Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним як спадкоємцем за законом другої черги право власності на 1/3 частину земельної частики (паю) розміром 3,87 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебувають у колективній власності КСП «8 Березня» села Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, що належала [PERSON], померлому 23.12.2012 року, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що у правовстановлюючому документі сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0068657, виданому Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 14 лютого 1997 року, зареєстрованому Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області 21 травня 2001 року, не вказано розмір частки спадкового майна, яке належало [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0068657 від 14.02.1997 року, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією [PERSON] належало право на земельну частку (пай) із землі, яка перебуває у колективній власності КСП «8 Березня» с. Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 3,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 157826 від 26.11.1998 року, виданого Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер 23.11.1998 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2001 року за № 1318, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна [PERSON], померлого 23 листопада 1998 року, а саме права на земельний пай в КСП «8 Березня» села Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 3,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі, що належало померлому на підставі сертифікату серії ОД№ 0068657, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 14 лютого 1997 року є: дружина [PERSON], неповнолітній син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 038559 від 12.12.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 22.07.2002 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина права на земельний пай в КСП «8 Березня» села Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 3,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі, згідно сертифікату серії ОД № 0068657, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 14 лютого 1997 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадковго реєстру (заповіти/спадкові договори) № 36879847 від 14.03.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - син [PERSON], що підтверджено записом акта про народження № ІІІ від 06 листопада 1987 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00013625899 від 19.03.2014 року; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 144262 від 19.08.2008 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1- ЖД № 144268 від 19.08.2008 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 172302 від 03.08.2012 року, виданого виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Крачун». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON], тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 332690 від 02.02.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 23.12.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина права на земельний пай в КСП «8 Березня» села Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області в розмірі 3,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі, згідно сертифікату серії ОД№ 0068657, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 14 лютого 1997 року з якої 1/4 частина належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2001 року зареєстрованого за №3181, а 1/12 частину якої він фактично прийняв після смерті своєї матері [PERSON], але юридично не оформив своїх спадкових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42957346 від 16.02.2016 року, згідно якого інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України немає. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1258 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так, і збоку матері. Спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] є: - брат [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 144262 від 19.08.2008 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області та свідоцтвом про народження [PERSON], що підтверджено записом акта про народження № ІІІ від 06 листопада 1987 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00013625899 від 19.03.2014 року; - сестра [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1- ЖД № 144268 від 19.08.2008 року, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області та свідоцтвом про народження [PERSON], що підтверджено записом акта про народження № ІІІ від 06 листопада 1987 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00013625899 від 19.03.2014 року і свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 172302 від 03.08.2012 року, виданого виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Крачун». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Так, судом зясовано, що відповідача [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається такою, що не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. Як було зясовано судом, позивач [PERSON] у передбачений ст. 1272 ЦК України строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його брата [PERSON], тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної частики (паю) розміром 3,87 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебувають у колективній власності КСП «8 Березня» села Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області, що належала [PERSON], померлому 23.12.2012 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved