Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] року померла його двоюрідна тітка [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, але юридично за життя не оформила. Він прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до органів нотаріату, входячи до кола спадкоємців п'ятої черги за законом і отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Разом з тим, оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі він не може, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просив визнати за ним право на цю земельну частку (пай) розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмовою заявою. Представник відповідача Черепівської сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Представник третьої особи Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність , тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] року померла двоюрідна тітка позивача [PERSON], яка мешкала в с.Черепівка, Буринського району, Сумської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) , яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Батьківщина» розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року згідно вимог ст.529, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, але юридично за життя не оформила, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON], довідкою Черепівської сільської ради, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON], рішенням Буринського районного суду, довідками відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.5,7-10,12-13,,18,32-34). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] - позивач по справі, подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, будучи спадкоємцем п'ятої черги за законом і на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та копією паспорта позивача (а.с.6,11). Разом з тим, позивач не спроможний отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вище вказану земельну частку (пай), оскільки оригінал цього правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати позивач не спроможний, у зв'язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з листа Буринської РДА та письмового роз'яснення приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.14,19). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП, пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Батьківщина» 25.05.1995 року і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) , розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №100, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.15-17). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачем та третьою особою не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved