Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що її колишній чоловік [PERSON] зареєстрований в належному їй домоволодінні, однак з 1995 року не там проживає, особистих речей у будинку не має, витрат по оплаті комунальних послуг не здійснює, не виконує обов`язків по утриманню житла. Судові витрати просила покласти на її рахунок. Також просила викликати свідків для допиту в судовому засіданні, а саме: [PERSON] та [PERSON] , які можуть засвідчити викладені в позові обставини. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.07.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та свідків. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Вказала, що відповідач з моменту припинення фактичних шлюбних відносин (з 1995 року), тобто більше одного року, не проживає у належному їй домоволодінні та жодних витрат у його утриманні не несе. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивачки, в судовому засіданні ствердили, що відповідач більше року в господарстві належному позивачці не проживає, його особистих речей в будинку не має, не виконує обов`язків по утриманню житла та сплаті комунальних послуг. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши думку позивачів, їх представника, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.04.2016 року (а.с. 3) та копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.04.2016 року та від 26.07.2019 року (а.с. 4, 26) [PERSON] (позивачка) на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . [PERSON] (позивачка) перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (відповідач), який 12.03.2004 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7). Відповідно до відповіді Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 111/02-24 від 07.08.2019 року [PERSON] (відповідач), [INFO] , значиться зареєстрованим по [ADDRESS] , але з сім`єю не проживає (а.с. 49)/ Отже, відповідач, як колишній член сім`ї, зареєстрований у вищевказаному домоволодінні, однак, як зазначає позивачка, [PERSON] з 1995 року (більше одного року) в належному їй домоволодінні не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку немає. Дані обставини підтверджуються довідкою Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 897 від 22.07.2019 року (а.с. 5), актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеним комісією Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 898 від 22.07.2019 року (а.с. 6), в яких зазначено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 1995 року, не приймає участі в утриманні житла, особистих речей та речей повсякденного вжитку, які б йому належали у домоволодінні немає, місце його проживання не відоме. Також зазначені обставини в судовому засіданні ствердили свідки [PERSON] та [PERSON] Жодних доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не представлено. У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що [PERSON] (відповідач) з 1995 року у домоволодінні, належному позивачці не проживає, тобто відсутній більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не надав суду жодних доказів на спростування позовних вимог позивачки, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратив право на проживання та користування домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При такому вирішенні позову, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. (квитанція № 0.0.1420688084.1 від 26.07.2019 року, а.с. 1), слід покласти на рахунок позивачки, згідно заявлених нею в позові вимог. На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved