Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення сплати аліментів. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та пояснили, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року позивач був оголошений усиновлювачем дитини - [PERSON], [INFO]. Після усиновлення прізвище дитини було змінено з [PERSON]» на «[PERSON] та по-батькові було змінено з [PERSON]» на [PERSON] та позивач був записаний батьком дитини про що відділом ДРАЦ Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції у актовий запис № 899 від 7 серпня 2013 року внесені відповідні зміни. Відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року з позивача стягуються аліменти на утримання усиновленої мною дитини - [PERSON] у розмірі 1500грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Однак, 16 серпня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання усиновлення недійсним. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2018 року прийнята у справі постанова, якою позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання усиновлення недійсним були задоволені. Усиновлення позивачем - [PERSON] неповнолітнього [PERSON], [INFO] (після усиновлення [PERSON]), яке було здійснене на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2015 року визнано недійсним, внесено зміни до актового запису № 899 виданого 07 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про народження [PERSON] а саме про виключення з актового запису прізвище дитини «[PERSON] та по-батькові [PERSON] і дані про батька «[PERSON]». Постанова апеляційного суду Одеської області набрала законної сили з дня її прийняття, а саме з 26 липня 2018 року. На даний час позивач продовжує сплачувати щомісячно аліменти за рішенням суду від 10 травня 2017 року, хоча ані фактично, ані юридично вже не є батьком дитини. Тому позивач просить звільнити його від сплати аліментів. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання викликалась належним чином, але не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року позивач був оголошений усиновлювачем дитини - [PERSON], [INFO]. Після усиновлення прізвище дитини було змінено з [PERSON]» на «[PERSON] та по-батькові було змінено з [PERSON]» на [PERSON] та позивач був записаний батьком дитини про що відділом ДРАЦ Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції у актовий запис № 899 від 7 серпня 2013 року внесені відповідні зміни. Відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року з позивача стягуються аліменти на утримання усиновленої мною дитини - [PERSON] у розмірі 1500грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Однак, 16 серпня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання усиновлення недійсним. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2018 року прийнята у справі постанова, якою позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання усиновлення недійсним були задоволені. Усиновлення позивачем - [PERSON] неповнолітнього [PERSON], [INFO] (після усиновлення [PERSON]), яке було здійснене на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2015 року визнано недійсним, внесено зміни до актового запису № 899 виданого 07 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про народження [PERSON] а саме про виключення з актового запису прізвище дитини «[PERSON] та по-батькові [PERSON] і дані про батька «[PERSON]». Постанова апеляційного суду Одеської області набрала законної сили з дня її прийняття, а саме з 26 липня 2018 року. Відповідно до ст. 237 Сімейного Кодексу України, усиновлення, визнане недійсним, анулюється з моменту його здійснення. У разі визнання усиновлення недійсним припиняються права та обов'язки, які виникли раніше і встановлені законом для усиновлювача, його родичів та усиновленої дитини. У разі визнання усиновлення недійсним відновлюються права та обов'язки між дитиною, її батьками та іншими родичами за походженням. Саме у зв'язку з цим, моментом визнання недійсним усиновлення є момент його здійснення, тобто усиновлення, яке визнане недійсним, не породило правових наслідків, які визначені ст. 232 СК України. У разі визнання усиновлення недійсним відновлюються прізвище, ім'я та по батькові дитини, які вона мала до усиновлення. Після набрання законної сили рішенням суду про визнання усиновлення недійсним, його копія направляється до відповідного органу сеєстрації актів цивільного стану, в якому проведена реєстрація усиновлення, в тому числі для внесення змін до актового запису про народження, якщо відбулася зміна імені, по батькові чи прізвища такої дитини. Найважливішим з наслідків визнання усиновлення недійсним є анулювання усиновлення з моменту його здійснення. Отже, рішення суду про визнання усиновлення недійсним, що набрало чинності, діє зі зворотною силою і повністю анулює акт усиновлення та породжувані ним суб'єктивні права й обов'язки, які виникають у зв'язку з усиновленням. У зв'язку з визнанням усиновлення недійсним припиняються не тільки особисті немайнові та майнові права й обов'язки, встановлені сімейним законодавством, а саме аліментні відносини щодо утримання дитини, яка була усиновлена. Відповідно до ч.6 ст. 237 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про стягнення аліментів на дитину з особи, яка була її усиновлювачем, на строк не більш як два роки, якщо дитина не має батьків або батьки не мають змоги її утримувати, за умови, що усиновлювач може надавати матеріальну допомогу. Отже, якщо суд встановить відсутність хоча б однієї з зазначених у ч.6 ст.237 СК України умов, необхідних для виникнення у дитини права на одержання аліментів від колишнього усиновлювача, аліментний обов'язок у останнього припиняється. Враховуючи вище викладене, те що в дитини є мати, від оскарження постанови Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2018 року вона відмовилась, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved