Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, КП «Одесміськелектротранс» про усунення перешкод у здійсненні права власності та стягнення коштів. В подальшому, за клопотанням представника позивача, Одеська міська рада була виключена з числа співвідповідачів в порядку ст. 33 ЦПК України. Тому, остаточними вимогами позивача до КП «Одесміськелектротранс» є стягнення грошових коштів у розмірі 1\~525\~618, 80 грн. за користування в період з 01 березня 2011 року по 01 березня 2014 року приміщенням адміністративної будівлі літ. «Ж» площею 379, 6 кв. м. та приміщенням цеху по ремонту електротранспорту літ. «И» площею 690 кв. м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що 11 вересня 2006 року між ним та ВАТ «Одесаремелектротранспорт» був укладений договір купівлі-продажу №2-неж нежилих будівель, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2006 року, що набрало чинності, вищевказаний договір був визнаний дійсним, та визнано за позивачем право власності на нежилі приміщення: механіко-заготівельний цех літ «К», площею 3\~478, 6 кв. м., адміністративну будівлю літ. «Ж», площею 693, 9 кв. м., ливарно-ковальний цех літ «Е», площею 990, 9 кв. м., електроцех літ. «З», площею 1\~843, 7 кв. м., ливарний цех літ. «Б», площею 399, 7 кв. м., складське приміщення літ. «В» площею 337, 4 кв. м., зварювальний відділ літ. «Г» площею 51, 9 кв. м., складське приміщення літ. «Д» площею 66, 0 кв. м., котельню літ. «Л» площею 226, 3 кв. м., убиральню літ. «М» площею 11, 0 кв. м., складське приміщення літ. «Н» площею 57, 6 кв. м., цех по ремонту літ. «И» площею 5\~439, 9 кв. м., загальною площею 13\~596, 8 кв. м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А. Також позивач зазначив, що КП «Одесміськелектротранс» самовільно, незаконно та без його дозволу займав приміщення адміністративної будівлі літ. «Ж» площею 379, 6 кв. м. та приміщення цеху по ремонту електротранспорту літ. «И» площею 690 кв. м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А, в період з 01 березня 2011 року по 01 березня 2014 року. Тому, позивач просить суд стягнути з КП «Одесміськелектротранс» на його користь грошові кошти у розмірі 1\~525\~618, 80 грн. за користування в період з 01 березня 2011 року по 01 березня 2014 року вищевказаними приміщенням адміністративної будівлі літ. «Ж» площею 379, 6 кв. м. та приміщеннями. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також представник просив відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки вважає, що відповідач взагалі не зявляється у судові засідання, навмисно затягуючи розгляд справи. Представник відповідача КП «Одесміськелектротранс» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України. До суду надійшла заява від представника відповідача про відкладення судового засідання, призначеного на 02 грудня 2015 року, на іншу дату, у звязку з участю підприємства у конкурсі на підставі Закону України «Про здійснення державних закупівель». Однак, жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин представником до суду надано не було. Крім того, представником не зазначено причину неможливості явки в судове засідання іншого представника підприємства. Тому, зважаючи на те, що дійсна цивільна справа знаходиться в провадження суду з 04 березня 2014 року, а представник відповідача вже неодноразово подавав аналогічні заяви про відкладення розгляду справи, неявку представника відповідача у судове засідання 02 грудня 2015 року суд розцінює як нехтування своїми правами та обовязками з метою затягування розгляду справи. Тому вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши думку представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 вересня 2006 року між [PERSON] та ВАТ «Одесаремелектротранспорт» був укладений договір купівлі-продажу №2-неж нежилих будівель, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2006 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2013 року та ухвалою ВССУ від 14 травня 2014 року, вищевказаний договір був визнаний дійсним, та визнано за позивачем право власності на нежилі приміщення: механіко-заготівельний цех літ «К», площею 3\~478, 6 кв. м., адміністративну будівлю літ. «Ж», площею 693, 9 кв. м., ливарно-ковальний цех літ «Е», площею 990, 9 кв. м., електроцех літ. «З», площею 1\~843, 7 кв. м., ливарний цех літ. «Б», площею 399, 7 кв. м., складське приміщення літ. «В» площею 337, 4 кв. м., зварювальний відділ літ. «Г» площею 51, 9 кв. м., складське приміщення літ. «Д» площею 66, 0 кв. м., котельню літ. «Л» площею 226, 3 кв. м., убиральню літ. «М» площею 11, 0 кв. м., складське приміщення літ. «Н» площею 57, 6 кв. м., цех по ремонту літ. «И» площею 5\~439, 9 кв. м., загальною площею 13\~596, 8 кв. м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А. 29 серпня 2013 року ТОВ «ЮКЦ «ПравоПроект» на імя позивача був виданий технічний паспорт на вищевказані нежитлові приміщення. Також судом встановлено, що КП «Одесміськелектротранс» самовільно, незаконно та без дозволу позивача займав приміщення адміністративної будівлі літ. «Ж» площею 379, 6 кв. м. та приміщення цеху по ремонту електротранспорту літ. «И» площею 690 кв. м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А, в період з 01 березня 2011 року по 01 березня 2014 року. До того ж, рішенням Господарського суду Одеської області від 30 березня 2005 рок, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17 травня 2005 року та постановою Вищого господарського суду України від 11 жовтня 2005 року, було задоволено позовні вимоги ВАТ «Одесаремелектротранспорт» та виселено КП «Одесміськелектротранс» з приміщень, займаних в адміністративній будівлі (заводоуправління), площею 379, 6 кв. м. та в цеху по ремонту електротранспорту площею 690 кв. м. по вул. Водопровідній, 1-А в м. Одесі. Таким чином, будь-яких правовстановлюючих документів у відповідача на вищевказані нежилі приміщення немає, що підтверджує незаконність користування ним вказаними приміщеннями. Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Під доходами [PERSON] у даному випадку слід розуміти доходи, які він отримав (не витратив) шляхом не понесення затрат за використання чужого майна (збереження витрат). Тобто, під час користування чужим майном у відповідача були відсутні витрати, повязані з оплатою оренди за користування нерухомим майном, які він мав би понести у разі користування вказаним майном на законних підставах. Згідно п. 1.5 Статуту КП «Одесміськелектротранс», підприємство є комерційним. Тому, у судовому засіданні доведено, що відповідач безпідставно користувався вищевказаними нежилими приміщення саме для здійснення своєї комерційної діяльності. Висновком №6038 судової будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2015 року, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз було встановлено, що станом на 2011 рік ринкова вартість нерухомого майна нежитлового приміщення адміністративної будівлі літ. «Ж» площею 379, 6 кв. м. становить 1\~887\~276, 00 грн., а приміщення цеху по ремонту електротранспорту літ. «И» площею 690 кв. м. 1\~502\~988, 00 грн. При цьому, орендна ставка визначалась виходячи з Додатку №2 постанови КМУ №786 від 04 жовтня 1995 року «Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу». Згідно п. 26 Додатку №2 вказаної постанови річна орендна ставка для використання нерухомого майна для розміщення транспортних підприємств з перевезенням пасажирів дорівнює 15 % від ринкової вартості. Правдивість вищевказаного висновку сумнівів у суду не викликає, тому бере його за основу при вирішенні спору. Таким чином, оплата за користування відповідачем приміщенням адміністративної будівлі літ. «Ж» площею 379, 6 кв. м. на рік становить 283\~091, 40 грн. (1\~887\~276, 00 грн. ринкової вартості * 15% орендної ставки). Тому, за період з 01 березня 2011 року по 01 березня 2014 року оплата за три роки становить 849\~274, 20 грн. Оплата за користування відповідачем приміщенням цеху по ремонту електротранспорту літ. «И» площею 690 кв. м. на рік становить 225\~448, 20 грн. (1\~502\~988, 00 грн. ринкової вартості * 15% орендної ставки). Тому, за період з 01 березня 2011 року по 01 березня 2014 року оплата за три роки становить 676\~344, 60 грн. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 1\~525\~618, 80 грн. за користування в період з 01 березня 2011 року по 01 березня 2014 року приміщенням адміністративної будівлі літ. «Ж» площею 379, 6 кв. м. та приміщенням цеху по ремонту електротранспорту літ. «И» площею 690 кв. м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Водопровідна, 1-А. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з позовом позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5\~602, 80 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved