Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивувалав тим, що 08.10.2015 року вона уклала договір - купівлі продажу з ФОП [PERSON], відповідно до якого придбала у відповідача дитяче ліжко «Форсаж» за 8600 грн. та матрац до нього «Релакс-прем» вартістю 2800 грн. по вул. Смілянській, 137 в м. Черкаси, що підтверджується товарним чеком від 08.10.2015 року. Після доставки товару додому, товар було розпаковано та оглянуто, що дало зрозуміти, що дане ліжко з матрацом не підходить, із-за його габаритів та розмірів, так як займає занадто багато місця у дитячій кімнаті. Вона запакувала ліжко назад, щоб не пошкодити товар, з метою подальшого його повернення продавцеві у тому вигляді у якому його і придбала. Наступного дня вона прийшла в магазин, щоб повернути товар, розірвати укладений договір і отримати назад грошові кошти. Представнику магазину вона повідомила зміст свого звернення, показала товарний чек, попросила прийняти у неї товар і повернути їй сплачені кошти, на що їй було відмовлено. Після цього вона вимагала, щоб до неї підійшов власник, після розмови він повертати кошти не збирався, а після того як вона запропонувала обміняти на аналогічний товар, який є в асортименті та такий щоб підійшов в дитячу кімнату було знову відмовлено, вказавши що це не передбачено законодавством. Вважає, що такі дії відповідача є протиправними і грубо порушують її законні права як споживача. На протязі 14 днів після здійснення покупки вона відправила письмове звернення до відповідача, яке він відмовився приймати у відділенні поштового звязку. Розмовляла по телефону з відповідачем, але це не дало ніяких результатів. У звязку із вчиненням відповідачем протиправних дій, невиконання ним умов договору купівлі-продажу, вважає, що їй завдано моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідно до ст.ст. 23, 216 ЦК України та яка полягає у спричиненому їй тяжкого психологічного шоку у момент, коли вона дізналась про те, що не зможе повернути свої кошти за товар, який їй не підходить. Даний психологічний шок можна порівняти із втратою значної суми грошових коштів. В переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень відповідача, що передували невиконання ним своїх договірних зобовязань та у нехтуванні відповідачем її законних прав як споживача на обмін товару, який не задовольнив її за габаритами, фасоном, кольором, розміром, на будь-який інший товар з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвання договору та одерження назад грошей у розмірі вартості повернутого товару. Тому просить суд стягути з відповідача на її користь кошти сплачені за придбання товару у сумі 11600 грн. та моральну шкоду, яку оцінює у сумі 10000 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але надав суду заяву в котрій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Також просив стягнути з відповідача витрати повязані з публікацією в пресі оголошення в сумі 72 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлявся в установленому законом порядку, шляхом подачі оголошення в газеті «Черкаський край» № 28 від 08.04.2016 року, а тому суд з письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Судом встановлено, що 08 жовтня 2015 року [PERSON] уклала договір - купівлі продажу з ФОП [PERSON], відповідно до якого придбала у відповідача дитяче ліжко «Форсаж» за 8600 грн. та матрац до нього «Релакс-прем» вартістю 2800 грн. по вул. Смілянській, 137 в м. Черкаси, що підтверджується товарним чеком від 08.10.2015 року. Після доставки купленого товару додому позивач [PERSON] зрозуміла, що товар їй не піходить за розмірами. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернувся до Черкаського обласного управління у справах захисту прав споживачів та ФОП [PERSON] з письмовою заявою про захист прав споживача. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»,споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», яким встановлено права позивача, у разі придбання товару належної якості, передбачено право споживача обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. При цьому, обмін товару належної якості проводиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачем разом з проданим товаром. Частиною 2 ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів», при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем проводяться виходячи із вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а у разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Аналізуючи вказані норми законодавства суд вважає, що ФОП [PERSON] необхідно було запропонувати позивачу [PERSON] аналогічний товар, якщо такий відсутній, то відповідач повинен повернути споживачеві гроші, сплачені за товар у строки встановлені ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 04 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні прав, наданих споживачам. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів № 5 від 12.04.1996 року, при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст. 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з розяснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди № 4 від 31.03.1995 року, розяснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача внаслідок тривалого зволікання відповідачем в поверненні товару, а також необхідність позивача вживати додаткових заходів для захисту власних прав та охоронюваних законом інтересів. Так, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] зверталася до відповідача з вимогою замінити товар на товар належної якості, однак останній залишив таке звернення без належного реагування та ухилився від обовязку усунути недоліки товару. Враховуючи вищевказане, суд вважає розумним і справедливим стягнути з відповідача в користь позивача грошове відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 гривень. Суд, оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що за таких обставин, у позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. В свою чергу суд вважає за необхідне зобовязати позивача [PERSON] повернути ФОП [PERSON] придбаний у нього товар - ліжко «Форсаж» та матрац «Релакс-прем». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. та витрати повязані з публікацією в пресі оголошення в сумі 72 грн. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Outcome: partial