Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в якій просить зобов`язати Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] за квартирою [ADDRESS] заборгованість попереднього власника квартири в сумі 6 133,73 грн. за період до 05 серпня 2020 року, стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на користь [PERSON] фактично понесені судові витрати в сумі 6 908,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 05 жовтня 2004 р. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Бендеровим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4121, придбав трикімнатну квартиру [ADDRESS] , право власності було зареєстровано Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації 15 жовтня 2004 р. в державному реєстрі, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 9483.25 травня 2007 року дана квартира позивачем була відчужена [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г, зареєстрованого в реєстрі за № 1856, право власності було зареєстровано 08 червня 2007 р., про що відмічено на самому договорі. Вважає, що з 08 червня 2007 року [PERSON] вже не був власником квартири [ADDRESS] , але залишився там проживати. Постановою Кропивницького апеляційного суду у справі № 398/3632/18 договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г., зареєстровано в реєстрі №1856, укладений між [PERSON] та [PERSON] , було визнано недійсним. В зв`язку з цим позивач зареєстрував 05.08.2020 року за собою право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в 20004 році. Оскільки в період з 08.06.2007 року по 05.08.2020 року право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON] , договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення був укладений відповідачем саме з ним, то й обов`язок щодо оплати послуг за цей період виник саме у нього. Ставши власником квартири № 196 [PERSON] , 14.09.2020 р. уклав договір з відповідачем на надання послуг з водопостачання та водовідведення і почав сплачувати за послуги, хоча в квартирі з моменту набуття права власності і донині не проживає та фактично послуг не отримує, бо проходить військову службу за контрактом в Київській області, тому нараховану заборгованість в розмірі 6 133,73 грн. просить виключити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд находить позов який задоволенню не підлягає. Встановлено , що з 2004 року власником квартири був [PERSON] , з яким відповідно було укладено договір на послуги у зв`язку зі зміною законодавства з 14.09.2020 року було пере укладено з ним новий договір про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою надання послуги та проживання позивача [ADDRESS] повідомлень про зміну власників та заяв про розірвання договору від позивача не надходило в період надання послуги . За вказаним договором, підприємство взяло обов`язок надавати послугу з водопостачання та водовідведення та нараховувати розмір плати за отримані послуги, а боржник за п. 3 Договору зобов`язувався проводити своєчасно оплату послуг не пізніше 20-го числа що настає за розрахунковим періодом. Нарахування розміру плати проводилося за адресою [ADDRESS] за нормою водоспоживання 7 куб.м на одну особу в місяць, що становило 145,57 грн. при зміні тарифу відповідно збільшувалося і нарахування розміру плати. Заборгованість відповідно до довідки про нарахування розміру плати утворилася за період з 01.04.2018 року по 01.08.2021 року і становить 5937,60 грн. З 2004 року до 01.04.2018 року заборгованості відсутня з будь-якими іншими власниками квартири по [ADDRESS] договір на послуги не укладався , тому твердження в позовній заяві про борг нібито колишнього власника є хибним та не відповідає дійсності відносинам між сторонами та обставинам справи. Також за довідкою КП «Житлогосп» від 09.08.2021 року № 258 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 05.10.2004 року. Відповідно до умов укладеного договору з [PERSON] на послуги з водопостачання та водовідведення від 14.09.2020 року , зокрема п. 35 підпункту 13 зазначено про обов`язок споживача письмово повідомляти про зміну власників та кількісний склад своєї сім`ї. Такі ж вимоги зазначені і за ч. 2 ст. 7 підпункту 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаннй інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року N 2119-VIII. обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. З 01.04.2018 року через не проходження державної повірки вололічильник знятий з обліку та нарахування розміру плати проводилося за нормою водоспоживання на 1 -ну особу, так як повідомленням № О 000000156727 проінформовано позивача про проведення державної повірки та забезпечення доступу у квартиру 24.01.2018 року, яке було повернуте за закінченням терміну зберігання з відміткою пошти та не отримане [PERSON] . Таким чином, підприємство виконало обов`язок, щодо забезпечення направлення повідомлення та необхідності проведення повірки водолічильників але [PERSON] не виконав своєчасно обов`язок проведення державної повірки. 28.09.2020 року позивач здійснив повірку водолічильників ЛК-1.5 № 6265280 та ЛК - 1.5 № 6289346 , твердження що йому було відмовлено в їх опломбуванні спростовується тим що заяви від позивача про взяття їйого на абонентський облік не надходило до підприємства, а отже і доказів відмови на яку посилається позивач не надано. Відповідно до абзаца 3 П. 13 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690 до встановлення вузла комерційного обліку обсяги споживання наданих послуг визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органами місцевого самоврядування, відповідно до рішення Кіровоградської обласної ради від 20.05.2016 року № 82 «Про затвердження нормативів питного водопостачання населення в населених пунктах, що обслуговуються ОКВП «Дніпро-Кіровоград». Статтею 7 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690 та п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 раніше діючих в момент виникнення правовідносин за редакцією п./ пункту 29 в редакції Постанови KM №151 від І7.02.2010 року визначено, що споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг або припинення послуги. Інших підстав не обліковувати та перераховувати розмір плати Законами України у сфері надання послуг з водопостачання та водовідведення не існує. Відповідно до ст. 14 ЦК України реалізація прав фізичних осіб відбувається за вчиненими певних дій, за договорами, заявами , якщо вони не реалізовують свої права то несуть відповідальність за наслідки, які виникають через не реалізацію своїх прав та невиконання обов`язків . На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні позовних вимог. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на позивача по фактично понесеним витратам. На підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ст.ст. 80,81, 265,266 ЦПК України, суд , -

Outcome: dismissed