Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся із заявою «про встановлення факту, що має юридичне значення», просив встановити факт свого постійного проживання на території України з 1991 року по 2017 рік включно. В обґрунтування своє заяви [PERSON] зазначив, що він з народився 18.12.1976 року у с. Месью Княжпогостського району, Комі АРСР, про що Адміністрацією сільського поселення «Чиньяворик» Княжпогостського району Республіки Комі Російської Федерації зроблено актовий запис №6. Мав батьків [PERSON] та [PERSON]. У 1982 році з матірю переїхали на постійне місце проживання до [INFO], де стали мешкати у квартирі [ADDRESS]. З 1983 року навчався у Любомирівській середній загальноосвітній школі, звідки пішов 1992 році для подальшого навчання у ПТУ с. Кринички. У 1991 році був засуджений Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області, а в подальшому у 1995 році Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, яке відбував у ВК м. Жовті Води Дніпропетровської області. Після засудження, його мати [PERSON] переїхала проживати у м. Дніпродзержинськ (Камянське) Дніпропетровської області у квартиру своєї доньки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], де у 1997 році померла. Після звільнення з місць позбавлення волі у 1997 році мешкав за адресою: м. Дніпродзержинськ (Камянське) [ADDRESS]. Тривалий час, в тому числі і під час перебування у місцях позбавлення волі, у зв'язку із відсутністю будь-яких документів, які підтверджували особу, а саме паспорт і свідоцтво про народження та намагався отримати дані документи звертаючись з відповідними заявами до керівництва колоній і паспортного столу. Так, на запит робітника паспортного столу ВК №21 м. Дніпропетровська, він у 2011 році отримав свідоцтво про народження. 26 грудня 2015 року, відповіддю Крюковського районного відділу у м. Кременчуці Полтавської області було повідомлено, що особу було встановлено, але отримати паспорт громадянина вперше може лише після встановлення належності до громадянства України та одночасному наданні судового рішення, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися та подали заяву щодо розгляду справи у його відсутності та відсутності його представника [PERSON] на підставі поданих доказів, підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Заводського районного відділу у м. Камянське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК України, від якого надійшла заява, щодо розгляду справу за його відсутності, на підставі матеріалів справи та відповідно до норм чинного законодавства України. Вивчив матеріали заяви, дослідив докази, надані учасниками провадження, суд приходить до наступного: Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЕА №720406 від 25.04.2011 року, виданого Адміністрацією сільського поселення «Чиньяворик» Княжпогостського району Республіки Комі Російської Федерації зроблено актовий запис №6, [PERSON] народився [INFO], де батьками записано: батько [PERSON], матір [PERSON]. (а.с.6). У 2013 року заявник звернувся до Заводського районного відділу в м. Дніпродзержинську Головного Управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України із заявою про видачу паспорту громадянина України, але 26 грудня 2015 року, відповіддю Крюковського районного відділу у м. Кременчуці Полтавської області було повідомлено, що особу було встановлено, але отримати паспорт громадянина вперше може лише після встановлення належності до громадянства України та одночасному наданні судового рішення, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.(а.с.11-12). Згідно довідки, виданої комунальним закладом соціального захисту «Центр комплексного обслуговування бездомних осіб» Камянської міської ради від 20.05.2013 року за №212, [PERSON] перебуває в КЗСЗ «Центр комплексного обслуговування бездомних осіб» КМР як бездомна особа. Згідно Закону України «Про громадянство України» для встановлення громадянства України відповідно до п.п. 1-2 ч.1 ст. 3 Закону, особа, яка станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначені дати повинна надати: - копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року або з 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявністю документів, що підтверджують цей факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якшо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав на території України з 1991 року по 2017 рік включно, але паспорту громадянина України не отримував, зареєстрованого місця проживання не мав, оскільки це підтверджується поясненнями самого заявника, викладеними в матеріалах справи, а також наявними в справі доказами, які не вступають в протиріччя з такими поясненнями. Отже, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту його постійного проживання на території України з 1991 року по 2017 рік включно підлягає задоволенню.

Outcome: approved