Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до садівничого товариства «Автомобіліст», третьої особи [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії та стягнення шкоди в порядку захисту прав споживачів, мотивуючи тим, що він являється власником будинку №180 та земельної ділянки №180, 181, що розташована в садівничому товаристві «Автомобіліст» на території Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, який було придбано ним 14.06.2013 року. Будинок був електрифікований, позивач повно та вчасно, у відповідності до показників лічильника, сплачував за використану електричну енергію. Так, 25.08.2013 року сплатив 74 грн. 74 коп., вказані кошти були прийняті відповідачем. Тобто, відповідач погодився, що замість колишнього власника будинку, споживачем електричної енергії являється позивач. Крім цього, позивач окремо звертався до голови СТ «Автомобіліст», [PERSON], щоб укласти договір про користування електричною енергією, однак, вона зазначила, що позивач повинен вступити в СТ «автомобіліст» та сплатити кошти в сумі 500 грн. 07.12.2013 року за вказівкою голови СТ «Автомобіліст» будинок позивача було відключено від електропостачання шляхом відокремлення проводів, які ведуть від лінії загального користування до будинку позивача. На неодноразові вимоги позивача укласти договір про користування електричною енергією та добровільно поновити електропостачання у будинку позивача, так як заборгованості за споживання немає, голова СТ «Автомобіліст» категорично відмовилася, посилаючись на вищевказані обставини. 13.12.2013 року позивач надіслав заяву голові СТ «Автомобіліст» з проханням поновити електропостачання в будинку, надати договір на постачання електроенергії або мотивовану письмову відмову у його наданні. Вказану заяву голова СТ «Автомобіліст» отримала особисто 18.12.2013 року, однак відповіді надано не було. Відмову голови СТ «Автомобіліст» від укладення договору про користування електричною енергією позивач вважає незаконно, оскільки відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених КМУ, споживання електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, для чого наймач (власник) квартири або іншого обєкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. В звязку з незаконними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, що полягає у глибоких душевних стражданнях в звязку з протиправною поведінкою по відношенню до себе: починаючи з 07.12.2013 року він не може в повній мірі користуватися своєю власністю, у будинку немає електрики, позивач позбавлений можливості користуватися усією побутовою технікою, що знаходиться в будинку; постійно відчуває психологічне та моральне пригнічення, відчай, тривалий час вимушений переносити приниження і нервовий стрес, а також переживає за те, що сталося. Моральну шкоду позивач оцінює в 1500 грн. За наведених обставин позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов підтримує, змін та доповнень не має, просить його задоволити, в разі неявки відповідача просить провести заочний розгляд справи, згідно наявних доказів в справі. Відповідач, представник садівничого товариства «Автомобіліст» та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи судом належним чином та в установленому порядку повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Зі згоди позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно договорів купівлі продажу від 14.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі за №2013, позивач являється власником будинку №180 та земельної ділянки №180, 181, що розташовані в садівничому товаристві «Автомобіліст» на території Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.4 - 9). 25.08.2013 року, за показниками лічильника, позивачем було сплачено за використання електричної енергії 74 грн. 74 коп. (а.с.10). 13.12.2013 року позивач звернувся до голови СТ «Автомобіліст» з заявою про поновлення електропостачання в будинку, надання договору на постачання електроенергії або мотивовану письмову відмову у його наданні, яку голова СТ «Автомобіліст» отримала особисто 18.12.2013 року (а.с.11-12). Відповідно до п. 3.7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки; для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого обєкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією, після чого енергопостачальник протягом 3-х днів у містах та 7-ми днів у сільській місцевості підключає квартиру або обєкт споживача до електропостачання. Згідно п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Оскільки з моменту отримання відповідачем заяви позивача про поновлення електропостачання та укладення договору щодо електропостачання пройшло майже два місяці, однак до цього часу вимоги заяви відповідачем не виконані, чим порушено права позивача, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований, а тому підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що за ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як підставу для визнання права позивача на отримання компенсації за спричинену моральну шкоду, суд враховує характер діяння винного, негативні наслідки в житті позивача [PERSON], тривалість моральних страждань /з 07.12.2013 року не може в повній мірі користуватися своєю власністю, у будинку немає електрики, позивач позбавлений можливості користуватися усією побутовою технікою, що знаходиться в будинку; постійно відчуває психологічне та моральне пригнічення, відчай, тривалий час вимушений переносити приниження і нервовий стрес/, і виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1500 грн. моральної шкоди, при чому на думку суду саме такий розмір відповідатиме обставинам справи. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати повязані з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати повязані з явкою до суду, витрати повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. За ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Беручи до уваги повне задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved