Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON], яка проживала у квартирі [ADDRESS]. В останні часи, у зв'язку з похилим віком, [PERSON] перебувала у хворобливому стані і потребувала постійного догляду. Тож з метою догляду за померлою, у 2015 році він переїхав у квартиру де проживала його мати та фактично почав проживати разом з нею до її смерті. Однак, проживаючи разом із померлою, він не став зніматись з попередньої реєстрації місця проживання та реєструватись за новим місцем проживання. Коли мати померла, він дійсно вважав, що він, як спадкоємець першої черги за законом, який постійно проживав із спадкодавцем на час її смерті, має право на спадкове майно незалежно від того, коли він матиме змогу оформити спадщину в нотаріальній конторі. Просив встановити факт його постійного проживання разом із своєю матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO], за адресою: [ADDRESS], на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву. Бердянська державна нотаріальна контора подала заву про розгляд справи у відсутність її представника. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони тривалий час знайоми із заявником та допомагали останньому в 2015 році перевозити його речі до матері, яка проживала за адресою: [ADDRESS]. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Заводським райвідділом ЗАГС м. Запоріжжя 14.10.1977 року. Відповідно до паспорта [PERSON], він з 27 серпня 2002 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 15.01.2005 року - за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є співвласником зазначених вище квартир, що Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 17.07.2018 року №131162733. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] в м. Бердянську Запорізької області. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], і померла [INFO] в м. Бердянську Запорізької області, що підтверджується довідкою про зняття з реєстрації місця проживання від 13.06.2017 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], відповідно. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частино 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 3.05.2008 року роз'яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозв'язку з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт постійного проживання заявника з померлою [INFO] [PERSON] на час відкриття спадщини. Вказаний факт підтверджується дослідженим в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями свідків. Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, вони узгоджуються між собою, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявник, суду не надано. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення у нього права на спадкування. Встановити цей факт в позасудовому порядку він не має можливості. Спору про право в даному випадку суд не вбачає.

Outcome: approved