Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання чоловіка його співмешканки, яка померла [INFO], [PERSON], безвісно відсутнім. Заява мотивована тим, що він в грудні 2002 року вступив у фактичні шлюбні стосунки з [PERSON] і проживав разом з нею однією сім'єю. До зустрічі з ним [PERSON] проживала в с. Біле Лугутінського району Луганської області з [PERSON], шлюб з яким був офіційно зареєстрований 16.08.1975. Оскільки спільне життя між [PERSON] і [PERSON] не склалося, шлюбні стосунки між ними були припинені в 2002 році. З цього часу ніяких відомостей від [PERSON] [PERSON] не отримувала і місце його знаходження їй не відоме. У вересні 2003 року заявник разом з [PERSON] переїхав з Луганської області на постійне проживання у с. Сарнів Волочиського району Хмельницької області. За час спільного проживання у них 18.12.2003 народився син [PERSON]. Оскільки на час народження сина [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], то під час реєстрації народження сина в актовому записі про його народження батьком дитини записано [PERSON] Впродовж останніх десяти років [PERSON] активно розшукувала свого чоловіка, щоб вирішити питання про розірвання шлюбу та в судовому порядку визнати дійсного батька сина Володимира, але ніяких відомостей їй не надходило. [INFO] [PERSON] померла. Факт безвісної відсутності [PERSON] підтверджується повідомленням управління карного розшуку. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім [PERSON] необхідно для вирішення питання щодо визнання батьківства відносно його сина [PERSON]. Вищевказані обставини стали приводом для звернення заявника в суд з даною заявою. Ухвалою від 06.08.2018 судом прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано з Волочиського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області Витяг з Єдиного Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відносно [PERSON], а з Волочиського відділення Красилівського ОДПІ - відомості про його можливе місце роботи (а.с. 20-21). В судовому засіданні [PERSON] свою заяву підтримав у повному обсязі, за обставин викладених у ній, просив визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, відзиву не направив. Надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає. Вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] була матір'ю [PERSON], батьком якого, згідно свідоцтва про народження, зазначений [PERSON] (а.с. 5). Заявник [PERSON] проживав з [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] без реєстрації з 2003 року, а зареєстровані вони за вказаною адресою з 01.12.2015 (а.с. 7). Староста Сарнівського старостинського округу видав [PERSON] довідку про склад сім'ї, згідно з якої його співмешканкою вказано [PERSON], а сином - [PERSON] 04.04.2018 Волочиським відділенням поліції була зареєстрована заява [PERSON] про розшук [PERSON] (а.с. 7), в ході перевірки якої поліцією направлено запит Попаснянському ВП ГУНП в Луганській області (а.с. 8). 15.05.2018 Управлінням карного розшуку ГУНП в Луганській області [PERSON] повідомлено, що відносно [PERSON] будь-якої інформації отримано не було (а.с. 9). Статтею 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Вказаної обставини судом не встановлено. Зокрема, з поданих заявником відповідей з органів поліції слідує, що [PERSON] намагалась отримати відомості про свого чоловіка починаючи з 04.04.2018. Таким чином, заявником не доведено факт відсутності даних про [PERSON] понад один рік. Відомостей про останнє місце постійного проживання [PERSON] судом не встановлено, хоча було витребувано Волочиського РС УДМС у Хмельницькій області Витяг з Єдиного Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Згідно з довідки від 22.08.2018 № 188 відомостей про реєстрацію місця проживання [PERSON] не мають(а.с. 28). Інформація з Волочиського відділення Красилівського ОДПІ від 23.08.2018 також не дає змоги встановити останнє місце перебування [PERSON] (а.с. 29). Пояснення викликаних за клопотанням заявника свідків [PERSON] та [PERSON] не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вказані свідки не змогли надати жодних даних, які у відповідності до ст. 43 ЦК України підлягають встановленню, зокрема про місце постійного проживання [PERSON] та час протягом якого він там відсутній. Дані свідки взагалі не були знайомі з [PERSON] та знають про нього лише з чужих слів. Таким чином суд вважає недоведеним, що [PERSON] більше одного року відсутній у місці постійного проживання. Крім того, виходячи із змісту ст. 293 ЦПК України, оголошення фізичної особи безвісно відсутньою залежить від мети, яка повинна мати правовий сенс і як наслідок, створювати для заявника будь-які правові наслідки, а юридичний інтерес особи, яка звертається із відповідною заявою, має бути безумовним. Статтею 43 ЦК не встановлено переліку правових наслідків визнання особи безвісно відсутньою, проте зміст інших норм цивільного та сімейного законодавства дає можливість виділити такі наслідки, зокрема: - нотаріус за останнім місцем проживання такої особи встановлює над її майном опіку. Опікун управляє майном в інтересах особи, яка визнана безвісно відсутньою або особи, зниклої безвісти, в тому числі надає утримання особам, яких був зобов'язаний утримувати безвісно відсутній (стаття 44 ЦК); - чоловік або дружина безвісно відсутнього одержують право розірвати шлюб у спрощеному порядку в органах державної реєстрації актів цивільного стану (пункт 1 ч. 1 ст. 107 СК); - припиняються зобов'язання, нерозривно пов'язані з особою безвісно відсутнього (наприклад, участь у повному товаристві, представництво за довіреністю, договір доручення) (стаття 129, 248, 1008 ЦК); - власник житла одержує право зняти безвісно відсутню особу з реєстрації (ст 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». В поданій заяві [PERSON] не послався на жодну з перелічених або інших важливих обставин, для врегулювання яких законом передбачено попереднє вирішення питання про визнання особи безвісно відсутньою. Натомість, заявник послався на необхідність визнання батьківства [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України. Суд зазначає, що вказана мета не може бути підставою для вирішення питання про визнання особи безвісно відсутньою. Так, питання про визнання батьківства вирішується шляхом подачі відповідного позову до суду. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення рішення про визнання [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: dismissed