Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, причиненої в зв'язку з ушкодженням здоров'я та стійкої втрати працездатності. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, Позивач посилається на те, що пропрацював на підприємстві - Відповідача в шахті «Родіна» в період з 10.04.1986 року по професії - підземним крипільщиком, підземним прохідником 5 розряду. 01.07.2013 року - звільнений з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію. 18 грудня 2012 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії); радикулопатія, часто рецедивуючий перебіг, з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим і м'язово - тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових і колінних суглобів; вегетативно - сенсорна поліневропатія помірно виражена з периферичним нейросудинним синдромом та вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях. За висновком медико - соціально експертною комісією 02.07.2013 року йому встановлено первинно 65% втрати професійної працездатності, 35% по радикулопатії, 20% по ВСП та 10% по хронічному обструктивному захворюванню легень. Наступне переосвідчення 01.06.2014 року. Визнано інвалідом 3 групи. Позивач зазначає, що саме з вини підприємства - Відповідача, він втратив здоров'я, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, скаржиться на біль в правому плечовому суглобі, болі в стопах, турбують болі в шийному відділі хребта, частий біль в поперековому відділі з віддачею в тазовий пояс, виникає оніміння кистей, непокоять болі та обмеження руху в обох плечових, ліктьових та колінних суглобах, має підвищену втомлюваність рук під час роботи, проблеми з ходьбою, постійно непокоїть біль в грудній клітці, турбує утруднене дихання, виникають напади задухи по декілька разів на добу, приступи загострюються вранці та ввечері, при фізичних навантаженнях, зміні погоди, в результаті відчуває слабкість всього організму, непокоять головні болі та запаморочення. В зв'язку з проблемами в суглобах не має змоги тримати предмети навіть невеликої важкості, ходити на невелику відстань, повноцінно фізично займатися. По причині приступів кашлю не має можливості вести активне життя, як раніше виконувати побутові справи по дому, зазначає, що для нього навіть незначні фізичні нагрузки ініціюють приступи задухи, він не має змоги вдихнути повітря, йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, так як виникає задишка та гострі болі в грудях, в результаті відчуває постійний дискомфорт, постійно приймає медикаменти. Причинену моральну шкоду позивач оцінює в сумі 229 000 гривень та просить стягнути з підприємства - відповідача. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 05.11.2013 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що з вини підприємства - відповідача, позивачу заподіяна шкода здоров'ю, він втратив значний відсоток працездатності в розмірі 65 відсотків, отримав три профзахворювання, являється інвалідом 3 групи, змушений постійно приймати медикаменти та звертається за допомогою лікарів, що підтверджується виписними епікризами. Представник позивача зазначила, що в наслідок отримання профзахворювань змінився ритм життя Позивача, зменшилась активність його життєвої діяльності, він змушений прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Представник пояснила, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично - допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких він захворів, в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання через отримані профзахворювання. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнав та суду пояснив, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Представник зазначив, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди, наявність, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав, характеру немайнових втрат, а також - про зміну образу і якості життя в зв'язку з професійними захворюваннями. Згідно ст.. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення - Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Представник відповідача вважає, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не повинен відшкодовувати позивачеві моральну шкоду. Суд дослідив матеріали справи: - копію трудової книжки (на а.с.8-11) на ім'я [PERSON] (в судовому засіданні, суд оглянув оригінал трудової книжки та завірив її копію), згідно якої Позивач працював з 1982 по 1984 р.р. в ВАТ «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат», 1984 по 1986 р.р. в ВАТ «Суха Балка», в період з 10.04.1986 року працював в ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (на теперішній час являється правонаступником ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») по професії - підземним крипільщиком, підземним прохідником 5 розряду. 01.07.2013 року - звільнений з підприємства - Відповідача в зв'язку з виходом на пенсію. - Санітарно - гігієнічна характеристика умов праці Саксаганського району від 15.02.2006 року № 2/2 - 201 та Доповнення від 18.04.2012 року № 2/2 - 11 - 5 на робочому місці Позивача встановлено показники з перевищенням в декілька разів норм праці, а саме вміст вільного двоокису кремнію - до 6.0 мг/м3 при нормі 2.0 мг/м3, робоча поза у похилому положенні до 47/3 при гранично допустимій до 25/0, вимушені нахили корпусу за зміну до 260 при допустимих 100, вібрація локальна до 114 дБ при нормі до 112 дБ. (а.с.12-18) - Акт розслідування професійного захворювання від 26.03.2013 року (а.с.19-22), згідно якого в пункті 16 Акту зазначено профмаршрут [PERSON] в період з 10.04.1986 по 01.07.2013 року в шахті «Родіна» в ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», в пункті 17 встановлено причину отримання професійних захворювань [PERSON], а саме перевищення на робочому місці гранично - допустимих показників праці, в декілька разів рівня фізичної загрузки та пилу. В пункті 19 вказано, що не можливо встановити конкретних осіб, які допустили порушення законодавства, в зв'язку з тривалою роботою на підприємстві, на протязі 27 років в ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат». - довідку МСЕК від 02.07.2013 року (а.с.23), згідно якої [PERSON] первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності, 35% по радикулопатії, 20% по ВСП та 10% по хронічному обструктивному захворюванню легень. Наступне переосвідчення 01.06.2014 року. Встановлено 3 групу інвалідності. Лікарями встановлено противопоказання: уникати переохолодження, несприятливий мікроклімат, пил, вимушена поза, важка праця. - виписки з історій хвороби ( на а.с.24-34), згідно яких [PERSON] неодноразово (11 разів) перебував на стаціонарному лікуванні в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, в 3 - й, 4 - й міській лікарні м. Кривого Рогу та в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини. 18 грудня 2012 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини Позивачеві встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії); радикулопатія, часто рецедивуючий перебіг, з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим і м'язово - тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових і колінних суглобів; вегетативно - сенсорна поліневропатія помірно виражена з периферичним нейросудинним синдромом та вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях. Відповідно медичних документів позивачеві рекомендовано: спостереження лікарів, прийом протизапальних препаратів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування в теплу пору року, приймати препарати, уникати переохолодження. Оцінивши докази суд вважає їх належними, допустимими та приймає їх. Вивчивши докази суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між винними діями підприємства - Відповідача (порушенням адміністрацією Публічного акціонерного товариством «Криворізький залізорудний комбінат» вимог ст. 153 КЗ про Працю Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», встановлена актом розслідування хронічного професійного захворювання від 26.03.2013 року та Санітарно - гігієнічна характеристика умов праці Саксаганського району) та настанням у Позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності (відповідно висновку МСЕК від 02.07.2013 року), приступів болю в плечових та колінних кінцівках, його непокоїть оніміння, відчуває швидку стомлюваність, приступи кашлю, болі в спині, в результаті втрата домашнього затишку і звичні нормальні життєві зв'язки. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, фізичного перевантаження, як одних із шкідливих факторів, що стали причиною профзахворювань позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювань, і які не оспорило підприємство-Відповідач. Доводи відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що він не є належним відповідачем по справі, а належним відповідачем повинно бути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, і слід керуватися Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», є безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли в липні 2013 року, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При вирішенні питання про розмір відшкодування причиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунків (відповідно висновку МСЕК йому противопоказано: пил, переохолодження, важка праця, вимушена поза). Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач [PERSON], тобто - 229 000 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв'язків, а саме дійсно він втратив 65% професійної працездатності, отримав три профзахворювання, йому встановлено 3 групу інвалідності, вказані зміни потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він змушений систематично проходити лікування, встановлено повністю вину підприємства - Відповідача в отриманні професійного захворювання та втрати профпрацездатності позивачем. Зважаючи на вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача - 65 відсотків, інвалідність 3 групи, стан його здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в його житті, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві [PERSON] слід призначити у розмірі 30 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial