Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 20\~000,00 грн., а також судовий збір в розмірі 640,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15 липня 2017 року позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 20\~000,00 грн., на підтвердження чого відповідачем складено розписку, якою остання зобовязалася повернути вказану суму за письмовою вимогою у триденний строк. Проте, незважаючи на письмову вимогу, направлену 15 серпня 2017 року на адресу [PERSON], до теперішнього часу відповідачем зобовязання за договором позики не виконано, грошові кошти не повернуто. В судове засідання [PERSON] не зявився, однак присутній його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача зазначила, що 15 серпня 2017 року [PERSON] на адресу [PERSON] направлено письмову вимогу про повернення боргу за розпискою, яку до теперішнього часу останньою не виконано. Представник позивача не заперечувала проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення. [PERSON], яка неодноразово належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. В судовому засіданні [PERSON], допитана в якості свідка, пояснила, що в середині липня 2017 року на прохання [PERSON] була присутньою разом із [PERSON] під час передання ним [PERSON] грошових коштів в розмірі 20\~000,00 грн. На підтвердження отримання коштів відповідач в її присутності склала відповідну розписку. З огляду на положення ст. 280 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, проведено заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка [PERSON], дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за яким позивач у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 20\~000,00 грн. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] складено розписку. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З розписки, складеної [PERSON], вбачається, що остання зобовязується повернути всю вищезазначену суму за письмовою вимогою [PERSON] у триденний строк. Згідно матеріалів справи, 15 серпня 2017 року позивачем на імя [PERSON], проживаючої за адресою: [INFO], направлено письмову вимогу про повернення грошових коштів, на підтвердження чого суду надано опис вкладення до цінного листа та фіскальний чек поштового відділення. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. В судовому засіданні встановлено, що борговий документ - розписка знаходилась у позивача, що свідчить про те, що до теперішнього часу відповідачем грошове зобов'язання за договором позики від 15 липня 2017 року не виконано. Під час судового розгляду справи жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем грошового зобов'язання суду не надано. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 0.0.889762231.1 від 10 листопада 2017 року, під час звернення до суду з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., який підлягає стягненню з [PERSON] на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved