Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що рішенням Скадовського районно суду Херсонської області з нього стягується на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку. Однак на теперішній час в його становищі сталися зміни, через що сплачувати аліменти в такому розмірі він не в змозі, оскільки це ставить його другу сімю та іншу дитину в тяжке матеріальне становище. Пояснив, що він як й на час стягнення аліментів має постійну роботу, працює в Публічному акціонерному товаристві Енергопостачальна компанія Херсонобленерго в особі Скадовського районного енергозбуту і електричних мереж щомісячно отримує від 3200 до 3400 грн. Дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Просить змінити розмір аліментів до 1000 грн. щомісячно. Представник відповідачки вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки аліменти в грошовій сумі стягуються в разі відсутності у платника систематичного регулярного доходу та підтвердження того, що в його матеріальному становищі сталися зміни які унеможливлюють стягнення аліментів в розмірі які присуджені. Відповідачка вдруге вийшла заміж та народила другу дитину. Вона також перебуває в соціальній відпустці. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Скадовського районного суду від 15.03.2010 року стягнуто з позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON],[INFO] у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. 19.10.2013 року позивач повторно одружився (а.с.13) та має другу дитину [INFO].(а.с.13) Позивач визнав, що як на час ухвалення вказаного рішення так й на теперішній час він працював в Публічному акціонерному товаристві Енергопостачальна компанія Херсонобленерго в особі Скадовського районного енергозбуту і електричних мереж. Як на підставу зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що стягнення аліментів в 1/4 частці від всіх доходів ставить його в тяжке матеріальне становище та надав копію розрахункового листа за грудень 2016 року з якої вбачається, що з нього стягнуто аліменти розмір яких становить 1/4 від всіх доходів в сумі 4240,14 грн. Отже слід зробити висновок, що заробіток з якого розраховано аліменти становить 16960,56 грн.(а.с.14) Вказаний розмір заробітку не свідчить про те, що сплата аліментів в розмірі 1/4 від всіх доходів платника ставить в тяжке матеріальне становище його та членів його сімї, дружину та дитину, враховуючи, що на час розгляду справи відповідачка як й дружина позивача також перебуває у відпустці по догляду за іншою дитиною, що підтверджується довідкою з її місця роботи. Будь-яких допустимих доказів на спростування цих обставин, позивач не надав. Таким чином, позивач не довів, що зміна його сімейного стану погіршило його матеріальне становище таким чином, що зробило неможливим сплату аліментів у визначеному судом розмірі, тоді як на думку суду сам по собі факт повторного одруження та народження дитини не є підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, слід погодитись з доводами представника відповідачки щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі здійснюється в разі відсутності у платника аліментів постійного регулярного заробітку, тоді як позивач мав та має постійне місце роботи та регулярний дохід.

Outcome: dismissed