Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, про розірвання шлюбу з [PERSON] , який був зареєстрований 01.09.2001 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . В заяві посилається на те, що причиною розірвання шлюбу є припинення спільного проживання з лютого 2019 року. На протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам. Спір щодо місця проживання та виховання доньки відсутній. Просить шлюб розірвати. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, відповідно до ст.ст.200, 223, 247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01.09.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 405. Мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є припинення спільного проживання з лютого 2019 року. Обоє прийшли до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливими. Дитина залишилася проживати з матір`ю. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції № 1-1733К від 27.09.2019р. позивачем [PERSON] при подачі позову було сплачено 768,40 гривень судового збору, отже з державного бюджету підлягає поверненню 384,20 гривень.

Outcome: approved