Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є власником домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.1999 р., що зареєстровано в реєстрі за № 1-4361, та знаходиться по [ADDRESS] . Відповідач по справі є його прийомним сином, який фактично з 2008 р. не проживає за вищезгаданою адресою, переїхав проживати в інше місто, контактів із ним не підтримує. Ще раніше на неодноразові прохання виписатися з його домоволодіння відповідач не реагує. Будь-які обов`язки по належному утриманні домоволодіння несе один, проводить ремонт, сплачує комунальні платежі, ситуація з субсидією змушує його звертатися до суду за примусовою випискою. Про те, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку з 2008 р. по даний час підтвердять свідки в судовому засіданні. Окрім цього документальним підтвердженням факту не проживання та вибуття з його домоволодіння є акт перевірки паспортного режиму. Позивач просить суд винести рішення яким: визнати відповідача таким, що втратив право користування домоволодінням, яке знаходиться за адресою по [ADDRESS] , стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в заяві. Заслухавши пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.1999 р., що зареєстровано в реєстрі за № 1-4361, та знаходиться по [ADDRESS] . Відповідач є його пасинком. Відповідач не проживає в будинку позивача з 2008 р., що підтверджується актом перевірки паспортного режиму від 21.05.2020 р.(а.с.6), поясненнями в суді свідків [PERSON] , [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Оскільки відповідач в належному позивачу на праві власності житловому будинку не проживає без поважних причин більше строку передбаченого ч.2 ст.405 ЦК України, витрат по утриманню будинку позивача не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає в отриманні ним субсидії, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved