Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що він перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстровано Генічеським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області 10 вересня 2005 року, актовий запис № 106. Від спільного шлюбу дітей не мають, спільного майна також. Спільне життя не склалось через різність поглядів на подружнє життя, різні характери, постійні непорозуміння. Шлюбні відносини припинені 5 років тому. А тому вважає, що примирення між ними не можливо, просить суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути на його користь із відповідача понесені ним судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просив їх задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином (шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України»), проте до судового засідання двічі не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 вересня 2005 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 106, про що видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення не є можливим, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 1 ст. 24 СК України, встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з усталеною судовою практикою, викладеною у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи із положень ст. 112 СК України, за обставин, які склалися на даний час між сторонами, враховуючи дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, її збереження за таких обставин є неможливим, збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved