Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просив шлюб, укладений 23.06.2015 року за актовим записом № 26 у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, розірвати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що шлюб виявився невдалим, оскільки між ним та відповідачем часто виникали суперечки та непорозуміння, вони втратили почуття одне до одного, і повернути їх бажання немає. З листопада 2015 року подружжя спільно не проживають, будь-яких відносин не підтримують, тому їхній шлюб існує формально. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає, однак в органі ДРАЦС розірвати шлюб неможливо через те, що дружина покинула місце спільного проживання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав пованістю, та просив шлюб розірвати. Пояснив, що після реєстрації шлюбу він з [PERSON] проживав у будинку своїх батьків, та спочатку стосунки між ними були нормальні. Однак після трьох місяців спільного проживання дружина почала зникати з дому на кілька днів, обманювала, що знаходиться у своєї матері, хоча фактично її там не було. Пізніше у позивача з'явились підозри відносно подружньої зради з боку [PERSON], а у вересні 2015 року вона пішла до своєї бабки, і з того часу шлюбні стосунки між ними припинились. Відновлення подружнього життя позивач не бажає, і вважає, що шлюб між ним та відповідачкою був необдуманим та поспішним. Відповідач [PERSON].у судове засідання, будучи повідомленою належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явилась, надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та розірвати шлюб. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 23.06.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. У період шлюбного життя між сторонами виникали конфлікти та суперечки. [PERSON] та [PERSON] подружніх стосунків не підтримують з вересня 2015 року, проживають порізно, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує формально. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб існує формально, оскільки сторони тривалий час не пов'язані спільним побутом та проживанням, спільних дітей не мають, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно п. 5 ст. 191 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що відповідач, яка викликалась у судове засідання, на розгляд справи не з'явилась, натомість надіслала заяву, в якій також просила суд шлюб розірвати, позивач наполягає на припиненні шлюбу, спільних неповнолітніх дітей у сторін немає, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. За клопотанням позивача судові витрати віднести на його сторону.

Outcome: approved