Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться по вул. Т. Шевченка, 15, в с. Лучинці Рогатинського району Івано-Франківської області, а саме на: житловий будинок загальною площею 85,6 кв. м, комору площею 18 кв. м, стайню-стодолу площею 45,4 кв. м, стайню площею 23,9 кв. м, ворота, огорожу, криницю, загальною інвентаризаційною вартістю 201\~287,00 грн., оскільки він не може отримати документа, який засвідчує його права власності у звязку з тим, що це є майно колишнього колгоспного двору, 1/4 частку якого він успадкував від свого батька, [PERSON], а інша 1/4 частка належить йому на праві власності як колишньому члену колгоспного двору. Позивач та його представник, [PERSON], в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Лучинецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 226127 від 18 лютого 2016 року [PERSON] помер 15 лютого 2016 року в с. Лучинці Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки № 533, виданої 19.07.2016 року виконавчим комітетом Лучинецької сільської ради, будинковолодіння по вул. Т. Шевченка, 15, в с. Лучинці належало до суспільної групи «колгоспні двори». Станом на 01.07.1990 року у будинку проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На день смерті [PERSON] в цьому будинку були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], онуки [PERSON] та [PERSON] Ігорови. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Лучинецької сільської ради не посвідчувався. В заявах до приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу від 19 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини [PERSON]. Отже, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, де вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, спадщину [PERSON] прийняв [PERSON]. Постановою № 264/02-31 від 28 вересня 2016 року приватний нотаріус Рогатинського районного нотаріального округу відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неподанням ним документів, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок та господарські будівлі. Згідно з копіями технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 15 по вул. Т.Шевченка у с. Лучинці Рогатинського району Івано-Франківської області та довідки № 338, виданих ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 19 серпня 2016 року, до його складу входять: житловий будинок (літ. А) загальною площею 85,6 кв. м, в т. ч. житловою площею 56,7 кв. м, стайня - стодола (літ. Б) площею 45,4 кв. м, комора (літ. В) площею 18,0 кв. м, стайня (літ. Г) площею 23,9 кв. м, ворота (№ 1), огорожа (№ 2), криниця (№ 3). З довідки КП «Архітектурно-планувальне бюро» № 02-27 від 29 вересня 2016 року вбачається, що житловий будинок побудовано в 1989 році, а господарські будівлі в 1980 році без порушення будівельних норм. Відповідно до довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» № 338 від 19 серпня 2016 року судом встановлено, що реєстрація права власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: Івано-Франківська обл., Рогатинський р-н, с. Лучинці, вул. Т.Шевченка, буд. 15, не здійснювалася. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тобто на момент смерті [PERSON] йому та [PERSON], [PERSON], [PERSON] належало по 1/4 частці спірного житлового будинку та господарських будівель. Як зазначено в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на те, що [PERSON] набув право власності на 1/4 частку спірного житлового будинку та господарських будівель як член колгоспного двору, і на іншу 1/4 частку як спадкоємець [PERSON], які разом складають 1/2 частку спірного житлового будинку та господарських будівель, однак не може отримати документа, який засвідчує його право власності на це майно, це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved