Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» (код ЄДРПОУ 34353904) на користь [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) грошові кошти в розмірі 10 151 (десять тисяч сто п'ятдесят один) долар США 52 центи, які знаходяться на рахунку строкового банківського вкладу № 2630/81/187642, відкритому на ім'я [PERSON] на підставі Договору строкового банківського вкладу від 03.06.2014 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.06.2014 року ним, як фізичною особою, з однієї сторони, та ПАТ «Міський комерційний банк», в особі головного економіста відділення № 81 Чубар Мар'яни Олександрівни, що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Леніна, будинок 38, з другої сторони, було укладено Договір строкового банківського вкладу № 2630/81/187642 від 03 червня 2014 року. Предметом договору є відкриття та обслуговування строкового банківського депозитного вкладу в доларах США для зберігання коштів та інших операцій. 26.09.2014 року ним на адресу ПАТ «Міський комерційний банк» була направлена вимога на суму 10 151,52 доларі США. На даний час відповіді на цю вимогу так і не надійшло, та взагалі його вимоги було проігноровано. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» в особі відділення № 81 Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 03.06.2014 року [PERSON], як фізичною особою, з однієї сторони, та ПАТ «Міський комерційний банк», в особі головного економіста відділення № 81 Чубар Мар'яни Олександрівни, що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Леніна, будинок 38, з другої сторони, було укладено Договір строкового банківського вкладу № 2630/81/187642 від 03 червня 2014 року. Предметом договору є відкриття та обслуговування строкового банківського депозитного вкладу в доларах США для зберігання коштів та інших операцій. У відповідності до умов Договору, а саме п. 1.1 ч. 2 банк приймає від вкладника грошові кошти на строковий депозит, в сумі та на умовах дійсності договору, що викладені в статті 1 частини 1 цього договору на строк з 03 червня 2014 року по 03 вересня 2014 року зі сплатою банком вкладнику процентів за зазначений період в розмірі та порядку, що визначений п. 1.2 ст. 1 ч. 1 Договору. У вересні 2014 року після спливу дати повернення платежу позивач звернувся до Відділення №81 Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» з проханням повернути вкладені грошові кошти, а також відсотки, у зв'язку із закінченням строку дії Договору, про що без жодних на те пояснень повідомили, що грошовий вклад йому не повернуть. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. На даний час ПАТ «Міський комерційний банк» так і не повернув, а ні грошовий вклад, і ні нараховані відсотки. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 26.09.2014 року позивачем [PERSON] на адресу ПАТ «Міський комерційний банк» була направлена вимога на суму 10 151,52 доларі США. На даний час відповіді на вимогу позивача так і не надійшло, та взагалі його вимогу було проігноровано. Приймаючи до уваги те, що строк дії договору банківського вкладу сплив, суд прийшов до висновку про задоволення вимог [PERSON]

Outcome: approved