Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 04 січня 2015 року в селі Городок Ружинського району Житомирської області померла його мати [PERSON]. За життя вона була власником земельної ділянки площею 2,6970 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Ружинський район, Городоцька сільська рада та надана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 0,3259 га яка розташована за ідресою: Житомирська область, Ружинський район, Городоцька сільська рада та надана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказане право власності посвідчувалось державними актами на право власності на земельні ділянки: серія ЖТ № 059716, який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 466; серія ЖТ № 059715, який зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 465. Позивач, як спадкоємець за заповітом в частині спадкування вказаних вище земельних ділянок, успадкував її майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може, оскільки у вказаних державних актах невірно зазначено кадастрові номера земельних ділянок. Так як виправлення в державні акти на даний час внести неможливо, то в зв'язку з викладеним позивач просить суд визнати недійсним зазначені державні акти в частині вказаних в них кадастрових номерів земельних ділянок, а також визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки, належні спадкодавцю. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач - Городоцька сільська рада Ружинського району - позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 04.01.2015 р. в с.Городок Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.3). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. У другу чергу,на підставі ст.1262 ЦК України, право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Зі спадкової справи № 110/2015, заведеної 26.03.2016 р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої 04.01.2015 р. [PERSON], вбачається, що позивач [PERSON] є рідним сином спадкодавця і спадщину [PERSON] прийняв (а.с.30-44). На підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 059716 і серії ЖТ № 059715, виданого 10.02.2003 р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації від 27.06.2002 р. №320, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входять земельні ділянки, розташовані на території Городоцької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства площею 2.6970 га 0.3259 га відповідно (а.с.7-9). Таким чином право на спадкування вказаних земельних ділянок спадкоємцем майна поме-рлої 04.01.2015 року [PERSON] - [PERSON] реалізоване. Проте, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.03.2016 р., № 735/02-14 державним нотаріусом відмовлено [PERSON]І.у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину з підстав розбіжності в написанні кадастрового номера земельної ділян-ки, який зазначений у вищевказаних державних актах на право власності на земельні ділянки та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданому відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області (а.с.10). Як вбачається з вищевказаного державних актів на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер зазначених в них належних [PERSON] земельних ділянок - 182528 2800: 04:000:006 та 1825282800:18:000:062 відповідно, в той же час, земельні ділянки, які виз-начені цими державними актами мають кадастрові номера-1825282800:03:000:0012 та 182528 2800:04: 000:0199, що підтверджується і витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1802448482016 від 06.04.2016 року та № НВ-1802448652016 від 06.04. 2016 року в блоці відомостей про право власності яких зазначена [PERSON] як власник земельних ділянок (а.с.11-16). З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що в державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №059716 і серії ЖТ №059715, виданих на ім'я спадкодавця [PERSON] 10.02.2003 р., допущено помилку, а саме: невірно вказані кадастрові номери належних їй земельних ділянок. Внести зміни щодо виправлення цієї помилки в оригінал правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначені у вказаних у державних акта земельні ділянки ніким не оспорюється, а тому усунення порушень прав позивача [PERSON] можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсним виданих спадкодавцю вказаних державних актах на право власності на земельні ділянки та визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права на вказане спадкове майно. З рахуванням викладеного, позовні вимоги позивачки підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved