Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, яку підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що починаючи з 27.02.1965 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу подружжя має двох дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина на належне їй майно. З метою реалізації спадкових прав після смерті дружини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т.І., яка повідомила про неможливість видачі свідоцтва, оскільки спадкова справа після [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась, заповіт від її імені не посвідчувався, із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої у встановлений законодавством шестимісячний строк [PERSON] не звертався. Заявник стверджує, що з 25.12.2015 року і по день смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , якому на праві власності належить вищевказана квартира, що підтверджується доданими до заяви документами, у зв`язку з чим він є таким що прийняв спадщину після смерті дружини у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Тому заявник просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у період з 25.12.2015 року по час відкриття спадщини - [INFO] . Ухвалою суду від 10.06.2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні зазначили про відсутність заперечень проти задоволення заявлених вимог та пояснили, що їх батько [PERSON] дійсно по день смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проживав разом із останньою по [ADDRESS] . Представник Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, прийняти законне і обґрунтоване рішення, не порушуючи прав інших осіб. Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що починаючи з 27.02.1965 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 27.02.1965 року (а.с.6). Від шлюбу у подружжя народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.7-9). [INFO] [PERSON] померла (а.с.10). З метою реалізації спадкових прав після смерті дружини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т.І., яка повідомила про неможливість видачі свідоцтва, оскільки спадкова справа після [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилась, заповіт від її імені не посвідчувався, із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої у встановлений законодавством шестимісячний строк [PERSON] не звертався. На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , одна (а.с.24-26). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, крім іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, за правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). За правилом ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 року по справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, такі дані встановлюються письмовими доказами і показаннями свідків. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] достеменно підтвердив факт спільного проживання [PERSON] та його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , у с. Старе село Сумського р-ну. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи №202, виданої Виконкомом Нижньосироватської сільської ради від 30.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , у період з 25.12.2015 року по 04.06.2019 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Знята з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю (а.с.11). Власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору міни від 15.092014 року, посвідченого державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори Каблучко О.М., є [PERSON] , [INFO] (а.с.12-17). Як вбачається із довідки Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області №893-02-02-14 від 16.10.2015 року, довідок Нижньосироватської сільської ради №435 від 16.11.2017 року, №773 від 10.10.2018 року, №250 від 03.06.2021 року, [PERSON] , 1941 р.н., був незареєстрованим, але проживав за адресою: [ADDRESS] , разом із дружиною [PERSON] , 1944 р.н. (а.с.18-21). З огляду на викладене та беручи до уваги покази свідка, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини разом із дружиною [PERSON] , котра померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , оскільки підтвердження даного факту поза судовим шляхом неможливо, а від його встановлення залежить можливість реалізації заявником спадкових прав після смерті дружини.

Outcome: approved