Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ТОВ «Кей-Колект» про захист прав споживачів, визнання незаконним деяких дій ПАТ «Укрсиббанку», визнання недійсними деяких положень договору про надання споживчого кредиту, мотивуючи позов тим, що 15.12.2006р. між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №11096164000. 31.01.2009р. між позивачем та відповідачем була підписана додаткова угода №3. Позивач вказує, що відповідачем в порушення умов договору не були зараховані кошти в рахунок плати за кредит, які [PERSON] здійснив двома платежами: 31.01.2009р. в сумі 348,08доларів США та 28.02.2009р. в сумі 340доларів США, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач неправомірно, в односторонньому порядку підвищив процентну ставку по договору з 01.03.2009р. Банк не надав позивачу повну інформацію про умови кредитування, порушивши його права, як споживача, в результаті чого в договорі кредиту були виписані деякі умови на користь банку з порушенням інтересів позивача. Тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: 1) визнати незаконним не зарахування відповідачем на обліковий рахунок оплати кредиту здійснених платежів в сумі 348,08доларів США та 340доларів США згідно квитанцій 31.01.2009р. та 28.02.2009р.; 2) визнати незаконним з 01.03.2009р. збільшення відповідачем процентної ставки за користування кредитом; 3) визнати частково недійсним положення п.4.8 Договору кредиту в частині визначення страхової компанії; 4) визнати частково недійсним положення п.5.5 Договору кредиту в частині права банку в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач ПАТ «Укрсиббанк» в судове засідання тричі не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про три засідання по справі, що підтверджується даними рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, неповідомивши про причини неявки. Враховуючи, що позивач не заперечував щодо розгляду справи без участі відповідача, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи без участі відповідача по справі в порядку, передбаченому ст.ст.224-226 ЦПК України. В судовому засіданні до участі у справі судом було залучено ТОВ «Кей-Колект» в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Представник третьої особи ТОВ «Кей-Колект» Тимощук А.А. заперечила щодо позовних вимог [PERSON] Вказала, що 12.12.2011р. ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» відповідно до договору факторингу №1 свої права вимоги за зобов'язаннями до [PERSON] по кредитному договору №11096164000 від 15.12.2006р. Вказала, що позивач пропустив строки для звернення до суду з позовом, тому просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строків позовної давності. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 15.12.2006р. між позивачем [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №11096164000, який був наданий у формі поновлюваної кредитної лінії в сумі ліміту 22000доларів США, з встановленим графіком погашення кредиту. 31.01.2009р. між позивачем та відповідачем була підписана додаткова угода №3. Відповідно до договору факторингу №1 від 12.12.2011р. ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобов'язаннями до [PERSON] по кредитному договору №11096164000 від 15.12.2006р. Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо незарахування коштів відповідачем в рахунок плати за кредит, які [PERSON] здійснив двома платежами: 31.01.2009р. в сумі 348,08доларів США та 28.02.2009р. в сумі 340доларів США, оскільки з наданих квитанцій вбачається, що кошти були сплачені по договору №0000011096164, в той час номер кредитного договору інший: №11096164000 та інший номер додаткової угоди №3 : №11096164001. Крім цього, вказані кошти були сплачені позивачем на інші розрахункові рахунки, ніж той, що вказаний в кредитному договорі та в додатковій угоді №3 (у вказаних документах зазначено рахунок №3739411096164 в АКІБ «УкрСиббанк»). Тому, дана позовна вимога є необґрунтованою, недоведеною і не підлягає до задоволення. Враховуючи, що відповідач до суду не з'явився, та не надав доказів які б спростовували позовну вимогу про неправомірність збільшення відповідачем процентної ставки за користування кредитом з 01.03.2009р. та підтверджували б про те, що банк повідомляв належним чином [PERSON] про збільшення процентної ставки, тому суд вважає дані вимоги обґрунтованими. Однак, за клопотанням третьої особи ТОВ «Кей-Колект» суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вказаної вимоги у зв'язку з пропуском позивачем трьохрічного строку позовної давності звернення до суду. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Що стосується вимог визнати частково недійсним положення п.4.8 Договору кредиту в частині визначення страхової компанії; та визнати частково недійсним положення п.5.5 Договору кредиту в частині права банку в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, суд вважає наступне. Судом встановлено, та позивачем не оспорюється той факт, що позивач дійсно підписував договір кредиту від 15.12.2006р. №11096164000, та додаткову угоду №3 від 31.01.2009р. Тому, позивач читав або повинен був читати текст підписуваних ним документів і, підписуючи їх, він фактично погодився із умовами кредитування, в т.ч. щодо положень страхування предмета застави. Позивач не довів ту обставину, що при підписанні договору кредиту та додаткової угоди №3 банк надав йому неповну чи недостовірну інформацію про умови кредитування. Доводи позивача про несправедливість положень п.4.8 та п.5.5. Договору кредиту в його розумінні положень ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає безпідставними і необґрунтованими, оскільки поняття «справедливості» є оціночним і може трактуватись різними особами по різному в залежності від певних факторів, інтересів сторін та обставин справи. Суд вважає, що положення п.4.8 та п.5.5. Договору кредиту не суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається позивач. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивачем не доведено, що положення п.4.8 та п.5.5. Договору кредиту суперечать вимогам закону, з посиланням на конкретну норму закону, яка б вказувала про недодержання сторонами конкретних вимог закону в момент вчинення правочину. Підстав для визнання вказаних положень договору недійсними суд не вбачає. Крім цього, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з вимогами про визнання недійсними положень п.4.8 та п.5.5. Договору кредиту, однак суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні вказаних вимог у зв'язку з їх безпідставністю і недоведеністю, а не за строками позовної давності. Згідно положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення у зв'язку з вищевказаними підставами і в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову суд відмовляє, тому оплату судового збору слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed