Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача та визнання договору недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 травня 2015 року між ним та ТОВ «Євролізинг Україна» укладений договір фінансового лізингу № Д01680, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу йому у користування майно - автомобіль «Chevrolet Aveo» вартістю 317 100,00 грн. Вказує, що того ж дня, 16 травня 2015 року він здійснив перерахунок коштів як оплату частини вартості автомобіля який бажав купити Chevrolet Aveo - 38 400 грн., також вказує на те, що достатнього часу для ознайомлення з умовами договору представником ТОВ «Євролізинг Україна» позивач не мав змоги, а тільки після того як покинув офіс компанії та зміг уважно ознайомитись з умовами договору, було встановлено, що замість погодженої ціни автомобіля - 192 000,00 грн. було зазначено - 317 000, 00 грн. Також, замість автомобіля який позивач бажав купити, а саме, Chevrolet Aveo 2014 року було вказано - Chevrolet Aveo. Перераховуючи на рахунок відповідача 38 400 грн. позивач був впевнений, що частково оплачує вартість автомобіля, однак після того як уважно ознайомився з умовами договору з'ясував, що даний платіж не є частиною авансового платежу чи лізингових платежів у відповідності до умов договору. У зв'язку з чим, просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № Д01680 укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна». В судове засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. А тому суд, зі згоди позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи в порядку статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2015 року між ним та ТОВ «Євролізинг Україна» укладений договір фінансового лізингу № Д01680, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу йому у користування майно - автомобіль «Chevrolet Aveo» вартістю 317 100,00 грн. (а.с.10-15). Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору фінансового лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю- продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою лізинговий договір є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно зі статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Договір фінансового лізингу від № 01680 від 16.05.2015, укладений між мною, [PERSON], та ТОВ «Євролізинг Україна» нотаріально посвідчено не було. Згідно пункту 1.4 договору фінансового лізингу № 01680 від 16.05.2015, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець. За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Таким чином, оскільки, вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням статті 808 ЦК України. Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Пунктом 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою. Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. У відповідача відсутня ліцензія для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що суперечить вимогам законодавства. Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у відносинах фінансового лізингу викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15. Таким чином, з вищевикладених підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved