Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] . Однак, сімейне життя у них не склалося, тому вони перебувають в процесі розлучення. Неповнолітній син [PERSON] [INFO] , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач декілька разів надавав допомогу на утримання дитини, однак в недостатньому розмірі. На даний час вона перебуває в скрутному матеріальному становищі та змушена звертатись за допомогою до своїх батьків. Оскільки вони з відповідачем не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання останнім обов`язку по утриманню їх неповнолітнього сина, то вона змушена звернутися в суд з даним позовом В судовому засіданні позивачка та її представник згідно ордеру серії ІФ № 019283 на надання правової допомоги від 09.10.2020 року адвокат Свинтицький І.К. підтримали заявлені позовні вимоги, зіславшись на вищевикладені обставини. Просили позов задоволити, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, тому що через пандемію не має можливості з`явитись до суду, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, при прийнятті рішення просить суд звернути увагу на те, що він не працює та не має нерухомого майна, а на життя заробляє мінливими заробітками, тому згідний сплачувати аліменти у розмірі 1 500,00 грн. - 2 000,00 грн. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був зареєстрований 29 червня 2011 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис № 886 (а.с. 5). Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] , свідчить свідоцтво про його народження, серії [NUMBER] від 17.01.2014 року (а.с. 6), видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. В судовому засіданні також встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою, яка займається його вихованням та матеріальним забезпеченням. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, оскільки він є здоровим, офіційно не працевлаштований, однак має стабільний дохід та інших утриманців не має, про що в судовому засіданні ствердила позивачка та він сам підтвердив в своїй письмовій заяві. Щодо тверджень відповідача про сплату коштів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. - 2000,00 грн., то суд зазначає, що відповідно до положень ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, тобто в даному випадку аліменти слід присудити у частці від заробітку, оскільки саме з таким позовом звернулася до суду [PERSON] , з якою проживає неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку не виконує свій обов`язок, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення суду у межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved