Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб у якому він перебуває з відповідачкою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 23 січня 2010 року він уклав шлюб із відповідачкою і проживав з нею до травня 2014 року. Спільних дітей від шлюбу не мають. Спільне життя у них з відповідачкою не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами. 16.05.2014 року відповідачка спричинила йому умисне тяжке тілесне ушкодження, за що була засуджена до шести років позбавлення волі. З травня 2014 року вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження їхнього шлюбу неможливе. Спору про поділ майна вони з відповідачкою не мають. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач завчасно поданою письмовою заявою сповістив про можливість розгляду й вирішення справи без його присутності посилаючись на те, що він приймає участь в АТО у складі Збройних Сил України, позовні вимоги просив задовольнити, а шлюб розірвати, не заперечував проти заочного розгляду й вирішення справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за її відсутності до суду не надсилала, свого представника до суду не направила. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23 січня 2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис за № 26. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, вони не проживають разом, не ведуть сумісного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 жовтня 2014 року відповідачку було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років. Потерпілим, згідно вироку наданого до суду, є позивач [PERSON]В, якому відповідачка умисно спричинила тяжкі тілесні ушкодження шляхом нанесення кухонним ножем не менше семи ударів в область передньої черевної порожними. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved