Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Державної установи «Чернігівська виправна колонія №44», в якому просить зобовязати відповідача створити орган, уповноважений на здійснення приватизації відомчого державного житлового фонду; визнати за позивачем та членами його сімї право на приватизацію квартири [ADDRESS] з урахуванням санітарної норми, визначеної Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»; зобовязати відповідача видати [PERSON] дозвіл на приватизацію Державного житлового фонду вищезазначеної квартири (а.с. 1-7). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення адміністрації Установою ЧЕ 327/44 УМВС в Чернігівській області № 12 від 08.07.1993 року, у звязку з одруженням з [PERSON] Сергієвою, [PERSON] був забезпечений кімнатою № 9 по вул. Промислова, 40 м. Чернігова. У даному житловому приміщенні сімя була зареєстрована з 14.07.1993 року, що підтверджується по квартирною карткою. Також з народження за вказаною адресою були зареєстровані та проживають діти позивача син [PERSON] та донька [PERSON]. З того часу і до тепер, Позивач та члени його сімї фактично проживають та зареєстровані за вказаною адресою\~ [ADDRESS], м. Чернігова. Необхідно зазначити, що житловий будинок по вул. Промисловій 40 міста Чернігова з моменту будівництва перебуває на балансі та в оперативному управлінні, господарському віданні відповідача - Державної установи «Чернігівська виправна колонія (№44)» (Код ЄДРПОУ 08564943) враховуючи всі зміни назв юридичної особи та підпорядкуванні починаючи з 1990 року по теперішній час. З моменту набрання чинності Закону України ««Про приватизацію державного Житлового фонду» від 19.06.1992р № 2482-XII та Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 року № 500-УІ, зі статусом будинку «гуртожиток» балансоутримувач - Відповідач видавав дозволи на приватизацію кімнат. У липні 2011 року рішенням виконкому Чернігівської міської ради статус гуртожитку був змінений на житловий. Кімнатам №№ 1,2,3,4,5,6,8, і його №9, 11,13,14,15,18,20,21,23,24,29,30 був наданий статус житлових і закріплений за зареєстрованими та проживаючими у цих кімнатах(квартирах), на час прийняття рішення, сімями згідно з додатком. Відповідно до довідки відповідача від 07.08.2018 року № 20/3534 у даному житловому будинку знаходиться 30 житлових приміщень , з них 11 -у приватній власності , та 19 - в державній. Маючи на меті приватизувати дану житлову кімнату, позивачем та членами його сімї були підготовлені всі необхідні документи для приватизації даної кімнати, як того вимагає п.17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396. 15.02.2018 року за № 20-15-18/4-15, позивач отримав відповідь з якої вбачається , що його заява фактично по суті не розглядалась у порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р №2482-ХІІ зі змінами та доповненнями станом на 2011 рік та наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» зі змінами та доповненнями станом на 2015 рік. У відповіді Відповідач послався на пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 року №803 «Про затвердження порядку відчуження обєктів державної власності», але при цьому зовсім не звернув уваги на пункт 5 цієї постанови. 20.04.2018 року мешканці будинку звернулись з колективним листом до Міністерства юстиції України для врегулювання даного питання. 20.05.2018 року отримали відповідь за № 18704/КО від 11.05.2018 року з якого вбачається, що вирішення даного питання перекладено на Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. З даного приводу адвокатом був зроблений запит до Чернігівської міської ради з питання чи проходила взагалі законна процедура приватизації, як вбачається з відповіді , так дійсно приватизація житла по даному будинку проходила. На архівному зберіганні Чернігівської міської ради перебуває тільки документація по приватизації житла квартири [ADDRESS], будинку, що перебуває на балансі відповідача та в оперативному та господарському віданні. Інші документи, як того вимагає Закон в архів не передавалися, та і сам відповідач їх знищив не маючи на це законного права. Вважає, що право на приватизацію житла позивача та членів його сімей порушене і вони мають право на його захист у відповідності до законодавства України. Про правомірність набуття нами права на проживання в будинку за адресою [ADDRESS] свідчать докази наявні в матеріалах справи. Також правомірність заселення позивача не оспорюється самим відповідачем. Вважає, що у позивача та відповідача наявний весь перелік документів, який необхідний для приватизації житла, то відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного Житлового фонду» визначає, що до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, з урахуванням особливостей порядку передачі житла у власність відповідно до наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян». Ухвалою судді від 29 грудня 2018 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Чернігівську міську раду та Міністерство юстиції України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві (а.с. 1-7) та відповіді на відзив (а.с. 101-105). Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позов (а.с. 42-47) та запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 115-119). Представник третьої особи Міністерства юстиції України, в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, з підстав, зазначених у письмових поясненнях (а.с. 82-85). Представник третьої особи Чернігівської міської ради в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним. Причини неявки суду невідомі, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідно витягу з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна №10-15-26503 від 27.12.2018 року житловий будинок №40 по вул. Промисловій в місті Чернігові перебуває на балансі державної установи «Чернігівська виправна колонія (№ 44)», субєктом, який здійснює управління даним майном є Міністерство юстиції України (а.с.63). Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2018 року №2126/5 затверджено Положення про державну установу «Чернігівська виправна колонія (№ 44)» (а.с.56, 57-61). Відповідно до пункту 11 виправна колонія діє на підставі положення, що затверджується Мінюстом. Згідно п. 12 Положення майно виправної колонії перебуває у державній власності, використовується нею на правах оперативного управління виключно для забезпечення виконання її завдань та не може бути обєктом застави. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 44921857 від 01.10.2015 власником житлового приміщення №9 загальною площею 21,5 кв.м в житловому будинку №40 по вул. Промисловій в м. Чернігові є держава, в особі Державної пенітенціарної служби України (а.с.63). На підставі рішення адміністрації Установою ЧЕ 327/44 УМВС в Чернігівській області № 12 від 08.07.1993 року, у звязку з одруженням з [PERSON] Сергієвою, [PERSON] був забезпечений кімнатою № 9 по вул. Промислова, 40 м. Чернігова. У даному житловому приміщенні сімя була зареєстрована з 14.07.1993 року. Також з народження за вказаною адресою були зареєстровані та проживають діти позивача син [PERSON] та донька [PERSON], що підтверджується по квартирною карткою. (а.с.10). Згідно довідки Державної установи «Чернігівська виправна колонія №44» №4 від 21.01.2019 року [PERSON] працював в установі\~ ЧЕ 327/44 з 27.01.1987 року по 05.06.1996 (а.с.69). Рішенням виконкому Чернігівської міської ради від 18.07.2011року №186 статус гуртожитку по вулиці Промисловій,40 змінений на житловий будинок по вул. Промислова, 40. Кімнаті №3 надано статус житлової і закріплений за зареєстрованими та проживаючими у цій кімнаті (а.с. 23). Згідно довідки №20/3534 від 07.08.2018 року у житловому будинку №40 по вул. Промисловій у м. Чернігові знаходиться 30 житлових приміщень, з них 11-у приватній власності та 19 - в державній (а.с. 25). Відповідно довідки ПАТ «Ощадбанк» №26 від 12.01.2018 року [PERSON] житловий чек на суму 4 грн. 20 коп. в приватизації державного майна не використано (а.с.20). 20.07.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо передачі безоплатно (приватизації) у приватну власність квартири [ADDRESS] та надав відповідний пакет документів (а.с.11). Державна установа «Чернігівська виправна колонія №44» 15.02.2018 року надіслала позивачу лист за №20-15-18/Ч-15, у якому повідомила, що заява фактично по суті не розглядалась у порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року №2482-ХІІ, зі змінами та доповненнями станом на 2011 рік та наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» зі змінами та доповненнями станом на 2015 рік (а.с.19). В свою чергу відповідач 12 лютого 2018 року листом №20/769 звернувся до Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції із розясненням ситуації, що склалася, з наданням копій відповідних матеріалів та проханням клопотати перед Міністерством юстиції України щодо вирішення даного питання по суті і надання згоди на приватизацію вище вказаного житлового приміщення (а.с. 70). 25 травня 2018 року від Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції надійшла відповідь з якої вбачається, що\~ Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції є територіальним органом Міністерства юстиції та не має повноважень розглядати питання, а також приймати рішення щодо управління майном Державної кримінально - виконавчої служби України (а.с. 20). Відповідно до частини першої статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно зі статтею 3 Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування). Як передбачено частинами 1-3, 10 статті 8 Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до пунктів 4, 17 Положення про порядок передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 (далі Положення) передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника. Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Згідно з пунктами 18 Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла; копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла;форму первинної облікової документації № 028/о «Консультаційний висновок спеціаліста» з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз. Згідно Порядку відчуження обєктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.2007 року та Положення про порядок передачі обєктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1482 від 21.09.1998 року, відчуження здійснюється субєктом господарювання лише після надання на це згоди відповідного субєкта управління майном, який є представником власника або виконує його функції. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року №185-V уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань - ведуть облік обєктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких обєктів. Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 4 вересня 2008 року №500-VI сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, що є обєктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи в оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної спеціальної служби транспорту, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій (крім тих, що знаходяться поза межами військових частин, закладів, установ, організацій), державних навчальних закладів (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей викладачів і працівників), Національної академії наук України (крім тих, яким надано статус гуртожитків сімейного типу та призначених для проживання сімей). За вимогами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішення питання щодо створення органу, уповноваженого на здійснення приватизації відомчого державного житлового фонду, визнання права на приватизацію житла державного житлового фонду, видача дозволу на приватизацію\~ належить до компетенції відповідних органів, створених місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. При цьому, чинним законодавством до компетенції суду не віднесено вирішення питань у цивільному спорі щодо зобов'язання органу державної влади прийняти рішення про приватизацію житла державного житлового фонду. Суд при розгляді даної цивільної справи не може переймати на себе здійснення дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень, тому зобов'язання відповідача прийняти конкретне рішення буде втручанням в його компетенцію та діяльність. За вимогами статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 77 ЦПК України на підтвердження прийняття відповідним органом приватизації рішення про передачу (або відмову в передачі) позивачу спірного жилого приміщення в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» за результатами розгляду заяви від 20.07.2018 року. Також,\~ позивачем не заявлялися вимоги про зобов'язання відповідача вчинити певні дії - прийняти рішення за заявою позивача щодо передачі спірного жилого приміщення у власність. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем не приймалось будь-яких рішень за результатами розгляду заяви позивача від 20.07.2018 року, а тому суд дійшов\~ висновку, що позовні вимоги є передчасними та заявлені у спосіб, що не передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed