Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, з урахуванням його уточнень, до [PERSON], третя особа - СТзДВ «Гарантія», про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 жовтня 2010 року, о 21 год.20 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Nissап-Аlmerа, д/н [NUMBER], на перехресті вул. Шевченко та Білгородського узвозу в м.Харкові, не надав дорогу автомобілю Вrilliапсе, д н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, чим спричинив позивачеві матеріальну та моральну шкоду. Провина [PERSON] підтверджується постановою Київського районного суду міста Харкова від 25 січня 2011 року та постановою Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2011 року. В результаті ДТП пошкоджений автомобіль позивача, вартість матеріального збитку заподіяної шкоди відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження ХНДІСЕ ім.. Бокаріуса №9661 від 01.03.2011 року становить 75984,76 грн. Відповідно до договору страхування № ВЕ 5523516 від 14.07.2010 р.,страхова компанія «Гарантія» виплатила позивачеві суму у розмірі 24990,00 грн. Оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої позивачеві шкоди, відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Таким чином позивач вважає,що відповідач повинен сплатити суму у розмірі 50994,76грн. ( 75984,76грн. - 24990грн.= 50994,76грн.). Крім того, за проведення зазначеного дослідження позивачем було сплачено 567,60 грн. 25.10.2010 року між позивачем та ТОВ «Фенікс» був укладений договір оренди, згідно якого позивач зобов'язався передати орендатору (ТОВ «Фенікс») в строкове володіння і користування, належний йому автомобіль Вrilliапсе, д н [NUMBER]. Однак, даний договір залишився не виконаний у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, з вини [PERSON], в результаті якої автомобіль не підлягав експлуатації. Згідно зазначеного договору позивач мав би можливість отримати прибуток від надання в оренду свого автомобілю, згідно розділу 5 п.5.1.орендну плату в розмірі 150 грн. на добу. Згідно розділу 4 п.4.1. строк оренди становив би з 25.10.10 р. до 25.10.2011 р. Таким чином, упущена вигода, з вини відповідача складає 54750 грн. ( 150 грн. х 365 діб.=54750 грн. за рік ). Також позивач просить стягнути з відповідача витрати за надану йому правову допомогу у розмірі 3000 грн., яка складається зі складання позовної заяви та представництва інтересів позивача у суді. Внаслідок ДТП позивачу заподіяна також моральна шкода, що виразилася в порушенні звичного укладу життя, через що він не отримав додатковий прибуток від надання автомобілю в оренду, яку позивач оцінює у 4000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, в подальшому в судове засідання не з,явилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, в подальшому в судове засідання не з,явився. Представник третьої особи СТзДВ «Гарантія» в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 жовтня 2010 року, о 21 год.20 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Nissап-Аlmerа, д/н [NUMBER], на перехресті вул. Шевченко та Білгородського узвозу в м.Харкові, не надав дорогу автомобілю Вrilliапсе, д н [NUMBER] під керуванням [PERSON], що рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, чим спричинив позивачеві матеріальну та моральну шкоду. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2011 року та постановою Апеляційного суду Харківської області від 15.03.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Відповідно до страхового акту за №739-ЦВ/2010 від 30.05.2011 року, затвердженого СТзДВ «Гарантія», вищевказану ДТП визнано «страховим випадком» та позивачеві [PERSON] виплачено страхове відшкодування у розмірі 24990 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень від 30 травня 2011 року, 29 червня 2011 року та 26 липня 2011 року. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. Бокаріуса за №9661 від 01.03.2011 року , вартість матеріальної шкоди , спричиненої володільцю автомобіля Вrilliапсе, д.н. [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП становить 75984,76 грн. Згідно з положеннями ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищенаведене, з відповідача підлягає стягненню різниця між сумою розміру фактично завданої шкоди, яка становить 75984,76 грн. і сумою фактично сплаченого страхового відшкодування у розмірі 24990 грн., що складає 50994,76 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрат по оплаті послуг ХНДІСЕ у сумі 567 грн. 60 коп. за проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до угоди № 5 від 30.09.2013 року та квитанції до неї, позивачем [PERSON] витрачено за надання правової допомоги, а саме складання позовної заяви та представництво інтересів в суді 3000 грн. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що позивач [PERSON] зазнав душевних страждань у зв»язку з пошкодженням його автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він на певний час втратив можливість користуватися автомобілем, тому в частині відшкодування моральної шкоди на його користь підлягає частковому задоволенню в сумі 2000 грн. Позовні вимоги про стягнення з відповідача упущеної вигоди у розмірі 54750 грн. задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин , якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до договору оренди, укладеного 25.10.2010 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Фенікс», позивач [PERSON] зобов'язався передати орендатору (ТОВ «Фенікс») в строкове володіння і користування, належний йому автомобіль Вrilliапсе, д н [NUMBER]. Згідно розділу 5 п.5.1. зазначеного договору орендна плата встановлюється в розмірі 150 грн. на добу. Згідно розділу 4 п.4.1. строк оренди - з 25.10.10 р. до 25.10.2011 р. За змістом ст. 22 ЦК України для застосування такого виду відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв»язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. Однак, зазначених вимог представник позивача в судовому засіданні не довела. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial