Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди працівнику, завданої ушкодженням здоров'я. Уточнивши позовні вимоги посилається на те, що працював упродовж 30 років на підземних дільницях кріпильником та гірничим робітником. Внаслідок неналежних умов праці отримав професійне захворювання з діагнозом ХОЗЛ та періартроз зі стійким больовим синдромом. Відповідно до п. 17 [PERSON] розслідування професійного захворювання, причиною останнього є робота впродовж 30 років в умовах запилення повітря робочої зони, важкої праці, параметри яких перевищували нормативи. Первинним оглядом МСЕК 21.04.2010 року, встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності, - 20% ХОЗЛ, 40% - дифузний артроз безстроково. Внаслідок вказаного у позивача порушена діяльність та функція суглобів і органів дихання. Самостійно пересуватись позивач не в змозі. У звязку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві звязки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, у нього постійно виникають складнощі у звязку з болями. Тому, просить суд стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на його користь моральну шкоду в розмірі по 80640,00 гривень з кожного окремо, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Відповідно ч. 1 ст. 277 ЦПК в ухвалі про відкриття провадження у справі, суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Учасники справи не скористались правом подати клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін. Позивач та його представник станом на 19.02.2018 року, з урахуванням строків поштового перебігу, правом відповіді на відзив не скористались. Представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] подав до суду відзив, згідно якого просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовував це тим, що позивач до підприємства з проханням щодо відшкодування йому моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності, в добровільному порядку, не звертався та відмови у задоволенні його клопотання ПАТ «Кривбасзалізрудком» не надавало. Також зазначив, що акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання та висновок МСЕК, не підтверджують заподіяння позивачу моральної шкоди. Робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є обєктивним явищем, хоча фактично відповідач забезпечував позивача засобами колективного та індивідуального захисту. Крім того, позивач укладаючи трудовий договір з відповідачем був повідомлений та ознайомлений під розпис про його права та обовязки, про умови праці, наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоровя, тобто позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці, й усвідомлював можливість ушкодження його здоровя та його наслідки. Представник відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області [PERSON] надала відзив, згідно якого просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я у сумі 80640,00 гривень. В обґрунтування відзиву зазначає, що моральна шкода відшкодовується підприємством. Актом Н-1 винним визнано підприємство. Вказує, що згідно ч. 8 ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦПК України та КЗпП. У звязку з цим, вважає відсутні підстави для покладення на Відділення виконавчої дирекції фонду обовязку здійснювати таку виплату. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзиви представників відповідачів, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], з 1976 року працював на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» підземним горноробочим, крипільником шахти «Октябрська» РУ ім. Комінтерну ВО «Кривбасруда» та ШУ Октябрське ВАТ «КЗРК» (а.с.17-19). Відповідно до п. 16 [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання № 9 від 26.02.2010 року професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 23.08.1976 року по 02.08.2006 року на шахті «Октябрська» РУ ім.. Комінтерну ВО «Кривбасруда», ШУ «Октябрське ВАТ «КЗРК» на підземних дільницях у професіях: гірничого робітника, кріпильника [PERSON] виконував роботи, які з причин не застосування комплексів знепилення характеризувались запиленістю повітря робочої зони, що перевищувала нормативи, а внаслідок обмеженості робочого простору недозволяючого застосувати засоби малої механізації важкою працею, що перевищувала допустиму (а.с.8-9). Згідно п. 17 зазначеного вище [PERSON] вказано, що причиною професійного захворювання: є робота впродовж 30 років в умовах запилення повітря робочої зони, важкої праці, параметри яких перевищували норми (а.с.8-9). Відповідно до огляду МСЕК від 21.04.2010 року позивачу встановлено третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності: 20% ХОЗЛ, 40% дифузний артрозз 12 квітня безстроково (а.с.8). Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Крім цього, суд не може погодитись із запереченням представника відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими та небезпечними факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити безпечні умови для праці. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Таким чином, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є належним відповідачем по справі. Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Свої моральні страждання, повязані з ушкодженням здоровя на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] оцінює в розмірі 80640,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнав ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків, у звязку з чим отримав третю групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності, безстроково. Згідно виписних епікризів, [PERSON] неодноразово звертався до медичних закладів через стійке погіршення стану здоровя, систематично проходить курси амбулаторного лікування (а.с. 10-11, 12-13,14-15,16). При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров'я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації від ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 55000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 80640,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Що ж, стосується вимог позивача [PERSON] до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування на його користь моральної шкоди в розмірі 80640,00 грн., то в цій часті суд відмовляє позивачу в повному обсязі, з тих підстав. Нормами законодавства, у редакції які були чинними станом на 20.12.2004 року, передбачено таке відшкодування [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування України. Крім того, як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Вище наведені норми діючого законодавства є підставою для відмови позивачу [PERSON] у позовних вимогах до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення управління фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial