Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В позовній заяві вказав, що 30.07.2013 р. він з дружиною прийшов до офісу фірми відповідача, який розташований за адресою: [ADDRESS], з метою замовити виготовлення шафи, де поспілкувались з представником [PERSON], який розповів їм умови замовлення та доставки. Оскільки необхідної суми на придбання шафи у них не було, того ж дня, 30.07.2013 р., ним до ПАТ «А-Банк» було подано заяву № AN3ZRG98870119 про оформлення кредиту на підставі якої було укладено договір кредиту, згідно п.п.а п.9 якого метою кредиту була оплата товару згідно з переліком (шафи) шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок [PERSON]. В той же день банк перерахував грошові кошти в сумі 3 200 грн. на рахунок ФОП [PERSON] Після перерахування грошових коштів, між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір від 30.07.2013 р., згідно п.3.1 якого замовник зобов»язується оплатити вартість замовлення, яка склала 3200 грн. Згідно п.3.2 вказаного договору після виконання замовником зобов»язання по сплаті за замовлення, виконавець зобов»язується впродовж 35 робочих днів виготовити та доставити виріб, а у разі, якщо виріб має нестандартну комплектацію - впродовж 50 днів. 18.09.2013 р. минуло 50 днів з моменту укладення договору між ним та ФОП [PERSON], однак шафа доставлена не була. Посилаючись на ст.ст.825, 872 ЦК України, ст.ст.10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та умови договору, [PERSON] за позовом просить розірвати договір, укладений 30.07.2013 р. між ним та ФОП [PERSON], стягнути з відповідача сплачені за шафу кошти в сумі 3200 грн., стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що на час розгляду справи позивач в повному обсязі сплатив кредитні кошти, отримані ним в ПАТ «А-Банк». Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 837, 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Судом встановлено, що 30.07.2013 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір про виготовлення та доставку шафи (а.с.5) Таким чином, між сторонами було укладено договір побутового підряду (ч.1 ст. 865 ЦК України). Відповідно до п.2 договору, ціна виробу становить 3 200 грн., задаток сплачено позивачем у сумі - 3 200грн. в день укладення договору, що підтверджено заявою позичальника № AN3ZRG98870119 від 30.07.2013 р., в якій вказано, що кредит надається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ «А-Банк» (а.с.9). Згідно п.3.2 вказаного договору після виконання замовником зобов»язання по сплаті за замовлення, виконавець зобов»язується впродовж 35 робочих днів виготовити та доставити виріб, а у разі, якщо виріб має нестандартну комплектацію - впродовж 50 днів. Однак у визначений термін відповідач свої зобов'язання не виконав, меблі не повернув, грошові кошти не повернув також, та уникав спілкування з позивачем. Статтею 872 ЦК України передбачено, що якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати на своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. Аналізуючи у сукупності надані позивачем докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог позивача стосовно розірвання вказаного договору та відшкодування матеріальних збитків є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим відповідач повинен сплатити позивачу матеріальні збитки у розмірі 3200,00 грн. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичної особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 872 ЦК України, яка регулює права замовника у разі істотного порушення підрядником договору побутового підряду не передбачає права на стягнення моральної шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial