Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ясинуватського міськрайонного суду від 23 лютого 2011 року. Відповідач добровільно надавати допомогу на утримання дитини відмовляється. Останнім відомим місцем проживання відповідача є: сел. Спартак Ясинуватського району Донецької області. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що останнім відомим їй місцем роботи відповідача є ТПК «Укрсплав». На позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку ст.224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, через оголошення у пресі. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду не звертався. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 11 жовтня 2002 року у Спартаківській сільській раді Ясинуватського району Донецької області за актовим записом № 19, шлюб 23 лютого 2011 року Ясинуватським міськрайонним судом Донецької області розірвано. (а.с.6) Згідно свідоцтва про народження (а.с.5), виданого виконкомом Спартаківської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з довідки від 21 листопада 2016 року № 1449-1615 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS]. (а.с.3) [PERSON] значиться за тим же місцем проживання/перебування, що підтверджується довідкою від 21 листопада 2016 року № 1449-1616 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. (а.с.4) Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Правовідносини, що виникли, регулюються ст. ст. 180, 182, 183 СК України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, також враховує стан здоров'я відповідача, та матеріальне становище відповідача. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсот-ків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передба-чених ст. 184 цього Кодексу. З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в частці 1/4 від всіх видів доходів та заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дітей, при цьому не порушить права відповідача. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь Державного бюджету слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного, ст. ст. 79, 80, 84, 91, 141, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved