Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, вчинений 17.08.2017 року, реєстраційний номер 11058; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь витрати з оплати правничої допомоги в понесених розмірах. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він отримав у Роменському МРВ ДВС ГУТЮ у Сумській області постанову від 14.12.2017 року про відкриття провадження ВП № 55381299, з якої дізнався, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 11058, виданого 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з нього заборгованості у розмірі 30863,24 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, у відділі ДВС він отримав копію виконавчого напису, на підставі якого відкрито виконавче провадження, з якого вбачається, що 17.08.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29.06.1999 р. за № 1172, пропонує стягнути з нього заборгованість на підставі цього виконавчого напису на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» не сплачену в строк за кредитним договором б/н від 15.12.2012 р. Строк, за який провадиться стягнення 1691 днів, а саме: з 15.12.2012 року по 02.08.2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 29063, 24 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3974, 35 грн.; нараховано відсотків у розмірі 2401, 46 грн.; нараховано пені у розмірі 20827, 28 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; заборгованість по штрафам (відсотків від суми заборгованості) у розмірі 1360, 15 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. 15.12.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» йому видана кредитна карта, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, який становив, один календарний рік і закінчувався у листопаді 2013 року. Порядок погашення заборгованості щомісячними платежами. Однак, з виконавчого напису нотаріуса вбачається, що нотаріусом питання спливу строків позовної давності як до стягнення основної суми боргу, так і пені та штрафів, не перевірялося, стягнення заборгованості здійснено без врахування строків щомісячних платежів погашення кредиту та перебігу позовної давності, а тому визначена у виконавчому написі сума заборгованості, з врахуванням наслідків спливу позовної давності, не є безспірною. Крім того, при вчиненні нотаріусом оспорюваного ним виконавчого напису вказані обставини не враховані, внаслідок чого у нього за кредитним договором за одне й те ж саме порушення строків виконання грошових зобов»язань одночасно стягнуто пеню в розмірі 20827, 28 грн., та штрафи: фіксована частина у розмірі 500 грн. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1360, 15 грн. Таким чином, всупереч ст. 61 Конституції України на нього покладено подвійну цивільно правову відповідальність за одне і те ж саме порушення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того, додатково пояснив, що він дійсно отримував кредит в ПАТ «ПриватБанк», має заборгованість, але не отримував письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, направлену йому банком 08.08.2017 року, так як в період часу з 29 червня 2017 року по 08 вересня 2017 року перебував за кордоном. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, заяв про розгляд справи без його участі чи про розгляд справи за його обов»язкової участі суду не надав, заяв, відзивів чи клопотань від нього не надходило. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Роменського МРВ ДВС ГУТЮ у Сумській області, в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Встановлено, що 15.12.2012 року [PERSON] підписав Заяву № б/н, згідно якої отримав кредит від ПАТ КБ «ПриватБанк» у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 35). Відповідно до розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» приватному нотаріусу, станом на 31.05.2015 року [PERSON] має заборгованість в сумі 4735,45 грн. (а. с. 36-40). Відповідно до розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» приватному нотаріусу, станом на 02.08.2017 року [PERSON] має заборгованість в сумі 29063,24 грн., яка складається з 3974,35 грн. неповернута сума кредиту; 2401,46 грн. прострочені відсотки; 20827,28 грн. пеня, 1860,15 грн. заборгованість по судовим штрафам (а. с. 42). 08 серпня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 15.12.2012 року, згідно якої термін повернення кредиту та сплати плати за кредитом вважається такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов»язковим до повернення і сплати в повному обсязі протягом п»яти календарних днів з дати відправлення письмової вимоги (а. с. 42, 43). 10 серпня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із заявою до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору № б/н від 15.12.2012 р. для стягнення боргу з [PERSON] частинами за кредитним договором (а. с. 34). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 11058, виданий 17.08.2017 року про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 30863, 24 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», строк, за який провадиться стягнення 1691 днів, а саме: з 15.12.2012 року по 02.08.2017 року; сума, що підлягає стягненню, складає 29063, 24 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту 3974, 35 грн.; нараховано відсотків у розмірі 2401, 46 грн.; нараховано пені у розмірі 20827, 28 грн., а також штрафи: заборгованість по штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1360, 15 грн.; витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 17 серпня 2017 року. Виконавчий напис має бути пред»явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення (а. с. 7). Державним виконавцем Роменського МРВ ДВС ГУТЮ у Сумській області винесено постанову від 14.12.2017 року про відкриття провадження ВП № 55381299 по виконавчому напису № 11058, виданому 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 30863, 24 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 8). З копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] вбачається, що він з 29.06.2017 року по 08.09.2017 року перебував за кордоном (а. с. 64). Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Отже, дії нотаріуса щодо посвідчення права стягувача на стягнення з боржника грошових сум не пов»язані зі встановленням прав або обов'язків учасників правовідносин, тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також має бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі Перелік документів), є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Відповідно до п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов»язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 6.2. Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. При цьому, встановлено, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису; анкета-заява від 15.12.2012 року; розрахунок заборгованості за договором без номеру від 15.12.2012 року станом на 31.05.2015 року; розрахунок заборгованості за договором без номеру від 15.12.2012 року станом на 02.08.2017 року; письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором; розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку; список згрупованих поштових відправлень ПАТ КБ «ПриватБанк» від 08.08.2017 року, де одним із одержувачів значиться [PERSON] Суд приходить до висновку, що із вищезазначених документів, пред'явлених нотаріусу, на підставі яких останнім було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, не вбачається, що кредитна заборгованість є дійсно безспірною. Зокрема, Банком не надано суду відомостей про отримання [PERSON] претензії про наявність у нього боргу, направлену Банком 08 серпня 2018 року, натомість позивач надав копію паспорта з відміткою про те, що він з 29.06.2017 року по 08.09.2017 року перебував за кордоном. Отже, суду не надано доказів про те, що досудову вимогу позивач отримував, і нотаріусу були надані відповідні дані на підтвердження даної обставини, а тому, на думку суду, це позбавило можливості [PERSON] оскаржити розмір заборгованості, а у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису. Крім того, встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса від 17 серпня 2017 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є боргом [PERSON] за кредитним договором № б/н від 15.12.2012 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», що також є підставою для скасування даного виконавчого напису. Суд погоджується з доводами позивача, що здійснення при нарахуванні суми заборгованості Банком одночасного стягнення неустойки, зокрема штрафу та пені, суперечить вимогам діючого законодавства, а тому наявні підстави для скасування даного виконавчого напису нотаріуса.. Отже, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а тому вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання стягнення судових витрат , суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134\~ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач в позовній заяві вказав, що попередньо суми судових витрат, які він очікує понести в звязку із розглядом справи, складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. і просить стягнути з відповідача на його користь витрати з оплати правничої допомоги в понесених розмірах. Однак, оскільки позивачем не надано жодного документу на підтвердження витрат з оплати правничої допомоги, понесених ним в звязку з розглядом даної справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної вимоги позивача слід відмовити. Разом з тим, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір, що підтверджується поданою ним квитанцією (а. с.17), а тому суд приходить до висновку, що з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. \~\~\~

Outcome: partial