overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про визнання даної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи тим, що відповідачка доводиться йому колишньою дружиною, з якою він перебував у шлюбі з 1997 року. Зареєстрована його колишня дружина в належному йому житловому будинку у м.Борзні Чернігівської області по вулиці Довженка, 37. Фактично в даному будинку дружина не проживає з 2012 року, хоча шлюб між ними було розірвано у жовтні 2015 року. На його неодноразові вимоги знятися з реєстрації в будинку відповідачка не реагує, а її реєстрація за даною адресою створює для нього певні незручності, тому дана обставина і змусила його звернутися до суду з метою визнання даної особи такою, що втратила право користування житлом в судовому порядку. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заявлений позов не визнала, при цьому суду пояснила, що дійсно в даному будинку, який належить її колишньому чоловікові [PERSON]В, вона не проживає з 2012 року по причині створення ним таких умов, які унеможливлюють спільне проживання. Шлюб між ними офіційно було розірвано у жовтні 2015 року. Причиною її відмови зняття з реєстрації у даному будинку є майновий спір, який вони не можуть вирішити добровільно. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Згідно договору дарування від 22.10.1996 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар жилий будинок з надвірними будівлями по вулиці Боженка, 37 (нині Довженка) у м.Борзні Чернігівської області. Згідно довідки Борзнянської міської ради Чернігівської області за №2023 від 18.05.2016 року [PERSON] значиться зареєстрованою у [INFO]. Згідно рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2015 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Таким чином суд вважає, що будучи відсутньою без поважних причин і не проживаючи в даному житловому будинку більше року, при цьому не надавши суду доказів про поважність причин її відсутності за даною адресою протягом цього строку, відповідачка втратила право користування даним жилим приміщенням, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. Що стосується невизнання відповідачкою заявлених позовних вимог по причині майнового спору між ними, то даний спір має бути вирішений шляхом подачі нею до суду відповідної позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про визнання даної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи тим, що відповідачка доводиться йому колишньою невісткою, з якою його син [PERSON] перебував у шлюбі вісім років. Зареєстрували її в належному йому житловому будинку у с.Прохори Борзнянського району Чернігівської області по вулиці Молодіжній, 7 у 2008 році для отримання допомоги по народженні дитини, однак фактично вона в будинку ніколи не проживала. На його неодноразові вимоги знятися з реєстрації в будинку відповідачка не реагує, а її реєстрація за даною адресою створює для нього певні незручності, тому дана обставина і змусила його звернутися до суду з метою визнання даної особи такою, що втратила право користування житлом в судовому порядку. В судове засіданні позивач не з'явився. У своїй заяві розгляд справи просить провести у його відсутність і заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, хоча про місце, дату та час розгляду справи була проінформована належним чином. Допитавши свідка, вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Свідок [PERSON]С, будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що відповідачка по справі [PERSON] доводиться їй колишньою невісткою. Зареєстровали її в будинку у 2008 році для отримання допомоги по народженні дитини, хоча фактично вони з сином проживали у м.Києві. Шлюб між нею та її сином [PERSON] був розірваний тільки у 2015 році, але фактично вони спільно не проживають з 2011 року. Її реєстрація в даному домоволодінні створює для них певні незручності. а добровільно знятися з реєстрації вона не бажає. Згідно договору купівлі-продажу від 17.11.1992 року [PERSON] є власником домоволодіння по вулиці Молодіжній, 7 у с.Прохори Борзнянського району Чернігівської області. Згідно довідки Прохорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області за №821 від 28.10.2015 року [PERSON] значаться зареєстрованою у [INFO], але не проживає і ніколи не проживала. Згідно рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2015 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Таким чином суд вважає, що будучи відсутньою без поважних причин і не проживаючи в даному житловому будинку більше року, при цьому не надавши суду доказів про поважність причин її відсутності за даною адресою протягом цього строку, відповідачка втратила право користування даним жилим приміщенням, а тому заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про визнання даної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи тим, що з 15 вересня 1989 року по 21 жовтня 2009 року перебував у шлюбі з відповідачкою. Проживали вони в належному йому житловому будинку у [ADDRESS]. [PERSON] була зареєстрована і проживала в даному будинку як член сім'ї. 21.10.2009 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, і з того часу остання покинула житло і в будинку не проживає. На його неодноразові вимоги знятися з реєстрації в будинку відповідачка не реагує, а її реєстрація за даною адресою створює для нього певні незручності, тому дана обставина і змусила його звернутися до суду з метою визнання даної особи такою, що втратила право користування житлом в судовому порядку. В судове засіданні позивач не з'явився. У своїй заяві розгляд справи просить провести у його відсутність і заявлені вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.05.1981 року [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS] Згідно довідки Борзнянської міської ради за №1479 від 29.04.2015 року [PERSON] - колишня дружина [PERSON] значаться зареєстрованою у [ADDRESS] Згідно відмітки в паспорті [PERSON] 21 жовтня 2009 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Таким чином суд вважає, що будучи відсутньою без поважних причин і не проживаючи в даному житловому будинку більше року, при цьому не надавши суду доказів про поважність причин її відсутності за даною адресою протягом цього строку, відповідачка втратила право користування даним жилим приміщенням, а тому заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів мотивуючи тим, що 11 липня 2013 року між ним та ФО СПД [PERSON] було досягнуто угоди про купівлю комплекту кухонних меблів моделі «Ференза», і цього ж дня він сплатив [PERSON] авансовий платіж в сумі 20 тисяч гривень, після чого 24 липня 2013 року після узгодження специфікації заказу було укладено письмовий договір купівлі-продажу за №0050, відповідно до умов якого СПД [PERSON] повинен був поставити йому товар протягом 65 календарних днів після узгодження специфікації заказу, тобто в строк до 28 вересня 2013 року. До цього часу [PERSON] обумовлений комплект меблів йому не поставив. При телефонному спілкуванні останній не заперечує факту отримання авансового платежу, однак поставляти товар, або повертати авансовий платіж відмовляється. Просить даний договір розірвати та стягнути на його користь внесений ним аванс в сумі 20 тисяч гривень, а також передбачену договором пеню в розмірі 0,1% від загальної суми передоплати за кожний робочий день просрочки, що складає 1760 гривень, всього 21760 гривень. В судове засідання позивач не з'явився. У своїй заяві розгляд справи просить провести у його відсутність і заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча про місце, дату та час розгляду справи був проінформований належним чином. Вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Згідно умов договору купівлі-продажу від 24 липня 2013 року за №0050, укладеному між [PERSON] та СПД ФО [PERSON] останній зобов'язується протягом 65 календарних днів після узгодження специфікації заказу та внесення авансового платежу, тобто в строк до 28 вересня 2013 року поставити [PERSON] товар. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і своєчасно, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором, або виконує роботи так повільно, що закінчити їх у визначений строк неможливо. При таких обставинах суд вважає, що СПД ФО [PERSON] до цього часу не виконав умов договору, хоча мав його виконати протягом 65-ти днів, тобто до 28 вересня 2013 року, а саме взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином відповідно до умов договору, тому даний договір необхідно розірвати та стягнути на користь [PERSON] внесений ним авансовий платіж у сумі 20000 гривень.. Також, відповідно до умов п.7.4 договору купівлі-продажу з [PERSON] необхідно стягнуто на користь [PERSON] пеню в розмірі 0,1 % від загальної суми передоплати за кожний день просрочки, що складає 1760 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Під час підготовчого судового засідання представник позивача - [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки за рішенням Первомайського міськрайонного суду від 10.10.2016 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], визначивши їх розмір в 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. В судовому\~засіданні позивач\~та його\~представник [PERSON]\~підтримали уточнені\~позовні вимоги\~та пояснили,\~що за\~рішенням Первомайського\~міськрайонного суду\~від 10.10.2016\~року позивач\~зобов'язаний\~до сплати\~аліментів на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON],\~[INFO],\~у розмірі\~1/4\~частини усіх\~видів заробітку,\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного віку,\~щомісяця,\~до повноліття\~дитини,\~починаючи з\~26.08.2016\~року.\~На даний\~час позивач\~не має\~можливості сплачувати\~аліменти у\~розмірі,\~визначеному судом,\~ у зв'язку з тим, що офіційно не працює, несе витрати на лікування. Єдиним його доходом є орендна плата, місячний розмір якої менший за передбачений законом прожитковий мінімум, при цьому державний виконавець стягує з нього аліменти

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] і звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, за період з 17.06.2014 року по 01.01.2017 року, оскільки згідно рішення Первомайського міськрайонного суду від 04.06.2014 року [PERSON] був оголошений усиновлювачем [PERSON], який взяв на себе права та обов'язки батька, в тому числі і по утриманню неповнолітньої дитини. Позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення . Вислухавши позиції сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, оскільки відповідачка визнала позов позивача і визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відповідно до ч.2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Усиновлення неповнолітньої [PERSON] [PERSON] є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки, а також його звільнення від сплати заборгованості по аліментах , оскільки в даний час обо'язки по утриманню та вихованню дитини покладено на іншу особу. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про розірвання договору на виконання робіт по виготовленню та доставці метало пластикових конструкцій мотивуючи тим, що 17 липня 2013 року, коли він перебував вдома одна, до нього завітали представники ПП [PERSON] і запропонували за певну плату виконати роботи по виготовленню та доставці металопластикових пакетів (вікон) протягом 30-ти днів, на що він погодився. Після цього представниками ПП [PERSON] він разом з іншими жителями с.Комарівка Борзнянського району був доставлений в офіс останнього у м.Чернігів, де з ним був укладений договір на виконання вказаних робіт на суму 8408 гривень, і оскільки він був не спроможний сплатити всю суму за проведення робіт, з ним представником ПАТ «ОТП Банк» в офісі [PERSON] був оформлений договір споживчого кредиту на суму 8408 гривень. Просить даний договір розірвати, оскільки до цього часу металопластикові вікна для нього не виготовлені і не доставлені. В судове засідання позивач не з'явився. У своїй заяві розгляд справи просить провести у його відсутність і заявлені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце, дату та час розгляду справи був проінформований належним чином. Вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Згідно договору від 17 липня 2013 року, укладеному між [PERSON] та ПП [PERSON] заказник доручає, а виконувач зобов'язується протягом 30 діб виконати роботи по виготовленню та доставці металопластикової конструкції по розцінкам виконувача, при цьому вартість робіт складає 8408 гривень. Згідно договору про надання споживчого кредиту від 17 липня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], останній отримав на придбання товару 8408 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором, або виконує роботи так повільно, що закінчити їх у визначений строк неможливо. При таких обставинах суд вважає, що ПП [PERSON] до цього часу не виконав умов договору, хоча мав його виконати протягом 30-ти днів, тобто до 15 серпня 2013 року, а саме взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином відповідно до умов договору, тому даний договір необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги не схожістю характеру, на підставі чого в родині постійно виникали сварки та скандали. Подружні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, можливість примирення втрачена. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Таким чином, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 14.10.2006 року зареєстрували шлюб у Добрівській сільській раді Сімферопольського району АР Крим, про що зроблено відповідний актовий запис № 62 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Подружні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, подальше спільне життя чоловіка й жінки, збереження родини суперечить їхнім інтересам. За таких обставинах суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 104, 105, 110-112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 169, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] , просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] так, як відповідач в даному приміщенні не проживає без поважних причин з 2009 року. Позивач подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення так, як він належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи і про причини неявки не повідомив. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 28.02.1983 року з відміткою про реєстрацію будинковолодіння на праві приватної власності від 25.07.1991 року, технічного паспорту на будинковолодіння, виданого з січня 1990 року Рівненським обласним БТІ УРСР з реєстровим номером 4-38-737, державного акту на право приватної вланості на земельну ділянку серії ЯК № 542951, виданого 06 травня 2010 року Мізоцькою селищною радою, рішення Мізоцької селищної ради № 34 від 27 травня 1992 року про перейменування вулиці Піонерської на вул.ім.Б.Тена позивач є власником житлового приміщення в [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що в даному будинковолодінні зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] Як вбачається з позовної заяви, відповідач (син позивача) не проживає у даному будинку з 2009 року. З довідки, виданої виконавчим комітетом Мізоцької селищної ради № 996 від 06.07.2021р. та письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] вбачається, що відповідач не проживає у спірному житлі з 2009 року. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.405 ЦК України право користування житлом, яке належить на праві приватної власності іншій особі надається лише члену сім`ї власника цього житла і визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оскільки відповідач у спірному будинку не проживає більше року без поважних причин його необхідно визнати таким, що втратив право користування спірним житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON], стверджуючи, що він з поважних причин пропустив строк прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, чому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Достеменно встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року. При цьому позивач та відповідачка по справі є її рідними дітьми померлої. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частину житлового будинку по [ADDRESS] в м. Котовську Одеської області, яку в порядку ст. 1268 п.3 ЦК України фактично успадкував [PERSON] (син померлої), оскільки і до смерті своєї матері [PERSON] і після неї залишався мешкати у спадковому житловому будинку, користуватися ним, обробляти земельну ділянку, нести всі витрати по утриманню житла. Але, при цьому він, у встановлений законом 6-ти місячний термін після смерті матері не звернувся до нотаріуса з заявою про своє право на спадщину. Тим більше, що за твердженнями відповідачки, після смерті матері, вона відмовляється від своєї частки спадку на користь брата. Згідно положень ст. 1272 п.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини за поважних підстав, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для прийняття спадщини, тобто для подачі нотаріусу відповідної заяви. [PERSON] у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із завою про прийнятті спадщини. Суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин - у зв'язку юридичною необізнаністю. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими.

Outcome: approved