Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.1992 року, який укладено у відділі реєстрації актів громадянського стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 151. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, які на сьогоднішній день вже повнолітні. Близько двох років сторони припинили спільне проживання, не підтримують жодних стосунків та не бажають проживати разом. Позивачка вважає, що їхній шлюб існує формально, оскільки вони припинили між собою будь-які звязки та відносини, зберігання шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам. При розірванні шлюбу просила суд залишити їй прізвище «Вайнраух». В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за особистою розпискою в попередньому судовому засіданні під час розгляду даної справи. З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, а також те, що представник позивача не заперечив проти вирішення справи без участі відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено за актовим записом №151 від 01.08.1992 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Хустського районного управління юстиції. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які на даний час вже неповнолітні. В судовому засіданні з досліджених матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони протягом двох років разом не проживають, не спілкуються та не підтримують жодних стосунків. Дані обставини, визнав в судовому засіданні 11 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] , заперечуючи при цьому щодо розірвання шлюбу. Судом вживались заходи спрямовані на примирення сторін в порядку ст.111 Сімейного кодексу України, однак такі заходи результату не дали і позивачка не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений, одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved