Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису у вигляді заборони [PERSON] наближатися ближче, ніж на 10 м. до місця проживання [PERSON] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу зять заявника [PERSON] періодично вчиняє відносно нього та членів його сім`ї домашнє насильство, яке виражається у словесних образах, погрозах фізичної розправою, залякуванні, пошкодженні майна тощо. Зокрема, 23 серпня 2020 року близько 23 год. 30 хв. [PERSON] , перебуваючи у власному будинку на адресою [ADDRESS] , почув крик та стукіт у вікно. Через деякий час він почув звук розбитого вікна, вказані дії вчинив [PERSON] . З приводу фактів домашнього насильства з боку [PERSON] заявник неодноразово звертався у поліцію. 13 лютого 2020 року постановою Тернопільського міськрайонного суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Виходячи у вищенаведеного, заявник зазнає психологічного насильства та це викликає у нього побоювання за власну безпеку і безпеку рідних. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали повністю та просили її задовольнити. Заінтересована особа у судовому засіданні визнав обставини, які викладені у заяві про видачу обмежувального припису, щодо задоволення заяви [PERSON] не заперечував, зобов`язався не вчиняти дій, які розцінюються, як домашнє насильство. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно довідки Тернопільського відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області від 03 вересня 2020 року № 6752/115/1/01 [PERSON] дійсно звертався в Тернопільське відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області за фактом погроз фізичною розправою його зятем [PERSON] . Дані звернення зареєстровані в журналі обліку ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області за № 4744 від 22 листопада 2017 року, № 3735 від 23 серпня 2019 року, № 5318 від 23 серпня 2020 року, № 5383 від 27 серпня 2020 року. Відповідно до листа начальника Тернопільського районного відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області від 21 січня 2020 року № 756/115/5/03/20 звернення [PERSON] від 20 січня 2020 року зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ТРВ ТВП ГУНП в Тернопільській області за № 385 від 24 січня 2020 року, за результатами якого відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 1732 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2020 року у справі № 607/2727/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Відповідно до листа начальника Тернопільського районного відділення поліції ТВП ГУНП в Тернопільській області від 28 вересня 2020 року № 7211/115/5/01/20 звернення [PERSON] зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ТРВ ТВП ГУНП в Тернопільській області за № 5318 від 23 серпня 2020 року та № 5383 від 27 серпня 2020 року, за результатами якого відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 1732 КУпАП. Згідно з вимогами\~ст. 3501 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1\~ст. 3502 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 14, 17 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. За п. 9 ч. 1\~ст. 1 цього ж Закону\~оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Судом з`ясовано, що в період з листопада 2017 року до серпня 2020 року [PERSON] неодноразово звертався до правоохоронних органів за фактом вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо заявника та членів його сім`ї. В судовому засіданні заінтересована особа визнав ці обставини, підтвердив те, що неодноразово приходив до місця проживання [PERSON] будучи в нетверезому стані та вчиняв конфлікти в ході яких було пошкоджене майно заявника та членів його сім`ї. Згідно відповідей ТРВП ТВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на заяви [PERSON] вбачається, що відносно [PERSON] було складено адміністративні протоколи за ст. 1732 КУпАП (вчинення домашнього насильства) та поставлено останнього на профілактичний облік в категорію домашній насильник. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2020 року у справі № 607/2727/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1731 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. Відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що вчинив [PERSON] щодо [PERSON] , а також наявність об`єктивних ризиків загрози суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту в порядку, передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] шляхом видачі обмежувального припису у вигляді заборони [PERSON] наближатися ближче, ніж на 10 м. до місця проживання [PERSON] , яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з вимогами\~ч. 2 ст. 3506 ЦПК України, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. \~ \~ \~ \~В силу ч. 3\~ст. 3505 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. Згідно із ч. 4\~ст. 3506 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід видати обмежувальний припис на строк шість місяців. Судові витрати компенсувати за рахунок держави. Рішення суду допустити до негайного виконання. На підставі наведеного,

Outcome: approved