Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому посилається на те, що являється рідним сином [PERSON], яка померла [INFO]. За життя померлій на підставі договору купівлі продажу від 12.02.1992 року належав житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], в якому в дитинстві він проживав разом зі своїм братом, [PERSON] На момент смерті у вказаному житловому будинку проживала і була зареєстрована одна мати, а тому він і його брат по матері є єдиними спадкоємцями її майна. У встановлений законом строк, він подав заяву до Генічеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яку належним чином оформив в Чонгарській сільській раді Генічеського району та направив до державної нотаріальної контори. Вважав, що подавши заяву про прийняття спад В 2014 році позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, але йому було відмовлено, у зв'язку з пропуском строку для подання такої заяви. Як було з'ясовано у подальшому, його заяви про прийняття спадщини у нотаріальній конторі виявлено не було. Позивач вважає, що за даних обставин строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин, а тому просить суд визначити йому додатковий строк для її подання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позові, просить суд визначити для [PERSON] додатковий строк тривалістю два місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері позивача, [PERSON], яка померла [INFO] в с. Сиваш Генічеського району Херсонської області. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти позову не заперечував. Підтвердив, що між ним і позивачем дійсно існувала домовленість про те, що спадщину у вигляді належного матері житлового будинку приймає [PERSON], у зв'язку з чим останнім і була подана заява до нотаріальної контори. Він від права на спадщину відмовився, подавши відповідну заяву. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є синами [PERSON], яка померла [INFO]. З договору купівлі продажу від 12.02.1992 року, вбачається, що [PERSON] належав житловий будинок, який розташований в [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця, спадкоємцями першої черги за законом є її сини та відповідно сторони по справі, що підтверджено відповідними копіями свідоцтв про народження. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, а спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини і закінчується 26.02.2015 року. З матеріалів справи, вбачається, що дійсно в Чонгарській сільській раді 26.12.2011 року оформив заяву, яка була адресована Генічеській державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері. Не заперечував в судовому засіданні проти наявності такої заяви і відповідач по справі. Як вбачається із дати посвідчення заяви секретарем Чонгарської сільської ради, а саме 26.12.2011 року, її було складено до спливу шести місяців з дня смерті матері позивача. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п.24 Постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, [PERSON] у встановлений строк оформив заяву про прийняття спадщини, надіславши її нотаріусу та вважав, що спадщину прийняв. З незалежних від нього причин нотаріусом відповідну заяву не отримано. Таким чином суд вважає, що позивачем надано докази про наявність причин, що, у розумінні ч.1 ст.1272 ЦК є поважними. Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини. З урахуванням цієї обставини на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна (ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ - ЛИСТ від 10.07.2012 р. N 6-47/0/9-12) З огляду на ту обставину, що позивачем, доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Визнання позову відповідачем не протирічить закону і не порушує прав інших осіб. Вимоги про розподіл судових витрат в судовому засіданні сторонами не заявлялись.

Outcome: approved