Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення її опікуном, мотивуючи тим, що вона є бабусею малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачі є батьками дитини. Хлопець перебуває на утриманні позивачки. Відповідачі не проявляють турботи до дитини, не цікавляться її життям, здоров`ям та потребами. Вважає, що відповідачі свідомо самоусунунулись від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього [PERSON], а тому позивачка просить суд позбавити їх батьківських прав щодо дитини та призначити її опікуном над малолітнім [PERSON]. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала з мотивів наведених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідачів підтримав з підстав викладених у висновку. Прокурор в судовому засіданні вимоги позову підтримала, вказала, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини за доцільно буде позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування, висновок прокурора, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 липня 2003 року (а.с.11) [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO]. Позивачка є рідною матір'ю відповідачки [PERSON], та бабусею малолітнього [PERSON]. Як вбачається із довідки № 02-02/3630 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім'ї від 23 жовтня 2013 року (а.с.14), дитина проживає разом зі бабусею [PERSON]. З інформації від ЗШ № 18 м. Івано-Франківська від 08.10.2013 року (а.с.4) та 07.10.2013 року (а.с.5) випливає, що батько малолітнього [PERSON] до школи не приходить, батьківські збори не відвідує, успіхами сина не цікавиться. Мати уже два роки з сином не проживає, спілкування між ними не відбувається. Вихованням та навчанням [PERSON] займається бабуся, яка приділяє йому належну увагу. Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON]. За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачами суду не надано. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачів, стосовно малолітнього [PERSON] є обгрунтованими, такими, що відповідають інтересам дітей та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про призначення позивачки опікуном дитини, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. За змістом ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] позбавлений батьківського піклування, однак орган опіки та піклування на час розгляду справи не вніс подання про призначення опікуном позивачки [PERSON], тому на даний час у задоволенні вимоги позивачки про призначення її опікуном слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь держави витрати по оплаті судового збору, так як позивачку звільнено від їх сплати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165, 243 Сімейного кодексу України, ст. 60 ч. 3 Цивільного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: partial