Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В позові вказав, що йому на праві власності, згідно договору купівлі продажу від 02 вересня 2008 року, належить житловий будинок №4, розташований по вул. Комарова в с.Оріхівка Лубенського району Полтавської області. За даною адресою зареєстрований відповідач, однак після реєстрації він одразу покинув домоволодіння, не проживає в ньому, не зявляється, власних речей не має. Позивач прохає визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №4 по вул. Комарова в с.Оріхівка Лубенського району Полтавської області. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча судом вживались всі необхідні заходи для повідомлення його про місце і час розгляду справи. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка на імя відповідача [PERSON] надсилались судом за адресою його реєстрації, яка також зазначена в позовній заяві, однак повернулась до суду без вручення. Також виклик відповідача в судове засідання було здійснено шляхом розміщення оголошення в пресі. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання або місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 02.09.2008 року [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: вул.Комарова, 4, с.Оріхівка Лубенського району Полтавської області. (а.с. 3, 4). Право власності позивача також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів про реєстрацію договору купівлі-продажу №3111307. (а.с. 5). У вказаному будинку зареєстровані позивач та відповідач [PERSON]. [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, проте відповідно до довідки виконавчого комітету Оріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 16.11.2015 року (а.с. 6) за вказаною адресою фактично ніколи не проживав. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не є родичем і з часу реєстрації у належному йому будинку жодного дня там не проживав. Місцеперебування відповідача [PERSON] невідоме. Вищевказані факти в своїй сукупності свідчать, що відповідач з моменту реєстрації не проживає в будинку, належному позивачу, не користується даним житлом, не зявляється в ньому, хоча перешкод в цьому йому ніхто не чинить, не несе жодних витрат по його утриманню, добровільно не знімається з реєстрації в ньому, фактично проживає за іншою адресою. Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи викладене, оскільки відповідач без поважних причин понад шість місяців не проживає в будинку за адресою: вул.Комарова, 4, с.Оріхівка Лубенського району Полтавської області, дане житло залишив добровільно, не є його співвласником, вказаний будинок є приватною власністю позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору підлягають стягненню на його користь з відповідача, оскільки згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved