Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до НАСК «Оранта», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 26\~283, 84 грн., суму пені за невчасне виконання зобовязань у розмірі 10\~741, 49 грн., а також суму витрат на правову допомогу у розмірі 4 800, 00 грн. та суму судового збору у розмірі 370, 25 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12 вересня 2013 року о 08 год. 40 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по Фонтанській дорозі, 89 у м. Одесі, не обрав безпечну швидкість руху, не переконався в безпеці виконуваного маневру, не врахував дорожні обставини, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням позивача. В результаті даного ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2013 року. Також позивач зазначає, що автомобіль [NUMBER] був застрахований НАСК «Оранта» згідно полісу №АВ/9589921 від 28 листопада 2012 року. Згідно страхового акту НАСК «Оранта» №ОЦВ-13-12111/1 сума страхового відшкодування складає 26\~283, 84 грн., яка не сплачена відповідачем на користь [PERSON] У звязку з несплатою вищевказаної суми, на думку позивача, утворилась пеня за період з 29 січня 2014 року по 08 червня 2015 року у розмірі 10\~741, 49 грн., яку він також просить стягнути з відповідача. [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили їх задовольнити. Представник відповідача НАСК «Оранта» у судовому засіданні визнав позовні вимоги [PERSON] частково, лише в частині відшкодування суми страхового відшкодування у розмірі 26\~283, 84 грн., а також суми пені в межах одного року відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України в розмірі 5\~698, 16 грн. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 12 вересня 2013 року о 08 год. 40 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по Фонтанській дорозі, 89 у м. Одесі, не обрав безпечну швидкість руху, не переконався в безпеці виконуваного маневру, не врахував дорожні обставини, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті даного ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження переднього бампера, правої та лівої передніх фар, решітки радіатора, деформації капоту, переднього лівого та правого крила, тощо, що підтверджується відповідним протоколом (актом) огляду транспортного засобу від 19 вересня 2013 року, складеним аварійним комісаром НАСК «Оранта». Вина водія [PERSON] в вищевказаному ДТП підтверджується також постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2013 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Ніссан», д/н [NUMBER] був застрахований НАСК «Оранта» згідно полісу №АВ/9589921 від 28 листопада 2012 року. Згідно страхового акту НАСК «Оранта» №ОЦВ-13-12111/1 сума страхового відшкодування складає 26\~283, 84 грн. 01 листопада 2013 року позивач звернувся до НАСК «Оранта» з відповідною заявою про страхове відшкодування, що відповідає вимогам ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності». Однак, вищевказана сума не була сплачена відповідачем на користь [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У той же час згідно п. 16 вказаної постанови відповідно до статті 21\~Закону України «Про страхування»\~на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Оскільки відповідно до статті 3\~Закону України «Про страхування» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194\~ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, а сам [PERSON] не надавав згоди на самостійне відшкодування шкоди, внаслідок ДТП, то вимоги позивача саме до НАСК «Оранта» є обґрунтованими. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з НАСК «Оранта» на його користь суми страхового відшкодування в розмірі 26\~283, 84 грн. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. У позовній заяві [PERSON] просить стягнути на його користь суму пені за несвоєчасне виконання зобовязання за період з 29 січня 2014 року по 08 червня 2015 року у розмірі 10\~741, 49 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо стягнення суми пені частково, розрахувавши таку суму за період з 29 січня 2014 року по 29 січня 2015 року. Облікова ставка НБУ за період з 29 січня 2014 року по 14 квітня 2014 року становить 6, 5 % річних (подвійна облікова ставка 13 %), за період з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року становить 9, 5 % річних (подвійна облікова ставка 19 %), за період з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року становить 12, 5 % річних (подвійна облікова ставка 25 %), за період з 13 листопада 2014 року по 29 січня 2015 року становить 14 % річних (подвійна облікова ставка 28 %). Так, сума пені за період з 29 січня 2014 року по 14 квітня 2014 року становить 702, 10 грн. (26\~283, 84 грн. * 13 % / 365 днів * 77 днів); за період з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року становить 1\~272, 43 грн. (26\~283, 84 грн. * 19 % / 365 днів * 93 дні); за період з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року становить 2\~142, 32 грн. (26\~283, 84 грн. * 25 % / 365 днів * 119 днів); за період з 13 листопада 2014 року по 29 січня 2015 року становить 1\~572, 71 грн. (26\~283, 84 грн. * 28 % / 365 днів * 78 днів). Таким чином, загальна сума пені за період з 29 січня 2014 року по 29 січня 2015 року становить 5\~689, 56 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Виходячи з вищевикладеної норми, а також з того, що представник позивача був присутній у одному судовому засіданні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 487, 20 грн. На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Крім того, судом встановлено, що внаслідок невиплати відповідачем суми страхового відшкодування позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 370, 25 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: partial