Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Уніформ Плюс», в якому просить стягнути з відповідача на його користь 13050,89 грн нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та 117842,40 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 29.02.2020 по 31.05.2021; стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 15.05.2016 працював у ТОВ «Уніформ Плюс» на посаді слюсаря-ремонтника ремонтної дільниці ткацько-оздоблювального виробництва. Згідно наказу № 78-к від 27.02.2020 звільнений із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст.. 38 КЗпП України. Проте, розрахунок в день звільнення з ним не був проведений. Станом на травень 2021 заборгованість відповідача перед ним становить 13050,89 грн. Оскільки з дня звільнення позивача відповідач не сплатив заробітну плату, тому відповідно до ст. 117 КЗпП України, на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.02.2020 по 31.05.2021 у розмірі 117842,40 грн. Також просить стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 16.07.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи Товариство повідомлене належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Ухвалою суду від 17.11.2021, у порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 16.05.2019 прийнятий на роботу у ТОВ «Уніформ Плюс» у зв`язку з переведенням із ПрАТ «КСК «Чексіл» за згодою між керівниками, на посаду слюсаря-ремонтника 6 розряду ремонтної дільниці ткацько-оздоблювального виробництва на підставі наказу № 84-к від 15.05.2019 (а.с. 6-15). Назом № 78-к від 27.02.2020, [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію з 28.02.2020 на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 16). Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 115 КЗпП, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата; у разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно копії розрахункових листків вбачається, що борг ТОВ «Уніформ Плюс» перед [PERSON] станом на кінець травня 2021 року становить 13 050,89 грн (а.с. 17-18). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 13050,89 грн. Суд визнає необхідним застосувати п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Факт порушення права позивача на розрахунок при звільненні знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Матеріали справи не містять доказів про сплату позивачу заборгованості по заробітній платі. Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як роз`яснено в п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Як вбачається з матеріалів справи, сума середньоденної заробітної плати позивача становить 514,75 грн (1729,65+11139,08 (заробітна плата за останніх два місяця роботи позивача) : 25 (кількість відпрацьованих робочих днів за останніх два місяця роботи позивача). Часом затримки розрахунку з позивачем є період з 29.02.2020 по 31.05.2021 (у межах заявлених позовних вимог), який має 312 робочих днів, середній заробіток складає 514,75 грн х 312 = 160602,00 грн. У позовній заяві позивач заявив вимогу про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 29.02.2020 по 31.05.2021 (312 робочих днів) у сумі 117842,40 грн, а тому позивачу в межах заявлених позовних вимог, має бути виплачена ТОВ «Уніформ Плюс» вказана сума після відрахування податків і обов`язкових платежів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 , 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Крім того, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved