Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «Тиса» про стягнення грошових коштів. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що в травні 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» було укладено усний Договір позики, предметом якого було надання відповідачеві поворотної фінансової допомоги. На виконання умов цього Договору в період з травня по жовтень 2013 року позивачем на рахунок та в касу відповідача було внесено грошові кошти на загальну суму 331384,50грн. В свою чергу, відповідачем протягом періоду з травня по жовтень 2013 року позивачу було повернуто кошти на загальну суму 122072,50грн. Оскільки, відповідач не бажає в добровільному порядку повернути отриманий борг, просить суд задовольнити позов, та, винести рішення, яким стягнути з ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 231232,01грн., з яких сума основного боргу в розмірі 209312грн., нараховані проценти від суми кредиту - 17252,06грн., 1737,58грн. - три відсотки річних, 2930,37грн. - інфляційні витрати, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2312,32грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив, та, просив розглянути таку за його відсутності. Представник відповідача ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідача згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) того ж роду та такої ж якості. По справі встановлено, що в травні 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» було укладено усний Договір позики, предметом якого було надання відповідачеві поворотної фінансової допомоги. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов цього Договору в період з травня по жовтень 2013 року позивачем на рахунок та в касу відповідача було внесено грошові кошти на загальну суму 331384,50грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних платіжних документів. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у такій самій сумі, яка була передана позикодавцеві, а також у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи вищенаведене, позивачем у відповідність до ст.1049 ЦК України було пред'явлено вимогу про повернення суми поворотної фінансової допомоги, що підтверджується вимогою від 23.04.2014 року, фіксальним чеком пошти від 24.04.2014 року, описом вкладення поштового відправлення від 24.04.2014 року та повідомленням про вручення поштового відправлення. Як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення, надіслана на адресу відповідача вимога, останнім була отримана 25.04.2014 року, а тому ПАТ Машинобудівний завод «Тиса» зобов'язаний був повернути суму позики у строк до 25.05.2014 року. В порушення вищенаведеного,відповідач не сплатив борг у встановлений термін до 25.05.2014 року. В свою чергу, відповідачем протягом періоду з травня по жовтень 2013 року позивачу було повернуто кошти на загальну суму 122072,50грн. Таким чином сума неповернутої заборгованості основного боргу відповідача становить 209312грн. У ч.2 ст.1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Таким чином, окрім повернення основної суми позики відповідач повинен сплатити позивачу проценти від суми позики починаючи з 16.05.2013 року по 03.09.2014 року становлять 17252,06грн. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржгник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за ухилення від виконання свого грошового зобов'язання відповідач повинен сплатити [PERSON] три проценти річних від простроченої суми за період з 26.05.2014 року по 03.09.2014 року в розмірі 1737,58грн., та інфляційні витрати, що становлять 2930,37грн. З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що з відповідача ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса» підлягає стягненню сума боргу в розмірі 231232,01грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2312,32грн.

Outcome: approved