Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, а саме на: 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями та право на приватизацію 1/2 частина земельної ділянки з кадастровим номером 3221886801:29:012:0206 для будівництва і обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 0,1092 га, та земельної ділянки з кадастровим номером 3221886801:29:023:0202 для ведення особистого селянського господарства розташованої в урочищі «Закіп», с. Пірнове Вишгородського району Київської області, загальною площею 0,1938 га. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу та [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний термін позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме на 1/4 частини земельної ділянки кадастровий номер 3221886801:29:012:0206, загальною площею 0,1092 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3221886801:29:023:0202, загальною площею 0,1938 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, урочище «Закіп». Однак, постановою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину земельної ділянки кадастровий номер 3221886801:29:012:0206, загальною площею 0,1092 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3221886801:29:023:0202, загальною площею 0,1938 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, урочище «Закіп», позивачу відмовлено, оскільки позивач не надала правовстановлюючі документи про належність вказаних земельних ділянок спадкодавцю [PERSON] . На підставі викладеного, позивач звернулася до суду та просила визнати за нею у порядку спадкування, право власності на 1/4 частину земельної ділянки кадастровий номер 3221886801:29:012:0206, загальною площею 0,1092 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3221886801:29:023:0202, загальною площею 0,1938 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, урочище «Закіп». 24.07.2020 року, позивачем до суду було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просила суд, визнати дійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 912864 площею 0, 1092 га за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 3221886801:29:012:0206 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, який був виготовлений та зареєстрований 26.10.2012 року на ім`я [PERSON] в Книзі записів актів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 322180001022336. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.03.2020 року залучено [PERSON] , у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 25.08.2020 року протокольною ухвалою суду відмовлено у прийнятті заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог від 24.07.2020 року. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду, згідно якої просили провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач Пірнівська сільська рада Вишгородського району Київської області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду направив лист, про розгляд справи у відсутність представника Пірнівської сільської ради. Треті особи в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується копіює свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 07.02.2005 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчено секретарем Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області Романенко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 8, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на, що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями; 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3221886801:29:012:0206 для будівництва і обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 0,1092 га, та земельної ділянки з кадастровим номером 3221886801:29:023:0202 для ведення особистого селянського господарства розташованої в урочищі «Закіп», с. Пірнове Вишгородського району Київської області, загальною площею 0,1938 га. З копії спадкової справи № 460/2012 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 22.10.2012 року [PERSON] , звернулась до нотаріальної контори із заявою № 1189 про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Крім того, 14.11.2012 року [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори із заявою № 1308 про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк М.О. від 12.06.2019 року [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину земельної ділянки з кадастровим номером 3221886801:29:012:0206 для будівництва і обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 0,1092 га, та на 1/2 частину земельної ділянка з кадастровим номером 3221886801:29:023:0202 для ведення особистого селянського господарства розташованої в урочищі «Закіп», с. Пірнове Вишгородського району Київської області, загальною площею 0,1938 га, відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 912864, земельна ділянка площею 0,1092 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221886801:29:012:0206, належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , на підставі рішення Пірнівської сільської ради 09 сесії 05 скликання №105 від 15.12.2006 року. Згідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 912865, земельна ділянка площею 0,1938 га, розташованої Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, урочище «Закіп», кадастровий номер 3221886801:29:023:0202, належить [PERSON] , на підставі рішення Пірнівської сільської ради 09 сесії 05 скликання №105 від 15.12.2006 року. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30.11.2020 року визнано за [PERSON] , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , а саме: на 1/4 частину земельної ділянки кадастровий номер 3221886801:29:012:0206, загальною площею 0,1092 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3221886801:29:023:0202, загальною площею 0,1938 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Пірнове, урочище «Закіп». У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, ст.126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. За ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Згідно п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за заповітом позивач набула право власності на вказане спадкове майно, яке належало її матері, яка померла і не оформила їх, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач після смерті матері оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно відсутні, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім, як зверненням до суду з даним позовом позивач не має можливості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved