Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі на посаді рівня не нижче головного спеціаліста (економіста) в ПАТ «Форум банк» за місцем проживання позивача, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 22.08.2013 року до дня поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, які зазначені у позовній заяві та в поясненнях до позовних вимог. Просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судових засіданнях надав пояснення суду щодо даного спору, письмові заперечення та доповнення до заперечення, просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю таких вимог. Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного. Судом встановлено, що з 11.07.2007 року [PERSON] працював в АКБ «Форум» правонаступником якого є ПАТ «Форум банк», а з 03.01.2012 року на посаді головного спеціаліста Управління підтримки роздрібного бізнесу Західного регіонального центру, що посвідчується копією трудової книжки (а.с.8-10). Згідно наказу голови Правління №83 від 12.06.2013 року було внесено з 15.08.2013 року зміни до штатного розкладу банку, а саме скорочено та виключено зі штатного розкладу посади управління підтримки роздрібного бізнесу Західного регіонального центру: начальника, менеджера, головного спеціаліста (а.с. 4, зв.4). Відповідно було попереджено [PERSON] про скорочення посади яку він займав (головного спеціаліста Управління підтримки роздрібного бізнесу Західного регіонального центру) через 2 місяці з дати ознайомлення (а.с.5, 39). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, як ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. Наказом керівника Правління №1063к від 19.08.2013 року звільнено [PERSON] з посади головного спеціаліста Управління підтримки роздрібного бізнесу Західного регіонального центру з 21.08.2013 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою компенсації та вихідної допомоги (а.с.41) із занесенням відповідного запису в трудову книжку. Позивач не погоджуючись із звільненням із займаної посади наголошує суду факт неврахування роботодавцем ст..42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі, а саме: як працівника із більш високою кваліфікацією, у якого є двоє утриманців (син [PERSON] [INFO], та дружина, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, що отримує відповідну державну допомогу-а.с.11,12,13), у сім»ї немає іншого заробітку окрім позивача, тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві. За вимогами ст..42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, в тому числі: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації та в інших випадках. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Що ж до оцінки поняття кваліфікації як такого, що включає в себе не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення, то це поняття є оціночним, тому суду позивач не надав доказів того, що позивач, як працівник був з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці серед інших працівників. Тільки при визначенні такого переважного права на залишення на роботі працівнику з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці чи при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації всіх працівників, роботодавець повинен після цього враховувати подальші переваги в залишенні на роботі тих працівників, які є сімейними - при наявності двох і більше утриманців; особами, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Відповідач ж в свою чергу спростував доводи позивача, що його робота на займаній посаді останні періоди роботи вважалася як більш висококваліфікованою, а продуктивність праці позивача була вищою за інших, при цьому почесна грамота за 2008 рік (а.с.27), надана позивачем не є таким твердженням переваги у продуктивності праці. Відповідач також зазначив, що Управління підтримки роздрібного бізнесу Західного регіонального центру, де працював позивач, було взагалі ліквідоване. Так, наказом голови Правління №66 від 14.05.2013 року було припинено з 01.08.2013 року діяльність всіх регіональних центрів Банку, в тому числі і Західного регіонального центру (а.с.34-36), і в подальшому поступово скорочувались посади з Управління підтримки роздрібного бізнесу Західного регіонального центру (всього в управлінні працюючих 19 чоловік), в тому числі і за наказом голови Правління №83 від 12.06.2013 року, про який вже зазначалось вище, в тому числі і посада на якій працював позивач. В цілому по Україні проводилась реорганізація ПАТ «Форум банк», яка включала в себе і ліквідацію Центрів, і скорочення чисельності інших відділень та впровадження нової організаційної структури регіональних мереж. Окрім того, позивач в позові наголосив, що звільнення проведено з порушенням, оскільки він отримав пізніше повідомлення про звільнення, що призвело на його думку заповнення вакантних посад іншими працівниками (посада [PERSON], [PERSON]), а після його звільнення появилися вакантні посади, які не були запропоновані позивачу. Щодо цього судом встановлено, що за наказом голови Правління №83 від 12.06.2013 року про скорочення посад, 21.06.2013 року [PERSON] отримав попередження, розписавшись на ньому (а.с.39) та із запропонованими вакантними шістьма посадами, в тому числі провідного економіста та головного економіста, не погодився. За вимогами ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, в т.ч. зазначених у п.1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Як зазначено в ст..49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові роботу в тій же установі. Отже, вакантні посади, які є наявні на той час, пропонуються працівнику, що підлягає звільненню, у день ознайомлення із наказом про попередження за наступне вивільнення. Судом встановлено, що вільних вакансій, окрім запропонованих позивачу відповідачем, ПАТ «Форум банк» не мав. Що стосується посад [PERSON], [PERSON], то судом встановлено, що [PERSON] як головному спеціалісту відділення №1800 «Івано-Франківська дирекція ПАТ «Банк Форум» ( вона не працювала в Управління підтримки роздрібного бізнесу Західного регіонального центру, де працював позивач) було наданоз 05.11.2012 року (ще до попередження про звільнення позивача) відпустку по догляду за дитиною і на її місце була переведена того ж дня - 05.11.2012 року [PERSON] (а.с.58, 59), а 24.05.2013 року [PERSON] було попереджено про наступну зміну істотних умов праці з 01.08.2013 року (у відділенні №1800 «Івано-Франківська дирекція ПАТ «Банк Форум» також впроваджувалась нова організаційна структура) та переведено останню за погодження нею на зміну істотних умов праці з посади головного спеціаліста на посаду головного економіста даного відділення №1800 (а.с.60, 61), а тому не є обґрунтованими доводи позивача про вакантну дану посаду. Щодо посади [PERSON] (а.с.14), то дана посада була скорочена відповідачем і не набирались працівники на дану посаду. За ст.. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором. Що стосується нових посад (а.с.25,26), які як стверджує позивач були наявні після звільнення його вже із займаної посади, тобто після 21.08.2013 року, то після свого звільнення, позивач вправі був при наявності таких вакантних посад звернутися на прийняття на роботу, однак фактів такого звернення до ПАТ «Форум банк» після звільнення з посади, позивач не надав суду. У відповідності до штатного розкладу станом на 01.03.2013 року кількість посад по західному регіональному центрі та відділеннях, що перебували у його підпорядкуванні становила 194 одиниці, а після проведеної реорганізації, в тому числі з ліквідацією, станом на 01.09.2013 року кількість посад становила вже 165 одиниць (а.с.133-142). Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що звільнення, за нормами ст.49-2 КЗпП України, проведене не раніше двох місяців з дня повідомлення, не суперечить вимогам ст. 49-2 КЗпП України, від запропонованих вакансій позивач відмовився, є законним, а позовні вимоги щодо поновлення на роботі позивача на посаді рівня не нижче головного спеціаліста (економіста) в ПАТ «Форум банк» за місцем проживання позивача, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 22.08.2013 року до дня поновлення на роботі, є необґрунтованими і такими, що до задоволення не підлягають. На підставі ст. 11, 15 ЦК України, ст. 40, 49-2 КЗпП України, та

Outcome: dismissed