Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем - [PERSON], який зареєстрований виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області 19.02.2015 року, про що зроблено актовий запис за №3. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, взаєморозуміння між ними не досягнуто, їх сім'я існує лише формально. З моменту одруження проживати разом вони не змогли та й на даний час проживають окремо та подружніх стосунків не підтримують, у них немає спільно нажитого майна. Дітей у шлюбі з відповідачем не народилось, однак відповідач в добровільному порядку розірвати шлюб відмовляється, у зв'язку із чим вона вимушена вирішити дане питання в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подав. За таких обставин, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області встановлено, що сторони уклали шлюб 19.02.2015 року, про що складено актовий запис за №3 (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Згідно із ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved