Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжгаз» про визнання неправомірним нарахування вартості не облікованого об`єму природного газу, у якому просив визнати неправомірним нарахування ПАТ «Запоріжгаз» [PERSON] за адресом [ADDRESS] за особовим рахунком [NUMBER] вартість не облікованого об`єму природного газу у розмірі 17 776,34 грн.. за договором №30830 від 02.06.2011 року. Ухвалою судді від 25.02.2019 року у вищезазначену справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.10.2019 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] .. В обґрунтування позову, позивач вказує наступне. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 02.06.2011 року між ним та відповідачем було укладено договір № 30830 про надання населенню послуг з газопостачання та було встановлено побутовий лічильник газу типу G-4 Gallus, заводський номер U00332129. 24.05.2017 року була проведена перевірка, під час якої було виявлено, що газовий лічильник не бачить облік витрат газу, коли на газовій плиті працює одна конфорка, а працює лише тільки при включеному котлі або газовій колонці, про що було складно акт. В подальшому, 04.09.2017 року було проведено експертизу побутового лічильника та складено акт експертизи лічильника газу № 827, за висновками якого: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не виявила, відбиток тавра державного повірника відповідає встановленому зразку; лічильник працює в позаштатному режимі, а відтак лічильник до подальшого використання непридатний, потребує заміни. У зв`язку із зазначеним було складено акт про порушення № ВЛВ - 0057 від 04.09.2017 року. 10.11.2017 року позивачем було отримано акт - розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, а саме - позаштатний режим роботи ЗВТ, у зв`язку із чим вартість не облікованого об`єму природного газу становить - 17776,34 грн., яку він має сплатити у десятиденний строк, або газопостачання за його адресом буде припинено з 20.11.2017 року. Вважає, що даний рахунок здійснений без достатніх правових підстав, і порушує його права. Представником відповідача ПАТ «Запоріжгаз» було надано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на відсутність обраного позивачем способу захисту в законі, так і в відсутністю діях відповідача будь-яких незаконних дій. Позивачем було надано відповідь на відзив, у якому він наполягав на обґрунтованості своїх позовних вимог, та на безпідставність доводів відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити, з підстав зазначених у позові. Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею є складовою національного законодавства. Оцінюючи аргументи, викладені позивачем та відповідачем, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994 року). Як встановлено судом між позивачем та відповідачем укладено Договір про розподіл газу, відповідно до якого позивач використовує послуги відповідача з газопостачання. Правовідносини між споживачем та постачальником газу врегульовані Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ від 30.09.2015 року № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824, положеннями ЦК України, Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Відповідно до положень частини першої, четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Відповідно до п. 4 глави 6 розділу 10 Кодексу газорозподільних систем за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. Пунктом 4 гл. 1 розд. 1 Кодексу ГРМ визначено, що несанкціонованим відбором природного газу є відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема Кодексу ГРМ, а несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується або обліковується частково чи з порушенням законодавства, та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Відповідно до договору № 30830 від 02.06.2011 року [PERSON] був споживачем природного газу. За адресом його проживання: [ADDRESS] було встановлено побутовий лічильник газу типу G-4 Gallus, заводський номер U00332129. 24.05.2017 року була проведена перевірка, під час якої було виявлено, що газовий лічильник не бачить облік витрат газу, коли на газовій плиті працює одна конфорка, а працює лише тільки при включеному котлі або газовій колонці, про що було складно акт, що не оспорюється сторонами. Відповідно до Акту № 827 експертизи лічильника газу від 04.09.2017 року несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не виявлено, відбиток тавра державного повірника відповідає встановленому зразку; лічильник працює в позаштатному режимі, а відтак лічильник до подальшого використання непридатний, потребує заміни. Через позаштатний режим роботи ЗВТ було складено акт про порушення № ВЛВ - 0057 від 04.09.2017 року. Згідно акту - розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості був проведений перерахунок, у зв`язку із чим вартість необлікованого об`єму природного газу становить - 17776,34 грн.. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Між тим, складений працівниками ПАТ «Запоріжгаз» акт-розрахунок не облікованого об`єму природного газу і його вартості від 10.11.2017 року та рахунок на оплату вартості не облікованого об`єму природного газу від 10.11.2017 року, є внутрішніми документами ПАТ «Запоріжгаз» і не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Такі документи, не є обов`язковими до виконання ненормативними актами, вони лише фіксують факти, а отже, певних обов`язків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси. Таким чином, оскарження дій щодо складання зазначених документів, які не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. З матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що відповідач з позовом до позивача про стягнення розрахованої вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 17 776 грн. 34 коп., не звертався, а тому нарахування вказаної суми не встановлює для останнього будь-яких обов`язків, оскільки є різновидом претензії і тому оскарження цих документів не передбачене законодавством як спосіб захисту прав. Варто зазначити, що наведені позивачем документи можуть бути доказами під час вирішення іншого спору - в якому оспорюються дії, рішення, які є обов`язковими для виконання, зокрема, при визнанні неправомірними дій відповідача у разі відключення від газопостачання або при заявленому позові про стягнення збитків, завданих споживачем, вирішуючи які, суд зобов`язаний дати оцінку названим документам. Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, правових позицій Верховного Суду України, суд зобов`язаний застосовувати ефективний спосіб захисту порушених прав позивача та не обмежений способами захисту, які прямо передбачені законами України. Разом з тим, виходячи з положень ст. 15 ЦК України, захисту підлягає лише порушене право. Крім того, як вбачається з правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року по справі № 640/14003/16-ц, незаявлення ПАТ «Запоріжгаз» вимог про стягнення суми заборгованості свідчить про відсутність підстави вважати права позивача порушеними, невизнаними чи оспорюваними, тобто такими, що підлягають захисту в судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого права, виходячи з формулювань позову, положенням вищевказаної норми цивільного кодексу не відповідає, не відповідає можливим способам захисту прав, приймаючи до уваги положенняст.13 ЦПК України щодо розгляду справ у межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому у задоволені позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43,49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оскільки судом прийнято рішення про необхідність відмовити в задоволенні позову, судові витрати відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed