Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Чопської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням. В позовній заяві вказує, що він з 02.07.1996 року проживає в м. Чоп, де проходив військову службу у в/ч [NUMBER] з 10.01.1992. Рішенням житлової комісії Чопського прикордонного загону від 11 жовтня 2011 року він був зареєстрований та вселився у приміщення за адресою: [ADDRESS] , проте, в силу об`єктивних причин, реєстрація за вказаною адресою проведена не була. Зазначає, що рішенням постійної житлової комісії по Чопському прикордонному загоні Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України від 18 жовтня 2013 року [PERSON] було надано у користування службову квартиру [ADDRESS] , загальною площею 35,0 м.кв., житловою площею 28,0 м.кв., яка належала в/ч [NUMBER] . Відповідно до клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.12.2013 року вих. № 0.721-10985/6-13, вказана квартира була розподілена рішенням постійної житлової комісії по [INFO] від 06 лютого 2014 року у постійне користування [PERSON] . Наголошує, що в подальшому, рішенням виконавчого комітету Чопської міської ради Закарпатської області від 20 березня 2014 року №31, квартира [ADDRESS] , була виключена із числа службових жилих приміщень, і його визначено наймачем даної квартири по справі. Далі, він за власний рахунок провів інвентаризацію займаної квартири та виготовив технічний паспорт на неї. Вказує, що з 11 жовтня 2011 року він фактично проживає в квартирі [ADDRESS] , сплачує комунальні платежі за вказаною адресою, проводить її ремонт. З метою приведення підстав свого проживання в жилому приміщенні до вимог законодавства та забезпечення можливості реєстрації в квартирі, він звернувся до відповідача із заявою про укладення договору найму жилого приміщення - квартири [ADDRESS] . Однак, листом №03-8/2950 від 05.11.2019 року відповідач відмовив йому в укладенні договору найму через відсутність ордера на жиле приміщення. Враховуючи викладене, просить суд визнати за [PERSON] , право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився та його представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутності та задоволити позов. Представник Чопської міської ради повторно не скористався правом на участь у судовому засіданні, при цьому у матеріалах справи міститься заява Чопського міського голови, згідно якої він просить розглянути справу за наявними матеріалами без їх участі. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №190984859 від 30.11.2019, квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності (Чопська міська рада). Судом встановлено, що рішенням постійної житлової комісії по Чопському прикордонному загоні Західного регіонального Управління Державної прикордонної служби України від 18 жовтня 2013 року [PERSON] було надано у користування службову квартиру [ADDRESS] , загальною площею 35,0 м.кв., житловою площею 28,0 м.кв. Також, з оглянутої довідки №721/333 від 29.07.2019 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України з квартири [ADDRESS] , було знято статус «службова» та надана [PERSON] у постійне користування. Судом також встановлено, що позивач дійсно тривалий час проживає у вказаному приміщенні, сплачує комунальні послуги та утримує таке, звертався із заявами про його реєстрацію у вказаному приміщенні до відповідача у позасудовому порядку, однак йому було відмовлено у вчиненні такої дії. Відповідно до ст. 41, 55\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 9 ЖК Української РСР визначає, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 51 ЖК Української РСР, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Зі змісту статті 53 ЖК Української РСР вбачається, що жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. За приписами статей 58, 61 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач вселився у квартиру [ADDRESS] на законних підставах, однак у останнього були перешкоди у здійсненні ним права на реєстрацію свого місця проживання у ній. У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст.\~81\~ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд, застосовуючи механізм належного захисту прав позивача, користуючись повноваженнями, наданими ч. 2\~ст. 5 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, які відповідачем заперечені не були, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved