overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з даним позовом, який мотивував тим, що 08.09.2014 року у м. Словянськ Донецької області померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді земельних ділянок розміром 2,86га. і 0,66га., які знаходяться на території Бехівської сільської ради Коростенського району, Житомирської області, згідно державного акту на право власності серії ЖТ №056823 від 18.10.2004р. (кадастрові номери: 1822380600:04:000:0101 та 1822380600:05:000:0118). Вказав, що у Коростенській районній державній нотаріальній конторі, за його заявою, відкрита спадкова справа № 234/2014р. і він є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як в державному акті на землю містяться виправлення у написанні кадастрового номеру земельної ділянки. Просив суд визнати за ним право власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили справу слухати у їх відсутності. Позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, а відповідач повідомив, що позов визнає. Представники третіх осіб також направили до суду листи про розгляд справи у їх відсутності. Зазначили, що проти заявлених вимог заперечень не мають і покладаються на розсуд суду. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.09.2014 року в м. Словянськ Донецької області померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді земельних ділянок розміром 2,86га. і 0,66га., що знаходяться на території Бехівської сільської ради Коростенського району, Житомирської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №056823, виданого 18.10.2004 року на підставі рішення Коростенської райдержадміністрації № 53 від 20.02.2004 року /кадастрові номери: 1822380600:04:000:0101 та 1822380600:05:000:0118/ (а.с.8-15). Після смерті спадкодавця спадщину прийняв її син позивач по справі [PERSON], про що в Коростенській районній державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №234/2014р. (а.с.16). Однак, [PERSON] не може оформити спадкове право на земельну частку, так як у державному акті на землю містяться виправлення у написанні кадастрового номеру земельної ділянки і нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Частиною пятою статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, а права позивача підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у нього відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з даним позовом, який мотивував тим, що 23.09.2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями по провулку Заводському № 6 в м. Коростені Житомирської області та земельної ділянки за вказаною адресою. Він прийняв спадщину після смерті батька і отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак свої спадкові права на будинок оформити не може, оскільки право спадкодавця на це нерухоме майно не пройшло державної реєстрації. Просив визнати за ним право власності на спадковий будинок в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили справу слухати у їх відсутності. Представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, а відповідач повідомив, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.09.2014 року в м. Коростені помер [PERSON], якому на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями № 6 по провулку Заводському в м. Коростені Житомирської області, згідно договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на праві особистої власності (а.с.9). Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] є сином померлого [PERSON], а звідси спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на спадковий будинок з (а.с.14). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, а права позивача підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у нього відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з даним позовом, який мотивував тим, що 28.06.2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями № 8 по вул. Єсеніна в м. Коростені, Житомирської області. Він є єдиним спадкоємцем за законом і бажає оформити спадщину після смерті батька, однак не може цього зробити, оскільки право власності на вказаний будинок не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили справу слухати у їх відсутності. Позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, а відповідач повідомив, що в прийнятті рішення покладається на розсуд суду. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.06.2014 року в м. Коростені помер [PERSON], якому на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями № 8 по вул. Єсеніна в м. Коростені Житомирської області на підставі рішення виконкому Коростенської міської ради народних депутатів про відвід земельної ділянки під індивідуальне житло-будівництво (а.с.6). Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], а звідси спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що право власності спадкодавця на спадковий будинок не пройшло державної реєстрації (а.с.11). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, а права позивача підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у нього відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

\~\~ [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 02 листопада 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб. У шлюбі мають двоє дітей Андрія, [INFO] та Катерину, [INFO] Спільне життя з відповідачем у нього не склалось з причин відсутності взаєморозуміння, у звязку з чим вони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Він вважає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення та збереження родини неможливе та це буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи та її вирішення на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 02 листопада 2007 року у виконкомі Ревівської сільської ради Камянського району Черкаської області, актовий запис № 7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. У шлюбі сторони мають двоє дітей Андрія, [INFO] та Катерину, [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про їх народження. При цьому, судом також встановлено, що між сторонами припиненні подружні відносини, вони не ведуть спільного господарства та разом не проживають. За весь цей час сторони не досягли примирення. Позивач категорично заперечує проти примирення. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та разом не проживають, за весь цей час сторони не досягли примирення, а тому шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер. Примирення між подружжям не можливе та це буде суперечити інтересам та волі позивача. Позивач бажання для примирення та збереження сімї не проявив та більш того категорично наполягав на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється його дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

\~\~ [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 05 травня 1984 року він з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у нього не склалось з тієї причини, що відповідач більше 14 років тому виїхала за межі України, на заробітки до Італії, де працює і на даний час. З того часу сторони спільно не проживають, більше ніж 8 років спільне господарство не ведеться, подружні відносини припинені, вони стали чужими людьми, примирення та збереження родини неможливе та це буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання зявився, позов підтримав та просив його задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена через засоби масової інформації (газета «Урядовий Курєр» №1 (5621) від 05.01.2016 року), про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи та її вирішення на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 05 травня 1984 року Камянським Райвідділом ЗАГС Черкаської області, запис № 34, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому, судом також встановлено, що між сторонами припиненні подружні відносини, вони не ведуть спільного господарства. За весь цей час сторони не досягли примирення. Позивач категорично заперечує проти примирення. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, за весь цей час сторони не досягли примирення, а тому шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер. Примирення між подружжям не можливе та це буде суперечити інтересам та волі позивача. Позивач бажання для примирення та збереження сімї не проявив та більш того категорично наполягав на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється його дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

\~\~ [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 22.02.1992 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачем. Спільне життя з відповідачем у нього не склалось з тієї причини, що вони мають протилежні погляди на життя, сторони фактично припинили шлюбні відносини з квітня 2015 року, не ведуть спільного господарства, майнового спору не мають. Він вважає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення та збереження родини неможливе та це буде суперечити його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю, строк на примирення не потрібен. Просила залишити їй шлюбне прізвище «Кисленко». Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 22 лютого 1992 року Відділом ЗАГС Камянського райвиконкому Черкаської області, актовий запис № 12 що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про її народження. При цьому, судом також встановлено, що між сторонами припиненні подружні відносини, вони не ведуть спільного господарства. За весь цей час сторони не досягли примирення, та категорично заперечують проти примирення. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, за весь цей час сторони не досягли примирення, а тому шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер. Позивач бажання для примирення та збереження сімї не проявив та більш того категорично наполягав на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється його дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з указаним позовом до [PERSON] Вимоги мотивує тим, що 20 листопада 2002 року з відповідачем зареєстровано шлюб, проте збереження сім'ї неможливе через непорозуміння, відсутність взаємної довіри. Неодноразові спроби налагодити сімейні стосунки не дали позитивного результату. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей - сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримав позов, пояснив, що вважає збереження сім'ї неможливим, просив розірвати шлюб, залишити за ним судові витрати у справі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заперечень проти позову не подала та двічі не з'явилася у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із повторного свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], вбачається, що із 20 листопада 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі (а.с.4). В ході розгляду справи встановлено, що сторони спільного бюджету та господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, зберегти сім'ю не бажають. Спільні неповнолітні діти Олександр, [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з позивачем. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу за відсутності заперечень відповідача їй слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». За клопотанням позивача понесені судові витрати слід залишити за ним. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом, в обґрунтування позову зазначив, що 01 травня 2009 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5, 95 га, що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Спадкоємця після смерті [PERSON] є : син [PERSON] - позивач, його мати [PERSON], та дружина [PERSON], які відмовляються від спадщини на його користь. Оформити спадщину через нотаріальну контору не має можливості, оскільки спадкодавець [PERSON] не отримав державний акт на вказану земельну ділянку. Просить визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Представник позивача в судове засідання не зявився, сповіщався судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надав суду заяву про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, сповіщався судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином, надав суду заяву про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 4 ст.174 ЦПК України, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно фотокопії свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ВЛ № 266911 виданого 04 квітня 1987 року, його батьком був [PERSON] (російською) [PERSON] (а.с.5). Приватизована земельна ділянка площею 5, 95 гектарів, що знаходить на території Білоколодязької селищної ради Вовчанського району Харківської області, яка відведена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] спадкодавцю, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 23 липня 2004 року [PERSON] ( а.с.9). Відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 223199 від 22 травня 2009 року помер [PERSON] у м. Харкові (а.с. 7). Даними листа завідувача Вовчанської державної нотаріальної контори від 20 листопада 2012 року вих. № 2589/02-31, після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу за № 572/2009, заяву про прийняття спадщини подав [PERSON], заяви про відмову від прийняття спадщини подали : [PERSON] мати померлого, [PERSON]- дружина померлого. Тим же листом спадкоємцю [PERSON] було розяснено його право на звернення до суду із позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку (а.с.14). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В звязку з чим, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на спірну земельну ділянку, після померлого 01 травня 2009 року батька [PERSON], в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved