Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до АТ «СК «Мега-Гарант», вказавши, що 23.11.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу під керування [PERSON] який скоїв наїзд на нерухомий автомобіль ВАЗ 2104, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачеві, внаслідок чого автомобіль ВАЗ 2104 був пошкоджений. На початку листопада 2018 року [PERSON] направив до АТ «СК «Мега-Гарант» повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування разом з документами, витребуваними страховою компанією. На вимогу страховка [PERSON] пізніше знов направив заяву про виплату страхового відшкодування. Однак у січні 2019 року отримав лист з повідомлення про прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. По суті вимог [PERSON] просив стягнути на свою користь з АТ «СК «Мега-Гарант» страхову виплату в сумі 26815,84 гривень та судові витрати. Ухвалою суду від 18.09.2019 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху Ухвалою суду від 11.10.2019 року провадження по справі було відкрите та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначені строки для надання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив. 21.11.2019 року надійшов відзив АТ «СК «Мега-Гарант» на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові, вказуючи, що 12.11.2018 року від [PERSON] надійшло повідомлення про ДТП, а заява [PERSON] про виплату страхового відшкодування була подана лише 04.12.2018 року, тобто з пропуском річного строку, передбаченого чинним законодавством, у зв`язку з чим [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. 29.11.2019 року позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач наполягав на задоволенні позову, вказуючи, що заява на виплату страхового відшкодування була направлена ним на початку листопада 2018 року. Будь-які заяви чи клопотання учасниками справи не подавались, а судом не вирішувались. При дослідженні письмових доказів, наданих сторонами, судом встановлено наступне. Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року [PERSON] визнано винним та засуджено за скоєння злочину. передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Зі змісту вироку суду вбачається, що судом при розгляді кримінального провадження встановлено, що 23 листопада 2017 року приблизно о 10 годині 00 хвилин водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить [PERSON] , рухався в Дніпровському районі Дніпропетровської області по автодорозі «Бориспіль-Запоріжжя-Дніпро» з боку м. Запоріжжя в напрямку м. Дніпро (Дніпропетровськ). Під час руху [PERSON] , грубо порушуючи правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, в результаті чого в районі 424 км. автодороги «Бориспіль-Запоріжжя-Дніпро», втратив контроль над керуванням автомобілем «ВАЗ 2102» реєстраційний номер [NUMBER] , виїхав за межі проїзної частини праворуч, за напрямком свого руху, та скоїв наїзд на нерухомий в попутному з ним напрямку автомобіль «ВАЗ-2104», реєстраційних номер [NUMBER] , після чого останній в некерованому стані допустив наїзд на пішоходів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи № 4094 е від 06 грудня 2017 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: -закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двох забійних ран - верхній повіці правого ока ближче до зовнішнього кута; синця- на спинці носу по центру; закритого перелому лівої стегнової кістки у середній третині зі зміщенням відламків, перелому кісток носу, що за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення степеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] згідно довідки № 548 наданої приймальним відділенням Дніпропетровської місцевої клінічної лікарні № 16 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани верхнього віка зліва, забою м`яких тканин голови. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] згідно довідки №457 наданої приймальним відселення Дніпропетровської місцевої клінічної лікарні № 16 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, який в подальшому відмовився від проходження судово-медичної експертизи. Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом -автомобілем «ВАЗ 2102», реєстраційний номер [NUMBER] , порушив згідно висновку судової авто-технічної експертизи №6/10.1/1213 від 07 грудня 2017 року вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», невиконання якого перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали для потерпілого. Оскільки позивачем до позову надано копію вироку суду з поміткою про те, що він не набрав законної сили, суд, з метою економії процесуального часу, звернувся до Єдиного реєстру судових рішень, відповідно до відомостям, наявним у якому, вироком Дніпровського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу прокурора та скасовано вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року в частині призначеного [PERSON] покарання. В іншій частині вирок суду залишений без змін. Відповідно до полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 12.10.2017 року між ПАТ «СК «Мега-Гарант», правонаступником якого є АТ «СК «Мега-Гарант», та [PERSON] укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано відповідальність власника автомобілю ВАЗ 2102, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з висновком експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу від 25.12.2017 року вартість матеріального збитку власнику автомобілю ВАЗ 2104, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 26815,84 гривень. Також [PERSON] оплачені послуги за проведення експертного дослідження в сумі 1800 гривень згідно квитанції від 11.12.2017 року. 04.12.2018 року [PERSON] звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування (вхідна дата 05.12.2018 року). Листом від 17.12.2018 року АТ «СК «Мега-Гарант» повідомила [PERSON] про прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтями 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року встановлено наступне. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Статтею 35 Закону України № 1961 визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Статтею 37 Закону України визначені підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), однією з яких є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Позивач, посилаючись на те, що заява про виплату страхового відшкодування була вперше ним подана на початку листопада 2018 року, на підтвердження цих обставин будь-яких доказів не надав. З переліку документів, які додаються до заяви про страхове вішкодування, встановленого ст. 35 Закону України № 1961, вбачається, що при поданні заяви про виплату страхового відшкодування не є обов?язковим додавати копію рішення суду, яким встановлено вину особи, адже відсутність такого рішення є підставою для зупинення строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або відмови у такій виплаті до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (ст. 36 п. 36.2 Закону України № 1961). У відповідності до переліку [PERSON] до заяви про виплату страхового відшкодування мав надати паспорт громадянина України, довідку про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відомості про банківські реквізити заявника. Тож у позивача [PERSON] не було перешкод для подання заяви про виплату страхового відшкодування протягом строку, встановленого чинним законодавством. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась 23.11.2017 року, в результаті ДТП було спричинено шкоду майну [PERSON] , натомість з заявою про страхове відшкодування позивач звернувся лише у грудні 2018 року, доказів звернення із такою заявою раніше позивач не надав, тож суд не вбачає в даному випадку порушень страховою компанією норм чинного законодавства, а отже і підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed