Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті [INFO] у м. Сімферополі АР Крим його батька - [PERSON] , [INFO] . Вимоги заявник обґрунтовує тим, що [INFO] у м. Сімферополі, АР Крим, помер його батько - [PERSON] , [INFO] . Однак, отримане ним на тимчасово окупованій території свідоцтво про смерть є недійсним і не створює ніяких правових наслідків. Будь-яким іншим способом отримати документ, що посвідчує смерть особи на тимчасово окупованій території, окрім як за зверненням до суду він не має можливості. У судовому засіданні заявник вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження від 28 вересня 1972 року серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . Його батьком вказаний [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть від 06 листопада 2021 року серії [NUMBER] , виданим окупаційним відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Сімферополі, АР Крим. Вказане свідоцтво складене російською мовою. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, отримання від органів та/або осіб, що створені, обрані чи призначені не у порядку передбаченому законом, документів про смерть [PERSON] не створює для [PERSON] юридичних наслідків, а саме, він не зможе здійснити державну реєстрацію смерті свого батька та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка. Відповідно до ст. 17 Закону України від 01.07.2010 № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України. Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що свідоцтво про смерть від 06 листопада 2021 року серії [NUMBER] , видане окупаційним відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, тобто органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON] , який є громадянином України, зареєструвати факт смерті батька та реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані зі смертю батька. Згідно зі ст. 18 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації смерті фізичної особи. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті фізичної особи. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть фізичної особи у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року. На підставі викладеного, враховуючи те, що [PERSON] не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті свого батька, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість його вимог щодо встановлення факту смерті, оскільки реєстрація смерті неможлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved