Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , який був придбаний ним у колгоспі «Комуніст» на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 1992 року. 30 червня 1992 року зазначений договір купівлі-продажу був посвідчений секретарем виконавчого комітету Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. 13 липня 1992 року Ніжинським міжміським відділом БТІ було зареєстровано за ним (позивачем) право приватної власності на зазначений житловий будинок. У 2019 році він (позивач) вирішив продати зазначений будинок у зв`язку із чим звернувся до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Дмитренко В.М. Нотаріус повідомив йому (позивачу), що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 8 вересня 2006 року відповідачем було внесено запис № 3705300 про обтяження у виді заборони, підстави обтяження не вказані. На запит нотаріуса 9 вересня 2019 року державний нотаріальний архів Чернігівської області повідомив, що у справі Носівської районної державної нотаріальної контори за 1992 рік запис про накладення заборони на відчуження житлового будинку [ADDRESS] відсутній. Він (позивач) вважає, що обтяження у вигляді заборони відчуження на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 3705300, внесене відповідачем до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з порушенням п. 2.6 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме без зазначення обов`язкових відомостей про обтяження (даних про підстави його виникнення). [PERSON] просив суд визнати проведеною з порушенням діючого законодавства державну реєстрацію обтяження (заборони) нерухомого майна, здійснену Носівською районною державною нотаріальною конторою 8 вересня 2006 року, та скасувати запис про державну реєстрацію обтяження (заборони), реєстраційний номер 3705300, зареєстрований 8 вересня 2006 року о 12:21:47 Носівською районною державною нотаріальною конторою щодо будинку [ADDRESS] , який належить йому (позивачу). У судове засідання позивач та його представник - адвокат Левченко Г.В. не з`явилися, представник подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської районної державної нотаріальної контори не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 29 червня 1992 року між колгоспом «Комуніст» та [PERSON] було укладено типовий договір купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] з надвірними будівлями, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області та зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій за № 364 (далі - Договір), що підтверджується копією відповідного Договору (а.с. 23). З матеріалів справи (а.с. 11-12) вбачається, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що 8 вересня 2006 року Носівською районною державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про обтяження у виді заборони (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3705300, що підтверджується інформаційною довідкою від 30 вересня 2019 року (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, що діяла станом на 8 вересня 2006 року) нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Станом на 8 вересня 2006 року порядок та підстави накладання нотаріусами заборони відчуження нерухомого та рухомого майна визначався розділом 26 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (у відповідній редакції), затвердженої наказом Міністерства юстиції України 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882 (далі - Інструкція). Відповідно до п. 252 Інструкції накладання заборони реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому самому реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів, органів державної податкової адміністрації, а також органів державної виконавчої служби про накладання арешту на нерухоме майно. Про накладені заборони та арешти робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Накладені заборони та арешти підлягають обов`язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Пунктом 1.5 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (у редакції, що діяла станом на 8 вересня 2006 року), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 9 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 (далі - Положення), встановлено, що реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є, зокрема, державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп`ютерну мережу. Відповідно до п. 2.1 Положення підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, - у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; судами і слідчими органами - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту). Постанови органів державної виконавчої служби про арешт (звільнення з-під арешту) майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, складені відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій. Пунктом 2.3 Положення встановлено, що реєстратор відмовляє у внесенні відомостей до Реєстру заборон, якщо в заяві або постанові відомості, передбачені пунктами 2.1.2-2.1.3 цього Положення, відсутні або вказані неповністю, нечітко або нерозбірливо. Відповідно до п. 2.6.1 Положення до Реєстру заборон уносяться дані про підстави виникнення обтяження: назва документа, його номер та дата, повне найменування органу, що накладає обтяження. З інформаційної довідки від 30 вересня 2019 року (а.с. 11-12) вбачається, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не було внесено дані про підстави виникнення обтяження житлового будинку [ADDRESS] , а саме назва документа, його номер та дата. Суд вважає, що при таких обставинах відповідач не мав підстав для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення заборони на житловий будинок [ADDRESS] . Такими чином, позовні вимоги в частині визнання проведеною з порушенням діючого законодавства державну реєстрацію обтяження (заборони) житлового будинку [ADDRESS] , здійснену Носівською районною державною нотаріальною конторою 8 вересня 2006 року, підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині скасування запису про державну реєстрацію обтяження (заборони) вищезазначеного житлового будинку, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі архівного запису від 12 березня 2001 року за архівним номером 2185502CHERNIGOV19, суд виходить з наступного. У судовому засіданні встановлено, що запис про державну реєстрацію обтяження (заборони) житлового будинку [ADDRESS] , здійснений Носівською районною державною нотаріальною конторою 8 вересня 2006 року, було проведено з порушенням діючого на момент його реєстрації законодавства. Таким чином, враховуючи відсутність підстав для внесення відповідачем даних про держану реєстрацію обтяження (заборони), запис про державну реєстрацію обтяження (заборони) нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 3705300 підлягає скасуванню. Суд зауважує, що в межах спірних правовідносин негативні правові наслідки для позивача створює саме запис про державну реєстрацію обтяження (заборони) житлового будинку, оскільки реєстраційні дії здійснюються у вигляді внесення записів про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved