набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до\~ст. 92 Конституції України\~визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами чч. 1, 2\~ст. 321 ЦК України\~регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Такі правові регулювання містяться і в ст. 1 Першого протоколу Європейської\~Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. В даному випадку в діях позивача не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля; майно придбано у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вище вказаного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі, тобто, автомобіль марки MAN, модель 8 163 L2000 кузов №WMAL20Z615G138311, 1999 року випуску, колір білий, позивачем у власність набутий правомірно. Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. У зв'язку із задоволенням позову на підставі ст. 88 ЦПК України, п. 35, 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору рівними частинами по 275, 60 грн. (551, 20/2).

Outcome: approved