Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт народження дитини [PERSON], [INFO], у м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, матірю якого є [PERSON], [INFO], громадянка України, батьком - [PERSON], [INFO], громадянин України. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що його син [PERSON] народився 20 вересня 2017 року у м.Сімферополь, Автономна Республіка Крим, у Сімферопольському клінічному пологовому будинку №2. Факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Заявник не може зареєструвати народження сина у встановленому законодавством України порядку для подальшої реалізації дитиною всіх належних йому прав та свобод громадянина України, оскільки державні органи на території України не визнають документів, виданих органами на території не підконтрольній Україні, отримання свідоцтва про народження дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим. Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву. [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що 20 вересня 2014 року в м. Сімферополь о 21 год. 40 хв. у [PERSON], [INFO], яка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, народилася дитина, стать хлопчик, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії 35 №026386, виданого Сімферопольським Клінічним пологовим будинком № 2 від 06.02.2018 року. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії І-АЯ № 500197, виданого 21 жовтня 2014 року відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим встановлено, що [PERSON], [INFO], визнаний батьком [PERSON], народженого 20 вересня 2014 року у [PERSON], [INFO] та присвоєно дитині прізвище «Просандєєв Антон Ігорович». Згідно свідоцтва про народження серії І-АЯ №502471, виданого відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим від 21.10.2014 року вбачається, що 20 вересня 2014 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що дана заява підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно з вимогам п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать…». Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі не можливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Встановлено, що син заявника народився на тимчасово окупованій території та документи встановленої форми відповідно до чинного законодавства України на ній не видаються. Заявник, не може отримати свідоцтво про народження дитини встановленого законодавством Українки зразка. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити та встановити факт народження [PERSON], 20 вересня 2014 року в м.Сімферополь, Автономної Республіки Крим від батьків мати [PERSON], [INFO], громадянки України, батько [PERSON], [INFO], громадянина України. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення, у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved