Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ташлицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] в с. Ташлик Смілянського району помер його батько [PERSON] , який був власником будинковолодіння [ADDRESS] . Позивач стверджує, що він є спадкоємцем за законом першої черги. Спадщину він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з цим, постановою нотаріуса від 22 березня 2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. В судове засідання сторони не з`явились, направили до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутності. Позивач підтримав позов, відповідач позов визнав. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [INFO] року в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області помер [PERSON] . У відповідності із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] померлий доводився позивачу батьком. Як встановлено з довідки виконавчого комітету Ташлицької сільської ради від 18 лютого 2019 року згідно по господарської книги № 8, особовий рахунок № [NUMBER] за 2016-2020 року, [PERSON] належало будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом на цей будинок в склад будинковолодіння входять житловий будинок з прибудовою та ганком (літ. «А1,а2») загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., та господарські будівлі і споруди: гараж-літня кухня (літ. «Б1»), сараї (літ. «В1, Г1»), літній душ (літ. «Д1»), літня кухня (літ. «Ж1»), вбиральня (літ. «З1»), погріб (літ. «Е1,Є1»), ворота з хвірткою (№ 1), огорожа (№2), колодязь (№3), яма вигрібна (№4). У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Враховуючи, що [PERSON] за життя не розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкуванню здійснюється за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З повідомлення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 27 серпня 2019 року встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] З заявою про відмову від прийняття спадщини за законом звернулась [PERSON] . На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 94/2019 р. При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні, оскільки у відповідності з довідкою виконкому Ташлицької сільської ради від 05 лютого 2019 року на день смерті [PERSON] з ним проживали син [PERSON] , який прийняв спадщину, та дружина [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови державного нотаріуса від 22 березня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. При цьому, суд враховує, що відповідач визнав позов в повному обсязі Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок. На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved