Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради\~ про визнання\~ протиправним та скасування наказу.В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з лютого 2015 року він працює\~ в КП «Теплоенерго» на посаді\~ заступника директора з виробництва. Наказом № 290 від 06 жовтня 2015 року\~ він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за перевищення посадових обовязків. Даний наказ вважає не законним\~ та просить його скасувати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав\~ та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що в посадові інструкції позивача чітко визначено обсяг його обовязків, вирішення ж питань правого характеру, повязаного в фінансовою та економічною діяльністю підприємства, до його обовязків не входить. Вважають, що саме неналежне виконання позивачем своїх посадових обовязків, які виразилися в порушенні п. 2.2 посадової інструкції, стали обґрунтованою причиною накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Вислухавши\~ позивача, вивчивши думку відповідача, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що\~ підлягають\~ задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа\~\~має\~\~право в порядку,\~\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом\~ позивач з 02 лютого 2015 року працює КП «Теплоенерго» на посаді\~ заступника директора з виробництва, що підтверджується\~ наказом № 49к від 02 лютого 2015 року /а.с. 7/. Наказом № 290 від 06 жовтня 2015 року\~ позивачу оголошено догану за перевищення посадових обовязків /а.с. 8/. КП «Теплоенерго» є підприємством паливно - енергетичного комплексу, яке на підставі ліцензій здійснює виробництво, транспортування, постачання теплової енергії. У зв'язку з тим, що підприємство не в повному обсязі розраховувалось з газопостачальником за спожитий природний газ, господарським судом Дніпропетровської обл. в період 2012 2015 p.p. винесені рішення про стягнення з КП «Теплоенерго» на користь ДК «Газ України», НАК «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ. Згідно\~ п. 3.7. ст. З Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», всі виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень були зупиненні до 01 вересня 2015 року. У зв'язку з припиненням з 01 вересня 2015 року дії процедур погашення заборгованості підпри\-ємствами ПЕК, 21 вересня 2015 року в телефоном режимі позивач отримав від співробітника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції інформацію про те, що виконавчі листи будуть поновлені. Позивач, враховуючи той факт, що дане сфера діяльності не входить до його повноважень, надав доручення начальнику юридичного відділу [PERSON] організувати звірки з державним виконавем Жовтневого ВДВС [PERSON] Судом встановлено що ні постанова про поновлення зведеного виконавчого провадження, ні постанова про арешт коштів КП «Теплоенерго» від Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на адресу КП «Теплоенерго» не надходили, що підтверджується журналом вхідної кореспонденції /а.с.14-17/, а отже позивач ніяким чином не міг знати про їх існування та доповісти про їх наявність директору КП «Теплоенерго». Крім того, відповідачем не надано жодного доказу того факту, що саме дії позивача призвели до арешту рахунків підприємства. Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 ( зі змінами та доповненнями) розяснено, що судам необхідно зясовувати, в чому конкретно проявлялось порушення, що стало приводом для дисциплінарного стягнення, чи враховувались ступінь тяжкості вчинено проступку і заподіяна шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Положеннями ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про скасування догани, та враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу, на підставі яких позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до висновку, що спірний наказ було видано з порушеннями діючого законодавства України, у звязку з чим позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, отже такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved