Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вимогами звільнити з під арешту, зняти заборону та усунути перешкоди у здійсненні права власності на належний йому, на праві власності, автомобіль марки «Volkswagen T4», фургон малотонажний-В, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], накладеної постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції [PERSON], від 23 травня 2011 року в кримінальній справі № 181-0311. Свої вимоги мотивує тим, що зазначений транспортний засіб знаходяться під заборонами на проведення реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку в органах поліції, накладеними постановою старшого слідчого СВ Прокуратури в Львівській області Сапуцького Р.Я. від 23.05.2011 р. по кримінальній справі 181-0311. [PERSON] не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, чи потерпілого у вказаній кримінальній справі, а належний йому транспортний засіб не був визнаний речовим доказом у справі. Позивач вважає, що наявність заборони порушує права власника, а тому просить суд зняти арешт з автомобіля.\~\~ Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі просить позов задовольнити Представник Залізничного ВП ГУНП у Львівській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Представник прокуратури Львівської області проти позову заперечив; зокрема, обґрунтував свою позицію тим, що слідчим відділом прокуратури Львівської області розслідувалась кримінальна справа №181-0311 за фактом зловживання владою та перевищенням службовим становищем посадовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, а також за фактом підроблення та використання невстановленими особами документів, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365, ч.ч.1. 3 ст. 358 КК України. У ході розслідування даної кримінальної справи накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів, в тому числі і належних Позивачу. В подальшому, з вказаної кримінальної справи виділено матеріали щодо фактів підробки квитанцій про сплату фізичними особами податку з власників транспортних засобів, на яких проводилась первина реєстрація, та незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, які скеровані в СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. Враховуючи наведене, просить суд в задоволені позовних вимог відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник Головного Управління Національної поліції у Львівській області проти позову заперечила, покликаючись на те, що досудове слідство у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, та за фактом підроблення невстановленими особами офіційних документів та використання підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч.ч.1,3 ст.358 КК України - триває. Заборона на проведення реєстраційних операцій стосовно зазначених позивачем транспортного засобу накладена у звязку із тим, що в процесі досудового розслідування встановлено, що під час проведення її первинної реєстрації у Львівському ВРЕВ ДАІ ГУ МВС України у Львівській області, в порушення вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» не сплачено відповідного податку. В позові просить відмовити. \~ Представник ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи надані докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. \~\~\~\~ Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що з 17.08.2010 року [PERSON] являється власником автомобіля марки «Volkswagen T4», фургон малотонажний-В, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Під час здійснення реєстрації вище вказаного автомобіля працівниками ВРЕР ДАІ було здійснено перевірку з питань наявності арештів чи заборон на придбаний автомобіль, чого виявлено не було. Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області [PERSON] від 23.05.2011 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій ( реєстрація, перереєстрація) автомобіля марки «Volkswagen T4» фургон малотонажний-В, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] належного на праві приватної власності [PERSON] в ході розслідування кримінальної справи № 181-0311 порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.3, ст.365 ч.1 КК України та фактом підроблення документів та їх використання невстановленими особами за ознаками злочинів передбачених ст. 358 ч.ч.1,3 КК України. У даній кримінальній справі вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2013 року, який набрав законної сили, службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області визнано винними у скоєнні злочинів та притягнуто до кримінальної відповідальності, а тому на даний час не має будь-яких законних підстав для обмеження права власності в частині вільного розпорядження своїм майном, тобто автомобілем марки «Volkswagen T4», фургон малотонажний-В, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач не є підозрюваним чи обвинуваченим у даній кримінальній справі, відтак, накладення заборони на належний йому транспортний засіб є протиправним та порушує його право власності охоронюване законом. \~\~\~\~\~\~\~ Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~\~\~\~ Право власності на вище вказані автомобілі набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Нормами ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України\~\~регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. \~\~\~\~ Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. \~\~\~\~ В даному випадку в діях Позивача не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля; майно придбано у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вище вказаного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі, тобто, автомобіль марки «Volkswagen T4», фургон малотонажний-В, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], позивачем у власність набуто правомірно.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатами\~\~розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Приписами ч.1 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Доводи суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини». Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту

Outcome: approved