Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивує тим, що відповідно він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Вказує, що у даному помешканні зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак [PERSON] не проживає у будинку понад один рік без поважних причин, особистих речей у приміщені не зберігає, участь в утриманні та сплаті комунальних платежів не приймає. У зв`язку з тим, що відповідач не проживає за адресою [ADDRESS] , без поважних причин понад один рік, а у позивача виникають проблеми з оформлення субсидії на комунальні послуги та вчинення інших юридичних дій стосовно належного йому майна, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинку [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився та подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності та задоволити позов. Відповідач повторно не скористалася правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема, через повідомлення на офіційному сайті судової влади України. У відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Згідно договору купівлі-продажу від 20.05.1987 року, зареєстрованого в реєстрі за номером №1014, [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою [ADDRESS] . Згідно з наданими відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області за вих №3.1.8/8417 від 05.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З дослідженого у судовому засіданні Довідки Худлівської сільської ради Ужгородського району №1090 від 04.07.2019 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані та проживають: [PERSON] , 1959 року народження, [PERSON] , 1983 року народження (не проживає), [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2009 року народження. Згідно зі ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною адресою відповідач не надала, так само не надала доказів на підтвердження того факту, що залишила квартиру і тривалий час була відсутня в ній з поважних причин. Тому підстав, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено. За приписами ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved