Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 12.06.2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено актовий запис - №209. Від шлюбу в подружжя народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 16.11. [INFO]. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, \~\~що\~\~негативно впливає на стан кожного з подружжя, що призвело\~\~ до втрати почуття любові та поваги, фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. [PERSON] зазначає, що відповідач не бажає проживати разом з сімєю, перебуває у відносинах з іншим чоловіком, не бажає виховувати дітей, про що свідчить її нотаріально посвідчена заява від 15.02.2018 року. З посиланням\~\~на викладене\~\~позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений 12.06.2010 року між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований у виконавчому комітеті Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено актовий запис - №209; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]О, 16.11. [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з моменту подання позову до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надійшла нотаріально завірена заява від нього про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надійшла нотаріально завірена заява від [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах\~\~заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~Кожна сторона\~\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12.06.2010 року у виконавчому комітеті Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що було зроблено актовий запис - №209,\~\~оригінал\~\~ якого\~\~наявний в матеріалах справи. З матеріалів справи слідує, що спільне життя в подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. [PERSON] зазначає, що відповідач не бажає проживати разом з сімєю, перебуває у відносинах з іншим чоловіком, не бажає виховувати дітей, що відповідно слугувало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вказані обставини також не заперечує відповідач по справі [PERSON], яка подала нотаріально завірену заяву про розгляд справи у її відсутності. У вказаній заяві відповідач повністю визнала позовні вимоги, зазначивши, що не заперечує проти проживання дітей разом з позивачем, оскільки має намір виїхати за кордон на роботу. Правовідносини між сторонами випливають із норм\~Сімейного Кодексу України. Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру\~\~та бажання зберегти шлюб з відповідачем. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитими їх інтересам, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер. За таких обставин суд приходить до висновку, що примирення між подружжям є неможливим, тому є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Від шлюбу в подружжя народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 16.11. [INFO]. Позивач зазначає, що неповнолітні діти проживають разом з ним і перебувають на його утриманні, що також не заперечила і відповідач у своїй заяві. [PERSON] ставить питання про стягнення аліментів з відповідачки на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень на кожну дитину. Згідно ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2)стан здоров'ята матеріальне становище платника аліментів;3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3\~1)наявність рухомого та нерухомогомайна, грошових коштів;3\~2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~статті 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів у повному обсязі, про що відповідно свідчить подана нею до суду нотаріально завірена заява. Положеннями ст. 184 СК України регламентовано, що \~ суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відтак на підставі \~наданих сторонами письмових доказів, доказів суд дійшов висновку, що відповідачка є працездатною і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому аліменти повинні бути стягнуті у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачкем. При визначенні розміру аліментів суд виходить із обставин зазначених позивачем і визнаних відповідачем. Суд вважає, що присудження аліментів, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на місяць на утримання кожної дитини буде відповідати інтересам дітей, та не порушуватиме права кожного із сторін, з врахуванням також тієї обставини, що відповідач офіційно не працює, тобто її дохід є мінливим. Згідно\~ст.141 ЦПК України\~ з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп., та на користь позивача - 704 грн. 80 коп На підставі викладеного та

Outcome: approved