Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа [PERSON] . В заяві посилається на те, що він народився в м.Чернівці [INFO]. Згідно актового запису його матір`ю вказана [PERSON] та батьком [PERSON] . Також вказує, що в нього є рідний брат [PERSON] . Інший рідний брат [PERSON] помер [INFO] у місті Прага Чеської республіки. Інших дітей у його батьків не було. Вказує, що його батько [PERSON] помер [INFO] , про що 21.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану ЧМУЮ зроблено відповідний запис. При цьому, згідно свідоцтва про народження батька, його прізвище та прізвище його батьків зазначено як « [PERSON] ». Вказує, що його мати [PERSON] народилась [INFO] в місті Баку, однак при її житті їй було видано паспорт громадянина України в якому вказано її прізвище « [PERSON] ». За життя його матері, ним та братом приватизовано квартиру [ADDRESS] та видано свідоцтво про право власності від 20.02.2012 року. [INFO] померла його мати. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка ним прийнята в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки він постійно на момент смерті проживав із спадкодавцем. Іншим спадкоємцем майна покійної матері є її рідний брат [PERSON] . На даний час спору між ним та його братом з приводу спадкування майна покійної матері немає. При цьому отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири він не може, оскільки в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючому документі на квартиру зазначено прізвище покійної матері « [PERSON] », так і помилково в паспорті громадянина України зазначено. Внести зміни у вище вказані документи неможливо, оскільки такі зміни вносяться тільки за життя людини. Без встановлення факту родинних відносин між ним та матір`ю неможливо успадкувати майно і отримати свідоцтво про спадщину за законом. Просить встановити юридичний факт наявності родинних відносин, а саме що він [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , яка є його матір`ю. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи, спрямував на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , у віці 75 років в м.Чернівці, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Згідно свідоцтва про право власності від 20.02.2012 року ДЖКГ ЧМР, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , який народився [INFO] , його батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.6). Батько заявника [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Брат заявника [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м.Прага, Чеської Республіки, що підтверджується довідкою №61313/19-547-1701 від 15.07.209 року (а.с.7). Таким чином, заявник не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки не може документально підтвердити родинні стосунки із померлою, так як його прізвище вказане як «[PERSON] », а померлої «[PERSON] ». Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Факт того, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] , [INFO] підтверджується сукупністю наданих заявником документів і такі докази, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Суд вважає, що під перекладу з російської мови та написання прізвища померлої допущено технічну помилку і відтак підтверджується факт того, що заявник є сином померлої. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що до справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відносяться справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, в судовому засіданні доведений факт родинних відносин між заявником [PERSON] його матір`ю [PERSON] , доведення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини. Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За таких обставин, враховуючи, що розбіжності у документах, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] його матір`ю [PERSON] унеможливлюють використання заявником цих документів для реалізації свого права на спадкування та оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] , надані заявником докази на підтвердження факту родинних відносин у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved