Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення додаткових витрат в розмірі 73000 грн.. Після збільшення вимог просив стягнути по 1000 грн. щомісячно до 4 березня 2018 року, на загальну суму 42000 грн., а також стягнути 42727,96 грн. на відшкодування витрат, здійснених раніше, та на придбання техніки, спортивних тренажерів, витрат на навчання на курсах водіїв. Вимоги обґрунтовані тим, що витрати були здійсненні на фізичний, духовний та моральний розвиток, позашкільне навчання та на розвиток здібностей. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги та зазначив, що [PERSON] має право на отримання додаткових витрат, в тому числі і тих, які були здійснені раніше, оскільки батьки позивача не проживали вже декілька років разом і відповідач не надавав ніякої допомоги, тому ці витрати несли матір, бабуся і дідусь. Представники відповідача заперечували проти позову, вважають вимоги незаконними, оскільки позивач є повнолітнім, і не має статусу дитини, він навчається, тому має право лише на аліменти як повнолітній син, що продовжує навчання, які за рішенням суду вже стягнуто з відповідача, а не на отримання додаткових витрат. Третя особа в засідання не з'явилася, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталася. Раніше в засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заслухавши представника позивача та адвокатів відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до свідоцтва про народження відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є батьками позивача [PERSON], [INFO]. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 21 червня 2012 р., яке набрало законної сили 03 липня 2012 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] навчається в Одеському морехідному училищі рибної промисловості ім. А.Соляника на денній формі навчання на контрактній основі, термін навчання закінчується 01 серпня 2015 року. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2014 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року, з відповідача на користь позивача вже було стягнуто аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 01 квітня 2013 року і до закінчення навчання, а саме до 01 серпня 2015 року. Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, вимоги позивача про стягнення додаткових витрат є незаконними, оскільки він не є дитиною,04 березня 2013 року він досяг повноліття. Таку ж правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 24 грудня 2014 року справа №6-186ц14. Необхідно також звернути увагу на те, що навчання в автошколі в 2012 році та оплата навчання в 2013 році взагалі не може бути віднесено до розвитку здібностей, оскільки залежить від бажання особи та є навчанням. Крім того, в судовому засіданні третя особа повідомляла, що усі витрати несла вона разом з бабусею та дідусем, тобто позивач не витрачав власних коштів, тому заявлені вимоги взагалі є безпідставними, оскільки права позивача не були порушені.

Outcome: dismissed