Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на те, що 07 липня 1990 року помер його батько [PERSON], який 19 травня 1984 року склав заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Попівської сільської ради за реєстровим №15, відповідно до якого належний йому на праві особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в селі Попівка, Смілянського району, Черкаської області заповів позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння №26 по вул.Шевченка в с.Попівка Смілянського району Черкаської області. Оскільки правовстановлювальний документ на домоволодіння №26 по вул.Шевченка в с.Попівка, Смілянського району, Черкаської області відсутній, тому державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Позивач в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява від його представника, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що проти позову не заперечує та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ст.174 ЦПК України наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 липня 1990 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ СР № 366990 від 10 липня 1990 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння № 26 по вул.Шевченка в с.Попівка Смілянського району Черкаської області, що підтверджується довідкою Попівської сільської ради від 19 червня 2017 року за №280. Позивач є спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 19 травня 1984 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Попівської сільської ради за реєстровим №15. Згідно ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається з довідки Попівської сільської ради від 19 червня 2017 року за №280, [PERSON] був власником домоволодіння №26 по вул.Шевченка в селі Попівка. З 1989 року і по день його смерті разом з ним проживав, але не був прописаний, його син [PERSON], [INFO], який до цього часу володіє і користується житловим будинком та земельною ділянкою. Таким чином судом встановлено, і підтверджується дослідженими доказами, що позивач, який згідно заповіту є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] проживав разом з ним, та вступив в управління та володіння спадковим майном. З огляду на ці обставини суд вважає, що у такий спосіб позивач прийняв спадщину та набув в порядку спадкування право на будинковолодіння №26 по вул.Шевченка в с.Попівка Смілянського району Черкаської області. Як вбачається з відповіді нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори [PERSON] від 22 червня 2017 за №1005/01-16, в звязку з відсутністю правовстановлювального документу на будинковолодіння №26 по вул.Шевченка в с.Попівка Смілянського району Черкаської області [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З метою усунення обставини, яка перешкоджає оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на домоволодіння № 26 по вул.Шевченка в с.Попівка Смілянського району Черкаської області. На підставі ст. 392 ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року,

Outcome: approved