Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи це тим, що після смерті 27 жовтня 1997 року матері позивача [PERSON] відкрилась спадщина, яка, зокрема, складається з права на земельну частку (пай). На вказану спадщину [PERSON] має право як спадкоємець першої черги за законом. Через те, що сертифікат на земельну частку (пай) був загублений, а тому позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво на право на спадщину на земельну частку (пай), хоча спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Представник позивачки [PERSON] у судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглядати за її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій письмовій заяві просив справу розглядати за відсутності представника адміністрації, проти заявлених вимог не заперечував. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій письмовій заяві просив справу розглядати за відсутності представника Держгеокадастру у Хмельницькій області. Допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В звязку з тим, що спадкодавець помер у 1997 році, а спадкоємець фактично прийняв спадщину у той же час, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 527 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст.\~534\~Цивільного Кодексу\~України в\~редакції 1963\~року кожний\~громадянин може\~залишити за\~заповітом усе\~своє майно\~або частину\~його (не\~виключаючи предметів\~звичайної домашньої\~обстановки і\~вжитку)\~одній або\~кільком особам\~як тим,\~що входять,\~так і\~тим,\~що не\~входять до\~кола спадкоємців\~за законом,\~а також\~державі або\~окремим державним,\~кооперативним та\~іншим громадським\~організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. [PERSON] померла 27 жовтня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] являється сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про смерть, про народження, копії яких додані до матеріалів справи. За таких обставин [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки вступив в управління спадковим майном та звернувся до державного нотаріуса у встановленого законом порядку, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори № 1678/02/14 від 28 вересня 2018 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53483600 від 28 вересня 2018 року. У ст. 1 ЦПК України вказано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законами\~України. Повноваження в галузі земельних відносин визначені у главах 2 та 3 Земельного кодексу України. Згідно ч.\~3\~ст.\~152\~Земельного кодексу\~України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на\~право на\~земельну частку\~(пай),\~отримані громадянами,\~вважаються правовстановлюючими\~документами при\~реалізації ними\~права вимоги\~на відведення\~земельної частки\~(паю)\~в натурі\~(на\~місцевості)\~відповідно до\~законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За життя\~[PERSON] набула\~право на\~земельну частку\~(пай),\~розміром 1,\~58\~умовних кадастрових\~гектарів із\~земель колишнього\~КСП ім.\~Фрунзе с.\~Лютарка Ізяславського\~району Хмельницької\~області,\~про що\~їй був\~виданий сертифікат\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~відповідно до\~розпорядження [PERSON]\~районної державної\~адміністрації №\~88\~від 25\~квітня 1996\~року,\~що підтверджується\~довідкою Відділу\~в Ізяславському\~району Головного\~управління Держгеокадастру\~у Хмельницькій\~області № 97-22-0.25-758/161-18 від 07 листопада 2018 року, копія якої додана до матеріалів справи. Зазначений сертифікат був втрачений, що підтверджується поясненнями представника позивача, оголошенням у газеті «Зоря Надгориння» № 35 (11212) від 30 серпня 2018 року, що підтверджується відповідним оголошенням у газеті, копія якого додана до матеріалів справи. Згідно довідки\~Відділу в\~Ізяславському району\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Хмельницькій області № 97-22-0.25-881/161-18 від 06 грудня 2018 року, копія якої додана до матеріалів справи, у додатку 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 14 по Лютарській сільській раді під № 395 зазначена [PERSON]. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що права [PERSON] підлягають захисту. Відповідно до ст. 548 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За вимогами ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 561 Цивільного Кодексу\~України в\~редакції 1963\~року свідоцтво про\~право \~на спадщину\~видається спадкоємцям\~за законом\~після закінчення\~шести місяців\~з дня\~відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб,\~що заявили\~про видачу\~свідоцтва,\~інших спадкоємців\~немає. Згідно довідки Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 1219 від 10 вересня 2018 року, копія якої додана до матеріалів справи, [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON]. Крім того, [PERSON] звернувся до державного нотаріуса у встановленого законом порядку. Як норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, так і норми діючого Цивільного Кодексу України не містять жодних вимог щодо строків оформлення спадкових прав. Таким чином доводи представника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про застосування строків давності до вимог [PERSON] відповідно до вимог ст. ст. 257, 261, 267 Цивільного Кодексу України не підлягають застосуванню до розглядуваних правовідносин.

Outcome: partial