Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА», Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО І СВІТ», [PERSON], [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 01 листопада 2013 року на автодорозі Львів Рава-Руська 10 км +730 м трапилась ДТП за участю автомобіля марки Mersedes-Benz Vito (д.н.з. [NUMBER]), який належить [PERSON], під керуванням [PERSON] та автобусом марки «БАЗ», модель А 079.04, 2005 року випуску (д.н.з. [NUMBER]), який належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль марки Mersedes-Benz Vito (д.н.з. [NUMBER]) отримав технічні пошкодження. Під час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «НАСТА», що підтверджується полісом №АЕ/0547837 від 28 лютого 2013 року. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 07 липня 2015 року було визнано мирову угоду між позивачем та відповідачем [PERSON] і закрито провадження у справі в частині вимог до [PERSON] Крім того, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 07 липня 2015 року подав до суду заяву про відмову від позову в частині стягнення шкоди з ТзОВ «АВТО І СВІТ» та [PERSON] яку судом також задоволено. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог представник позивача просив суд стягнути з ТДВ «Страхова компанія «НАСТА» 50\~000 грн. страхового відшкодування. Відповідач ТДВ «Страхова компанія «НАСТА» в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечило, хоча про час та дату розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомило, тому справу розглянуто у їхню відсутність на підставі наявних доказів та постановлено заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши повно, всебічно та обєктивно всі матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст.. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що\~\~01 листопада 2013 року на автодорозі Львів Рава-Руська 10 км +730 м трапилась ДТП за участю автомобіля марки Mersedes-Benz Vito (д.н.з. [NUMBER]), який належить [PERSON], під керуванням [PERSON] та автобусом марки «БАЗ», модель А 079.04, (д.н.з. [NUMBER]), який належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Під час вказаної ДТП [PERSON], керуючи автобусом марки «БАЗ» (д.н.з. [NUMBER]) не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Mersedes-Benz Vito (д.н.з. [NUMBER]), під керуванням [PERSON] 08 листопада 2013 року постановою Жовківського районного суду Львівської області [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу. Відповідно до частини четвертої статті 61\~ЦПК\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №204 від\~\~26 серпня 2014 року, складеного судовим експертом [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля Mersedes-Benz Vito (д.н.з. [NUMBER]) є більшою ніж вартість вказаного автомобіля до ДТП. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи №663 від 15.04.2015 року складеного експертом Львівського НДІ судових експертиз [PERSON], вартість автомобіля марки Мерседес-Віто Mersedes-Benz Vito (д.н.з. [NUMBER]) до ДТП становила 109\~586, 28 грн. Вартість автомобіля марки Mersedes-Benz Vito (д.н.з. [NUMBER]) після ДТП становить 27\~841,00 грн. Тобто, позивач має право на відшкодування шкоди у розмірі, яка становить різницю між вартістю ТЗ до та після ДТП. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам\~фізичної\~або\~юридичної особи, а також шкода, завдана\~майну\~фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням\~транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних,\~вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,\~договір підряду,оренди\~тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України) В судовому засіданні встановлено, що власник автобуса марки «БАЗ» д.н.з. [NUMBER]) [PERSON] передав вказаний транспортний засіб [PERSON], який керував ТЗ на підставі посвідчення водія категорії «D» та свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія САК №585077. В даному випадку [PERSON] керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на транспортний засіб, тобто на відповідній правовій підставі, а тому є особою, яка відповідає за завдану шкоду. Судом також встановлено, що під час вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ТДВ «СК «НАСТА», що підтверджується полісом №АЕ/0547837 від 28 лютого 2013 року. У відповідності до преамбули та ст.ст. 3-5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон про страхування відповідальності), обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди. Настання ДТП є страховим випадком в розумінні ст. 6 Закону про страхування відповідальності, тобто є подією, внаслідок якої заподіяна шкода під час дорожньої-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність відповідача за полісом №АЕ/0547837 від 28 лютого 2013 року. Ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону про страхування відповідальності, в редакції Закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать зокрема витрати на правову допомогу та витрати повязані із залученням спеціалістів для проведення судових експертиз. У відповідності до ч.1 ст. 84 ЦПК України, витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони. Судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 907,38 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. 850,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 2\~767,50 грн. витрати, повязаних з проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідно до\~ст. 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», затверджено граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, що отримує адвокат за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення й розумно обґрунтованим за розміром. Одним із факторів, який повинен братись до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, і який повинен бути в сукупності з іншими, є роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт. Загальний розмір позовних вимог становив 82 145,28 грн. Вимоги до відповідача ТДВ «СК «НАСТА» у відсотковому співвідношенні становила 60,87 % до загального розміру первинних позовних вимог. Представник позивача в заяві від 07 липня 2015 року просив не стягувати з [PERSON] судові витрати. Разом з тим, провадження у справі відносно [PERSON] закрите у звязку із укладенням мирової угоди. У звязку з чим відповідач повинен нести судові витрати у розмірі 60,87 % від загальної суми судових витрат. А саме, (907,38 грн. х 60,87%) + (850,00 грн. х 60,87%) + (3000,00 грн. х 60,87 %) + (2767,50 грн. х 60,87 %) = 4\~580, 40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved