Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON], зареєстрований 19 лютого 1983 року, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, сімейні цінності, побут, внаслідок чого часто виникали суперечки, їхня сім'я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Зазначив, що вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть і не підтримують сімейних відносин. Вважає, що всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні. Просить позов задовольнити. Суд, ухвалив справу розглядати без участі позивача, який подав заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує /заява в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового повідомлення, однак в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, причин неявки не повідомила, крім цього, позивач зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази наявні у справі в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 лютого 1983 року у Залізничному районному відділі ЗАГС м. Львова, актовий запис № 56 /а.с.8/. Із матеріалів справи вбачається, що подружнє життя в них не склалося, позивач та відповідач не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу є неможливим, оскільки сім'я фактично розпалася, а розірвання шлюбу відповідає як інтересам позивача, так інтересам відповідача. Крім цього, встановлено, що всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася, примирення не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем /а.с.2/.

Outcome: approved