overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернувся суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання останніх як такими, що втратили право користування житлом, - квартирою № 55 в будинку № 122 м. Олександрії Кіровоградської обл., з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України. Позивач мотивує свої вимоги тим, що право власності на цю квартиру він набув за договором дарування від 26 червня 2009 р. В квартирі зареєстровані, але починаючи з грудня 2012 р. не проживають його колишня дружина [PERSON] та її дочка [PERSON] . Особистих речей відповідачів в квартирі немає. Участі в оплаті комунальних послуг вони не приймають. Реєстрація відповідачів в квартирі створює для нього перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. До судового засідання представник позивача - [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов він підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, належно повідомлені про день та час розгляду справи, на повторний виклик в судове засідання не зявилися. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що позивачеві та праві особистої приватної власності належить квартира № 55, що знаходиться в будинку № 122 по проспекту Леніна м. Олександрії. Зазначена обставина підтверджується договором дарування квартири. За даними Олександрійського МВ УДМС України в Кіровоградській області в цій квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які відносяться до колишніх членів сімї власника житла, але не користуються ним без поважних причин починаючи з грудня 2012 р., тобто більше року. Домовленості між ними та власником житла щодо більш тривалого збереження права користування житлом не встановлено. Про зазначені обставини свідчать докази: Так, довідка про склад сімї позивача [PERSON] свідчить про те, що до складу його сімї відносяться відповідачі та син [PERSON] Дімітрій , [INFO] З актів обстеження квартири впродовж 2013 р. вбачається, що на момент перевірки 15 березня, 14 травня, 16 червня , 16 вересня, 14 грудня 2013 р. [PERSON] та [PERSON] М А. в квартирі відсутні. Зі слів сусідів, вони не проживають в квартирі з грудня 2012 р. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, вимоги позивача щодо визнання відповідачів як такими, що втратили право користування житлом, є законними та обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, які поніс позивач, останньому мають компенсувати відповідачі в рівних частках по 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся суду з позовом до Ізмаїльської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме 2/3 частини житлового будинку з надвірним спорудами розташованого за адресою [ADDRESS] яка залишилась після смерті дружини - [PERSON], померлої [INFO] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою , однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , оскільки спадкоємцем була надана заява про прийняття спадщини , яка неважним чином не була оформлена. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно не визнала. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 09.09.2015 року серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 2/3 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами, які належали їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.07.1996 року та свідоцтва про право спадщину за законом від 11.02.2002 року. Спадкодавця постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] Позивач також проживав за вказаною адресою, здійснював догляд за своєю дружиною, однак не був офіційно зареєстрований за вказаною адресою. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. [PERSON] відповідно до ст. 1270 ЦК України у встановлені законом строк звернувся до нотаріального органу для прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки на підставі його заяви про прийняття спадщини після смерті дружини було заведено спадкову справу № 14/2016 р., однак вказана заява була надіслана поштою ,не була оформлена належним чином, не завірена нотаріально як того вимагає чинне законодавство України. Приймаючи до уваги, що іншої форми захисту прав на спадкове майно, окрім визнання права власності на нього, позивач не має, а також ту обставину, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що 14.06.2000 року між торонами укладений шлюб, від якого вони мають дитину: [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося, вони мають різні погляди на життя, подружні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнових спорів немає, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких просили розірвати шлюб, строк для примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2000 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а. с. 8 - копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження). На даний час сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, не бажають зберегти сім'ю, не вчиняють жодних дій для її збереження. На час розгляду справи шлюб є формальним, а сім'ї фактично не існує і зберегти її немає можливості. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК). Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали сторін на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся у вересні 2018р. до Івано-Франківського міського суду\~ з позовом до [PERSON]\~ про визнання [PERSON], [INFO] батьком [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник в судовому\~ засіданні позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач\~ позовні вимоги визнав повністю, просив позов задовольнити. Представник органу опіки та піклування вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що у 2012 році [PERSON] та [PERSON] познайомилися та пізніше почали проживати разом, перебували у близьких відносинах. 14.09.2013 року у них народилася [PERSON], однак на момент народження дитини вони вже проживали окремо, що підтверджується витягом\~ ДРАЦСГ про державну реєстрацію народження від 20.02.2018р. №00020904784 (а.с.4). Батьком дівчинки записаний [PERSON], зі слів матері за вимогою ст..133, 135 СК України. 25.12.2017р. [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с.9). Відповідно до рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 04.04.2018р. №339 над дитиною-сиротою [PERSON], [INFO] було встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON]\~ (а.с.13). Як слідує зі ст..128 СК України за відсутності заяви, про подання якої встановлено ст..126 цього кодексу за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст..126 цього Кодексу, батьківство щодо\~ дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що посвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно висновку генотипоскопічного дослідження №19138 від 17.09.2018р. біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] -99.9% (а.с.27-42). Відповідач визнав позов, та підтвердив що він не є біологічним батьком дитини, а таким є позивач. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищезазначене, а також визнання позову у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного, відповідно до ст. 128 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся у квітні 2014 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 23.10.1993 року за актовим записом №136, зазначивши в поданій заяві, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо, проте оскільки сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, між сторонами виникають постійні сварки через відсутність взаєморозуміння, у зв'язку з чим примирення з відповідачем позивач вважає неможливим та просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, після розірвання якого залишити відповідачу шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, 16.05.2014 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала 16.05.2014 року до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала в повному обсязі, проти його задоволення не заперечувала. З урахуванням заяв сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби П'ятихатського РУЮ у Дніпропетровській області 15.04.2014 року, , 23.10.1993 року між сторонами по справі зареєстровано шлюб за актовим записом №136, відповідачем змінено дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.06.1994 року [PERSON], [INFO], є повнолітнім сином сторін по справі. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.ч.1,2 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, при чому якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, Враховуючі вищезазначені обставини, приймаючі до уваги, що згідно позовної заяви шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, між сторонами виникають постійні сварки, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, іншого до суду сторонами не надано та під час розгляду справи не встановлено, з урахуванням визнання відповідачем без зауважень заявлених вимог в повному обсязі, суд вважає подальше збереження сім'ї сторін неможливим, оскільки це протирічить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим заявлений позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.104,110,112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся у серпні 2016 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.11.1998 р. вони уклали шлюб, зареєстрований Сахнівецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №34. Від проживання у шлюбі народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернувсь до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності позов підтримав повністю, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідачка, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності позов визнала. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 20 листопада 1998 р. сторони уклали шлюб, зареєстрований Сахнівецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №34. Від проживання у шлюбі народилася народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження сторін (серії І-БВ №039258 від 20.11.1998р.), даними свідоцтва про народження дітей серії І-БВ №292383 від 01.04.1999р.; серії 1-БВ № 126499 від 20.04.2010 року; серії 1-БВ № 009701 від 16.06.2005 року. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], яка померла 16.01.2003 року залишилось спадкове майно що знаходиться по вул. Лежанівська, 32 в с. Вікно Гусятинського р-ну Тернопільської обл. Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та сертифіката на право на земельну ділянку (пай) серії ТР №0232272 розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до заповіту складеного 20 березня 2001 року зареєстрованого в реєстрі за № 25 [PERSON] заповіла своє майно [PERSON], він звернувся до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу із документами для оформлення спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Вікно по вул. Лежанівській, 32, Гусятинського району Тернопільської області після смерті [PERSON]. Приватним нотаріусом йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки правовстановлюючий документ на спадковий будинок та на земельну ділянку (пай) на імя спадкодавця [PERSON] відсутній. Тому просить в судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на вищезгадане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради подав суду письмову заяву, позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без участі їх представника. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі [PERSON] правовстановлюючих документів на успадковане майно законодавством не визначено, він фактично прийняв спадщину, а тому є підстави у судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74,3 м2, житловою площею 46,5 м2, який знаходиться в с. Вікно по вул. Лежанівській, 32 Гусятинського району Тернопільської області та на земельну ділянку (пай) розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ТР №0232272 за заповітом після смерті [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд в інтересах [PERSON] із зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], який помер 26.07.2014 року, залишилось спадкове майно яке знаходиться по вул. Палія, 94 в м. Хоросткові Гусятинського району Тернопільської області, а саме: житловий будинок літ. А, загальною площею 202,8 кв.м. (житлова площа 119,5 кв.м). У відповідності до ст. 1261 ЦК України [PERSON] та [PERSON], який відмовляється від прийняття спадщини 1/2 частини вищевказаного будинку, являються спадкоємцями за законом, але належним чином не можуть оформити права власності на нерухоме майно. В грудні місяці 2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезгаданий житловий будинок після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме спадкове майно на ім'я спадкодавця. Тому просить в судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на вищезгадане нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради подав суду письмову заяву, позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без участі їх представника. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення. Враховуючи те, що іншого порядку виготовлення і видачі [PERSON] правовстановлюючих документів на успадковане майно законодавством не визначено, вона фактично прийняла спадщину, а тому є підстави у судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 202,8 м2, житловою площею 119,5 м2, який знаходиться по вул. Палія, 94 в м. Хоросткові Гусятинського району Тернопільської області за законом після смерті [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з даним позовом, який мотивував тим, що 01.03.2012 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями №14 по другому провулку Толстого в м.Коростені Житомирської області. Вказав, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину і бажає її оформити, однак не може цього зробити, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Просив встановити факт належності будинку спадкодавцю та визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили справу слухати у їх відсутності. Позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, а відповідач повідомив, що покладається на розсуд суду. За таких обставин, суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог п.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.03.2012 року в м. Коростені померла [PERSON], якій належав житловий будинок з надвірними будівлями №14 по другому провулку Толстого в м.Коростені, Житомирської області. Факт належності померлій вказаного будинку стверджується технічним паспортом, висновком про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд та довідкою Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації про те, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та на підставі договору купівлі-продажу належить вищевказаний житловий будинок (а.с.7-13). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], а звідси спадкоємцем першої черги за законом. Позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час його смерті. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що право власності спадкодавця на нерухоме майно не підтверджено оригіналами правовстановлюючих документів (а.с.14). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.1220, 1222, 1261, 1268 ЦК України, а права позивача підлягають судовому захисту, оскільки інший спосіб реалізувати свої спадкові права у нього відсутній. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved