Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в якому просить визнати недійсним договір №002-02013-190208 від 19 лютого 2008 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ним, [PERSON]. Мотивує свій позов тим, що 19.02.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено вищевказаний договір. Відповідно до умов вищевказаного договору, банк відкриває йому картковий рахунок та надає в користування відповідну картку. Банком було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитно лінії на загальну суму 30000 гривень, та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 3000 гривень. Враховуючи, що кошти були призначені для розрахунків за товари чи послуги, вищевказаний договір є споживчим. [PERSON] виконав всі умови договору, однак, незважаючи на це, банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості, який рішенням Горохівського районного суду від 29.01.2014 року було задоволено, з позивача стягнуто в користь банку 3474,61 гривень. У зв»язку з тим, що відповідачем не було чітко визначено порядок сплати кредиту у кредитному договорі, зокрема розрахунку обов»язкового мінімального місячного платежу, позивачу було нанесено збитки у вигляді незаконного нарахування заборгованості у розмірі 3474,61 гривень. Також договором не було створено умови для його належного виконання, зокрема не встановлено кількості платежів, остаточної суми погашення кредиту, строку його погашення. Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», норм цивільного законодавства, позиції пленуму Верховного Суду України, просить його вимогу задовольнити та визнати вищевказаний договір недійсним. В судовому засіданні позивач та його представник пояснили вищенаведене, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити, оскільки договір на відкриття карткового рахунку та платіжної картки було укладено відповідно до вимог чинного законодавства. Також просить застосувати позовну давність, оскільки позивачем було пропущено встановлений строк позовної давності для звернення до суду. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено вищевказаний договір. Відповідно до умов вищевказаного договору, банк відкриває йому картковий рахунок та надає в користування відповідну платіжну картку. Банком було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитно лінії на загальну суму 30000 гривень, та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 3000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.12\~та ч.1 ст.13 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Підписуючи кредитний договір позивач погодився з усіма його умовами. Під час підписання договору позичальник підтвердив своє ознайомлення у письмовій формі з усіма умовами кредитування, які були запропоновані банком в обсязі, передбаченому\~Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У той же час, позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1056 ЦК України). За правилами ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору З кредитного договору №002-02013-190208 від 19 лютого 2008 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, який було укладено між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] вбачається, що в ньому повно викладено інформацію про умови кредитування, детально описано предмет договору, викладено порядок розрахунків. В договорі зокрема зазначено, що для виконання його умов банк відкриває позичальникові картковий рахунок, надає кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії у вказаному розмірі, порядок надання та користування кредиту і овердрафту, порядок проведення розрахунків. Крім того, в договорі чітко прописані права і обов'язки сторін, а також, відповідальність за невиконання умов договору. За положеннями ч. 5 ст.\~11, ст.\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. [PERSON] договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому). Відповідно до ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачена можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно-правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими (ч. 5 ст. 18). Отже, за змістом ст. ст.\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. [PERSON] договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Застосування Закону України «Про захист прав споживачів»\~до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. В п.1.1. розділу 1. Предмет Договору від 19.02.2008 року встановлено, що всі визначення в цьому Договорі вживаються у значенні, встановленому Правилами надання банківських послуг фізичним особам за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті, затвердженими рішенням Ради Директорів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які оприлюднюються шляхом розміщення їх на інформаційних стендах Банку в приміщеннях Банку та на сайті Банку. В п.1.2. розділу 1. Предмет Договору вказано, що Банк відповідно до наданого Клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами Банку та чинного законодавства України відкриває Клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки: №26258902144355 в національній валюті України гривні, далі «Рахунок», випускає та/або надає в користування Клієнту платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International та/або Дельта, далі «Картка», а також ПІН-код до Картки; здійснює обслуговування Клієнта згідно переліку послуг та на умовах, викладених в Тарифному пакеті Кредитна картка №1 Лояльна, що міститься в додатку №1 до цього Договору, надалі «Тарифи» та згідно з умовами цього Договору, Умовами надання Картки і Правил. Відповідно до п.5.3 розділу 5. Заключні положення Договору Сторони домовились, що всі інші умови Договору, зокрема перелік Операцій, що здійснюється Банком за Рахунком, права та обов»язки Сторін, перелік та вартість послуг, які надаються Банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування Рахунку, відповідальність Сторін, строки проведення переказів коштів з Рахунку, інших умов розірвання Договору тощо, визначаються умовами платіжної системи, Правилами, Тарифами, а також нормами чинного законодавства України. Позивач ознайомився, підписав та отримав під підпис [PERSON] надання кредитної картки Тарифний пакет «Класичний» та [PERSON] на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Класичний». [PERSON] та [PERSON] містять всю визначену Законом України «Про захист прав споживачів» інформацію. Отже, інформація викладена в [PERSON] та Тарифах є детальним розписом сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переплати, вартості супутніх послуг, а також інших фінансових зобов»язань споживача у розумінні п.3.1 та 3.4. Постанови правління Національного банку України від 10.05.07 р.№168 «Про затвердження Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Тобто вся необхідна інформація (про можливі варіанти кредитування, відсоткову ставку, строк кредитування, витрати на укладення договорів та ін.) перед укладенням Договору Позичальнику була надана. Також [PERSON] містять орієнтований графік погашення кредиту. Судом встановлено, що перед укладенням сторонами кредитного договору банк у письмовій формі надав позивачу у повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ч. ч. 2, 4\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; сторони узгодили всі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, відсоткову ставку, порядок розрахунків, відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; позивач особистим підписом засвідчив, що згідно з п.5.11 договору отримав копію даного договору, його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі; виконання банком зазначених умов підтверджено позивачем, який особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору; на момент укладення кредитного договору позивач не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, зокрема і щодо питань не встановлення кількості платежів, остаточної суми погашення кредиту, строку його погашення, на що він посилається у позовній заяві, протягом тривалого часу виконував свої обов'язки за договором із повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, що свідчить про прийняття позивачем таких умов договору, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29.01.2014 року було стягнуто з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 3474,61 гривень кредитної заборгованості. Дане рішення оскаржене не було, на даний час виконується. Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 30 липня 2015 року заяву [PERSON] про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами рішення Горохівського районного суду від 29 січня 2014 року за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення. За таких обставин, суд приходить до висновку, в зв'язку з відсутністю передбачених\~Законом України «Про захист прав споживачів»підстав для визнання недійсним кредитного договору, вимоги позову є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідачем, крім заперечень, заявлялася вимога про застосування позовної давності до вимог позивача. Згідно зі ст.ст.\~257,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4\~ст. 267 ЦК України\~визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивач оскаржив оспорюваний договір та договори забезпечення з підстав невідповідності їх вимогам закону на момент укладення, 19.02.2008 року, перебіг позовної давності для нього почався від дня, коли останній уклав кредитний договір - 19.02.2008 року, саме тоді він довідався або міг довідатися про порушення свого права. З огляду на те, що позов про оскарження договорів позивач подав лише в жовтні 2015 року, то він пропустив установлений законом строк позовної давності. Разом з тим, відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Зважаючи на не доведення стороною позивача вимог позову та відмову в позові по суті, суд не вбачає підстав для відмови в позові з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору слід відмовити.

Outcome: dismissed