Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1999, [PERSON], яка була його бабусею, та на його імя склала заповіт. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.08.2016 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що не підтверджено факт прийняття спадщини, тому нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на зазначене спадкове майно. Він вважав, що спадщину прийняв, тому не звертався до нотаріальної контори з відповідною заявою. У звязку з чим звернувся з позовом до суду. Представник позивача надала суду заяву, в якій просила суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглядати справу без їх участі та рішення прийняти на розсуд суду. Про час, місце розгляду цивільної справи повідомлені належним чином, про що маються розписки. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1999, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 3). 07.05.2003 [PERSON] склала заповіт, яким заповідала [PERSON], належну їй квартиру, а також все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося, та все те, що їй буде належати на день смерті (а.с. 4). [PERSON] є бабусею [PERSON], що підтверджується наступними документами. Згідно свідоцтва про народження від 05.09.1979 батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Зміна прізвища матері з «Шматько» на «Машкіна» підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.01.1979 (а.с. 5,7). З свідоцтва про народження від 21.12.1955 року вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Мати позивача [PERSON] [PERSON] померла 20.08.2000 року. Дід [PERSON] помер 21.10.1993 (а.с.6,8,9). Після смерті матері, з 2000 року [PERSON] фактично весь час проживав у бабусі [PERSON] 08.09.2005 [PERSON] померла (а.с. 10). [PERSON] займався похованням бабусі, отримав довідку про смерть від 08.09.2005 року. При цьому, продовжував проживати в квартирі, прийняв у спадщину все майно, що знаходилось в квартирі, оригінали документів на квартиру та інші документи знаходяться в нього з часу смерті бабусі. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.08.2016 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що не підтверджено факт прийняття спадщини (а.с. 12). Крім того, підтвердженням факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини є договір від 15.08.2005, згідно якого позивач є замовником робіт по проведенню внутрішнього освітлення в квартирі [ADDRESS], в якій він проживав разом з бабусею. Зазначені роботи були завершені вже після її смерті 15.10.2005 (а.с. 13-14). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно по п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини . Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права способом якого є визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved