Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. За рішенням Бердянського міськрайонного суду від 23.02.2016 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно з 01.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно домовленості з відповідачкою, він сплачував аліменти у добровільному порядку. Крім того, він має ще одну неповнолітню доньку та рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.02.2006 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 120,00 гривень щомісячно, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. На даний час сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 420 гривень на місяць. Зазначає, що на даний час його стан не дає можливості сплачувати аліменти на користь відповідачки у зазначеній сумі, оскільки змінився його матеріальний стан, у зв'язку з тим що в нього не має роботи та він не може можливості влаштуватись на нову роботу, так як є інвалідом ІІ групи. Посилаючись на те, що на момент звернення до суду з цим позовом матеріальний стан змінився, оскільки не утримує дохід, який був на момент визначення розміру аліментів, просив зменшити розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], з 500 гривень до 170 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Амельченко Д.Д. - заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, пояснив, що позивач сплачує аліменти на утримання двох доньок [PERSON] та [PERSON], всього у розмірі 920 гривень. При цьому на життя залишається 210 грн. Позивач проживає разом з мамою, сам потребує лікування, оскільки є інвалідом 2-ї групи. Зазначив, що стан здоров'я позивача погіршився, були випадки суїциду, проходив лікування в психіатричній лікарні, збільшилися витрати на їжу, ліки. Грошей, що залишаються після сплатити аліментів, не вистачає на проживання. Також пояснив, що матеріальний стан позивача з часу винесення рішення суду від 23.02.2016р. про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів не змінився. Крім того, в судовому засіданні представник позивача категорично заперечував проти зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та наполягав саме на зменшені визначеної судом суми аліментів з 500 грн. до 170 грн.. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що їй не вистачає і цих аліментів у розмірі 500 гривень, але позивач їх і не виплачує. Вона постійної роботи не має, знаходиться на обліку у центрі зайнятості, отримувала допомогу як малозабезпечена сім'я. Представник відповідача позовні вимога не визнала, просила відмовити у позові, посилаючись на те, що матеріальний стан позивача не змінився, та, як батько дитини, позивач повинен забезпечувати дитину та допомогати. Третя особа [PERSON] залишила вирішення позову на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її сином, проживає разом з нею, є інвалідом 2-ї групи, якому потрібне лікування та необхідно робити операцію, на яку необхідно 10000 гривень. Вважає, що він не може сплачувати аліменти в такому розмірі. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тобто суд суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч.1ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем [PERSON] взагалі не надано суду належних та допустимих доказів погіршення свого матеріального становища після винесення 23.02.2016 року рішення Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено наявності підстав для зменшення розміру аліментів, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed