Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 20.05.2013 року уклала шлюб з [PERSON] В шлюбі народився син 05.11.2017 року [PERSON]. З 09 грудня 2017 року вона з сином переїхала у м.Буськ, по місцю реєстрації, на постійне місце проживання. Час від часу навідувалась з сином до м.Львова на планові щеплення до приватної лікарні, а з 25 квітня 2018 року остаточно переїхала з сином до м.Буськ. З того часу батько дитини не телефонував, жодних контактів та зустрічей батька з дитиною не відбувалось, фінансових затрат по утриманні сина батько не ніс і не несе.. Лише двічі у травні і червні без дзвінка і попередження надіслав по 2 пачки памперсів «Новою поштою» з доставкою. Згоди між нею та відповідачем щодо сплати аліментів на утримання сина не досягнуто, відповідач не займається вихованням та утриманням сина. Просить суд стягнути на утримання сина аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 1 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, просить суд стягнути на її утримання аліменти, оскільки в даний час у звязку з народженням дитини не може працювати, оскільки здійснює догляд за сином, що суттєво впливає на її рівень доходу, а відтак на забезпечення достатнього рівня життя сина. Просить суд стягнути на її утримання аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 1 прожиткового мінімуму. Відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву. З відзиву убачається, що він як батько дитини намагається піклуватись про його здоровя, фізичний, духовний розвиток, створює належні умови для розвитку, брати активну участь у його вихованні, проте на сьогоднішній час не має можливості сплачувати аліменти більш ніж у мінімальному розмірі, оскільки у нього на даний час відсутній будь-який заробіток (дохід), відсутнє на праві власності, володіння та користування рухоме чи нерухоме майно яке він може реалізувати, натомість значні борги перед колишніми кредиторами у звязку з колишнім веденням підприємницької діяльності. Представив в розпорядження суду копію договору позики (безвідсоткової) від 24 січня 2018 року на суму 130000 гривень. Просить суд задоволити позов в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в частині стягнення аліментів на дружину просить відмовити повністю. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотання від сторін про розгляд справи в будь-якому іншому порядку не надходило. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження від 20 травня 2013 року серія І-СГ № 202631, шлюб зареєстрований між сторонам у справі [PERSON] та [PERSON] 20 травня 2013 року, а/з № 3. Від подружнього життя народився син [PERSON], 22.11.2017 року, що підтверджено свідоцтвом про народження від 22.11.2017 року серія І-СГ № 569455. Сторони зазначені батьками дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що подружжя не проживає разом тривалий час. Рішення про розірвання шлюбу судом не ухвалено. Витрат по утриманню сина відповідач не несе. В підтвердження не проживання з відповідачем, позивач представила суду довідку про те, що вона проживає разом з сином [PERSON], який перебуває на її утриманні у м. Буську, вул. Княжа, 3. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач просить суд стягнути аліменти в частці від доходу відповідача, оскільки останній не працевлаштований. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Судом встановлено, що відповідач не працевлаштований, про що сам відповідач виклав у відзиві на заявлений позов. Однак, про існування боргових зобовязань у нього, які повязані з веденням підприємницької діяльності, належних та допустимих доказів суду не представив. В силу ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальної дії. Ураховуючи те, що відповідач не має постійного доходу, відтак, стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) відповідача на утримання малолітнього сина в розмірі ј буде достатньою і справедливою. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно наказу № 2301/18 про надання відпустки позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у період з 24.01.2018 року по 05.11.2020 року. Згідно довідки Буського районного управління соціального захисту населення позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень. У період з липня 2018 року по грудень 2018 року отримала загальний дохід в сумі 5160 гривень. Відповідачем в розпорядження суду представлено копію договору позики (безвідсоткової) від 24 січня 2018 року. Позика за договором становить суму 130000 гривень. Відповідно до п. 6.1. договору термін дії договору становить до 23 січня 2019 року. Суд оцінюючи представлений договір відповідачем, на який він посилається у своєму відзиві, приходить до висновку, що на момент розгляду справи боргові зобовязання, згідно представленого договору відповідачем виконані. Інших доказів щодо пролонгації боргових зобовязань відповідачем не представлено. В силу ч. 1, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Судом встановлено, що прожитковий мінімум на працездатну особу в період з 01.01.2019 по 30.06.2019 року становить 1921 гривня. Якщо порівняти отриманий дохід по догляду за дитиною, який становить 860 гривень, а прожитковий мінімум становить 1921 гривня, то сума отриманого доходу позивача менша. Відтак, на утримання дружини суд визначає розмір аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітків (доходу) відповідача. В силу ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При зверненні до суду позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Таким чином, з відповідача, в порядку ст. 143 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: partial