Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Комунального підприємства «ЕНЕРГО» Лубінської Олени Миколаївни, в якому просив суд скасувати запис №33431045 про державну реєстрацію права власності (реєстрацію переходу права власності від [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи») на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1924756648101. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 02.02.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №07/1-К-69, відповідно до якого банк надав позивачу для придбання житлового будинку [ADDRESS] кредит у сумі 15700 дол. США строком з 02.02.2006 по 02.02.2021 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних. В забезпечення зобов`язань між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем було також укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. від 02.02.2006. Предметом вказаного договору є зобов`язання щодо передачі в іпотеку вищевказаної квартири. Наприкінці 2019 року позивач дізнався, що 26.09.2019 року державним реєстратором КП «ЕНЕРГО» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48905349 від 27.09.2019 року про реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи», яке є правонаступником ПАТ «Сведбанк». Вважає, що вищевказаний житловий будинок, який використовується як місце постійного проживання позивача, не може бути примусово стягнутий (шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно) на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у тому числі шляхом реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору від 02.02.2006 року, укладеного в іноземній валюті. Тобто, у державного реєстратора КП «ЕНЕРГО» були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказаний будинок за ТОВ «Кредитні ініціативи». Перереєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредитні ініціативи» відбулось з порушенням діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню. Крім того, в порушення Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та ст. 37 Закону України «Про іпотеку» державному реєстратору не було надано документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання боржником письмової вимоги іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача адвокат Кащенко С.О. в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримував, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» адвокат Коваленко О.Л. в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, проти задоволення позову заперечувала, суду надавала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов. Державний реєстратор КП «ЕНЕРГО» Лубінська О.М. до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомила. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.02.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №07/1-К-69 (далі Договір), відповідно до якого банк надав позивачу для придбання житлового будинку [ADDRESS] кредит у сумі 15700 дол. США строком з 02.02.2006 по 02.02.2021 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних. Згідно п.1.4. Договору кредитні кошти призначені для купівлі житлового будинку [ADDRESS] . Пунктом 2.1. Договору передбачено, що забезпеченням виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв`язку з порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов`язаних з одержанням виконання, виступає іпотека житлового будинку [ADDRESS] . При непогашенні заборгованості перед банком у строки, передбачені даним договором, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, та/або звернутися в суд (п.2.3. Договору). Відповідно до пункту 6.1.3 кредитного договору банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до чинного законодавства та умов іпотечного договору у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за цим договором. В забезпечення зобов`язань між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позивачем було також укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. від 02.02.2006 року (далі Іпотечний договір). Предметом вказаного договору є зобов`язання щодо передачі в іпотеку вищевказаного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.11 Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та випадках, передбачених основним зобов`язанням за цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу так і процентів за ним). При настанні зазначених у абзаці першому цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до умов цього договору. Згідно з пунктом 12.2 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості позичальника за основним зобов`язанням, а саме: заяву про невиконання позичальником умов основного зобов`язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику цього договору, який після нотаріального посвідчення буде видано іпотекодержателю. 06.08.2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» на адресу [PERSON] було направлено повідомлення №ІВ/КІ-15 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основними зобов`язаннями. Відповідно до повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 06.08.2019 року за вих № АВ/К1-15, направленого [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , повідомлено, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» укладено договір факторингу про відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах. Разом з тим, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу про відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах. Вказаним повідомленням ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагало у [PERSON] сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 06.08.2019 року складав 88838,96 дол. США, та попереджало в порядку статей 35, 36 Закону України «Про іпотеку», що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти денного строку товариство має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Однак докази отримання вищевказаного повідомлення [PERSON] в матеріалах справи відсутні. 26.09.2019 року державним реєстратором КП «ЕНЕРГО» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48905349 від 27.09.2019 року про реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 01.10.2019 року №183128871 вбачається, що 26.09.2019 року за рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «ЕНЕРГО» Лубінської О.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності № 33431045, згідно з яким було зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи». Підставою виникнення прав власності, зокрема є: відправка цінної кореспонденції, серія та номер: 311, виданий 08.08.2019 року, відправник ПАТ «Укрпошта»; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер 1В/К1-15, виданий 06.08.2019, видавник ТОВ «Кредитні ініціативи»; іпотечний договір (дублікат), серія та номер: 56, виданий 02.02.2006, видавник приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Руда О.М.; кредитний договір, серія та номер: 07/1К-69, виданий 02.02.2006, видавник: сторони договору; довіреність, серія та номер: 15638, виданий 30.10.2018, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; відомості про юридичну особу (безкоштовний запит), серія та номер: б/н, виданий 26.09.2019 року, видавник: Міністерство юстиції України. Так, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону «Про іпотеку»). Згідно з частинами першою та третьою статті 36 Закону «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 37 Закону «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною другою статті 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав. У частині першій статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19). Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Згідно з пунктом 61 Порядку у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Таким чином, пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц, провадження № 14-2цс19). Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211. У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону. Наведені норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Серед підстав виникнення права власності у Інформаційній довідці №183128871 зазначено, крім іншого відправка цінної кореспонденції, серія та номер: 311, виданий 08.08.2019 року, відправник ПАТ «Укрпошта». З наданої Департаментом надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради копії реєстраційної справи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] вбачається, що 06.08.2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 06.08.2019 року за вих №АВ/К1-15. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем вищевказаного повідомлення. Крім того, з наданого відповідачем списку №23562 згрупованих відправлень Укрпошта Експрес вбачається, що поштова адреса, на яку було направлено вказане повідомлення зазначена як: [ADDRESS] , в той час як [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначена обставина дає обґрунтовані підстави вважати, що [PERSON] не отримував вищевказане повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки від 06.08.2019 року. Окрім того, підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Згідно з пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Такі висновки щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19; від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц, провадження № 14-45цс20, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року № 524/10011/17. З кредитного договору, укладеного між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк», який було забезпечено договором іпотеки від 02.02.2006 року, вбачається, що він наданий на споживчі цілі. Іпотечний договір укладений для забезпечення виконання кредитного договору №07/1-К-69 від 02.02.2006 року, на підставі якого [PERSON] отримав кредит у сумі 15700 дол. США. За умовами Іпотечного договору в іпотеку банку передано житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80,6 кв.м. Верховний Суд України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-1356цс15, дійшов правового висновку про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку передбаченому статтями 36-38 Закону України «Про іпотеку» фактично є примусовим зверненням стягнення на предмет іпотеки, а тому, якщо іпотека-житло виступає предметом забезпечення виконання зобов`язання за валютним кредитним договором то таке звернення стягнення заборонено згідно з Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». З матеріалів справи встановлено, що іншого житла, окрім буд. [ADDRESS] [PERSON] не має, доказів зворотного відповідачем суду не надано. Спірний будинок є місцем постійного проживання [PERSON] . За таких обставин, з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у нотаріуса були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Комунального підприємства «ЕНЕРГО» Лубінської Олени Миколаївни про скасування запису державного реєстратора про державну реєстрацію права власності обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн, по 420,40 грн з кожного.

Outcome: approved