Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» - про стягнення страхового відшкодування. Позивач при зверненні до суду мотивував свої вимоги тим, що 21. 06. 2013 року між позивачем та відповідачем було оформлено Договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №046.0455369.006, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD», у тому числі і від незаконного заволодіння ТЗ (крадіжка, грабіж, розбій). 07.04.2014 року позивач звернувся до СК «Альфа Страхування» із повідомленням про незаконне заволодіння транспортним засобом «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD», також, про даний випадок, позивачем було повідомлено органи внутрішніх справ за телефоном «102», після чого на місце скоєння злочину виїхала слідчо-оперативна група. 07.04.2014 року, після того як на місце скоєння злочину прибули співробітники органів внутрішніх справ, позивача було допитано та відібрані речові докази, а саме ключі від ТЗ «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD». Знаходячись в стані сильного душевного хвилювання від ситуації, що склалася, позивач неправильно вказав співробітнику органів внутрішніх справ та співробітнику СК «Альфа Страхування» на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» на момент викрадення знаходилося у викраденому транспортного засобу. В червні місяці 2014 року позивач отримав листа від СК «Альфа Страхування» із повідомленням про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку із порушенням умов Договору страхування №046.0455369.006 від 21.06.2013 року, а саме відмова була вмотивована тим, що випадок підпадає під виключення зі страхових випадків; згідно з п. 4.3.8. частини II договору «страховик не відшкодовує: збитки, пов'язані з викраденням ТЗ внаслідок крадіжки разом із ключами та/або реєстраційними документами, що були залишені у цьому ТЗ та/або передачі ключів, документів на ТЗ особами, що не мають права керувати ТЗ на законних підставах. 28.07.2014 року позивачу зателефонувала дочка та повідомила, що вона знайшла свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» в своїх особистих речах, оскільки забула повернути вказаний документ після використання транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» напередодні викрадення. 30.07.2014 року, попередньо повідомивши слідчого та прийшовши до нього на прийом позивач здав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» слідчому для долучення речового доказу до матеріалів кримінальної справи та отримав довідку, що засвідчує даний факт. 31.07.2014 року позивач повідомив зазначені обставини страховій компанії відповідною заявою але відповідач по даний час не виконав свої зобов'язання, відповідно до умов Договору страхування стосовно прийнятого рішення стосовно виплати страхового відшкодування або відмови у виплаті страхового відшкодування. На неодноразові звернення позивача, відповідач ухиляється від відповіді стосовно прийнятого рішення по даній страховій справі. Відповідно до умов договір страхування №046.0455369.006 від 21.06.2013 року страхова сума за договором 301 880,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 5%. В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними просив суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 286 786 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, направивши до суду замість себе представника який в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив суд про задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача заперечував в повному обсязі посилаючись на те, що випадок підпадає під виключення зі страхових випадків; згідно з п. 4.3.8. частини II договору «страховик не відшкодовує: збитки, пов'язані з викраденням ТЗ внаслідок крадіжки разом із ключами та/або реєстраційними документами, що були залишені у цьому ТЗ та/або передачі ключів, документів на ТЗ особами, що не мають права керувати ТЗ на законних підставах. В зв'язку із зазначеним представник відповідача вважаючи вимоги позивача необґрунтованими та не доведеними просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.06.2013 року між позивачем та відповідачем було оформлено Договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №046.0455369.006, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD», у тому числі і від незаконного заволодіння ТЗ (крадіжка, грабіж, розбій). Вбачається, що 07.04.2014 року позивач звернувся до СК «Альфа Страхування» із повідомленням про незаконне заволодіння транспортним засобом «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD», також, про даний випадок, позивачем було повідомлено органи внутрішніх справ за телефоном «102», після чого на місце скоєння злочину виїхала слідчо-оперативна група. 07.04.2014 року, після того як на місце скоєння злочину прибули співробітники органів внутрішніх справ, позивача було допитано та відібрані речові докази, а саме ключі від ТЗ «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD». Позивач при зверненні до суду зазначав, що знаходячись в стані сильного душевного хвилювання від ситуації, що склалася, він неправильно вказав співробітнику органів внутрішніх справ та співробітнику СК «Альфа Страхування» на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» на момент викрадення знаходилося у викраденому транспортного засобу. Судом встановлено, що в червні місяці 2014 року позивач отримав листа від СК «Альфа Страхування» із повідомленням про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку із порушенням умов Договору страхування №046.0455369.006 від 21.06.2013 року, а саме відмова була вмотивована тим, що випадок підпадає під виключення зі страхових випадків; згідно з п. 4.3.8. частини II договору «страховик не відшкодовує: збитки, пов'язані з викраденням ТЗ внаслідок крадіжки разом із ключами та/або реєстраційними документами, що були залишені у цьому ТЗ та/або передачі ключів, документів на ТЗ особами, що не мають права керувати ТЗ на законних підставах. В подальшому, 28.07.2014 року позивачу зателефонувала дочка та повідомила, що вона знайшла свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» в своїх особистих речах, оскільки забула повернути вказаний документ після використання транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» напередодні викрадення. Судом встановлено, що 30.07.2014 року, попередньо повідомивши слідчого та прийшовши до нього на прийом позивач здав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» слідчому для долучення речового доказу до матеріалів кримінальної справи та отримав довідку, що засвідчує даний факт. 31.07.2014 року позивач повідомив зазначені обставини страховій компанії відповідною заявою але відповідач по даний час не виконав свої зобов'язання, відповідно до умов Договору страхування стосовно прийнятого рішення стосовно виплати страхового відшкодування або відмови у виплаті страхового відшкодування. На неодноразові звернення позивача, відповідач ухиляється від відповіді стосовно прийнятого рішення по даній страховій справі. Відповідно до умов договір страхування №046.0455369.006 від 21.06.2013 року страхова сума за договором 301 880,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 5%. В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними просив суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 286 786 грн. 00 коп. Представник відповідача заперечуючи проти вимог позивача посилався на те, що випадок підпадає під виключення зі страхових випадків; згідно з п. 4.3.8. частини II договору «страховик не відшкодовує: збитки, пов'язані з викраденням ТЗ внаслідок крадіжки разом із ключами та/або реєстраційними документами, що були залишені у цьому ТЗ та/або передачі ключів, документів на ТЗ особами, що не мають права керувати ТЗ на законних підставах. В зв'язку із зазначеним представник відповідача вважаючи вимоги позивача необґрунтованими та не доведеними просив суд відмовити в задоволенні позову повністю. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 21.06.2013 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Альфа Страхування» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №046.0455369.006, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD». Відповідно до п. 7 Договору страхування №046.0455369.006 від 21.06.2013 року страхові ризики пошкодження, знищення або втрата ТЗ внаслідок: а) «ДТП» - дорожньо-транспортна пригода; б) «ПДТО» - протиправні дії третіх осіб; в) «ПВС» - пожежа, вибух або самозаймання; г) «СЛ» - стихійне лихо; д) «ВП» - вплив предметів/речовин (падіння дерев або предметів і т.д.); є) «НЗ» - незаконне заволодіння ТЗ (крадіжка, грабіж, розбій). Таким чином, відповідно до викладеного вище транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» було застраховано у тому числі і від незаконного заволодіння ТЗ (крадіжка, грабіж, розбій). Вбачається, що в червні місяці 2014 року позивач отримав листа від СК «Альфа Страхування» із повідомленням про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку із порушенням умов Договору страхування №046.0455369.006 від 21.06.2013 року, а саме відмова була вмотивована тим, що випадок підпадає під виключення зі страхових випадків; згідно з п. 4.3.8. частини II договору «страховик не відшкодовує: збитки, пов'язані з викраденням ТЗ внаслідок крадіжки разом із ключами та/або реєстраційними документами, що були залишені у цьому ТЗ та/або передачі ключів, документів на ТЗ особами, що не мають права керувати ТЗ на законних підставах. Судом встановлено, що 30.07.2014 року, попередньо повідомивши слідчого та прийшовши до нього на прийом позивач здав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD» слідчому для долучення речового доказу до матеріалів кримінальної справи та отримав довідку, що засвідчує даний факт. Також судом встановлено, що 31.07.2014 року позивач повідомив зазначені обставини страховій компанії відповідною заявою але відповідач по даний час не виконав свої зобов'язання, відповідно до умов Договору страхування стосовно прийнятого рішення стосовно виплати страхового відшкодування або відмови у виплаті страхового відшкодування, на що слід зазначити наступне. Відповідно до cт. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. В силу cт. 16 Закону України «Про страхування» та cт. 979 Цивільного кодексу України, Договір страхування це письмова угода між сторонами, згідно якої одна із сторін (відповідач) бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладено договір страхування. Згідно ст.ст. 627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента, та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу cт. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Договору страхування. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином, зокрема: вніс страховий платіж у розмірі та строки, передбачені Договором страхування, що підтверджується відповідною квитанцією, виконав дії, обумовлені Договором страхування, однак відповідач, порушуючи умови Договору страхування та Закону України «Про страхування» до теперішнього часу не здійснив виплату страхового відшкодування. Відповідно до ч. 3 і ч. 4 cт. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 cт. 64 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення суми страхового відшкодування обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідач в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2867, 86 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved