Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] помер його дідусь [PERSON] . Після смерті дідуся відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем першої черги являється мати позивача, донька померлого дідуся - [PERSON] , яка в порядку ст. 1274 ЦК України відмовилась від прийняття спадщини на коритись позивача. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернувся до нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини, однак позивач отримав відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Належність даного будинку дідусю підтверджується довідками Сувидської сільської ради, а також витягом із по господарської книги. Згідно приписів по господарського обліку с. Сувид, власником домогосподарства по вказаній адресі рахується дідусь позивача - [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування, право власності на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] Ухвалою суду від 13 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача Сувидської сільської ради Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяви про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та просила задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23 лютого 2017 року. Відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . З копії спадкової справи №251/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 02 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою зареєстрованою під №719 про прийняття спадщини після померлого - [PERSON] Крім того, [PERSON] звернулась 02 серпня 2017 року до нотаріальної контори із заявою про відмову від належного спадкового майна після смерті [PERSON] як за заповітом так і за законом на користь онука спадкодавця - [PERSON] . Як вбачається, з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21 червня 1972 року, батьками [PERSON] , [INFO] , являються батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 09 грудня 1973 року, [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Крім того, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] 19 березня 1975 року розірвано, після розірвання шлюбу присвоєно дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки виданої відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві №254 від 11.09.2001 року, вбачається, що 07 квітня 1978 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано одруження громадян [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №301. 23 листопада 1981 року у Козелецькому відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівської області зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта №190. Разом з тим, відповідно до копії свідоцтва про одруження серія - [NUMBER] від 22 червня 1988 року, третя особа змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », який згодом був розірвано. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 31 січня 1997 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Даний шлюб згодом було розірвано. Однак, 22 липня 2004 року [PERSON] знову уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 22 липня 2004 року. Як вбачається, з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками позивача [PERSON] , [INFO] , являються батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02 листопада 2017 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні право встановлювальні документи на житловий будинок. Згідно до вимог ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з виписки з по господарської книги виданої Сувидською сільською радою Вишгородського району Київської області, головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] рахується [PERSON] , рік побудови 1949. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1950 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13 грудня 1995 року), не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент набуття ним права власності, а також положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, позивач не може захистити своє порушене право, як спадкоємця в позасудовому порядку, а тому звернувся до суду з позовом про визначення права власності в порядку спадкування за законом. Отже, суд вважає, що зазначені позивачем підстави, виписка з по господарської книги, свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке набуто на законних підставах, не є самочинним будівництвом та були усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент володіння цим майном спадкодавцем, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі статей 331,1216, 1217, 1218, 1220, 1297 ЦК України,

Outcome: approved