Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], у якому просить суд стягнути із відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 5696,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1367,46 грн., три проценти річних у розмірі 195,22 грн, оскільки між ним та відповідачем 25.07.2013 року було укладено письмовий договір позики про передачу відповідачу у позику 1200,00 Євро на умовах повернення вказаної суми до 31.12.2013 року. Відповідач в день отримання позики написав письмову розписку про отримання коштів. Проте відповідач не виконав зобов'язання за договором і не повернув повністю суму. 31.05.2014 року відповідач повернув 13000 грн., що на час оплати відповідно до курсу НБУ становило 811,074 Євро, та 21.06.2014 року повернув 1000 грн, що становило відповідно 61,934 Євро, а всього повернуто 873,00 Євро. Залишок заборгованості становить 327,00 Євро, що на момент звернення до суду із позовом становить 5696,00 грн. за офіційним курсом НБУ гривні до долара США - 100 Євро - 1741,9030 грн. Особи, що беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання на судовий розгляд справи, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Позивач направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, належним чином своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи. На підставі ст.169, 224, 225 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів без участі відповідача. Дослідивши письмові докази, враховуючи, що наявні матеріали є достатніми для вирішення справи, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Встановлено, що 25.07.2013 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено безпроцентний договір позики про те, що позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] отримав у позику 1200 Євро, що станом на 25.07.2013 року за курсом НБУ становило 12720 грн. Позичальник зобов'язався повернути позику готівкою в Євро у строк до 31.12.2013 року у м.Коломия Івано-Франківської області. Про факт отримання грошей відповідач склав письмову розписку від 25.07.2014 року. Встановлено, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором позики - у встановлений договором строк не повернув грошові кошти, частково погасив борг: 31.05.2014 року повернув 13000 грн., що на час оплати відповідно до курсу НБУ становило 811,074 Євро; та 21.06.2014 року повернув 1000 грн, що становило відповідно 61,934 Євро. У загальному сума погашеної заборгованості становить 873,00 Євро. Таким чином станом на день звернення позивача до суду залишок заборгованості відповідача за договором позики становить 327,00 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.08.2014 року становило 5696,00 грн. Суд констатує, що правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, умовами договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проаналізувавши у сукупності встановлені фактичні обставини, якими позивач обґрунтував свої вимоги та які підтверджені поданими ним доказами, та відповідні їм норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такі слід задовольнити повністю.

Outcome: approved