Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що його батько [PERSON], який помер [INFO], мав у приватній власності земельні ділянки, розташовані на території Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області, право власності на які за ним посвідчено Державними актами. Позивач, як спадкоємець по закону, успадкував спадкове майно батька, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки в Державних актах про право власності на вказані земельні ділянки, виданих на ім'я батька, невірно вказано кадастрові номера цих земельних ділянок. В зв'язку з викладеним позивач просить суд визнати недійсними зазначені Державні акти на право власності на землю в частині зазначених там невірних кадастрових номерів, а також присвоїти вказаним земельним ділянка вірні кадастрові номера. В послідуючому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно його батька, а саме: на належні останньому земельні ділянки. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує, а представник відповідача-Городоцької сільської ради Ружинського району позовні вимоги визнає. Третя особа - відділ Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області також не заперечує відносно задоволення вказаного позову, що вбачається з поданої до суду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] в с.Городок Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 2 Статею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є сином і, відповідно, спадкоємцем першої черги по закону [PERSON], що стверджується свідоцтвом про його народження. Зі спадкової справи №325, заведеної 12.12.2013р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що позивач, як єдиний спадкоємець по закону першої черги, прийняв спадщину свого батька, подавши у встановлений строк заяву до нотаріальної контори. На підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №059511 та серії ЖТ №059510, виданих 10.02.2003 року Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 27.06.2002р. №320, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входять дві земельні ділянки розташовані на території Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею, відповідно, 2.5311 га та 0.3315 га. Проте, як вбачається з листа Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирські області від 21.02.2014р. за №237/02-14 державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на вказану спадщину з підстав відсутності витягів з Державного земельного кадастру. Відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області позивачу відмовлено у видачі вказаних витягів з Державного земельного кадастру в зв'язку з допущеними помилками в кадастрових номерах вищевказаних земельних ділянок, належних [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з його вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивача є відсутність витягів з Державного земельного кадастру на успадковані ним земельні ділянки. Судом встановлено, що у вказаних Державних актах зазначено кадастрові номера земельних ділянок, належних [PERSON], а саме: ділянка площею 2.5311 га - №182528280013000019, а ділянка площею 0.3315 га -№182528280016000036. В той же час, як вбачається з листів відділу Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області від 14.03.2014р. №1111/03 та №1112/03, вказані в Державних актах на право власності на земельну ділянку кадастрові номера №182528280013000019 та №182528280016000036 є невірними, а зазначені належні спадкодавцю [PERSON] земельні ділянки мають кадастрові номера, відповідно, №1825282800:02:000:0083 та № 1825282800:01:000:0227. З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що в Державних актах на право власності на земельну ділянку, виданих на ім'я спадкодавця [PERSON], невірно вказано кадастрові номера належних йому земельних ділянок. Внести зміни щодо виправлення вказаних помилок в оригінали правовстановлюючих документів після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначені у вказаних Державних актах земельні ділянки ніким не оспорюється. А тому усунення порушень прав позивача можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсними виданих спадкодавцю Державних актів на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачем права на спадкове майно.

Outcome: approved