Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 12.03.2016року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] З червня 2018 року в сім`ї почали виникати скандали, відповідач перестав матеріально підтримувати сім`ю, став підозрілим, дратівливим. Позивач має можливість належним чином піклуватися про сина, створюю для нього всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини для того, щоб задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як вбачається з характеристики наданої з місця проживання від 26.02.2019 року, за період проживання за даною адресою [PERSON] проявила себе виключно з позитивної сторони. За період проживання, а саме з 2018 року за свідченнями сусідів сторони разом не проживають. За весь час позивач зарекомендувала себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки як зі сином, так і в спілкуванні з сусідами. Приймаю участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться на території житлового будинку. З характеристики наданої керуючою регіонального відділення АТ «ОТП Банк» [PERSON] вбачається, що [PERSON] , 1980 року народження працюю в АТ «ОТП Банк» з 23.04.2014 року. За період роботи зарекомендувала себе як висококваліфікований співробітник, вдумливий фахівець, ініціативний працівник. Успішно справляюсь зі своїми посадовими обов`язками. 26.02.2019 року фахівцями Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснено відвідування їх родини під час якого з`ясовано потреби сім`ї, про що складено Акт оцінки потреб сім`ї/особи з якого вбачається, що батько має негативний вплив на сина. Палить в присутності дитини, забирає сина з садочка силою без згоди матері, має ігрову залежність, зловживає спиртними напоями. Різав собі вени, скоював суїцид. Крім цього, висновком оцінки потреб сім`ї було встановлено, що чоловік [PERSON] скоює домашнє насильство в сім`ї по відношенню до дружини і сина, фізичне та економічне по відношенню до дружини, психологічне по відношенню до всіх членів сім`ї. За даних обставин директором Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було направлено відповідний лист до органів Національної поліції, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (відповідно до ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).Просить визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] , [INFO] , проживаючою в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.03.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 07.05.2019 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримав висновок служби. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 12.03.2016року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї №9 від 26.02.2019 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з характеристики наданої з місця проживання від 26.02.2019 року, за період проживання за даною адресою [PERSON] проявила себе виключно з позитивної сторони. За період проживання, а саме з 2018 року за свідченнями сусідів сторони разом не проживають. За весь час позивач зарекомендувала себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки як зі сином, так і в спілкуванні з сусідами. Приймаю участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться на території житлового будинку. З характеристики наданої керуючою регіонального відділення АТ «ОТП Банк» [PERSON] вбачається, що [PERSON] , 1980 року народження працюю в АТ «ОТП Банк» з 23.04.2014 року. За період роботи зарекомендувала себе як висококваліфікований співробітник, вдумливий фахівець, ініціативний працівник. Успішно справляюсь зі своїми посадовими обов`язками. 26.02.2019 року фахівцями Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснено відвідування їх родини під час якого з`ясовано потреби сім`ї, про що складено Акт оцінки потреб сім`ї/особи з якого вбачається, що батько має негативний вплив на сина. Палить в присутності дитини, забирає сина з садочка силою без згоди матері, має ігрову залежність, зловживає спиртними напоями. Різав собі вени, скоював суїцид. Крім цього, висновком оцінки потреб сім`ї було встановлено, що чоловік [PERSON] скоює домашнє насильство в сім`ї по відношенню до дружини і сина, фізичне та економічне по відношенню до дружини, психологічне по відношенню до всіх членів сім`ї. За даних обставин директором Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було направлено відповідний лист до органів Національної поліції, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (відповідно до ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч.1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1ст.З Конвенції). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції «Про захист прав людина і основоположних свобод» передбачено, що кожна, яка законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування та свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно зі ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч.1 ст. З Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 24.05.2019року про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини й узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність визначити місце постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] , [INFO] , проживаючою в квартирі [ADDRESS] . За клопотанням позивача судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 МК України,

Outcome: approved