Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, посилаючись на те, що в теперішній час сторони припинили подружні стосунки через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як вважає, що сім`я розпалася остаточно, та відновлена бути не може, також, оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а їх утримання потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути в її відсутність. Відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглянути в його відсутність. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ширяївської селищної ради Одеської області надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позивних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Ширяївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 46. Подружні стосунки між сторонами припинені остаточно через непорозуміння з питань подружнього життя, в результаті чого були втрачені почуття любові та поваги. Подальше сімейне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим та суперечило б інтересам сторін. Шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. В судовому засіданні також встановлено, що від шлюбу є діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на утримання яких в теперішній час, матеріальної допомоги відповідач в добровільному порядку не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Від відповідача не надходило до суду будь-яких документів, що свідчать про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на утримання дітей необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 17.09.2020 року. За таких обставин, враховуючи, що обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» для дитини відповідного віку на місяць. Щодо позовних вимог позивача [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей, суд дійшов до такого висновку. У своїх позовних вимогах позивач просить суд визначити місце проживання дітей з нею, зважаючи на те, що вона зможе дати їм все необхідне для належного виховання і розвитку, має можливості для створення належних умов для виховання дітей. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Ширяївської селищної ради Одеської області, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ширяївської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Стаття 160 СК України, також передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно із статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що діти з народження проживають в сім`ї матері, беручи до уваги особу позивачки, яка характеризується позитивно, з урахуванням сім`ї в якій проживають діти, що є позитивним середовищем для психоемоційного та розумового розвитку дітей, суд вважає доцільним визначити проживання малолітніх дітей з матір`ю, що буде відповідати інтересам дітей. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються стягнення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved