Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначає, що 23.02.2002р. між ним та [PERSON] було укладено шлюб, від якого у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.03.2012р. шлюб було розірвано. Рішенням цього ж суду від 04.07.2013р. з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 части щомісячно, починаючи з 12.06.2013р. Після розірвання шлюбу відповідач переїхала від нього разом з дітьми, які залишились зареєстрованими у його квартирі. В теперішній час старший син [PERSON] виявив бажання проживати разом з батьком і знаходитись на його утриманні. Позивач вказує, що відповідач не заперечує, щоб син [PERSON] проживав разом з батьком, якщо буде відповідне судове рішення. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України, просить: визначити місцем проживанням неповнолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком за адресою: [ADDRESS]; залишити неповнолітнього [PERSON] на утриманні батька; припинити право на отримання аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] та відкликати відповідний виконавчий лист з примусового виконання. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] не з`явились, просять розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, про що повідомили суд письмово. Відповідач у судове засідання не з`явилась, просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає, про що повідомила суд письмово. Представник органу опіки та піклування за довіреністю Суворова Л.Б. у судове засідання не з'явилась, просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує, про що повідомила суд письмово. Дослідив матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, відповідно до ч.1 ст. 161 СК України спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Позовна вимога [PERSON] щодо визначення місця проживання сина [PERSON] разом з ним є обґрунтована і такою, що підлягає задоволенню, оскільки це буде відповідати інтересам дитини, а згідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Нормами ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі і сім`ї. Приймаючи до уваги, що позивач просить залишити неповнолітнього сина [PERSON] на його утриманні, не пред'являючи жодних вимог по його утриманню до відповідача, з метою врівноваження матеріального положення сторін, суд приходить до висновку, що вимоги про припинення права на отримання аліментів відповідачем на обох синів та про відкликання виконавчого листа є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved