Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, де заінтересованою особою є Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. У поданій заяві [PERSON] просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 09 червня 2017 року у м. Горлівка, Донецької області. В обґрунтування своєї заяви [PERSON]\~ посилається на те, що він є онуком [PERSON], яка померла 09 червня 2017 року в м. Горлівка, Донецької області, У заяві вказується, що\~ отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом\~ державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.18). Представник заінтересованої особи\~\~Соборного районного у м. Дніпрі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. У відповідності до\~ст. 257-1 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). Судом встановлено, що заявник [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, яка відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~взята на облік Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті ради, що підтверджується копією довідки від 21 травня 2015 року № [NUMBER] (а.с.5). Заявник [PERSON] є онуком [PERSON], та сином доньки омерлої [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу № V-HO № 315661 (а.с 8), а також свідоцтвом про народження [PERSON] серії VIII-НО № 372245 (а.с.16). За твердженням заявника, 09 червня 2017 року вдома в Україні в [ADDRESS] померла\~його бабуся\~ [PERSON], [INFO]. \~На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надані: - копія паспорту громадянина України на ім'я [PERSON] (а.с 9-10); - копія довідки про місце реєстрації та проживання [PERSON] на момент смерті від 20.07.2017 р. ( а.с. 11); - копія лікарської довідки про причини смерті [PERSON] № 108 від 10 липня 2017 року ; - копія свідоцтва про укладення шлюбу № V-HO № 315661 (а.с 8); - копія свідоцтва про народження [PERSON] серії VIII-НО № 372245 (а.с.16). - копії розрахункових квитанцій на витрати при похованні [PERSON] (а.с. 12, 13, 14). \~Даючи оцінку допустимості лікарській довідці про причини смерті [PERSON], [INFO] № 108 від 10 червня 2017 року, яка померла 09 червня 2017 року та вищезгаданим документам, що видані установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2\~ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією України\~та законами України. Крім того, суд враховує норму\~статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and\~\~Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON]\~\~для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника [PERSON] суд, як виняток, приймає до уваги надану довідку про причини смерті № 108 від 10 червня 2017 року, та оцінює їх в сукупності з копією паспорту громадянина України на ім'я [PERSON], копією довідки про місце реєстрації та проживання [PERSON] на момент смерті від 20 липня 2017 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу № V-HO № 315661, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії VIII-НО № 372245, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 09 червня 2017 року в м. Горлівка, Донецької області, Україна, що надасть можливість отримати заявником видане державним органом України свідоцтво про смерть матері. За таких обставин, заяву [PERSON] слід задовольнити. Окрім того, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved