Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON], зареєстрований 27.01.2007 року, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого виникали постійні сварки на побутовому рівні, непорозуміння, відповідач не зважає на його погляди, плани на життя, вони мають різні життєві позиції, а тому їхня сім'я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Зазначив, що вони спільного господарства не ведуть і не підтримують сімейних відносин. Наголосив, що всі можливості для примирення вичерпані, будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні. Просить позов задовольнити. Суд, ухвалив справу розглядати без участі позивача, який подав заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність /заява в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, заяви про розгляд справи за її відсутності не направила, про причини неявки суд не повідомила, крім цього, позивач зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази наявні у справі в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.01.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції, актовий запис №10 /а.с.8/, від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.7/. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. З огляду на те, що позивач просив усі судові витрати залишити за ним, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволення позову з відповідача судові витрати.

Outcome: approved