Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини щомісячно в твердій грошовій сумі 2500 грн, посилаючись на те, що від укладеного 20.11.1999р. шлюбу, який у 2020 році розірвано, в них мається спільний неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його повному утриманні; відповідачка не бажає працювати, хоча має гарний стан здоров`я, на його зауваження змінити поведінку та надавати сину якусь матеріальну допомогу не реагує, покладаючи весь тягар фінансового забезпечення дитини на позивача. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснив, що має доход лише від постійного місця роботи в розмірі близько 12000 грн на місяць й сам утримує сина, який залишився проживати з ним; колишня дружина з кінця січня 2021 року стала мешкати у своєї матері, куди син категорично відмовився переселятися; відповідачка лише інколи приходить їх відвідувати й перебувала в квартирі, коли поштарка приносила судові документи, які їй особисто вручила. Наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі 2500 грн на місяць, оскільки такий розмір аліментів забезпечить потреби сина в одязі, взутті, харчуванні, належних умовах навчання та розвитку, тоді як відповідачка взагалі не надає ніякого матеріального забезпечення дитині, не працює й не отримує ніякого доходу, хоча є працездатною особою. Згоден на заочний розгляд справи. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України) та засобами мобільного телефонного зв`язку, вказаними у позовній заяві, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та телефонограмою, але в судове засідання не з`явилась, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала. Тому, зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.141, 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, належний рівень матеріального забезпечення дитини покладається на обох батьків. В ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантовано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приписами ч.1 ст.184 СК України встановлено, що за заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд врахову є обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України. Крім того, згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач від укладеного 20 листопада 1999 року шлюбу, який розірвано за рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30 вересня 2020 року, являються батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який згідно довідки КП «Борзнажитлосервіс» від 17.03.2021р. зареєстрований з обома батьками, але фактично проживає з батьком (позивачем по справі). Позивач має постійне місце роботи, займаючи посаду начальника Борзнянської експлуатаційної дільниці Деснянського басейнового управління водних ресурсів; його середньомісячний нарахований заробіток становить 15957 грн. Відповідачка проживає\~окремо від\~сім`ї,\~є особою\~працездатного віку,\~явку в\~судове засідання\~проігнорувала,\~не надала\~суду жодних\~відомостей про\~джерела своїх\~доходів,\~стан здоров`я, інших можливих утриманців, а також неможливості надання сину матеріальної допомоги до досягнення ним повноліття, яку вона за законом повинна забезпечувати. Водночас всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України позивач не навів суду обґрунтованих розрахунків, підтверджених належними доказами, на підставу своїх вимог про стягнення з відповідачки аліментів в сумі 2500 грн на дитину, а не в більшому чи меншому розмірах, в тому числі й достатності доходу відповідачки для присудження з неї аліментів в розмірі понад прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. При цьому, суд зважує на ту обставину, що відсутність у відповідачки доходу може носити тимчасовий характер, пов`язаний з труднощами відшукання роботи. Тому, з огляду на вищевказані вимоги законодавства, виходячи з положень ст.181-184 СК України, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (з 01 січня 2021 року становить 2395 грн, 50% якого складає 1197,50 грн) та наполяганні позивача на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі, неподання відповідачкою відзиву на позов, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити частково й стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина [PERSON] в розмірі 1500 грн на місяць, що буде відповідати інтересам дитини. Натомість, зменшуючи розмір запропонованих позивачем до стягнення з відповідачки аліментів, суд вважає, що він у подальшому не позбавлений можливості ініціювати питання про збільшення розміру присуджених аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища платника або одержувача аліментів, зміну способу їх стягнення, як то передбачено приписами ст.192 СК України, а також про оплату додаткових витрат на дитину у відповідності до вимог ст.185 СК України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial