Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позов мотивовано тим, що 11.08.1979 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], 22.12.1980року народження, яка проживає з позивачем, оскільки відповідач прогнав їх з квартири. Відповідач 22.08.2014 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач таємно продає майно, набуте сторонами у шлюбі. За період проживання у шлюбі сторонами було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS], будинок №29 по вул. Шевченка в с. Уладівка, Літинського району, дачний будинок №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка, Літинського району, гараж №303 товариства власників гаражів №9 Вінницького району с. Зарванці, автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. 19306ВІ. Просить поділити в натурі між [PERSON] та [PERSON] майно, яке є спільною сумісною власністю, як подружжя, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], будинок №29 по вул. Шевченка в с. Уладівка, Літинського району, дачний будинок №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка, Літинського району, гараж №303 товариства власників гаражів №9 Вінницького району с. Зарванці, автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. 19306ВІ. 02.12.2014року позивач надала суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила визнати за нею право власності на ? частку квартири №31 по вул. Космонавтів в м. Вінниці та встановити порядок користування житловими приміщеннями квартири за [PERSON] приміщення №8, за [PERSON] А,С. приміщення №7, приміщення №1,2,3,4,5 залишити в спільному користуванні. Стягнути вартість ? частки будівельних матеріалів та вартості робіт дачного будинку №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка Літинського району, гаражу №303 ТВГ №9 с. Зарванці Вінницького району та ? частку вартості земельної ділянки площею 0,0414 га розташованої на ділянці №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка Літинського району. 28.10.2015 року позивач надала суду заяву про збільшення позовних вимог згідно якої просила, визнати нею право власності на ? частку квартири №31 по вул. Космонавтів в м. Вінниці та встановити порядок користування житловими приміщеннями квартири за [PERSON] приміщення №8, за [PERSON] А,С. приміщення №7, приміщення №1,2,3,4,5 залишити в спільному користуванні. Стягнути вартість ? частки будівельних матеріалів та вартості робіт дачного будинку №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка Літинського району у розмірі 97132,25грн., гаражу №303 ТВГ №9 с. Зарванці Вінницького району у розмірі 29576грн. Визнати за [PERSON] право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,0414 га розташованої на ділянці №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка Літинського району та стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з а обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.08.1979 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №1456 (а.с.13). 27.10.2014 року рішенням Вінницького міськог осуду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №945592 від 17.08.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0414га, яка розташована на ділянці №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка Літинського району (а.с.67). Згідно архівної виписки з розпорядження голови Літинської районної державної адміністрації №179 від 10.04.2007 року «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки на території Малинівської сільської ради» передати у власність земельні ділянки для ведення садівництва в обєднанні громадян садівництва та городництва «Садівник» на території Малинівської сільської ради та видати їм державні акти на право власності на земельні ділянки громадянам, згідно з додатком. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянко державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Враховуючи те, що [PERSON], згідно розпорядження Літинської районної державної адміністрації №179 від 10.04.2007 року приватизував земельну ділянку площею 0,0414га, яка розташована на ділянці №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка Літинського району, суд приходить до висновку, що дана земельна ділянка є його особистою приватною власністю, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на ? частку земельної ділянки площею 0,0414 га розташованої на ділянці №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка Літинського району слід відмовити. Однак, як встановлено в судовому засіданні на земельній ділянці площею 0,0414 га розташованої на ділянці №386 в кооперативі «Садовод» с. Малинівка Літинського району самочинно збудовано дачний будинок з господарськими спорудами, на які сторонами було понесено матеріальні витрати. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної та оціночно будівельної експертизи №ОС-194 від 28.07.2015 року вартість будівельних матеріалів та робіт по будівництву дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці №386 в кооперативі «Садівник» на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області становить 194\~264,49гривень (а.с.98-196). Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1 ст. 376 ЦК України). Згідно ч.3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Крім того, як встановлено в судовому засіданні, під час перебування в шлюбі у сторін знаходився в користуванні гараж №303 ТВГ №9, розташований по вул. Інтернаціональній, 1г, у с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, який відповідачем був переданий іншому члену кооперативу за грошову компенсацію і в якому було проведено ряд будівельних робіт та затрачено сторонами кошти на будівельні матеріали. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної та оціночно будівельної експертизи №ОС-194 від 28.07.2015 року вартість будівельних матеріалів та робіт по будівництву гаража №303 ТВГ №9, розташованого по вул. Інтернаціональній, 1гв с. Зарванці Вінницького району Вінницької області становить 59152гривень (а.с.98-196). Згідно ч.3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право а частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2ст. 364ЦК України). Враховуючи те, що сторонами, під час перебування в шлюбі, було проведено роботи по будівництву дачного будинку, розташованого на земельній ділянці №386 в кооперативі «Садівник» на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, здійснено витрати на будівельні матеріали для будівництва вказаного будинку та проведено роботи та затрачено кошти на будівельні матеріали для будівництва гаража №303 ТВГ №9, розташованого по вул. Інтернаціональній, 1гв с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, суд приходить до висновку, що витрати на будівельні матеріали та для проведення будівельних робіт по будівництву дачного будинку та гаражу є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 97132,25грн. в рахунок відшкодування вартості 1/2 частини будівельних матеріалів та робіт по будівництву дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці №386 в кооперативі «Садівник», на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області та 29576грн. в рахунок вартості 1/2 частини будівельних матеріалів та робіт по будівництву гаража №303 ТВГ №9, розташованого по вул. Інтернаціональній, 1г, с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, а право власності [PERSON] на 1/2 частку будівельних матеріалів та робіт по будівництву дачного будинку та гаражу слід припинити. Згідно свідоцтва про право власності від 27.09.2005 року [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] (а.с.70). Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.2 ст. 60 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Згідно ч.3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ч.1 ст. 369, ч.ч.1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 14 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS], сторонами була придбана в період шлюбу, тому вона є обєктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу між ними в натурі з встановленням порядку її користування. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на користь позивача судові витрати в розмірі 10775,80грн, з яких: 7000грн. витрати за проведення експертизи, 3654 грн. судовий збір за подання позовної заяви та 121,80 грн. - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Визначаючись з розміром витрат на правову допомогу суд враховує, що позивач скористалась правовою допомогою, про що свідчить угода від 10.11.2014року (а.с.82) та сплатила за його послуги 2650 грн., що підтверджується квитанцією №163 від 25.11.2015року. Враховуючи положення\~Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів), а також час судових засідань, суд вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу сплачених позивачем, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 2650грн. На підставі викладеного згідно ст. ст. 57, 60, 63, 70, 71 СК України, ст. ст. 331, 364, 368, 369, 370, 372, 376ЦК України, Постанови Пленум Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах,

Outcome: partial