Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], на обґрунтування якого зазначив, що із відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2011 року, від якого вони мають спільну дитину: [PERSON], 2012 року народження. Спільне життя у них не склалося, у них часто виникали сварки та непорозуміння, тривалий час проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї вважає за неможливі. У зв'язку з чим просив розірвати шлюб, зареєстрований 30.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №137. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, однак при цьому надала до суду заяву, у якій позов визнала, проти його задоволення не заперечувала та просила розглянути справу за її відсутності. Також просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 30.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №137. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Від шлюбу у них є дитина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними відсутні, спільне господарство не ведеться. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що у відповідності до ст. 206 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, між ними відсутні взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, миритися вони не бажають, обоє наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу, залишити відповідачці її дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 640 грн. 00 коп. судового збору. На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 82, 141, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355ЦПК України,

Outcome: approved