Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок № 59 по вул. Лісова (колишня назва 40-річчя Жовтня) в с. Володькова Дівиця (колишня назва [PERSON]) Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали його (позивача) мати [PERSON] та брат [PERSON]. 18 квітня 2004 року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла [PERSON], яка померла 5 грудня 2015 року. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті матері, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього чинного правовстановлюючого документа. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 59 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, в.о. сільського голови подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON], просив розгляд справи проводити без участі представника сільської ради. Суд розглядає справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 59 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Володьководівицької сільської ради № 1373 від 30 серпня 2016 року (а.с. 9). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 59 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. 18 квітня 2004 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). З копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с. 33-34) вбачається, що спадщину після його смерті прийняла мати [PERSON], яка отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Таким чином, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку № 59 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 5 грудня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO], за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15 листопада 2016 року (а.с. 27), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. З копії спадкової справи № 103/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 35-40) вбачається, що спадщину після її смерті прийняв син [PERSON], який отримав у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки та пенсію за грудень 2015 року. Доводи позивача про те, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому (позивачу), не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються добутими по справі доказами. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину вищезазначений житловий будинок, який належав [PERSON], в звязку із відсутністю на нього чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори № 1697/02-31 від 19 вересня 2016 року (а.с. 15). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 59 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 11-13). За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial