Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хорольської міської ради Полтавської області, Відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання частково недійсними Державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання права власності на земельні ділянки та зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що він [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS] згідно рішення Хорольської міської ради Полтавської області 16 сесії 4 скликання від 24 грудня 2003 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,1015 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та земельну ділянку площею 0,1180 га з цільовим призначенням для садівництва, що розташовані в [ADDRESS] На вказані земельні ділянки була виготовлена технічна документація по складанню державного акта на право приватної власності на земельні ділянки від 2003 року та державні акти, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року, кадастровий номер [NUMBER], та Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року, присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. На підставі технічної документації із землеустрою та державних актів на право власності до Державного земельного кадастру були внесені відомості про належні позивачу земельні ділянки. Але в процесі користування нерухомим майном було виявлено, що площі, межі та цільове призначення земельних ділянок, зазначені у Державному акті серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року та Державному акті серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року, не відповідають дійсним. Зокрема: - у Державному акті серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року, виданому на ім'я [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], помилково зазначено: площа ділянки - 0,1180 га, цільове призначення - для садівництва. Правильно має бути зазначено: площа ділянки 0,1015 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Відповідно не правильно зазначені межі ділянки згідно Плану меж. - у Державному акті серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року, виданому на ім'я [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], помилково зазначено: площа ділянки - 0,1015 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Правильно має бути зазначено: площа ділянки 0,1180 га, цільове призначення - для садівництва. Відповідно не правильно зазначені межі ділянки згідно Плану меж. Враховуючи наявні технічні помилки у державних актах та неправильні відомості щодо земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, внесені на підставі цих державних актів та технічної документації, позивач станом на сьогодні не має можливості повноцінно користуватися земельними ділянками за їх дійсним призначенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Хорольської міської ради Полтавської області [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення . В судове засідання представники відповідачів відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області не з»явилися, з невідомих суду причин, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Врахувавши позицію позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача у судовому засіданні , оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З метою внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру (в частині площі, меж та цільового призначення) на земельні ділянки: кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1180 га для ведення садівництва та кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1015 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, - позивач звернувся до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. За результатами розгляду звернення позивача Державним кадастровим реєстратором Відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області було встановлено, що дійсно до Державного земельного кадастру були внесені відомості про належні позивачу земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] на підставі технічної документації із землеустрою та державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки, які містять технічні помилки. Зокрема, у Державному акті серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року та Державному акті серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року, зазначені площі, межі та цільове призначення, які не відповідають дійсним. В той же час Відділ у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повідомив, що задовольнити клопотання позивача про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру не має можливості, адже відповідно до пункту 156 постанови КМУ від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Так, для внесення змін до відомостей із Державного земельного кадастру стосовно належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] в частині їх площ, межі та цільового призначення [PERSON], рекомендовано звернутися до суду. Зазначене доводиться листом Відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22 лютого 2018 року №265/116-18. Тому для захисту своїх прав та інтересів, а саме: визнання частково недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання права власності на земельні ділянки відповідно до дійсних площі, меж, цільового призначення, та зобов'язання вчинити певні дії, позивач вимушений звертатися до суду. Стаття 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина, незважаючи на наявність у правової норми прямої вказівки на можливість такого захисту. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 150 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 «Якщо за результатами розгляду повідомлення про виявлення технічної помилки Державним кадастровим реєстратором встановлено, що відомості Державного земельного кадастру відповідають інформації, що міститься в документах, які є підставою для їх внесення, але потребують виправлення у зв'язку з виявленням технічних помилок у таких документах, Державний кадастровий реєстратор повідомляє про це заявникові згідно з додатком 34 із зазначенням документів та технічних помилок у них, виправлення яких має передувати виправленню відповідних відомостей у Державному земельному кадастрі. Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких внесені такі відомості, здійснюється Державним кадастровим реєстратором після виправлення помилок у зазначених документах за заявою заінтересованої особи за формою згідно з додатком 35 відповідно до пунктів 140-148 цього Порядку.» Відповідно до пункту 156 цього Порядку «Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.» Так, у випадку позивача відомості до Державного земельного кадастру внесені на підставі державних актів, які містять помилки. Згідно пункту 4.1 наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року №325 «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. У разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акту. Разом з тим, з 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого державні акти на право власності на землю не видаються. Таким чином, наразі позивач не може отримати нові державні акти про право власності на належні позивачу земельні ділянки з виправленими даними, на підставі яких можливо було б внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Оскільки у Державному акті серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року, виданому на ім'я [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], помилково зазначено: площа ділянки - 0,1180 га, цільове призначення - для садівництва (правильно має бути зазначено: площа ділянки 0,1015 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель), а у Державному акті серія [NUMBER] від 09 серпня 2004 року, виданому на ім'я [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], помилково зазначено: площа ділянки - 0,1015 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель (правильно має бути зазначено: площа ділянки 0,1180 га, цільове призначення - для садівництва), зазначені державні акти необхідно визнати частково недійсними. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Згідно ч.3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Так, усунення порушень прав позивача можливе також шляхом визнання за ним, [PERSON], права власності на земельні ділянки виходячи з дійсних площі, меж та цільового призначення, а саме: 1) кадастровий номер [NUMBER], площа ділянки - 0,1015 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель; 2) кадастровий номер [NUMBER], площа ділянки - 0,1180 га, цільове призначення - для садівництва. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.01.2018 №122/0/206-18 нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) складає 197437,80 грн. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.01.2018 №123/0/206-18 нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER]) складає 3020,76 грн. Враховуючи характер вимог позивача та нормативну грошову оцінку земельних ділянок розраховано судовий збір згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»: - за вимоги немайнового характеру, а саме: 1) про визнання частково недійсними державних актів - по 704,80 грн. за кожну вимогу; 2) про зобов'язання внести зміни до Державного земельного кадастру - 704,80 грн.; - за вимоги майнового характеру, а саме: 1) про визнання права власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) - 704,80 грн.; 2) про визнання права власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) - 1974,38 грн. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved