Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом в суд до Лузької сільської ради Чечельницького району Вінницької областіпро визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] в с.Луги Чечельницького району Вінницької областіпомер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, розташоване на території Лузької сільської ради Чечельницького району, Вінницької області, а він являється єдиним спадкоємцем за законом. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не звертався, оскільки тривалий час був відсутній в с.Луги в зв`язку із тим, що перебував на заробітках за кордоном. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори, то отримав відмову, оскільки пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 12 листопада 2008 року і рекомендували звернутись до суду. Позивач важає, що він пропустив строк з поважної причини, тому просить суд задоволити позов в повному обсязі та визначити йому додатковий строк достатній,для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав повністю, просить задовольнити. Представник відповідача секретар Лузької сільської ради Чечельницького району Вінницької області Баранова В.Р. в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В розумінні ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить закону. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Тростянецьцим міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Вінницькій області 18 жовтня 2018 року, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є його син, позивач- [PERSON]. Як вбачається із листа приватного нотаріуса Чечельницького районного нотаріального округу Вінницької області Мілько А.М. від 09.01.2020 року №17/01-16 [PERSON] було відмовлено у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем пропущений передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини і рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України установлено, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Також, відповідно до роз`яснень викладених у п.24 Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив про те, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки після смерті12.05.2008 року батька [PERSON] тривалий час був відсутній в с.Луги, в зв`язку із тим, що перебував на заробітках за кордоном. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду України від 26.09.2012 року №6-85цс12 та від 14.09.2016 №6-1215цс16. Отже, суд вважає, що звертаючись до суду з позовом, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що з травня 2008 року і до дня звернення до суду з даним позовом, його незвернення із заявою про прийняття спадщини було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed