Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем він перебуває з 13 червня 1987 року. Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачем не склалися через протилежні погляди на життя, психологічну несумісність. Сторони перестали розуміти одне одного, не підтримують будь-яких сімейних відносин, однією сім`єю не проживають. [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який укладений 13 червня 1987 року, зареєстрований у Горохівському районному відділі ЗАГСу Волинської області. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 08 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 05.10.2021 подав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 04.11.2021 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи не подала, відзив на позовну заяву не надходив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13 червня 1987 року, місце реєстрації: Горохівський районний відділ ЗАГСу Волинської області, актовий запис №30. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, судом встановлено, що між сторонами припинено сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, психологічну несумісність, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сім`я фактично розпалася: сторони не проживають однією сім`єю, не підтримують ніяких сімейних відносин. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати суд залишає за позивачем, оскільки на їх стягненні він не наполягає. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved