Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Південний Бріз» та після уточнення вимог просив скасувати наказ №20/1 від 4 червня 2013 року про звільнення , поновити на посаді генерального директора та стягнути середній заробіток за час вимушеного у розмірі 34772,72 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ніколи не звертався з завою про його звільнення, саме звільнення відбулося за ініціативою власника, з наказом його не було ознайомлено. Крім того, ще з 7 вересня 2012 року позивача рішенням власника [PERSON] було відсторонено від посади про що він також не знав. Посилаючись на порушення своїх трудових прав просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи від відсторонення його від виконання обов'язків генерального директора. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов та зазначив, що коли його було усунуто від виконання обов'язків він знаходився на лікарняному, на підприємство до робочого місця його не допускали, про його звільнення дізнався лише з реєстру юридичних осіб. Звернувся до учасника товариства [PERSON], який його повідомив, що він приймав рішення про його звільнення і на зборах не був присутнім. Він вважав, що все має відбутися за законом, письмової заяви про намір звільнити він не подавав, на зборах не був присутнім один з учасників [PERSON], протокол він не підписував, тому відповідно і рішення і наказ є незаконними, а з останнім його також не було ознайомлено. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в його відсутності у зв'язку з відрядженням. Раніше в засіданні підтримав позов та вказував на порушення прав позивача. Представник відповідача заперечувала проти позову вказуючи на те, що позивач свої посадові обов'язки виконував не належним чином, що стало підставою для його відсторонення від виконання обов'язків з 7 вересня 2012 року . Позивач з 7 вересня 2012 року був відсутнім на роботі, на вимогу з'явитися на роботу повідомив, що знаходиться на лікарняному, однак лікарняних листів не представив та по телефону заявив, що не має наміру працювати та просить його звільнити. При цьому він тричі визначав дату його прибуття в офіс з метою надання пояснень щодо вчинення ним порушень та подання заяви про звільнення. З метою недопущення подальшої злочинної діяльності та з урахуванням прохання позивача було звільнено на підставі загальних зборів. При цьому посилалася на те, що законодавством не передбачено подання письмової заяви. Вимоги про стягнення середньої заробітної плати також вважає безпідставними, трудова книжка знаходиться у позивача, тому запису не було зроблено . Вислухавши позивача та представника відповідача, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням загальних зборів від 10 квітня 2012 року було призначено [PERSON] на посаду генерального директора товариства з 10 квітня 2012 року (а.с.13). Відповідно до наказу №2-0000000005 від 23 квітня 2012 року [PERSON] прийнято на роботу директором з 23 квітня 2012 року (а.с.52). 7 вересня 2012 року на підставі рішення учасника ТОВ «Південний Бріз» [PERSON] за підписом його уповноваженої особи [PERSON], [PERSON] було відсторонено від виконання обов'язків генерального директора (а.с.57). Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Південний Бріз» №1/13 від 8 травня 2013 року було прийнято рішення про звільнення [PERSON] з посади генерального директора та призначити на вказану посаду [PERSON] (а.с.97). В судовому засіданні свідок [PERSON], який є учасником товариства стверджував про його відсутність на засіданні зборів 8 травня 2013 року, його туди ніхто не викликав і ніяких листів не отримував і підпис в протоколі йому не належить. Про наміри звільнення [PERSON] йому також не було відомо. Допитана в суді свідок [PERSON] стверджувала про те, що позивач сам по телефону просив його звільнити, просив організувати зустріч з [PERSON]. Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи №5576/02 від 10 квітня 2014 року експертом та завідуючою відділом почеркознавчих досліджень ЛКВД ОНДІСЕ Кошелюк А.О. встановлено, що підпис від імені [PERSON] в протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Південний Бріз» №1/13 від 8 травня 2013 року, розміщений в графі «[PERSON]» (а.с.97) виконаний не самим [PERSON], а іншою особою. Досліджений підпис від імені [PERSON] виконаний з наслідуванням підпису [PERSON] (а.с.125-129). Статутом товариства визначено, що учасниками товариства є [PERSON] та [PERSON], (п.1.5), частки яких у статутному капіталі є рівними (п.6.5). Управління товариством здійснюється Загальними зборами учасників та генеральним директором, що призначається та звільняється загальними зборами (п.9.1). Згідно з нормами частин 1 та 3 ст.99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов'язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов'язків. Частиною 2 статті 98 ЦК України визначено, що рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Відповідно до вимог частин 1,3 п.3 ч.4 ст.145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства. До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить створення та відкликання виконавчого органу товариства. Як видно із змісту статуту до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відноситься призначення та звільнення генерального директора (п.9.4.7), а виконавчим органом, що здійснює управління його поточною діяльністю, є генеральний директор (п.9.8) (а.с.9). Згідно з вимогами п.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін. Судом встановлено, що позивача було звільнено за угодою сторін, однак враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що угоди такої не було досягнуто, оскільки по-перше, позивач не звертався з відповідною заявою до товариства або загальних зборів, тобто нічим не підтверджено волевиявлення сторони, по-друге, з наказом його також не ознайомлено, і втретє, враховуючи пояснення свідка та висновок експерта, другий учасник товариства [PERSON] не підписував протоколу загальних зборів та не приймав участі в засіданні, тобто не висловив своєї думки як учасник, з урахуванням якої можна було б стверджувати про угоду від товариства. В такому випадку згода лише одного учасника [PERSON] не може бути зарахована від імені товариства. Отже, суд приходить до висновку, що наказ про звільнення позивача є незаконним, тому є всі підстави для його скасування. Частинами 1 та 2 ст.235 КЗпП України закріплено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку починаючи з 4 червня 2013 року , тобто за 11 місяців, виходячи із заробітної плати в розмірі 3000 грн., яку позивач отримував під час виконання своїх обов'язків, а всього у сумі 33000 грн. (3000 грн.Х11м.) з відрахуванням до державного бюджету усіх необхідних податків та зборів. Стосовно вимог про стягнення середнього заробітку з 7 вересня 2012 року, тобто з часу відсторонення позивача від виконання обов'язків, то вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивач не заявляв окремої вимоги по прийнятому рішенню учасника товариства, обставини прийняття такого рішення судом не досліджувалися відповідно до вимог ст.11 ЦПК України. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 330 грн. на користь держави.

Outcome: partial