Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області, третьої особи: Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 25.11.2003 року об'єкту нерухомого майна - корівника, укладений мід ним та ПОСП «Мальцевське», який знаходиться в с. Мальцевське за ціною 21000,00 грн.; визнати за ним право приватної власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю корівника літ. «А-1», загальною площею 1570,8 кв.м. Позивач посилається на те, що 25.11.2003 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого ПОСП «Мальцевське» зобов'язується передати йому у власність корівник, який знаходиться в м. Мальцевське за ціною 21000,00 грн. Умови договору виконані в повному обсязі, він вніс ціну за корівник і прийняв його в задовільному технічному стані, про що був складений акт приймання-передачі від 08.12.2003 року. На теперішній час у нього виникла необхідність розпорядитися майном, але з вступом у дію в 2004 році нового ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, тому в березні 2014 року він письмово звернувся до Лозівської державної нотаріальної контори для посвідчення і проведення державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.11.2003 року. Лозівська ДНК листом від 24.03.2014 року за № 514/02-17 надала відмову у посвідченні та державній реєстрації зазначеного договору, що позбавляє його можливості оформити правочин та отримати правовстановлюючий документ. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але на попередньому судовому засіданні підтримав позовну заяву, посилаючись на обставини, викладені в неї, просив позов задовольнити. Пояснив, що на час укладання угоди з сільською радою нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не було обов'язковим, тому вони його офіційно не реєстрували. Представник позивача [PERSON], який діяв на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовольнити. Пояснив, що до 2003 року нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу не було обов'язковим, тому договір не зареєстрували. З введенням у 2003 році в дію нового Цивільного Кодексу України нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу стало обов'язковим. Представник відповідача, Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, надали до суду лист, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, в судове засідання не з'явився, надали лист про розгляд справи за відсутності їх представника, просили винести рішення на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що право власності на майно, в тому числі і на корівник, було передано ПОСП «Мальцевське» шляхом купівлі-продажу, що підтверджується договором купівлі-продажу № 15 від 30.09.1996 року, укладеного між представництвом Фонду державного майна України в Лоівському районі та товариством покупців радгоспу «Мальцевське», копією свідоцтва про право власності від 04.12.1996 року, актом приймання-передачі від 08.12.2003 року. Із листа реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Харківській області № 12/427 від 03.06.2014 року вбачається, що на виконання Указу Президента України від 03.12.1999 року «Про реформування аграрного сектора», згідно протоколу загальних зборів КСП «Мальцевський» прийнято рішення про реорганізацію КСП «Мальцевський» в ПОСП «Мальцевський», що також підтверджується розпорядженнями Лозівської районної державної адміністрації № 46 від 03.02.1997 року та № 58 від 26.01.2000 року. З метою погашення заборгованості по заробітній платі Новоіванівською сільською радою Лозівського району Харківської області 02.12.2013 року прийнято рішення № 91 про продаж корівника, що підтверджується витягом з протоколу загальних зборів членів ПОСП «Мальцевське» від 10.11.2003 року. [PERSON] придбав нежитлове приміщення - корівник за ціною 21000,00 грн., який розташований в с. Мальцевське, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.11.2003 року, укладеного між [PERSON], позивачем по справі, та ПОСП «Мальцевське», копією технічного паспорту на виробничий будинок - корівник, станом на 16.01.2014 року та копією квитанції про оплату вартості корівника від 08.12.2003 року. Відповідно до ст. 42 ЦК України (в редакції 1963 року) угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Згідно ст. 43 ЦК України (в редакції 1963 року) угоди, що виконуються під час їх укладення, можуть укладатись усно, якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР. У випадках, коли угоди між організаціями або між організацією і громадянином укладаються в усній формі, організація, яка оплатила товари або послуги, повинна одержати від другої сторони письмовий документ, що стверджує одержання грошей і підстави їх одержання. Із копії акту приймання-передачі корівника від 08.12.2003 року, копії накладної від 25.11.2003 року вбачається, що «продавець» також виконав умови договору. Відповідно до ст. 47 ЦК України нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержанням в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Власник майна, відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. .

Outcome: approved