Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Залуквянської сільради Галицького району про визнання права власності на спадкове нерухоме майно житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться у с. Залуква, вул. Лесі Українки, 28, Галицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 08.06.1999 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08 червня 1999 року померла його мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Ще за життя нею було складено заповіт, яким все своє майно заповіла йому, позивачу. Після смерті матері, [PERSON], він, в установленому законом порядку звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову в отримання ним свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2017 року, оскільки свідоцтво на житловий будинок видане після смерті спадкодавця, а саме: 27.03.2001 року. Позивачем виготовлено технічний паспорт на будинковолодіння, згідно якого, йому стало відомо, що мати, [PERSON], на даному будинковолодінні самовільно побудувала літню кухню та сарай. З огляду на наведене, [PERSON] просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно. В судове засідання позивач не зявився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позову. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач Залуквянська сільська рада Галицького р-ну Івано-Франківської області в судове засідання представника не скерувала, проте подала заяву, в якій позов [PERSON] визнають та не заперечують щодо його задоволення. Просять справу розглянути без участі представника. Дослідивши подані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON], яка померла 08 червня 1999 року, відкрилась спадщина. За життя померла залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Про те, що [PERSON] проживав і вів спільне господарство разом із матірю до дня її смерті, підтверджується довідкою Залуквянської сільської ради Галицького району №577 від 07 листопада 2014 року (а.с.21), копією технічного паспорта від 27.02.2017 року (11-13) та довідкою № 27 від 27.02.2017 року Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 10), копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27 березня 2001 року (а.с.14), довідкою про технічні характеристики домоволодіння від 15.05.2017 року (а.с.15). Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved