Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку регресу, вказуючи на те, що 17 березня 2015 року між кредитною спілкою «Гарантія-Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7, відповідно до якого останній отримав грошові кошти (кредит) в розмірі 8000 гривень 00 копійок з кінцевим терміном повернення коштів до 17 січня 2016 року. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором того ж дня 17 березня 2015 року між КС «Гарантія-Кредит», ним та [PERSON] укладено договір поруки № 7, відповідно до якого останні на добровільних засадах взяли на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов вищевказаного кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] обов`язків по поверненню заборгованості за вищевказаним кредитним договором, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Юрбізнеском» № 34/15 від 29 грудня 2015 року солідарно стягнуто із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Гарантія-Кредит» заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2015 року в розмірі 7274,07 грн. та суму витрат, пов`язаних з оплатою третейського збору в розмірі 600 гривень 00 копійок. 09 березня 2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 751/1014/16-ц про солідарне стягнення із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вищевказаної заборгованості на користь КС «Гарантія-Кредит» та витрат по сплаті третейського збору в розмірі 600 грн. Також стягнуто із позивача на користь КС «Гарантія-Кредит» 229,67 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі даного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 50477287. Згідно постанови державного виконавця було звернуто стягнення боргу в сумі 3744,73 грн. на заробітну плату позивача. Виконавче провадження № 50477287 було закінчене 07 листопада 2016 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» - фактичне повне виконання рішення в повному обсязі. В подальшому в зв`язку з невиконанням рішення суду в повному обсязі (не сплачені відсотки та пеня), рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Юрбізнеском» № 03/2019 від 11 лютого 2019 року солідарно стягнуто із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Гарантія-Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 3727,06 грн. та суму витрат, пов`язаних з оплатою третейського збору. 18 квітня 2019 року Чернігівським апеляційним судом було видано виконавчий лист № 4823/592/19 про солідарне стягнення із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вищевказаної заборгованості в розмірі 3727,06 грн. на користь КС «Гарантія-Кредит» та витрат по сплаті третейського збору в розмірі 600 грн. Також стягнуто із позивача на користь КС «Гарантія-Кредит» 320,17 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі даного виконавчого документу були відкриті виконавчі провадження № 59057716 та № 59056929 про стягнення із [PERSON] вищевказаної заборгованості, які були закінчені у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. Оскільки відповідач [PERSON] на неодноразові його звернення з приводу добровільного повернення коштів, сплачених на підставі договору поруки, в порядку регресу не відповідає, а тому він вимушений був звернутись до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав. [PERSON] в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві вказав про розгляд справи в його відсутності, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в судове засідання не з`явився, але в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Норми ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 17 березня 2015 року між кредитною спілкою «Гарантія-Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7, відповідно до якого останній отримав грошові кошти (кредит) в розмірі 8000 гривень 00 копійок з кінцевим терміном повернення коштів до 17 січня 2016 року (а.с.6-7). З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за даним кредитним договором 17 березня 2015 року між КС «Гарантія-Кредит», ним та [PERSON] укладено договір поруки № 7 (а.с.8). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1055 ЦК України вказує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх обов`язків. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За приписами ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 524 та 533 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів. Як вбачається зі змісту ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] обов`язків по поверненню заборгованості за вищевказаним кредитним договором № 7 від 17 березня 2015 року, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Юрбізнеском» № 34/15 від 29 грудня 2015 року солідарно стягнуто із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Гарантія-Кредит» заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2015 року в розмірі 7274,07 грн. та суму витрат, пов`язаних з оплатою третейського збору в розмірі 600 гривень 00 копійок (а.с.9-10). 09 березня 2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 751/1014/16-ц про солідарне стягнення із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вищевказаної заборгованості на користь КС «Гарантія-Кредит» та витрат по сплаті третейського збору в розмірі 600 грн. Також стягнуто із позивача на користь КС «Гарантія-Кредит» 229,67 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі даного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 50477287 (а.с.15). Згідно витягу із спецпідрозділу виконавчого провадження № 50477287 було звернуто стягнення боргу в сумі 3744,73 грн. на заробітну плату позивача [PERSON] 07 листопада 2016 року дане виконавче провадження № 50477287 було закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» - фактичне повне виконання рішення в повному обсязі (а.с.17-18). Судом також встановлено, що в подальшому в зв`язку з невиконанням рішення суду в повному обсязі (не сплачені відсотки та пеня), рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Юрбізнеском» № 03/2019 від 11 лютого 2019 року солідарно стягнуто із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Гарантія-Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 3727,06 грн. та суму витрат, пов`язаних з оплатою третейського збору (а.с.11-12). 18 квітня 2019 року Чернігівським апеляційним судом було видано виконавчий лист № 4823/592/19 про солідарне стягнення із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вищевказаної заборгованості в розмірі 3727,06 грн. на користь КС «Гарантія-Кредит» та витрат по сплаті третейського збору в розмірі 600 грн. Також стягнуто із позивача на користь КС «Гарантія-Кредит» 320,17 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі даного виконавчого документу були відкриті виконавчі провадження № 59057716 та № 59056929 про стягнення із [PERSON] вищевказаної заборгованості, які були закінчені у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду, що підтверджується матеріалами справи (а.с.19-23,26-38). Таким чином, судом встановлено, що із позивача [PERSON] в межах вищевказаних виконавчих проваджень було стягнено грошові кошти в сумі 9287,18 грн. З метою досудового врегулювання спору останній направив вимогу [PERSON] про сплату вищевказаних грошових коштів (а.с.42), на що відповідач не відреагував та не повернув дані кошти. В ч.1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. [PERSON] , виконуючи свої зобов`язання за договором поруки № 7 від 17 березня 2015 року, здійснив виплату заборгованості в розмірі 9287 (дев`ять тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 18 копійок, але не отримав відшкодування вказаної суми від [PERSON] , в зв`язку з чим в подальшому набув право вимоги до відповідача на повернення вищевказаних грошових коштів в порядку регресу. За таких обставин суд прийшов до висновку, що даний позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.1). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме: витрат по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved