Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що за життя його дід [PERSON] був власником майна колгоспного двору. 19.11.2015 року дід помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне останньому майно, зокрема земельну ділянку, розташовану на території Новоободівської сільської ради та житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що в с.Нова Ободівка по вул. Мічуріна, 20. [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів йому (позивачу). Після смерті [PERSON] він спадщину прийняв, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне померлому майно та фактично вступив в управління спірним житловим будинком. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у нотаріальній конторі позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на спірний житловий будинок. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги, за обставин, викладених в позові підтримав та просив суд їх задовольнити (а.с.45). Представник Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої позов визнав та просив справу розглянути без його участі (а.с.44). Суд вважає можливим, відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін, зважаючи на те, що останні скористались своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно довідки Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №1932 від 19.09.2016 року житловий будинок №20 по вул. Мічуріна в с.Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області згідно погосподарської книги №3, особовий рахунок №588 відносився до суспільної групи колгоспників. Станом на 15.04.1991 року до складу його двору входили: голова двору [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] 1-АМ №331470 від 20.11.2015 року, [PERSON] помер 19.11.2015 року (а.с.5). З дня смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно та спірний житловий будинок. При житті, 27.07.2006 року, [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, що буде належати йому на момент смерті і на що матиме право, у тому числі житловий будинок із господарськими будівлями, грошові вклади, право на земельну частку (пай) заповів [PERSON] Даний заповіт \~на день смерті [PERSON] не змінений і не скасований (а.с.15). Спадкова справа до майна померлого [PERSON] у Тростянецькій державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с.35). Згідно витягу із спадкового реєстру спадкова справа №27/2016 року після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Тростянецького району Вінницької області (а.с.42-43). Як вбачається з матеріалів справи спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняв спадщину, подавши у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Таким чином, спадкоємець після смерті [PERSON], який успадкував спірний житловий будинок був [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок не отримав. Отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема земельну ділянку, розташовану на території Новоободівської сільської ради (а.с.6). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Мічуріна, 20 в с.Нова Ободівка Тростянецького району позивачу [PERSON] у нотаріальній конторі відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок (а.с.24). Факт належності спадкодавцю [PERSON] житлового будинку «А», загальною площею 124,7 м.кв., житловою площею 104,3 м.кв., допоміжною площею 20,4 м.кв. з господарськими будівлями та спорудами по вул. Мічуріна, 20 в с.Нова Ободівка Тростянецького району, що складається з веранди «а», прибудови «а1», вхідного майданчика «а2», вхідного майданчика «а3», сараю «Б», гаража «Г», погребу «П», колодязя «К», хвіртки, воріт 1-2, огорожі 3, підтверджується технічним паспортом на дане будинковолодіння (а.с.17-22), випискою із погосподарської книги за 1991-1995 роки, особовий рахунок №588, довідками Новоободівської сільської ради Тростянецького району №1932 від 19.09.2016 року, №6 від 05.01.2016 року, згідно яких померлий [PERSON] на день смерті 19.11.2015 року був зареєстрований та проживав за вище вказаною адресою. Зазначений будинок відноситься до суспільної групи колгоспників, станом на 15.04.1991 року до складу його двору входили: голова двору [PERSON] (а.с.10,13,16). Встановленим судом фактичним обставинам відповідають спадкові правовідносини, що регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі змінами та доповненнями) розяснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п. «а» ч. 6 даної постанови право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, за викладених обставин, враховуючи, що станом на 15.04.1991 року [PERSON] був власником майна колгоспного двору (ст.120 ЦК Української РСР в редакції 1963 року), на момент прийняття Закону України «Про власність» не втратив цього права, позивач [PERSON], являється спадкоємцем за заповітом до майна померлого, своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно після смерті [PERSON], фактично прийняв спадщину - спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що позивач має право на спадкування за заповітом після смерті [PERSON], а тому його вимоги про визнання за ним права власності на спірний житловий будинок, що залишився після смерті [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved