Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду у листопаді 2017 року з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 10 лютого 2017 року [PERSON] позичила унього гроші у сумі10000 грн, на підтвердження чого надала йому розписку. Відповідно до договору позики (розписки) відповідач зобовязувалась повернути борг у строк до 30 червня 2017 року. У визначений строк відповідач коштів не повернула, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики у розмірі 10000 грн та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. Позивач у судове засідання не зявився надіслав до суду заяву, у якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача також не надходило. Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 169, 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 05 грудня 2017 року згідно зі ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносин: 10 лютого 2017 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] у борг грошові кошти в розмірі 10000 грн, на підтвердження отримання вказаної суми коштів надала позивачу розписку. Згідно розписки, що знаходиться у матеріалах справи (а.с. 4), [PERSON] зобовязувалася повернути борг [PERSON] у строк до 30 червня 2017 року. Відповідно до ст.ст. 1046 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова розписка про отримання грошових коштів, складена власноручно відповідачем [PERSON], відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України є письмовою формою договору позики, яка підтверджує факт укладення такого договору і передачі грошових коштів відповідачу. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 10000 грн боргу за договором позики, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved