Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошового боргу. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06 квітня 2013 року [PERSON] та [PERSON] позичили в нього гроші в сумі 6000 грн. з зобов'язанням повернути грошові кошти 06 травня 2013 року, про що була ними власноруч написана розписка. Проте, у визначений розпискою строк боржники своє зобов'язання не виконали і позичені гроші йому не повернули. На усні прохання про повернення боргу [PERSON] та [PERSON] не реагують та навіть намагаються переховуватися з ціллю уникнення від виконання зобов'язання про повернення боргу. Отже, до цього часу [PERSON] та [PERSON] грошові кошти не повернули, що і змусило його звернутися до суду. Прохає стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на його користь борг в сумі 6000 грн. та витрати по сплаті судового збору - 243 грн. 60 коп., а всього - 6243,60 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в суді. Причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підтсав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. 06 квітня 2013 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] позичили у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 грн., про що ними власноручно була написана розписка (а.с.3). Згідно розписки від 06.04.2013 року [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися повернути [PERSON] гроші 06 травня 2013 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем зазначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики відповідачами як позичальниками не був виконаний, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду. В спірних правовідносинах має місце прострочення боржників, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON], отримавши від позивача грошові кошти в сумі 6000 грн., не виконали своєчасно взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.543 ч.1, ч.2 ЦК України у разі солідарного обов'язків боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved