Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №28 по вул. 8 Березня, що у с. Криве Підволочиського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником даного будинковолодіння. Відповідач у вказаному житловому приміщенні не проживає, не сплачує комунальні платежі, не здійснює поточні ремонтні роботи, не отримує кореспонденцію, немає особистих речей. З огляду на вказане, враховуючи відсутність домовленості про право користування відповідачем належним позивачу будинком, та не бажання добровільно знятися із реєстрації, у позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання сторони не зявилися, про дату і час розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку. Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе прийняти рішення за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України, оскільки: Як вбачається з положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. Положення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року зазначають, що при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Положення ч. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САА №524921, виданого Кривенською сільською радою народних депутатів 25 жовтня 2003 року, домоволодіння по вул.. 8 Березня, 28, що у с. Криве, Підволочиського району Тернопільської області, належить [PERSON]. Право власності зареєстроване в БТІ Підволочиського району, що стверджується витягом №1820173, сформованого 25 жовтня 2003 року, реєстраційний номер 3183820. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Будинковою книгою для прописки громадян, що мешкають в будинку №28 по вул. 8 Березня, підтверджується факт реєстрації відповідача за вказаною адресою. З довідки від 10 липня 2018 року №6-245, виданої Скалатською міською радою, вбачається, що до складу сімї [PERSON], [INFO] входять: чоловік [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; колишній чоловік доньки [PERSON], [INFO]; онука [PERSON], [INFO]; онука [PERSON], [INFO]; онука [PERSON], [INFO] [PERSON]., який зареєстрований за адресою [INFO], по місцю реєстрації не проживає більше одного року, стверджено актами обстеження матеріально-побутових умов сімї №№6218, 352,1025 від 23 жовтня 2017 року, 07 лютого та 22 травня 2018 року відповідно. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут). Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/196/17 від 10 липня 2017 року, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 25 травня 2002 року у Кривенській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №1, - розірвано. Рішення вступило в законну силу 20 липня 2017 року. Отже, у даному випадку суд вважає що відповідач, не проживає у житловому будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення. З огляду на вказане, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням по цих підставах. На підставі наведеного,

Outcome: approved