Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 62,2кв.м., житловою площею 36,6кв.м., в тому числі: 1-а кімната площею 17,3кв.м., 2-а кімната площею 6,8кв.м., 3-а кімната площею 12,5кв.м., кухня площею 9,4кв.м., вбиральня площею 1,0кв.м., ванна кімната площею 2,5кв.м., коридор площею 8,8кв.м., лоджія 1,6кв.м., 2,3кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS], належала на праві власності йому - [PERSON] та його дружині - [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 12 лютого 1993року. Позивач вказує, що [INFO] померла його дружина - [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Також, позивач зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті [PERSON]. У встановлений законом строк, як вказує позивач, він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на вищезазначену квартиру. Позивач зазначає, що 04.09.2013року він звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, однак 18.09.2013р. Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції було прийнято рішення про відмову в реєстрації права власності на квартиру, у зв'язку з тим, що у наданому свідоцтві про право власності на житло не визначено вид спільної власності, чи то сумісна, чи то часткова, а в наданому технічному паспорті не коректно зазначено загальну площу квартири. Крім того, позивач вказує, що у листопаді місяці 2013року ним було замовлено та виготовлено новий технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS]. 05 листопада 2013року позивач знову звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції із відповідною заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, але 21.11.2013року було прийнято рішення про відмову в реєстрації права власності на квартиру, в якому вказано що, документи подані для проведення державної реєстрації права власності не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх підтверджують, оскільки у свідоцтві про право власності на житло частки у праві спільної власності між співвласниками не визначені, у зв'язку з чим, вищевказана квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Вищевикладені обставини зумовили звернення позивача до суду із відповідним позовом. У судове засідання 30.07.2014року позивач не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, але від його представника до канцелярії суду надійшла заява, в якій представник позивача просив суд розглянути справу за його та позивача відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Одеської міської ради про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 30), у судове засідання 30.07.2014року не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивач - [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке наявне у матеріалах справи (а.с. 37 на звороті). 12.02.1993року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження органу приватизації №1048 від 12.02.1993року, [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4) та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини вказаної квартири. На виконання вимог ухвали суду від 21.07.2014року Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] надіслала суду завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 33-44), зі змісту якої вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її чоловік - [PERSON] та її син - [PERSON]. Син померлої - [PERSON] своєчасно (тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку) звернувся до Приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить наявна в матеріалах спадкової справи копія його заяви. Позивач - [PERSON] звернувся до Приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про відмову від спадщини після померлої дружини - [PERSON] на користь сина померлої - [PERSON] (а.с. 33). Зі змісту позовної заяви вбачається, що Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на вищезазначену квартиру. 18.09.2013року державний реєстратор прав на нерухоме майно Перчик І.О. Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №6006781 відмовив [PERSON] у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки в наданому свідоцтві не визначено вид спільної власності, чи то сумісна, чи то часткова. Крім того, державний реєстратор зазначив, що в наданому технічному паспорті зазначено не коректну загальну площу, технічний паспорт не відповідає ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в якій зазначено, що не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи, зокрема, з закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями. У подальшому, [PERSON] було замовлено в КП «БТІ» ОМР технічний паспорт на спірну квартиру. Так, з копії технічного паспорту станом на 12.03.2014року вбачається, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], має загальну площу 62,2кв.м., житлову площу 36,6кв.м., в тому числі: 1-а кімната площею 17,3кв.м., 2-а кімната площею 6,8кв.м., 3-а кімната площею 12,5кв.м., кухня площею 9,4кв.м., вбиральня площею 1,0кв.м., ванна кімната площею 2,5кв.м., коридор площею 8,8кв.м., лоджія 1,6кв.м., 2,3кв.м. Після отримання зазначеного технічного паспорту, [PERSON] знову звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Однак, 21.11.2013року державний реєстратор прав на нерухоме майно Оперчук І.М. Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №8194879 відмовив [PERSON] у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], оскільки подані документи не дають змоги встановити заявлених прав документам, що їх посвідчують. Крім того, з відповіді КП «БТІ» ОМР, яка міститься у матеріалах спадкової справи вбачається, що спірна квартира зареєстрована за [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 12.02.1993року на підставі розпорядження органу приватизації №1048 від 12.02.1993року. Зазначене свідоцтво було зареєстроване 13.05.1993року в кн. 16 пр стр 66 р.№235. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом до майна померлої [PERSON] є син померлої - [PERSON] та позивач - чоловік померлої - [PERSON], який звернувся до Приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про відмову від спадщини після померлої дружини - [PERSON] на користь сина померлої - [PERSON] (а.с. 33). Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що позивач - [PERSON], який є спадкоємцем першої черги спадкування за законом до майна померлої [PERSON], [INFO] звернувся до Приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про відмову від спадщини після померлої дружини - [PERSON] на користь сина померлої - [PERSON], що є безумовним та беззастережним, а доказів відкликання заяви про відмову від спадщини позивачем надано не було, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову про визнання за ним права власності на ? частину кватири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], померлої [INFO] Також, суд виходить з того, що належними відповідачами у даній категорії спорів є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, у разі їх відсутності - спадкоємці інших черг спадкування, а у разі відсутності таких - територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, квартиру земельну ділянку. Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Відповідно до п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, при визначенні належного відповідача за позовними вимогами [PERSON] слід виходити з того, що тільки за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами мають бути територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, суд зазначає, що позов пред'явлено до неналежного відповідача - Одеської міської ради, оскільки іншим спадкоємцем першої черги спадкування за законом до майна померлої [PERSON] є син померлої - [PERSON], що є самостійної підставою для відмови [PERSON] у задоволенні його позову. Крім того, суд звертає увагу на те, що син помрелої - [PERSON], який є іншим спадкоємцем першої черги спадкування за законом до майна померлої [PERSON] має право звернутися до суду з позовом про встановлення розміру часток в спільній (сумісній або частковій) власності.

Outcome: dismissed