Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначав, що він є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ 906512. 14 листопада 2015 року близько о 18 год. 00 хв. відповідач [PERSON], якому він надав вищевказаний автомобіль в користування, керуючи технічно несправним автомобілем в м. Бровари по вул. Кутузова, 127 у напрямку від міста Києва до м. Суми, не був обережним та не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість та при виявленні небезпеки для руху у вигляді транспортного засобу, який рухався у попутному напрямку, не вжив заходів для негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а змінив напрямок руху ліворуч та перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямів, внаслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби були механічно пошкоджені, а пасажирам автомобіля [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] було завдано тілесні ушкодження. В звязку з чим було порушено кримінальне провадження відносно відповідача [PERSON], та вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року відповідача було засуджено. Автомобіль марки Daewoo Neхіа, д.н.з. [NUMBER], було повернуто позивачу [PERSON] Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], складає 81\~438,43 грн., який було встановлено згідно Звіту №11/05-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 12 травня 2016 року. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 81\~438,43 грн. та витрати на оголошення в газеті у розмірі 420 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр» №175 (5795) від 17 вересня 2016 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ 906512 (а.с.5-6). Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом марки Daewoo Neхіа, д.н.з. [NUMBER], було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст..ст.75, 76 КК України відповідача [PERSON] було звільнено від відбування покарання з випробувальним строком два роки (а.с.7-9). В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], складає 81\~438,43 грн., який було встановлено згідно Звіту №11/05-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 12 травня 2016 року (а.с.10-39). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦКУ шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (надалі ТЗ), механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦКУ особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved