Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до відповідачів про витребування майна і відшкодування шкоди особами, які незаконно набули майно в порядку ст. 1212 ЦК. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на момент його безпідставного затримання, він був єдиною особою, яка проживала з батьками в будинку по вул. Світла, 1 в с. Липини Луцького району. В даному будинку зберігалося його добросовісно набуте майно: документи, грошові кошти, одяг, техніка, продукти. Після затримання позивач неодноразово звертався до відповідачів, правоохоронних органів та суду щодо збереження та використання його добросовісно набутого майна. Усі звернення та клопотання позивача були проігноровані. На підставі викладеного, просить зобовязати відповідачів передати набуте ним майно його представнику чи довіреній особі, при відмові добровільно повернути майно зобовязати сплатити шкоду в розмірі 25\~000,00 грн. За час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, вказав, що вартість майна становить 1250 тис. грн. Докази існування протокол ОМП від 29.09.2014 року. Документи, які слід витребувати у відповідачів будинкова книга і свідоцтво про право власності на квартиру в м. Луцьку по вул. О. Гончара, 7/65, свідоцтво на згоду продажу даної квартири, технічний паспорт і ключі від автомобіля «Сеат», закордонний паспорт з банківськими картками та готівкою в сумі 45 тис. доларів США, 3 мобільні телефони, картонні коробки з одягом та особистими речами. Також вказує, що йому стало відомо, що його брат [PERSON] отримав кошти в сумі 15\~100,00 грн. за оренду з 22.10.2014 року по 22.07.2015 року його власної квартири без його відому та згоди. Відповідно просив доповнити його позов вимогою про повернення йому відповідачем [PERSON] цієї суми із відшкодуванням шкоди особою, яка незаконно набула кошти, заподіявши йому майнової шкоди в розмірі 20 х 15\~100,00 грн. = 302 000,00 грн. Позивач в судове засідання не зявився, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] засуджений до довічного позбавлення волі та перебуває у Державній установі «Київський слідчий ізолятор». Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] засуджений Луцьким міськрайонним судом за ст. 115 ч. 2 п. 4, 9, 13 КК України до довічного позбавлення волі. Вирок набув законної сили. В заяві [PERSON] вказує, що на момент його затримання, він був єдиною особою, яка проживала з батьками в будинку по вул. Світла, 1 в с. Липини Луцького району. В даному будинку зберігалося його добросовісно набуте майно: документи (будинкова книга і свідоцтво про право власності на квартиру в м. Луцьку по вул. О. Гончара, 7/65, свідоцтво на згоду продажу даної квартири, технічний паспорт і ключі від автомобіля «Сеат», закордонний паспорт з банківськими картками) грошові кошти (готівка в сумі 45 тис. доларів США), 3 мобільні телефони, картонні коробки з одягом та особистими речами, техніка, продукти. Після затримання позивач неодноразово звертався до відповідачів, правоохоронних органів та суду щодо збереження та використання його добросовісно набутого майна. Усі звернення та клопотання позивача були проігноровані. Також вказує, що йому стало відомо, що його брат [PERSON] отримав кошти в сумі 15\~100,00 грн. за оренду з 22.10.2014 року по 22.07.2015 року його власної квартири без його відому та згоди. Дані збитки оцінив в розмірі 20 х 15\~100,00 грн. = 302 000,00 грн. Відповідно до ч. 3\~ст. 386\~ЦК України\~- власник,\~права якого порушені, має право на відшкодування\~завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ч.1\~ст. 387 ЦК України\~- власник\~має\~право витребувати своє майно від особи,\~яка\~незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа,\~яка набула майно або зберегла його у себе за\~рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави\~(безпідставно набуте майно),\~зобовязана повернути потерпілому це\~майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на\~якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно\~до ч. 2\~ст. 1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно\~набуте\~майно\~відшкодовується\~його\~вартість,\~яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано суду ніяких доказів того, що саме відповідачі [PERSON] та [PERSON] заволоділи спірним майном, в позову взагалі відсутній перелік майна, яке на думку позивача було набуте відповідачами, відсутні докази, які підтверджують\~вартість майна,\~яка\~визначається на момент розгляду судом справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed