Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів», ліквідатора ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» арбітражного керуючого [PERSON] та прохає стягнути з ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 119 217 грн 78 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що що 20 жовтня 2014 року він був звільнений з роботи у зв»язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні з ним не був проведений розрахунок, а саме, йому не були виплачені заробітна плата, компенсація при звільненні та вихідна допомога. Розрахунок при звільненні був проведений з ним 14 грудня 2015 року, коли належні йому від ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» кошти були перераховані на його картковий рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України». Тому, відповідно до ст. 117 КЗпП України, прохає стягнути з ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 418 календарних днів, виходячи із середньоденного заробітку 285 грн 21 коп, в сумі 119 217 грн 78 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» повторно в судове засідання не з»явився (а.с. 76), в той час як він належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі його представника до суду не надходило (а.с. 76). Відповідач ліквідатор ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» арбітражний керуючий [PERSON] в судове засідання також повторно не з»явилася (а.с. 77), в той час як вона належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Із заперечень відповідача арбітражної керуючої [PERSON], які вона надала до суду вбачається, що вона позов не визнає та прохає відмовити в його задоволенні у повному обсязі, оскільки 5 серпня 2014 року постановою господарського суду Сумської області ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Її призначено ліквідатором банкрута. Відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вона повідомила працівників про звільнення, після чого їх було звільнено. У зв»язку з тим, що грошові зобов»язання заводу перед працівниками у зв»язку з їх звільненням є поточними, то їх було внесено до реєстру вимог кредиторів після визнання ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в першу чергу задоволення вимог. Згідно ст. ст. 41, 45 зазначеного закону задоволення вимог кредиторів проводиться виключно після продажу майна боржника та зарахування коштів, отриманих від продажу майна, на рахунок банкрута. 25 жовтня 2014 року з переможцем конкурсу на проведення аукціону з продажу майна банкрута ТОВ «Професіонал» було укладено відповідний договір, останній оприлюднив оголошення про проведення 31 грудня 2014 року аукціону з продажу цілісного майнового комплексу боржника. Але аукціон не відбувся у зв»язку з відсутністю учасників. Після чого 29 січня 2015 року на засіданні комітету кредиторів заводу було прийнято рішення про продаж майна частинами (лотами), і проведення аукціону було призначене на 23 березня 2015 року. Переможцем аукціону з продажу лоту № 1 стало ПП «Фортуна Лімітед», від якого 17 квітня 2015 року надійшли кошти на рахунок банкрута. Аукціон з продажу лотів № 2 та № 3 не відбувся, їх повторний продаж був проведений 5 травня 2015 року, переможцем з продажу лоту № 2 стало ПП «Фортуна Лімітед», яке 12 травня 2015 року перерахувало кошти на рахунок заводу. Продаж лоту №3 знову не відбувся. 8 травня 2015 року грошові кошти за продаж майна ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів», а саме лоту № 2, були перераховані на ліквідаційний рахунок підприємства. Задоволення кредиторських вимог мало проводитися в порядку черговості після затвердження господарським судом Сумської області уточнюючого реєстру вимог кредиторів. Реєстр вимог кредиторів в процедурі ліквідації було затверджено господарським судом Сумської області тільки 12 листопада 2015 року. У зв»язку із затвердженням реєстру вимог кредиторів ліквідатором ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» кредиторам були направлені листи з проханням надати банківські реквізити для перерахування заборгованості. 2 грудня 2015 року від позивача надійшов лист з банківськими реквізитами для перерахування кредиторської заборгованості. 14 грудня 2015 року на рахунок [PERSON], відкритий у банківській установі, була перерахована заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 38 371 грн 67 коп. Таким чином, нею були здійснені всі необхідні дії щодо визнання та включення вимог працівників підприємства. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виплачується в разі не проведення розрахунку з вини власника або уповноваженого ним органу. Тому повинен бути встановлений причинно-наслідковий зв»язок між її діями чи бездіяльністю та невиплатою заборгованості із заробітної плати [PERSON] Оскільки такий зв»язок не встановлений, то вимоги позивача не підлягають задоволенню (а.с. 39-43). Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 224 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що з 1 грудня 2010 року він працював у ВАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів», з 7 липня 2011 року ВАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» було перейменовано у ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів»» (а.с. 68-73). Наказом ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» від 20 жовтня 2014 року № 6 у зв»язку з визнанням боржника - ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» банкрутом та відкриттям ліквідаційної процедури відповідно до постанови господарського суду Сумської області від 5 серпня 2014 року по справі №6/177-08 та на виконання наказу № 5 від 19 серпня 2014 року [PERSON] був звільнений з посади виконавчого директора ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» з 20 жовтня 2014 року відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6, 72). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Однак в судовому засіданні було встановлено, що в день звільнення [PERSON] з ним не був проведений остаточний розрахунок. Розрахунок при звільнення був проведений ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» з [PERSON] лише 14 грудня 2015 року, коли кошти в розмірі 38 371 грн 67 коп були перераховані на його кортковий рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 5, 61). Як вбачається із заперечень відповідача - ліквідатора ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» арбітражного керуючого [PERSON], вказані факти відповідачами не оспорюються. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу http://search.ligazakon.ua /l_doc2.nsf/link1/an_745/ed_2015_06_11/pravo1/KD0001.html?pravo=1 - 745 (тобто в день звільнення або, якщо працівник в день звільнення не працював, то не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок), при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-76цс14, аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст, 117 КЗпП України обов»язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_745/ ed_2015_06_11/pravo1/KD0001.html?pravo=1 - 745 при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов»язку сплатити зазначені кошти. За таких обставин з ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до підп. «л» п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 цей Порядок застосовується при проведенні розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому згідно п.п. 2, 8 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна вимога. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. В абз. 3 п. 3 Порядку передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 визначено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов»язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов»язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Враховуючи вищевикладене, розрахунок середнього заробітку слід виконувати, виходячи із середньоденного заробітку позивача без відрахування податків та інших обов»язкових платежів. Частиною 2 п. 4 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім виплат, зазначених у ч. 1 п. 4 вказаного Порядку також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов»язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю. З довідки, наданої ліквідатором ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» арбітражним керуючим [PERSON], а також наданих позивачем індивідуальних відомостей про застраховану особу та розрахунково-платіжних відомостей за серпень 2014 року та вересень 2014 року, вбачається, що заробітна плата [PERSON] складала: - за серпень 2014 року - 6 841 грн 77 коп та включала в себе 4 708 грн 67 коп заробітна плата та 2 133 грн 10 коп оплата за відпустку; - за вересень 2014 року 6 760 грн 61 коп (а.с. 31, 79 - 81). За таких обставин для проведення розрахунку середньої заробітної плати за останні місяці роботи [PERSON] суд приймає заробітну плату позивача за серпень 2014 року в розмірі 4 708 грн 67 коп та за вересень 2014 року - 6 760 грн 61 коп. При цьому впраховує, що у серпні 2014 року [PERSON] відпрацював 14 днів (112 год : 8 год = 14 днів), а у вересні 2014 року 22 робочі дні (176 год : 8 год = 22 дні) (а.с. 80, 81). Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить становить 318 грн 59 коп ((4 708 грн 67 коп + 6 760 грн 61 коп ) : (14 робочих днів + 22 робочі дні) = 11 469 грн 28 коп : 36 днів = 318 грн 59 коп). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 жовтня 2014 року, оскільки 20 жовтня 2014 року було останнім днем роботи [PERSON], до 13 грудня 2015 року, оскільки 14 грудня 2015 року з позивачем був проведений розрахунок при звільненні, за 288 робочих днів (2014 рік: жовтень - 9 робочих днів, листопад - 20, грудень - 23; 2015 рік: січень - 20, лютий - 20, березень - 21, квітень - 21, травень - 18, червень - 20, липень 23, серпень -20, вересень -22, жовтень 21, листопад 21, грудень - 9), становить 91 753 грн 92 коп (318 грн 59 коп х 288 днів). ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» на день розгляду справи судом не виключений із Єдиного державного реєстру юридичних осіб. За таких обставин, з ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 жовтня 2014 року до 13 грудня 2015 року в розмірі 91 753 грн 92 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені на 76,9 %, то з ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» у прибуток держави слід стягнути судовий збір в розмірі 917 грн 53 коп.

Outcome: partial