Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Житлово-експлуатаційне об’єднання», треті особи без самостійних вимог [PERSON], КП «Вінницяоблводоканал» про зобов’язання до вчинення дій. Позовна заява мотивована тим, що 21 лютого 2014р. позивач придбав квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №335. Право власності на дану квартиру у позивача виникло з моменту його реєстрацій 21.02.2014р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2014р. 17 квітня 2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою про переоформлення особового рахунку на своє ім'я, на що отримав відповідь, що до нього перейшов борг за житлово-комунальні послуги попереднього власника житла на підставі п.7.1 договору купівлі-продажу. Згодом, на запит адвоката відповідач надав відповідь від 30.05.2014р. з прикладанням вибірки з особового рахунку позивача. З даної вибірки вбачається, що відповідач переоформив особовий рахунок, включивши борг попереднього власника, за такі послуги: утримання будинків, холодну воду, водовідведення, вивезення побутових відходів на загальну суму -2 574,75 грн. (сальдо на 01.02.2014р. - 2492,55 + 82,18 (вартість послуг за 20 днів лютого -115,06 : 28 х 20 - 4,10 х20 = 82,18)). Позивач вважає, що відповідач незаконно нарахував позивачеві вказану суму за послуги, які він не отримував, а його правова позиція хибна, оскільки не відповідає чинному законодавству. Між колишнім власником квартири [PERSON], відповідачем та третьою особою КП «Вінницяводоканал» виникли зобов'язальні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг, за якими оплату мала проводити особа, яка їх споживала. Покладення ж боргу на нового власника квартири можливе лише за його згодою, а не автоматично. Такої згоди позивач не давав. Законодавством України не передбачено, що відчуження нерухомості змінює сторони у зобов'язанні, оскільки послуги надаються особі, а не речі. Вимагати від [PERSON] оплати житлово-комунальних послуг може кредитор у зобов'язанні з їх надання, тобто ТОВ «ЖЕО» та КП «Вінницяоблводоканал», а не позивач. Невиконання ж пункту 7.1 договору купівлі-продажу за яким [PERSON] зобов'язалась погасити борг за житлово -комунальні послуги не тягне жодних правових наслідків для сторін цього договору, оскільки таку оплату вона має провести не на користь позивача, а на користь відповідача та третьої особи. Виходячи з правової природи зобов'язання з надання послуг, новий власник речі не є правонаступником боржника у цьому зобов'язанні, а з ним виникає нове зобов'язання. Таким чином, з часу набуття права власності на квартиру, між позивачем, відповідачем та третьою особою виникли правовідносини з надання житлово-комунальних послуг та саме з цього часу він має обов'язок їх оплатити. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги змінила та просила суд зобов'язати відповідача відкрити на ім'я [PERSON], власника квартири [ADDRESS] окремий особовий рахунок зі сплати житлово-комунальних послуг з нарахуванням заборгованості за спожиті послуги починаючи з 21 лютого 2014р., часу набуття ним права власності на квартиру [ADDRESS]. Дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила суд позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі – продажу від 21 лютого 2014р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №335, позивач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Зазначена у вищевказаному документі квартира [ADDRESS] зареєстрована за позивачем на праві приватної власності з 21.02.2014р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2014р. В розрахунках відповідач вказує про наявність в позивача [PERSON] заборгованості в розмірі 2 574,75 гривень за утримання будинків, холодну воду, водовідведення, вивезення побутових відходів. Представником відповідача не заперечується, що це заборгованість попереднього власника квартири [PERSON] та членів її сім»ї. В умовах договору купівлі-продажу квартири від 24.01.2013 року відсутні положення щодо обов'язку позивача сплачувати борг перед відповідачем, що виникли до укладення договору купівлі-продажу квартири 21.02.2014 р. На звернення позивача про відкриття на його ім'я окремого особового рахунку відповідач листом від 30.05.2014 року повідомив, що відкриє за позивачем окремий особовий рахунок. До моменту набуття права власності на квартиру житлово-комунальних послуг від відповідача позивач не отримував, договорів та інших правочинів або юридичних фактів, актів цивільного законодавства, рішень суду, які б створювали зобов'язання зі сплати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, забезпечення організації і виконання послуг з вивезення твердих побутових відходів, централізованого холодного водопостачання і водовідведення в період до 21.02.2014 року немає. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відношення в сфері житлово-комунальних послуг між учасниками ґрунтуються виключно на договірних засадах. Згідно п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій особи, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, завдання майнової ( матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання певної дії. Положеннями ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника)надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як визначено статтею 162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Отже, зобов'язання щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги, що виникла у зв'язку із користуванням квартирою попередніми власниками, не переходять до нового власника, а тому відповідач зобов’язаний виключити із суми заборгованості за отримані послуги заборгованість попередніх власників та відкрити окремий особовий рахунок зі сплати житлово – комунальних послуг на ім’я [PERSON] Чинне цивільне законодавство не містить положень, згідно з якими на покупця квартири покладався б обов'язок перевіряти наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги попередніх власників, і включати ці відомості до договору купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач не є правонаступником попереднього власника квартири і зобов'язаний сплачувати за житлово-комунальні послуги з моменту виникнення права власності на квартиру і надання йому таких послуг. Посилання відповідача ТОВ «Житлово-експлуатаційне об’єднання» на положення статті 659 ЦК України, за змістом якої обов'язком подавця є попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається, і право покупця розірвати договір купівлі-продажу у разі невиконання такої вимоги, є безпідставними. Так, згідно з статтею 659 ЦК України продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). Перелік цих прав свідчить про те, що вони є речовими й зобов'язальними правами на чуже майно. Проте за договором про надання житлово-комунальних послуг виконавець не набуває жодних прав на об'єкт нерухомості - квартиру, що обслуговується, а лише право отримувати від іншої сторони договору плату за надані послуги. [PERSON] не був стороною договору про надання житлово-комунальних послуг до набуття ним права власності на квартиру, а відтак відсутні правові підстави покладення на нього зобов'язання з їх оплати за цей період. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved