Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька. Позов мотивовано тим, що з 08.12.2007 року по липень 2010 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. 23.07.2011 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON]. З моменту одруження і до теперішнього часу позивач мешкає з чоловіком і двома дітьми у її чотирикімнатній квартирі. Батьком для [PERSON] став її другий чоловік [PERSON] ,який піклується про неї, утримує її і виховує як свою рідну доньку. При цьому дбає про неї ставиться з такою ж любов'ю, як і до їхнього спільного сина. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.02.2015 року був задоволений позов про зміну прізвища дитини, відповідно до якого прізвище [PERSON] було змінено на «[PERSON]». Позивач разом із своїм чоловіком має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньці [PERSON] та сину [PERSON] за кордоном з метою підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їхнього здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дітей в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Чоловік позивачки має можливість в липні - серпні 2016 вивезти її з дітьми за кордон в Хорватію на оздоровлення та відпочинок. Однак, відповідач не дає згоди на виїзд доньки [PERSON] за кордон без будь - яких пояснень і аргументації. Просить надати дозвіл на оформлення проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України до країн Польщі, Угорщини, Хорватії на період часу липень - серпень 2016 року, малолітній [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], 1983 року народження. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі території України громадянки України малолітньої [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], який мешкає [ADDRESS] строком на 2 місяці, липень - серпень 2016 року до країн Польща, Угорщина, Хорватія. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, однак будучи в судовому засіданні 19.05.2016 року позов визнав частково. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 08.12.2007ро по липень 2010 року. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про шлюб 23.07.2011 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Встановленим фактам відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27.01.1995року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» щодо виїзду дітей за кордон. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Стаття 152 СК України передбачає гарантоване право дитини на належне батьківське виховання. Згідно ст. 154 СК України право батьків звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Як вбачається із ст. 11 ЗУ «Про охоронну дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ч.2 п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як випливає з пункту 2.2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд неповнолітніх осіб за межі України у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що існують підстави для задоволення позову та надання дозволу [PERSON] на оформлення проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України до країн Польщі, Угорщини, Хорватії на період часу липень - серпень 2016 року, малолітній [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON], 1983 року народження та дозволити тимчасовий виїзд за межі території України громадянки України малолітньої [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], який мешкає [ADDRESS] строком на 2 місяці, липень - серпень 2016 року до країн Польща, Угорщина, Хорватія, оскільки це не буде суперечити інтересам дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1102,40грн. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 150, 151, 152, 154, 155 СК України, Конституції України, ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved