Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області, про визнання боргу таким, що частково повернутий. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 червня 2006 року відповідач позичив позивачу 7\~000 дол. США, що еквівалентно 53\~900 грн. На підтвердження укладеного договору позики 19 червня 2006 року [PERSON] надав [PERSON] розписку. У звязку із скрутним матеріальним становищем позивач не мав змоги повернути позикодавцю борг, після чого в червні 2009 року відповідач звернувся в суд із позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2009 року вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 53\~900 грн., 540 грн. державного мита та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 54\~690 грн. Постановою про відкриття провадження від 21 листопада 2012 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження №35313583 з виконання дубліката виконавчого листа №2-4992, виданого 11 січня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2009 року. Починаючи з 23 жовтня 2009 року, [PERSON] в погашення боргу вносив кошти на імя [PERSON] В період з 21 жовтня 2009 року по 19 листопада 2012 року позивач повернув відповідачу борг на загальну суму 21\~045 грн., однак надати квитанції на підтвердження не має можливості, оскільки з часом текст на них став слабо видимим, а стягувач в категоричні формі заперечує отримання ним коштів в погашення боргу. [PERSON] в період з 21.10.2009 року по 19.11.2012 року було повернуто [PERSON] наступні суми: 21.10.2009 року -2 200 грн.; 23.11.2009 року - 1 600 грн.; 24.12.2009 року - 1 200 грн.; 19.01.2010 року - 1 500 грн.; 19.02.2010 року - 1 300 грн.; 26.03.2010 року - 800 грн.; 30.04.2010 року - 1 005 грн.; 28.05.2010 року -1100 грн.; 25.06.2010 року - 1 050 грн.; 24.07.2010 року - 1 150 грн.; 25.08.2010 року - 1 450 грн.; 28.09.2010 року - 1 200 грн.; 27.10.2010 року 800 грн.; 18.12.2010 року 1 020 грн.; 21.01.2011 року 850 грн.; 04.03.2011 року 800 грн.; 24.09.2011 року 1 010 грн.; 19.11.2012 року 1 010 грн. За вказаних обставин, позивач просить суд визнати борг [PERSON] за договором позики від 19 червня 2006 року на загальну суму 54\~690 грн. перед [PERSON] таким, що частково повернутий в сумі 21\~045 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору представник Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління у Тернопільській області в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду листа про розгляд справи у його відсутності. При винесенні рішення покладається на думку суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 19 червня 2006 року [PERSON] позичив [PERSON] 7\~000 дол. США, що еквівалентно 53\~900 грн. На підтвердження укладеного договору позики 19 червня 2006 року позивач надав відповідачу розписку. У звязку з неповерненням боргу позичальником у встановлений строк позикодавець звернувся до суду з позовом про його стягнення про що Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було постановлено рішення від 31 липня 2009 року. 21 листопада 2012 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-4992, виданого 11 січня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики в сумі 53\~900 грн., 540 грн. державного мита та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 54\~690 грн. В період з 21 жовтня 2009 року по 19 листопада 2012 року [PERSON] повернув [PERSON] борг на загальну суму 21\~045 грн., про що позивачем долучено до матеріалів справи фіскальні чеки. Однак з часом текст на них став слабо видимим, та оскільки розшук переказів за вказаний вище період часу на імя [PERSON] провести неможливо, про що Тернопільська дирекція УДППЗ «Укрпошта» повідомила в своєму листі №403-15-264 від 19 вересня 2013 року, а відповідач заперечує отримання ним коштів в погашення боргу, судом за клопотанням представника позивача було постановлено ухвалу про призначення в даній справі судової технічної експертизи. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №1123/14-22 від 20 лютого 2015 року, складеного Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, всі поштові перекази згідно наданих фіскальних чеків здійснені у поштовому відділенні с.Малий Ходачків Тернопільського району в с.Ступки Тернопільського району для [PERSON] Дата платежу та сума платежу вказані у таблиці: №ДатаСума, грн. 124.12.20091168.** 225.08.20101470** 318.12.20101034.6* 404.03.2011819.20 5***1168.** 628.05.20101115.84 719.02.20101318.** 819.11.20121122.12 926.03.2010819.20 1023.11.20091629** 11***819.20 1228.09.2010121*.28 1325.06.20101065.12 1424.09.20121022.12 15***1521.60 1630.04.20101019.47 1721.01.2011870.40 В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В судовому засіданні не досліджувався оригінал боргового зобовязання, розписка про повернення боргу в [PERSON] відсутня, оскільки через виниклий між сторонами конфлікт позивач повертав борг відповідачу поштовими переказами. У звязку з тим, що [PERSON] заперечує факт отримання коштів, [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання боргу таким, що частково повернутий. Висновком експерта №1123/14-22 від 20 лютого 2015 року підтверджено факт здійснення поштових переказів з с.Малий Ходачків Тернопільського району в с.Ступки Тернопільського району для [PERSON] З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, визнати борг [PERSON] за договором позики від 19 червня 2006 року на загальну суму 54\~690 грн. перед [PERSON] таким, що частково повернутий в розмірі 21\~045 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~

Outcome: approved