Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , та зняти останню з реєстраційного обліку. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги\~мотивує тим,\~що між\~ним та\~відповідачем 06.06.2007\~було укладено\~ шлюб від якого вони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , 2008 р.н., та [PERSON] , 2011 р.н. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 18.12.2013 укладений шлюб між сторонами, розірвано та місце проживання неповнолітніх дітей визначено із матір`ю. 28.04.2014 за рішенням Ленінського районного суду м.Полтави було виділено із спільного сумісного майна подружжя та визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Право приватної власності на зазначену квартиру ним було зареєстровано 27.10.2014. Відповідач та спільні неповнолітні діти з жовтня 2014 року за вказаною адресою не проживають. Позивач наголосив на тому, що реєстрація відповідача у його квартирі обмежує у вільному розпорядженні нею, у тому числі він надмірно сплачує кошти за комунальні послуги. У добровільному порядку вирішення спору є неможливим. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21.10.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~24.11.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не прибув, звернувшись із письмовою заявою про розгляд справи без його участі, одночасно прохаючи його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. \~ \~ \~ \~Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, зокрема оголошенням на офіційному веб-сайті суду, відповідач до суду не з`явилась, правом надання відзиву на позов не скористалась. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України судом 22.12.2020 постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Згідно\~ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ч.4 ст.223,\~ст.280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 18.12.2013 шлюб, зареєстрований 06.06.2007 у Центральному відділі ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського МУЮ між [PERSON] та [PERSON] , за актовим записом №579, розірвано (а.с.6). На підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 28.02.2014 виділено із спільного сумісного майна подружжя та визнано за [PERSON] право власності зокрема, на квартиру [ADDRESS] (а.с.7-9). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.10). У відповідності\~до розпорядження\~Полтавської обласної\~державної адміністрації\~від 20.05.2016\~№207\~«Про перейменування\~топонімічних назв,\~демонтаж меморіальних\~дошок та\~зображень комуністичної\~символіки у\~місті Полтаві»\~вулицю Свердлова\~у м.Полтаві\~було перейменовано\~на вулицю\~ [PERSON] \~(а.с.11,12).\~ На підтвердження факту не проживання відповідача та неповнолітніх дітей з жовтня 2014 року у належній позивачу квартирі, [PERSON] надав довідку від 04.06.2020, затверджену головою ОСН «Червоний Шлях», складену у присутності жителів будинку [ADDRESS] (а.с.15). Згідно заяви від 04.04.2018, завіреної приватним нотаріусом та зареєстрованої в реєстрі за №819, [PERSON] надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Польща малолітніх дітей [PERSON] , 2008 р.н., та [PERSON] , 2011 р.н., у супроводі їх матері [PERSON] (а.с.16). Як убачається з відповідей Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб від 12.10.2020 № 01-12-03-09/7766 та 26.11.2020 №01-12-03.1-09/17963, №01-12-03.1-09/17964, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою неповнолітні [PERSON] , 2008 р.н., та [PERSON] , 2011 р.н. не зареєстровані (а.с.21,46,47). Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~та ст.\~1\~Першого\~Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів №№2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до\~ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а відповідно ч.2 ст.405 цього Кодексу член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин. При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованою у житловому приміщенні, що належить на праві приватної власності позивачу, фактично чинить останньому перешкоди вільно ним володіти. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , слід відмовити з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 за №207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, враховуючи те, що саме судове рішення є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, вимога позивача є такою, що ґрунтується на вільному та хибному тлумаченні останнім норм цивільного законодавства, тому задоволенню не підлягає.

Outcome: partial