Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], яким просив суд усунути її від права на спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. На обгрунтування свого позову позивач зазначає, що він є чоловіком [PERSON], а відповідач приходиться померлій донькою. Разом із тим, відповідач приходиться позивачу прийомною донькою. Позивач стверджує, що відповідач ухилялась від надання допомоги хворій матері, тому має бути усунена від права на спадкування. Зокрема, як вказує позивач у своєму позові, спадкодавеця мала похилий вік, на день смерті їй виповнилось 70 років, хворіла на онкозахворювання, потребувала сторонньої допомоги, як матеріальної, так і фізичної, яку відповідачка не надавала. Крім того, позивач посилається на безпорадність стану спадкодавеці. У судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, послалась на їх безпідставність і необгрунтованість. У жовтні 2014 року [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON], яким просила суд усунути відповідача від права на спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. На обгрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що відповідач ухилявся від надання допомоги хворій жінці, тому має бути усунений від права на спадкування. Зокрема, як вказує [PERSON] у своєму позові, спадкодавеця мала похилий вік, хворіла на онкозахворювання, потребувала сторонньої допомоги, яку відповідач не надавав. Також, як стверджує [PERSON], відповідач ображав жінку, принижував, заставляв її працювати, коли вона вже не могла цього робити внаслідок погіршення стану здоров'я. Крім того, позивач посилається на безпорадність стану спадкодавеці. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.10.2014 року зустрічні позовні вимоги прийняті до спільного розгляду з первісними позовними вимогами. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, і просила їх задовольнити в повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні доводи зустрічного позову вважав надуманими, безпідставними, і просив у їх задоволенні відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні правовідносини: [PERSON] є чоловіком [PERSON] (св-во про шлюб від 23.09.1969 р, серії [NUMBER]). [PERSON] приходиться донькою [PERSON] (св-во про народження серії [NUMBER] від 10.11.1950 р; довідка про шлюб № 1873 від 23.06.2005 року). [INFO] року [PERSON] померла, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER], повторно виданого 14.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку прийняли її чоловік та донька. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.06.2014 року визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] визнано житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Одеська область, [ADDRESS]; за [PERSON] визнано право власності на одну четверту частину житлового будинку та земельної ділянки. За життя [PERSON] хворіла на онкозахворювання, що підтверджується медичною документацією, наявною у справі. Цей факт не оспорювався сторонами в судовому засіданні. Відповідно до положення ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і здійснюється спадкування за заповітом або за законом. Згідно до положення ст.ст. 1220, 1221, 1223 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги , усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених, ст. 1259 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом , якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні судом неодноразово, в порядку ст. 10 ЦПК України роз'яснювалось сторонам сприяння судом здійсненню ними своїх прав та процесуальних обов'язків, зокрема, суд роз'яснював те, що сторони можуть просити суд витребувати чи забезпечити той чи інший доказ на обгрунтування вимог сторін та їх заперечень. Проте, таких клопотань до суду подано не було. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази по справі, крім того, такі дії суду суперечили б принципу змагальності сторін. Таким чином, суд вважає, що сторони з власної ініціативи не скористались наданими їм процесуальним законом правом. Отже, суд розглядає справу виключно за наявними в ній доказами. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засідання, сторони належать до першої черги спадкоємців і прийняли спадщину в порядку спадкування за законом, що залишилась після смерті [PERSON] Разом з цим позивачі (як за первісним, так і за зустрічним позовом) не навели жодних належних і допустимих доказів, які б вказували, що відповідач, які і [PERSON], так і [PERSON] свідомо ухилялись від надання спадкодавцеві допомоги, та підтверджували факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Сторонами визнаний той факт, що за життя [PERSON] отримувала пенсію в сумі 1 200 грн., тобто, мала матеріальне забезпечення від держави. Потребу [PERSON] в матеріальній допомозі сторін, кожна з них не довела в судовому засіданні. Більш того, допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали суду, що [PERSON] мала з чоловіком своє господарство, доглядала за ним, і лише в останні декілька тижнів свого життя вже не вставала з ліжка. Вказані свідки також пояснили, що [PERSON] приймала достатньо участі у догляді за мамою, надавала допомогу по утриманню господарства. Суд критично ставиться до свідчень свідка [PERSON], який показав на негативні стосунки матері і доньки, оскільки ці доводи фактично спростовуються свідченнями вищевказаних свідків, поясненнями [PERSON], який не вказував на негативні стосунки матері і доньки, а посилався на ухилення від надання допомоги матері з боку доньки. Крім того, в розумінні ст. ст. 58,59 ЦПК України, свідчення цього свідка не приймаються судом, оскільки не мают значення для встановлення факту свідомого ухилення спадкоємця від допомоги спадкодавцю, безпорадності стану спадкодавця і потреби спадкодавця у цій допомозі від спадкоємця. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і доводи [PERSON] щодо наявності достатній доказів, які вказують на свідоме ухилення [PERSON] від допомоги своїй померлій жінці. Зокрема, допитана в судовому засіданні в якості свідка, за її згодою, [PERSON] фактично вдалася до з'ясування стосунків з [PERSON], і не показала суду жодного факту свідомого ухилення останнього від допомоги померлій жінці. Не показали на такий факт і допитані в судовому засіданні вищевказані свідки. Також, наявна у справі медична документація не свідчить про потребу [PERSON] в сторонній допомозі. Суд також звертає увагу на той факт, що самі по собі доводи позивачів щодо понесених витрат на поховання спадкодавця і, утримання будинку, господарства, інших витрат, не є підставою для усунення відповідачів - [PERSON], [PERSON] від права на спадкування за законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивачів і за первісним, і за зустрічним позовами є необґрунтованими, в судовому засіданні не доведеними, а тому підстави для їх задоволення відсутні. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed