Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СТОВ «Таврійська перспектива». З урахуванням уточнень до позову позивач просив визнати за ним право власності на грошові когти в сумі 44800 грн., в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], що рахуються на особовому рахунку в СТОВ «Таврійська перспектива» та належать [PERSON], яка померла 03 липня 2009 року та була власником та орендодавцем земельних ділянок площею 18,17 га, які знаходяться в контурах 52/1 та 52/2 на території Василівської сільської ради та стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 47704 грн. 38 коп.. В обґрунтування позову зазначається, що 18 березня 2005 року між [PERSON] та СТОВ «Таврійська перспектива» було укладено договір оренди землі № 05/391, на строк 10 років. 03 липня 2009 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 18,17 га.. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 квітня 2010 року визнано право власності на земельну ділянку за [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері. У 2014 році позивач дізнався, що матірю у 2007 році було складено заповіт на його користь, у звязку з чим звернувся до Апеляційного суду Херсонської області із апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 13 жовтня 2014 року рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 квітня 2010 року було скасовано, а у задоволенні позову [PERSON], правонаступником якої є син [PERSON], щодо оформлення права власності на спадкове майно, відмовлено. На підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області позивач звернувся до суду із відповідною позовною заявою для належного оформлення спадщини після смерті матері. Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 травня 2015 року, серед іншого, визнано за позивачем, як спадкоємцем за заповітом право власності на земельну ділянку площею 18,17 га, яка знаходиться в контурах 52/1 та 52/2 на території Василівської сільської ради, після смерті померлої [PERSON]. СТОВ «Таврійська перспектива» протягом 2009-2015 років орендну плату за користування земельною ділянкою не сплачувала, ні позивачу ні будь-кому іншому. Позивач в усному порядку звернувся до відповідача із проханням виплатити йому орендну плату за період 2009 по 2015 рік, однак відповідач відмовився виплачувати, із посиланням на необхідність внесення змін до договору оренди землі в частині «орендодавець», оскільки до внесення таких змін позивач не є для підприємства стороною у договорі та особою, яка має право вимагати орендні платежі. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали та додаткового пояснили, що [PERSON] протягом пяти років через хворобу та непорядні дії сестри [PERSON] був позбавлений можливості прийняти належним чином спадщину, яку йому заповідала мати, що призвело до порушення строків прийняття спадщини та не отримання належних йому як спадкоємцю орендних платежів за земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні СТОВ «Таврійська перспектива». Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], та додатково зазначала, що позивач, в силу положень ст.. ст.. 1220 та 1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] у 2009 року, оскільки на момент смерті проживав зі спадкодавцем та мав можливість звернутись до підприємства із заявою про отримання належних йому орендних платежів, саме у 2009 році. З урахуванням положень ст.. ст.. 256, 257, 261 ЦК України до спірних правовідносин застосовується трирічний строк позовної давності, який, на думку представника відповідача, сплив у 2012 році та будь-яких поважних причин пропуску такого строку позивач не навів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача та відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]. Так, судом встановлено, що 18 березня 2005 року між [PERSON] та СТОВ «Таврійська перспектива» було укладено договір оренди землі № 05/391, згідно якого орендодавець ([PERSON]П.) надала орендарю (СТОВ «Таврійська перспектива») в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 18,17 га, яка знаходиться в контурах 52/1 та 52/2 на території Василівської сільської ради, на строк 10 років. 03 липня 2009 року [PERSON] померла. Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 квітня 2010 року визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 18,17 га на території Василівської сільської ради, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 03 липня 2009 року. 29 грудня 2011 року [PERSON] укладено з СТОВ «Таврійська перспектива» додатку угоду, згідно якої орендодавцем є [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 782827 від 30 вересня 2011 року № 652350001000681, орендарем є СТОВ «Таврійська перспектива». Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 13 жовтня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 квітня 2010 року скасовано. У задоволенні позову [PERSON], правонаступником якої виступає [PERSON] відмовлено. У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом, однак постановою від 03 листопада 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з відсутністю у нього оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку, який підтверджує право власності спадкодавця. Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 травня 2015 року позов [PERSON] задоволено. Рішенням, серед іншого, визнано недійсними державні акти на право власності на землю серії ЯИ № 782828 та серії ЯИ № 782827 від 30 вересня 2011 року, виданих на імя [PERSON]. Визнано за [PERSON] як спадкоємцем за заповітом право власності на земельну ділянку площею 18,17 га, яка знаходиться в контурах 52/1 та 52/2 на території Василівської сільської ради, після смерті померлої 03 липня 2009 року [PERSON]. Протягом 2009-2015 років СТОВ «Таврійська перспектива» користувалась земельною ділянкою, згідно договору оренди та додаткової угоди до нього, однак оренді платежі орендодавцям не сплачувала. Відносини щодо оренди земельної ділянки та спадкування врегульовані Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено матеріалами справи та не оспорюється сторонами, у 2005 році між [PERSON] та СТОВ «Таврійська перспектива» було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки загальною площею 18,17 га. У липні 2009 року [PERSON] померла. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтями 125 та 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Використання землі в Україні є платним. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Зі змісту наведених вище норм законодавства вбачається, що після виникнення у спадкоємця права власності на земельну ділянку, до нього переходять всі права та обовязки орендодавця, якщо інше не передбачено договором оренди. Пунктом 40 Договору оренди землі № 05/391 від 04 січня 2005 року встановлено, що при переході права власності на землю до нового власника, договір оренди зберігає свою чинність для нового власника, про що зацікавлена сторона письмово повідомляє другу сторону у триденний строк. Це є підставою для внесення змін у назви сторін по Договору і не є підставою для внесення змін в інші умови Договору або його розірвання. Разом з тим, названим договором не передбачено, що не внесення змін до договору оренди землі щодо назви сторони позбавляє власника землі на отримання орендних платежів, або будь-яких інших прав власника земельної ділянки. [PERSON] набув право власності на успадковану земельну ділянку 29 липня 2015 року. СТОВ «Таврійська перспектива» протягом 2009-2015 років орендні платежі за земельну ділянку не сплачувала, що відповідачем не заперечується, крім того, представником відповідача до суду надано розрахунок орендної плати за земельну ділянку, яка належала спадкодавцю (а.с. 46-56). Згідно наданого розрахунку, по бухгалтерським відомостям підприємства рахується кредиторська заборгованість по розрахункам з орендодавцем у загальному розмірі 44022 грн. 58 коп.. Разом з тим, не заперечуючи фактичних обставин щодо існування боргу з виплати орендної плати, представник відповідача послався на винну поведінку позивача, який фактично спадщину після смерті матері прийняв та із заявою про отримання орендних платежів до підприємства не звертався, внаслідок чого пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення такої орендної плати за 2009-2015 роки. Представник відповідача просив суд застосувати позовну давність до цієї частини позовних вимог щодо стягнення орендної плати. Відповідно до ст.ст.256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальний строк якої встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач та його представник в обґрунтування поважності пропуску строку позовної давності зазначали, що вчасно оформити спадщину завадило звернення сестри позивача [PERSON] у 2010 році до суду з позовною заявою, яку розглянули за відсутності [PERSON], що призвело до оформлення спадщини на підставі рішення суду на [PERSON]. Протягом декількох років після смерті матері позивач проходив лікування після інсульту, що також завадило йому захистити своє право на отримання спадщини. Зазначені позивачем причини, також стали підставою для поновлення строку позивачу для звернення із апеляційною скаргою до Апеляційного суду Херсонської області у 2014 році та скасування судом апеляційної інстанції відповідного рішення суду першої інстанції від 29 квітня 2010 року. Таким чином, відновити своє право на отримання спадщини за заповітом після смерті матері позивач зміг лише у 2014-2015 роках. За таких даних, суд вважає, що позивачем строк позовної давності пропущено з поважних причин, а тому порушене право позивача на отримання орендних платежів за вказаний вище період підлягає захисту у судовому порядку. Крім того, судом не приймається до уваги посилання представника відповідача на фактичне прийняття позивачем спадщини у 2009 році, після її відкриття у звязку зі смертю матері, оскільки фактичне прийняття спадщини не надає спадкоємцю право вимагати від орендаря виконання обовязків повязаних з договором оренди, таке право у спадкоємця виникає лише після належного оформлення права власності на успадковану земельну ділянку, що в даному випадку по обєктивним причинам відбулось лише у липні 2015 року. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Так, вимога позивача про сплату орендної плати за 2015 рік є передчасною, оскільки строк її виплати ще не настав. Також наявність у відповідача боргу з орендних платежів у загальному розмірі 47704 грн. 38 коп. позивачем не підтверджено жодним розрахунком, тому суд здійснює розрахунок заборгованості на підставі бухгалтерських документів наданих представником відповідача. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість СТОВ «Таврійська перспектива» по орендним платежам перед [PERSON] за період з 2009 по 2014 рік включно, дорівнює 41965 грн. 36 коп.. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за позивачем права на отримання орендних платежів, нарахованих та невиплачених СТОВ «Таврійська перспектива» на виконання договору оренди землі № 05/391 від 04 січня 2005 року (з рахуванням угоди про внесення змін та доповнень від 29 грудня 2011 року), укладеного між [PERSON] та СТОВ «Таврійська перспектива» за період з 01 січня 2009 року по 01 січня 2015 року та стягнення таких платежів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial