Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу визнати частково недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ № 083134, виданий 07 квітня 2004 року батьку позивача [PERSON], в частині розміру земельної ділянки, та визнати за ним право власності, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], на земельну ділянку, яка розташована на території Гаврилівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області. Позовні вимоги обґрунтовані неможливістю в позасудовому порядку оформити прийняття спадщини через знаходження в межах земельної ділянки померлого батька частини іншої земельної ділянки, незважаючи навіть на згоду позивача на зменшення успадковуваної земельної ділянки. Позивачем подана заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачем направлена заява про визнання позову та про розгляд справи за відсутності їх представника. Справа розглянута за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Позивач успадкував за законом земельну ділянку площею 3,1 га, розташовану на території Гаврилівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті батька [PERSON], який помер 20 вересня 2012 року, що підтверджується: - свідоцтвом про народження серії VІІ-УР № 0660081, виданим 20 червня 1969 року Гаврилівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, відповідно до якого батьками [PERSON], який народився 26 травня 1999 року в с. Медисівка Теофіпольського району Хмельницької області, є [PERSON] та [PERSON]; - Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 083134 від 07 квітня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державним актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010476200127, згідно якого [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 3,1 га з кадастровим номером 6824781500:03:014:0001, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гаврилівської сільської ради; - свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 149523, виданим 21 серпня 2001 року Гаврилівською сільською радою Теофіпольського району, відповідно до якого мати позивача [PERSON] померла 19 серпня 2001 р. в с. Гаврилівка Теофіпольського району у віці 64 роки; - свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 190541, виданим 21 вересня 2012 року Гаврилівською сільською радою Теофіпольського району, відповідно до якого батько позивача [PERSON] помер 20 вересня 2012 р. в с. Гаврилівка Теофіпольського району у віці 72 роки; - довідкою виконкому Гаврилівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 17 лютого 2017 року № 110 про те, що [PERSON] на момент своєї смерті був зареєстрований та проживав разом з співмешканкою [PERSON], [INFO], яка померла 26 червня 2013 року; - свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 210865, виданим 25 червня 2013 року Гаврилівською сільською радою Теофіпольського району, відповідно до якого співмешканка батька позивача [PERSON] померла 23 червня 2013 р. в с. Гаврилівка Теофіпольського району у віці 76 років; - свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 07 листопада 2013 року державним нотаріусом Теофіпольської державної нотаріальної контори [PERSON] за № 1874, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON], свідоцтво видане на грошові вклади на рахунках Ощадбанку. Разом з тим, позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідно до рішення від 03 березня 2017 року № РВ-6800104152017 державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області [PERSON], оскільки в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка. З цих же підстав позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, що вбачається з довідки Теофіпольської державної нотаріальної контори від 09 березня 2017 року № 224/02-14. З кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером 6824781500:05:014:0001, виготовленого Теофіпольським відділом ХРФ ДП ЦДЗК, встановлено, що з загальної площі земельної ділянки у 3,1013 га має місце накладка частини цієї ділянки площею 0,4519 га на землі Шибенської сільської ради. Оскільки відомості про земельну ділянку померлого [PERSON] згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку не відповідають вимогам до відомостей про обєкти Державного земельного кадастру щодо характеристик в натурі, позивач, як спадкоємець, позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати за собою право власності на дану ділянку через неможливість внесення відомостей до ДЗК, позивач, як спадкоємець, погоджується на зменшення розміру успадкованої ділянки відповідно до її фактичних розмірів, проти чого не заперечує також відповідач. За таких обставин Державний акт про право власності на землю в частині накладення земельної ділянки на іншу ділянку підлягає визнанню недійсним, а за позивачем підлягає визнання право власності на решту ділянки, вільної від накладення.

Outcome: approved