Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] і [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . При цьому, позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] Відповідач [PERSON] , яка є його дочкою, та її син [PERSON] , будучи зареєстрованими за зазначеною адресою, в квартирі не проживають з 2013 року, особистих речей не утримують, будь-яких витрат по оплаті комунальних послуг не несуть, відповідачі створюють йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження його майном, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача - адвокат Подорожній А.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 3-я особа: [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату та час судового засідання, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, у зв`язку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як встановлено у судовому засіданні, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7551891 від 17.06.2005 року, позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №3751 від 15.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. Відповідно до довідки КП ЖКС «Чорноморський» №1845 від 05.10.2017 року, за вищезазначеною адресою крім позивача зареєстровані відповідачі - [PERSON] та її син [PERSON] . Також за вказаною адресою проживає син позивача - [PERSON] , та дружина позивача - [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] та її син [PERSON] з 2013 року у квартирі [ADDRESS] не проживають, своїх речей не утримують. Зазначені обставини підтверджуються Актом про не проживання від 09.10.2017 року, від 07.05.2018 року та від 08 квітня 2019 року, які засвідчені та підписані головою дільниці №1 КП ЖКС «Приморський» Головчак М.В . Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Нормами ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, сплачений нею судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved