Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], неповнолітньої [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Кривоозерської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що вона являється спадкоємицею за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 26 вересня 2015 року, який був власником житлового будинку № 8 по вул. 8-го Березня, 8 смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області. В даному будинку були і залишаються зареєстрованими відповідачка [PERSON], яка є її колишньою невісткою, та її донька [PERSON] Обґрунтовуючи свій позов тим, що відповідачі з 14 травня 2003 року фактично не проживають в спірному будинку, в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації, тому змушена звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів як власника. Позивач в судове засідання не зявилась. Її представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON], яка також виразила думку від своєї неповнолітньої доньки [PERSON], в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи - служби у справах дітей Кривоозерської районної державної адміністрації в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши представника позивача, відповідача, думку представника третьої сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину, а саме: житловий будинок № 8 по вул. 8-го Березня, 8 смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, після смерті чоловіка [PERSON], померлого 26 вересня 2015 року, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області від 15 листопада 2016 року № 169/01-16 . Згідно даних довідки виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району № 5069 від 21 грудня 2016 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за вказаною адресою, з нею зареєстровані син [PERSON], родичка [PERSON], внучка [PERSON] Відповідно до акту від 05 грудня 2016 року, складеного депутатом Кривоозерської селищної ради в присутності свідків, [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за адресою [INFO] за вказаною адресою не проживають з 2003 року. Фактично вони проживають в [INFO], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 4 листопада 2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеним факт, що відповідач з 2003 року за місцем реєстрації не проживає, відповідно не несе витрат на утримання житла, не веде спільне господарство, немає іншої домовленості на право користування житлом з власником житла, встановлено, що вона не є ні наймачем, ні членом сім'ї власника, тому відсутні підстави для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім зареєстрованим мешканцем будинку, передбачені ст. 71 Житлового кодексу Української РСР. Згідно ст.72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачі не є членом сім'ї позивача, і в даному випадку факт їх реєстрації у житловому будинку перешкоджає у користуванні позивачу правом її власності, тому суд вважає, що необхідно усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є законними та такими, що підлягають задоволенню. Як випливає з матеріалів справи: [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії МСЕ-06 № 000244 від 15 червня 2006 року, і відповідно до Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 88 ЦПК судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. необхідно стягнути з [PERSON] в доход держави. На підставі ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved