Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням строку їх виплати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2016 року визнано мирову угоду, укладену між ним і [PERSON] ВУВКГ у цивільній справі за його позовом до [PERSON] виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 56 910,21грн. На виконання ухвали від 04.10.2016 року видано виконавчий лист №452/1748/16-ц. Заробітна плата у цьому розмірі виплачена відповідачем позивачу лише 29.12.2016 року та 01.02.2017 року, тобто із порушенням строків виплати. У звязку з вищенаведеним, просить стягнути із відповідача компенсацію втрати частини доходів у звязку із несвоєчасною виплатою заробітної плати в розмірі 43 441,42 грн. В судове засідання позивача [PERSON] не зявився, але подав до суду заяву в якій позов підтримує в повному обсязі, просив слухати справу у його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини неявки суд не повідомив, а тому суд розглядає справу без представника позивача. Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] і [PERSON] ВУВКГ у цивільній справі за його позовом до [PERSON] виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 56 910,21грн. Постановою начальника [PERSON] міськрайонного відділу ДВС Головного управління юстиції від 15.12.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №452/1748/16-ц. Згідно повідомлення начальника [PERSON] ВУВКГ від 06.04.2017 року №112, відомо, що головному інженеру [PERSON] сума у розмірі 56\~910,21 грн. виплачено повністю. Відповідно до встановлених даних про виконавче провадження №53140308, заборгована заробітна палата [PERSON] ВУВКГ [PERSON] у розмірі 56910,21 грн. виплачена в порядку примусового виконання відділом ДВС [PERSON] МУЮ ГУЮ у Львівській області, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. Статтями 2 і 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» регламентовано, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення) та інші; сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 положенню ст. 233 КЗпП України надане додаткове офіційне тлумачення, відповідно до якого у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427(із наступними змінами), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Аналогічно було викладено правову позицію у рішенні №6-43цс14 від 21.05.2014р. Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, що: «Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427(зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток». Як встановлено судом, присуджені кошти за судовим рішенням - невиплачена заробітна плата у розмірі 56910,21 грн., була виплачена боржником в примусовому порядку позивачу лише 29.12.2016 року та 01.02.2017 року. Із наданої позивачем таблиці розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, розмір такої компенсації за період з лютого 2013 р. по липень 2014 р. становить 43441,42 грн. Відповідно до п.171.1 ст.171 ПК України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Оскільки відповідач був роботодавцем для позивача [PERSON], то він і повинен відрахувати податки та обовязкові платежі, що стягуються із заробітної плати, виплаченої позивачу із порушенням термінів. За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково, оскільки позивачем у власному розрахунку, не містяться визначені суми податків та інших обовязкових платежів, що необхідно стягувати при виплаті компенсації заробітної плати, виплаченій [PERSON] із порушенням термінів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial