Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2006 року, видане виконкомом Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. [INFO] померла мати його батька та його бабуся - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.06.2006 року, видане виконкомом Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS], разом зі своїм сином та його батьком [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - право на право на земельну частку (пай), розміром 2,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), з земель колишнього КСП імені Петровського Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. За життя [PERSON] 23.02.1984 року склала заповіт, яким все належне їй майно на день смерті заповіла своєму сину [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] спільним проживання зі спадкодавцем, проте юридично свої спадкові права не оформив. Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] та бабусі [PERSON] 21 січня 2012 року він звернувся до державної нотаріальної контори №4 м.Дніпропетровськ щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості отримати, а тому був вимушений звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1258, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримав поністю та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, заслухавши думку представника позивача [PERSON] - [PERSON], перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно дост.1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2006 року, видане виконкомом Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). [INFO] померла бабуся позивача (мати померлого батька позивача) - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.06.2006 року, видане виконкомом Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS], разом зі своїм сином та батьком позивача - [PERSON] (а.с.10) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - право на право на земельну частку (пай), розміром 2,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), з земель колишнього КСП імені Петровського Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.13). За життя [PERSON] 23.02.1984 року склала заповіт, яким все належне їй майно на день смерті заповіла своєму сину [PERSON] (а.с.12). Після смерті [PERSON] спадшщину прийняв її син [PERSON] спільним проживання зі спадкодавцем, проте юридично свої спадкові права не оформив. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] та бабусі [PERSON] 21 січня 2012 року позивач звернувся до державної нотаріальної контори №4 м.Дніпропетровськ щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.10). Згідно з ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що викладені в постанові від 21.01.2012 року, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved