Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 02.03.2010 року, який зареєстрований Луківською селищною радою Турійського району Волинської області, актовий запис № 6. Від шлюбу сторони дітей не мають, однак домовленості розірвати шлюб в органах РАЦСу між ними не досягнуто, в зв'язку із чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони уже півтора року подружніх стосунків не підтримують та проживають окремо. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечать її інтересам, оскільки шлюб з відповідачем існує лише юридично. З викладених підстав просила шлюб розірвати та залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, у своїй заяві позивач позов підтримала, на примирення не погодилась, просила шлюб розірвати, відповідач з позовними вимогами погодився, просив суд не надавати термін на примирення та шлюб розірвати. За викладених обставин розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Луківською селищною радою Турійського району Волинської області 02.03.2010 року, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 02.03.2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 6 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Викладені в позовній заяві фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не оспорено і не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально й зберегти сім'ю неможливо. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. З врахуванням того, що позивач не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому його слід розірвати. Таким, що не суперечить закону, суд вважає прохання позивача про залишення їй прізвища [PERSON]. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved