Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і газ Україна» і після зменшення вимог просив стягнути середній заробіток за час затримки виплати в розмірі 154286 грн., вихідну допомогу у розмірі 108000 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказував на те, що на підставі наказу №61-п від 06.08.2014 р. його було звільнено з посади головного інженера з 08.08.2014 р за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України, однак відповідач не здійснив повного розрахунку. Крім того, посилаючись на порушення його прав, вказував на завдання йому душевних страждань, оскільки на його утриманні знаходяться син, [PERSON] [INFO], та дружина [PERSON], які знаходяться на його утримання, оскільки дружина з 2012 року доходів від господарської діяльності не отримує, а йому потрібно знайти гроші для оздоровлення сина перед початком навчального року, понести витрати на придбання шкільної форми, навчального приладдя. В позивача погіршилося самопочуття та він змушений був звертатися до медичної установи для проведення коштовного обслідування. В судовому засіданні позивач підтримав зменшені вимоги, та зазначив, що лише 06.11.2014 року він отримав на свою картку 33928,62 грн. сума в яку увійшла виплата заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку. Представник відповідача в засідання не з'явився направив письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні вимог та зазначав, що вказані позивачем суми є завищеними оскільки не враховано вирахування податків, зборів та інших обов'язкових платежів, крім того 31.10.2014 року йому було сплачено заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, середній заробіток за час затримки, за серпень 2014 року, а саме 33928,62, яка складається з заробітної плати в розмірі 7163,72 грн. та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 26764,90 грн.. Також заперечував проти стягнення моральної шкоди у зв'язку з тим, що позивач не наводить жодних обґрунтувань в її підтвердження. Заслухавши позивача та його адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступного. Як було судом встановлено [PERSON] з 05.06.2013 р працював в ТОВ «Енергія і газ Україна» на посаді головного інженера на підставі наказу №20-п від 05.06.2013 р.. 08.08.2014 року позивача було звільнено за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України на підставі наказу №61-п від 06.08.2014 р.. Згідно з вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем було сплачено 06.11.2014 року лише заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в загальній сумі 33938,62 грн., тому підлягає стягненню також і середній заробіток в розмірі 154286 грн. за період затримки у виплаті заробітної плати, а саме з 08.08.2014 р. по 06.11.2014 р., тобто за 90 днів (1714,29 грн. середньоденна зарплата Х 90 днів), а також невиплачена при звільненні позивачу вихідна допомога в розмірі трьох середніх заробітних плат в розмірі 108000 грн.. Звертаючись до суду з вимогою про стягнення моральної шкоди позивач вказував на те, що на його утриманні знаходиться син, якого він повинен був оздоровити та підготувати до навчального періоду в школі, сам хворів, потребував матеріальної допомоги, тоді як дружина також не отримує доходу, в підтвердження чого надав, копію свідоцтва про народження сина [PERSON],[INFO], копію свідоцтва про шлюб, довідку з головного управління Міндоходів в Одеській області, виписку з медичної карти КУ «Міська клінічна лікарня №10», відомості про звернення з вимогою виплатити розрахунок. Враховуючи ту обставину, що заробітна плата працівника є єдиним джерелом для влаштування свого життя та життя своєї родини, а відсутність грошових коштів на це, привело позивача до втрати нормальних життєвих зв'язків та додаткових зусиль з її боку для організації свого життя, суд вважає, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України, виходячи з принципу розумності та справедливості позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 гривень. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України та п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в доход держави судовий збір у розмірі 1786,46 грн.(1542,86 грн.+243,60 грн.).

Outcome: partial