Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , вказавши, що 06 січня 2016 року приблизно о 20.20 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер [NUMBER] , на вул. Солідарності у м. Запоріжжя скоїв наїзд на [PERSON] , який по нерегульованому пішохідному переходу перетинав проїзну частину4 вул. Солідарності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому верхньої третини та середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, відкритого уламкового перелому нижньої верхньої третини та нижньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, рани в проекції перелому лівої гомілки, набряку м`яких тканин та синця в області лівої гомілки з послідуючим розвитком гемартрозу лівого колінного суглобу на фоні явищ травматичного шоку 1-2 ступеню, струсу головного мозку, рани в області лоба, верхньої губи. Синців навколо очей, подряпин в області лоба, в області носа, чисельних подряпин в області голови та обличчя, які у сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент спричинення. Просив стягнути відпоівідач на відшкодування матеріальної шкоди 19949,83 гривень так 300000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у сумі 5000 гривень. Ухвалою суду від 04.07.2018 року провадження у справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 27.07.2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач первісний позов визнав частково, а саме матеріальну шкоду у сумі 2000 гривень та моральну шкоду у сумі 2000 гривень. 27.07.2018 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] , в якому вказав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль, який належить його дружині [PERSON] Для проведення ремонту [PERSON] витратив 3800 гривень, які просив стягнути з [PERSON] в якості матеріальної шкоди. Також внаслідок пошкодження автомобілю він відчув стрес, втратив сон, відчував головний біль, а також протягом трьох місяців не міг користуватись автомобілем, який перебував у слідчих органах, у зв`язку з чим просив стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 гривень. 02.10.2018 року [PERSON] уточнив позовні вимоги, заявивши їх до [PERSON] та ПАТ «СК «Країна», вказуючи, що на лікування після ДТП витратив 19949,83 гривень, які просить стягнути з ПАТ «СК «Країна», де була застрахована відповідальність володільця автомобілю, з [PERSON] просив стягнути на відшкодування моральної шкоди 300 000 гривень. А також просив стягнути судові витрати з відповідачів. Ухвалою суду від 02.10.2018 року були задоволенні клопотання [PERSON] про залучення додаткових доказів, за заявою позивача за первісним позовом залучено в якості співвідповідача за первісним позовом ПАТ «СК «Країна», прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічним позов [PERSON] до [PERSON] , закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду. 16.10.2018 року [PERSON] подав відзив на уточнену позовну заяву, в кому вказав про визнання позову в сумі 1000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. 25.10.2018 року представником позивача за первісним позовом подано відповідь на відзив за уточненим первісним позовом, а також відзив на зустрічну позовну заяву, в якому у задоволенні зустрічного позову представник просила відмовити повністю. 29.10.2018 року відповідачем за первісним позовом ПАТ «СК «Країна» надійшов відзив на уточнений первісний позов, в якому представника відповідача просив відмовити у задоволенні позову до страхової компанії через необґрунтованість та недоведеність заявлених вимог. Позивач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач по суті пояснив, що 06.01.2016 року ввечері він прямував з роботи додому пішки, переходячи по пішохідному переходу проїзну частину по вул. Солідарності його збив автомобіль під керуванням [PERSON] Після дорожньо-транспортної пригоди він лікувався стаціонарно протягом двох місяців, протягом лікування придбав набір для репозиції та остеосинтезу кісток, різноманітні ліки, проходив обстеження. Після закінчення стаціонарного лікування через зниження імунітету після травми [PERSON] захворів на туберкульоз, лікувався до лютого 2019 року, згодом став інвалідом третьої групи за загальним захворюванням. Через травму та втрату роботи почались непорозуміння в родині, які призвели до розлучення з дружиною. Під час перебування у лікарні відповідач [PERSON] не навідав його жодного разу та не надавав матеріальної допомоги. На цей час [PERSON] потребує продовження лікування та ще принаймні однієї операції, ймовірна вартість якої складає близько 50000 гривень. Дорожньо-транспортна пригода, отримані внаслідок неї травми спричинили йому фізичного болю та моральних страждань, призвели до тривалого лікування, втрати родини, роботи, тощо. Як відповідач за зустрічним позовом [PERSON] проти позову заперечував, вказавши, що його вини у пошкодженні автомобілю немає, він не порушував правил дорожнього руху, а рівень алкоголю в його крові не був значним та не був причиною ДТП, тому підстав для стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди немає. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвокат Коляда А.С. в судовому засіданні на первісному позові наполягала, вказуючи, що після дорожньо-транспортної пригоди були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та було розпочате досудове розслідування, яке слідчим неодноразово закривалось, а за скаргами [PERSON] як потерпілого ці постанови скасовувались, однак, оскільки пройшло багато часу, а досудове розслідування належним чином не проводилось, натомість як [PERSON] потребує подальшого коштовного лікування, на оплату якого не має грошових коштів, тому було вирішено звернутись до суду в порядку цивільного провадження. Вказуючи, що для відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необов`язково має бути встановлена вина [PERSON] , тож матеріальна шкода має бути відшкодована страховиком, з яким був укладений договір власником автомобілю [PERSON] . Представник позивача вказувала, що до ПАТ «СК «Країна» Черняєв В.В. звертався, але йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Також незалежно від вини [PERSON] має відшкодувати [PERSON] моральну шкоду. У задоволенні зустрічного позову представник відповідача за зустрічним позовом просила відмовити, вказуючи на його безпідставність та недоведеність. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти первісного позову в частині стягнення моральної шкоди заперечували частково, [PERSON] вказав, що вважає достатньою та справедливою компенсацію моральної шкоди у 1000 гривень. По суті [PERSON] вказав, що дійсно, перебуваючи на кермом автомобілю, належного його цивільній дружині [PERSON] він скоїв наїзд на [PERSON] , однак, [PERSON] перетинав проїзну частину не по пішохідному переходу, адже перехід не був позначений дорожнім знаком, а дорожня розмітка була погано помітна. На переконання [PERSON] , [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. зненацька з тротуару вискочив на дорогу та впав на автомобіль, розбивши при цьому лобове скло та спричинивши інші пошкодження. Після ДТП [PERSON] один раз приходив до лікарні, але матеріальної допомоги не надавав. Певний час автомобіль перебував на штрафмайданчику, а потім [PERSON] автомобіль забрав та відразу відремонтував за власні кошти, оскільки машина належить його дружині [PERSON] , з якою він уклав шлюб у квітні 2016 року. Наразі дружина [PERSON] перебуває у декретній відпустці. З метою ремонту [PERSON] придбав лобове та бокове скло, бокове дзеркало, ущільнювачі та обивку сидінь загальною вартістю 2650 гривень, а також сплатив вартість ремонтних робіт у 1150 гривень. На той час [PERSON] офіційно не працював, а на цей час у нього відсутня матеріальна можливість сплатити суму моральної шкоди. Представник відповідача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвокат Штабовенко Д.В. проти первісного позову заперечував, вказуючи, що вини [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді немає, а сталась ДТП внаслідок грубої необережності самого [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та, не переконавшись у безпеці, зненацька вискочив на проїзну частину та потрапив під автомобіль під керування [PERSON] , тому підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі, заявленому позивачем немає. Внаслідок пошкодження автомобілю [PERSON] тривалий час був позбавлений можливості користуватись автомобілем, потім ніс витрати з його ремонту, які мають бути відшкодовані відповідачем за зустрічним позовом, адже пошкодження автомобілю виникли внаслідок падіння на нього [PERSON] Відповідач за первісним позовом ПАТ «СК «Країна» представника в судове засідання не направив, направили до суду клопотання про розгляду справи за їх відсутності, доказів не надавали. При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне. Згідно з виписним епікризом відділення травматології Міської клінічного лікарні екстреної та швидкої медичного допомоги (а.с. 8) [PERSON] з 06.01.2016 року по 09.03.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом черепно-мозкова травма, забита рана голови, забита рана верхньої губи, закрита травма грудної клітки, забій грудної клітки, закрита травма живота без пошкодження внутрішніх органів, уламковий перелом зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, уламковий перелом верхньої та середньої третин лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, уламковий перелом верхньої та середньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням, забита рана лівої гомілки, забої, садна кінцівок, травматичний шок 2 ступеню, алкогольне сп`яніння 1,61 г/л. Під час лікування проведено кілька хірургічних операцій. Також позивачем надані копії чеків (а.с. 9-23) про придбання певних лікарських засобів, препаратів, тощо протягом січня, лютого 2016 року. Згідно з висновком експерта № 652 М (а.с. 24-26) у [PERSON] виявлені тілесні пошкодження у вигляді відкритого уламкового перелому верхньої та середньої третин лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків, відкритий уламковий перелом верхньої та нижньої третин лівої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, відкритий перелом зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, велика рана в проекції перелому лівої гомілки, велика рана лівої гомілки, набряк м`яких тканин та крововилив в області лівої гомілки з наступним розвитком гемартрозу лівого колінного суглобу (скупченням крові в лівому колінному суглобі) на фоні явищ травматичного шоку 1-2 ступеню, які у сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Струс головного мозку, рани в області лоба, в області верхньої губи, крововиливи в області обох очей, садна в області лоба, носа, множинні садна в області голови та обличчя у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли тимчасовий розлад здоров`я. Множинні садна в області кінцівок кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вищевказані пошкодження утворились від дії тупих предметів та могли утворитись в результаті ударів виступаючими частинами автомобілю з наступним падінням на дорожнє покриття. В період часу з 25.07.2017 року [PERSON] перебував на лікуванні у КУ «Запорізькій обласний протитуберкульозний диспансер», Вільнянській центральній районній комунальній лікарні з приводу туберкульозу легень, легеневої недостатності, консолідованого перелому кісток лівої гомілки, тощо (а.с. 8, 120). 23.01.2018 року [PERSON] отримав статус інваліда третьої групи за загальним захворюванням (а.с. 5), отримує соціальну допомогу в сумі 1452 гривні станом на 2018 рік (а.с. 121, 122). Постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 28.09.2016 року (а.с. 27-29) кримінальне провадження було закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. Як вбачається з постанови слідчого [PERSON]. перетинав проїзну частину вул. Солідарності в районі перехрестя з вул. Шевченка у м. Запоріжжя по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою. Згідно з протоколом огляду місця події (а.с. 85-96) місцем огляду є нерегульований пішохідний перехід в районі перехрестя вул. Солідарності та вул. Шевченка у м. Запоріжжя, який позначений дорожньою розміткою. Місце зіткнення розташоване на відстані 1,3 метри від краю проїзної частини. На місці ДТП встановлені ліхтарі, які, однак, не світять. Видимість елементів проїзної частини з ближнім світлом більш 100 метрів, видимість перешкоди більше 55 метрів. При огляді автомобілю виявлено пошкодження правого бокового дзеркала заднього виду, розбите скло правої бокової двері та лобове скло в правій частині, деформовано праву стійку. З висновків експертів № 57/16 від 18.02.2016 року та № 427/16 від 24.06.2016 року (а.с. 99-106, 107119) в діях водія [PERSON] невідповідностей вимогам 12.2 та 18.1 ПДР не вбачається, водій автомобілю ЗАЗ 1102, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоході [PERSON] Відповідно до наданих відповідачем за первісним позовом [PERSON] документів останній з 2008 року офіційно не працює після звільнення за власним бажанням (а.с. 108), не має на праві власності нерухомого майна (а.с. 49), з 2015 по 2018 роки отримував доходи (а.с. 82). Автомобіль ЗАЗ 1102, реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 73). З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 61) вбачається, що між [PERSON] та ПАТ «СК «Країна» було укладено договір, яким застраховано цивільно-правову відповідальність, пов`язані з експлуатацією автомобілю ЗАЗ 1102, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . З копій товарних чеків від 06.04.2016 року та від 07.04.2016 року (а.с. 67, 70) вбачається, що були придбані лобове скло, переднє бокове скло, пара бокових дзеркал, ущільнювач лобового скла, оббивка салону вартістю 2650 гривень, а також здійснені роботи з заміни лобового ба бокового скла, встановлення дзеркал та заміни оббивки салону. Оцінивши докази з точки зору їх належності та допустимості, суд дійшов наступних висновків. Не оцінюючи законності та обґрунтованості постанови слідчого від 28.09.2016 року, якою закрите кримінальне провадження щодо [PERSON] за ст. 286 ч. 2 КК України, адже це відноситься до компетенції слідчого судді, суд водночас враховує, що у відповідності до положень ст. 91, 92 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Таким чином, до повноважень слідчого КПК України не відносить встановлення вини потерпілого у кримінальному провадженні, тож посилання [PERSON] та його представника на встановлення постановою слідчого вини саме [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді або його грубої необережності суд не приймає до уваги, адже такі висновки зроблені слідчим поза межами своєї компетенції в ході досудового розслідування. Крім того, суд не вбачає в діях [PERSON] грубої необережності, адже [PERSON] переходив проїзну частину дороги по пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою, доказів того, що він зненацька вийшов чи вибіг на проїзну частину в судовому засіданні не знайдено, тож дії [PERSON] як пішохода не порушували Правил дорожнього руху. Недостатність освітлення в темну пору доби та відсутність необхідних дорожніх знаків, які б обмежували швидкість та позначали пішохідний перехід, очевидно не в межах відповідальності пішоходів чи водіїв. При дослідженні наданих [PERSON] чеків судом встановлено, що деякі з них надані в подвійному екземплярі (на суми 184,91 та 901,62 гривні), тому судом враховується сплата цих сум лише один раз. Судом не включається у суму витрат на лікування вартість набору для репозиції та остеосинтезу гомілки для апарату зовнішньої фіксації за рахунком-фактурою № 1-06/01 від 06.01.2016 року (а.с. 12) на суму 3180 гривень, адже рахунок-фактура не є належним підтвердження саме оплати вартості цього набору, а платіжного документу на підтвердження оплати вартості цього набору позивачем не надано. Також, на переконання суду, немає підстав включати до матеріальної шкоди суми добровільних пожертв у 1000 та 350 гривень на користь членської благодійної організації «Швидка допомога», адже такі витрати не пов`язані безпосередньо з лікуванням [PERSON] , а є саме добровільним та здійсненим на власний розсуд платежем на користь організації, яка не є медичною установою. Позивачем [PERSON] не надано доказів того, що такі виплати були вимушеними, або що він намагався відмовитись від їх сплати, або звертався до правоохоронних органів з приводу необхідності здійснення таких виплат. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд, з урахуванням вищевикладених висновків, при вирішенні спору виходить з наступного. Оскільки діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки, як то зазначає ст. 1187 ч. 1 ЦК України, відповідно до ч. 2, 5 тієї ж статті ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність власника автомобілю була застрахована, порядок відшкодування матеріальної та моральної шкоди в цьому випадку регулюється також нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року (далі Закон № 1961). Як вказує ст. 22 Закону № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 12 п. 12.2 Закону № 1961 франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Стаття 23 Закону № 1961 визначає, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Стаття 24 п. 24.1. Закону № 1961 вказує, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Випадки, коли шкода страховиком не відшкодовується перелічені ст. 32 Закону України № 1961, та до цього випадку не відносяться. Статтею 36 Закону України № 1961 вказано, що страховик,

Outcome: partial