Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області в яком із урахуванням уточнень (а.с.42-44) просить: встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , договору від 23.10.2019 купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на ім`я « [PERSON] »; визнати за позивачем, [PERSON] право власності за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; виділити в натурі позивачу, [PERSON] у приватну власність 1/2 частину з житлового будинку з погосподарським будівлями і спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] , як окремий та цілий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, який підлягає державній реєстрації, приміщення в житловому будинку під літ. А-1, а саме: кухню 1-1 площею 17,9 кв.м, 1-2 житлову кімнату площею 8,1 кв.м, під літ а-1-1, сіни площею 10,9 кв.м. загальною площею 36.9 кв.м. та господарські будівлі і споруди: сарай під літ. Б-1; погріб під літ. б; вбиральня під літ. В, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який за життя проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. У вcтановлений законом строк мати позивача відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. При оформленні cпадщини на спірний житловий будинок з погосподарськими будівлями виявилось, що у договорі купівлі-продажу від 23.10.1979 є виправлення у прізвищі, а саме виправлено з прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] », що належним чином застережені нотаріусом. Позивач вказує, що у зв`язку з виправленням у договорі купівлі-продажу нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок. Крім того, позивач зазначає, що 1/2 частина житлового будинку з погосподарським будівлями і спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить [PERSON] , а інша 1/2 частина зареєстрована за [PERSON] , яка як вказує позивач, продала свою частину іншій особі, яка позивачу не відома, а тому вірним відповідачем на думку позивача є саме Сновська міська рада Сновського району Чернігівської області, тим більше враховуючи той факт, що фактично 1/2 частини спірного житлового будинку, яка зареєстрована за [PERSON] фактично не існує, оскільки в 1997 році вона знесена. Ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання позову представником Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області Кононенко Аллою Олександрівною у цивільній справі №749/479/20 за позовом [PERSON] до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок, встановлення факту належності правовстановлюючого документу та виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача у судовому засіданні відсутній до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (далі Спадкодавець), який за життя проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.12, 15, 28). На час смерті зі Спадкодавцем був зареєстрований позивач та дружина (а.с.28, 14, 74 зворот), яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача (а.с.73, 15). Після смерті Спадкодавця відкрилася спадщина на належне йому майно в тому числі і на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.1979 (а.с.16, 17). Як вбачається зі спадкової справи 53/2019, яка заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] до приватного нотаріуса Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В. із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач, [PERSON] (а.с.72). 19.03.2020 позивач звернувся до приватного нотаріуса Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В. із заявою №56 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою: [ADDRESS] (а.с.114). Приватним нотаріусом, відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 19.03.2020 року № 70/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у зв`язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутністю документу, що посвідчує право власності Спадкодавця на спірний житловий будинок. З мотивів постанови приватного нотаріуса вбачається, що останній визнає той факт, що виправлення з прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » у договорі купівлі-продажу від 23.10.1979 належним чином застережені нотаріусом, проте в силу невірної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 1/2 частина житлового будинку з погосподарськими будівлями і спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , а інша 1/2 частина зареєстрована за [PERSON] , що фактично і стало підставою для винесення вказаної постанови приватного нотаріуса. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. За змістом частини 3 статті 47 Закону України Про нотаріат передбачено, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Аналогічне вимога встановлена п. 1 гл. 8 розділу 1 Порядку. Проте як зазначено вище з мотивів постанови приватного нотаріуса вбачається, що останній визнає той факт, що виправлення з прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » у договорі купівлі-продажу від 23.10.1979 належним чином застережені нотаріусом, а тому в задоволенні позову в частині встановлення факту слід відмовити. Крім того, слід звернути увагу на те, що позивач просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , договору від 23.10.2019 купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на ім`я « [PERSON] », тоді як вказаний договір укладений 23.10.1979 та стосується не всього будинку, а лише 1/2 його частини. Що стосується визнання за позивачем права власності на весь будинок та виділ в натурі 1/2 частину зі спірного будинку суд зазначає наступне. Згідно інформаційної довідки №204803753 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру, Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 19.03.2020 року приватним нотаріусом Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В. право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , а інша 1/2 частина зареєстрована за [PERSON] . З позовної заяви вбачається, позивач претендує в тому числі і на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належить [PERSON] , при цьому відповідачем зазначає лише Сновську міську раду. Виходячи з приписів ст.4 ЦПК України, відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.01.2019 у справі № справа № 2-797/2008. Відповідно до принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема, фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша і третя статті 13 ЦПК України). Відповідачем є особа чи держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі №552/6381/17. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 175/1753/17, провадження № 61-3023св19. Позивач у цій справі клопотань про залучення до участі у справі [PERSON] як співвідповідача не заявляв, тоді як претендує на її майно, що свідчить про неналежний суб`єктний склад учасників справи, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належить [PERSON] в тому числі і виділ в натурі позивачу, [PERSON] у приватну власність 1/2 частину зі спірного будинку так як вірним відповідачем у даній вимозі повинен бути саме співвласник будинку, а не Сновська міська рада. Відповідно до статей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно інформаційної довідки №204803753 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру, Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 19.03.2020 року приватним нотаріусом Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В. право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу №1303 від 23.10.1979 року (а.с.121) тоді як виправлення з прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » у договорі купівлі-продажу від 23.10.1979 №1303 належним чином застережені нотаріусом. В силу невірної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: [ADDRESS] , дійсно належала померлому [INFO] [PERSON] . Позивач є спадкоємцем майна померлої в силу ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а дане рішення не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.1979 №1303.

Outcome: partial