Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому із врахуванням останьої заяви про збільшення позовних вимог від 02.05.2019 року, просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі процентів за договором позики - 7545,22 грн., та судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правовому допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 18.01.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики в сумі 12349,80 грн., про що останній власноручно написав розписку, умовами договору було передбачено, що відповідач має сплачувати суму боргу до 19.02.2017 року, у разі не повернення до вказаної дати, сплатити відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 100% річних, однак борг не повернув, внаслідок чого рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.09.2017 року у цивільній справі №295/6714/17 було задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] грошові кошти за договором позики у розмірі 12349,80 грн., процентів в розмірі 6970,02 грн., інфляційні втрати в розмірі 154,37 грн., а разом 19 474,19 грн., також рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.02.2018 року у цивільній справі було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі процентів, за договором позики у сумі 5379,77 грн. за період з 13.09.2017 року по 19.02.2018 року. Після цього рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.10.2018 року було стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі процентів за договором позики у розмірі 5278, 27 грн. за період з 19.02.2018 року по 24.10.2018 року. Однак заборгованість за договором позики не повернута, рішенні судів про стягнення коштів не виконані, тому позивач має право на стягнення з відповідача процентів за період з 24.10.2018 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 18.01.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти у сумі 12349,80 грн. на термін до 19.02.2017 року та в разі не повернення боргу повністю або частково останній зобов`язався сплатити 100% річних на суму невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, що підтверджується розпискою від 18.01.2017 року, яка написана власноручно відповідачем [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.09.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за договором позики у розмірі 12349,80 грн., процентів в розмірі 6970,02 грн., інфляційні втрати в розмірі 154,37 грн., а разом 19 474,19 грн. (а.с.4-5). Також, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.02.2018 року у цивільній справі за позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі процентів, за договором позики у сумі 5379,77 грн. за період з 13.09.2017 року по 19.02.2018 року та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. (а.с. 6). Згідно рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.10.2018 року у цивільній справі за позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі процентів, за договором позики у сумі 5278,27 грн., та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. (а.с. 7-9). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами . Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише в тому разі, якщо договором не встановлено інші умови. Договором позики сторони домовилися, що позикодавець зобов`язався сплатити в разі не повернення боргу повністю або частково 100% річних на суму невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Судом встановлено, що договір з приводу повернення суми позики не виконано, а отже суд вбачає всі підстави для стягнення з відповідача суми процентів, визначених умовами договору за користування грошовими коштами в розмірі, який визначений позові та заяві про збільшення позовних вимог від 02.05.2019 року, у сумі 7545,20 грн., виходячи з того, що період прострочення виконання зобов`язання - 223 днів, за які мають бути нараховані відсотки в розмірі 100 % на суму заборгованості 12349,80 грн. (100%/365х12349,80/100%х223 днів). Щодо вимоги про стягнення з позивача судових витрат по оплаті витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 2 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката . Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Встановлено, що 03.03.2017 року [PERSON] та адвокатське об`єднання «Танасишин, Михалевський і Партнери», в особі керуючого партнера Танасишина Н.Д. уклали договір про надання правової допомоги. На підтвердження повноважень адвоката Михалевського Ю.Р. надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 023 від 31.10.2013 року та копію ордеру серії ЛВ № 063796 від 14.06.2017 року. Пунктом 3.1 договору про надання правничої допомоги встановлено, що правова допомога, передбачена предметом цього договору, оплачується з розрахунку 800 грн. за 1 год. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Оскільки суду не надано доказів, якими підтверджується вартість робіт за договором про надання правової допомоги, у розмирі 4000, 00 грн. (квитанції), тому вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено понесенні витрати на правову допомогу. Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягає частковому задоволенню. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 525, 526, 536, 627, 628, 632, 1046, 1047, 1048, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial