Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 60000,00 доларів США за договором позики у формі розписки від 11.01.2017 р., 25000,00 доларів США за договором позики у формі розписки від 14.07.2017 р., а також понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору при поданні позову до суду. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у 2017 році він позичив відповідачу грошові кошти, що стверджується розписками від 11.01.2017 р. на суму 60000,00 доларів США та від 14.07.2017 року на суму 25000,00 доларів США. Вказані грошові кошти відповідач зобов`язувався повернути до 31.12.2018 р., однак дані зобов`язання не виконав. Відтак, позивач звернувся до суду та просить стягнути суму боргу, що виникла. Просить суд задовольнити позов. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки взяті у борг кошти він повернув позивачу частинами, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, заперечив твердження відповідача про повернення ним боргу, що підтверджується наявністю оригіналів розписок у позивача, а тому просить позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві. Додатково вказали, що повернення коштів здійснювалося частинами та, оскільки сторони є рідними братами, відповідач не вимагав розписок у позивача про отримання вказаних коштів. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 2 ст.\~11\~ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч.2 ст.1046\~ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Судом встановлено та цього не оспорюють сторони, що позивач [PERSON] у 2017 році позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі зазначеному у розписках. Так, згідно розписки від 11.01.2017 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 60000,00 доларів США для придбання двох квартир та зобов`язався повернути отримані кошти до 31.12.2018 року. Згідно розписки від 14.07.2017 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи, [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 25000,00 доларів США для придбання однокімнатної квартири та зобов`язався повернути отримані кошти до 31.12.2018 року. Відтак, відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти на загальну суму 85000,00 доларів США. Як ствердив позивач, на даний час, відповідач не повернув вказаної суми позики. Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Згідно даних розписок від 11.01.2017 р. та від 14.07.2020 р., відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу позичені у нього грошові кошти на певних умовах та у вказаний строк. Розписки написані власноручно відповідачем, що не оспорив [PERSON] і є фактом виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем. Наявність у позивача розписки відповідача свідчить про неповернення ним боргу. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про повернення суми боргу частинами, оскільки ним не надано суду жодних доказів про повернення коштів, натомість, такі твердження спростовуються оригіналами розписок, які надані суду позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено умови підписаних ним розписок. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору при поданні позову до суду у розмірі 10510,00 /десять тисяч п`ятсот десять/ гривень.

Outcome: approved