Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Позивач, обгрунтовуючи позов, вказує, що за рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду та виконавчого листа №676/733/18 від 26.02.2018 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з квітня 2018 року він сплачував через виконавчу службу аліменти по 746 грн. і про те, що у нього зростає заборгованість по аліментам виконавча служба не попередила і не повідомила його про те, що він має сплачувати аліменти у значно більшому розмірі. В травні місяці 2019 року він отримав від виконавчої служби розрахунок заборгованості, згідно якого він має заборгованість по аліментах в сумі 14\~900,00 грн. і з листа державного виконавця він дізнався, що вказана заборгованість виникла у зв`язку з тим, що він не працював, на час виникнення заборгованості, тому його заробіток визначався, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості і йому нараховувалась сума аліментів значно більша, ніж 746,00 грн. щомісячно, з чим він категорично не погоджується, оскільки на даний час він працевлаштований і до нього не повинна застосовуватись така норма закону. Крім того, він створив нову сім`ю, [INFO] народилась дитина, дружина не працює, він довгий час не міг знайти роботу, потім захворів (пошкодив ногу) і фізично не міг працювати, тому він не має матеріальної можливості сплачувати відповідачці, нараховану ДВС заборгованість, оскільки коштів, які зараз він заробляє, ледь вистачає на сплату аліментів щомісячно у мінімальному розмірі, тому просить суд звільнити його від сплати аліментів. Відповідачка, заперечуючи позов, звернулась до суду із відзивом, в якому вказує, що їх дитина хворіє та перебуває на «Д» обліку у дитячого ендокренолога з діагнозом - дифузний зоб 1 ст. і про цю хворобу дитини позивач знає, але відмовляється нести зобов`язання на її утримання, заявлені нею у мінімальному розмірі, внаслідок чого заборгованість ще збільшилась і станом на сьогоднішній день вона вже складає 23\~103,25 грн., оскільки з часу подання позову, позивач продовжує не доплачувати аліменти в мінімальному розмірі. Вважає, що підстав для звільнення позивача від заборгованості по аліментам не існує, оскільки будь-які докази відсутні, так як донька від іншого шлюбу народилась у нього у 2015 році, тобто до винесення рішення про стягнення аліментів, будь-яких доказів тяжкої хвороби він також не надав, оскільки тяжкої хвороби у нього немає. Це говорить про те, що наміру сплачувати аліменти в повному об`ємі позивач не бажає, тому вона вважає це прямим ухиленням від сплати аліментів. Крім того, вона не ставить вимоги про сплату додаткових витрат, які їй приходиться нести , у зв`язку із хворобою їх дитини, ці витрати вона покладає лише на себе, тому вважає, що позов заявлений безпідставно і в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Представник позивача в суді позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка та її представник в суді проти позову заперечують та просять відмовити. Заслухав представника позивача, відповідачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до виконавчого листа № 676/733/18, який виданий Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 26.02.2018 року [PERSON] зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.02.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.2 ст.195 СК України - заборгованість за\~аліментами платника\~аліментів,\~який не\~працював на\~час виникнення\~заборгованості або\~є фізичною\~особою -\~підприємцем і\~перебуває на\~спрощеній системі\~оподаткування,\~або є\~громадянином України,\~який одержує\~заробіток (дохід)\~у державі,\~з якою\~Україна не\~має договору\~про правову\~допомогу,\~визначається виходячи\~із середньої\~заробітної плати\~працівника для\~даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Відповідно до ч.3 ст.195 СК України - розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Оскільки позивач не був працевлаштований, чи отримував будь-який інший офіційний дохід, протягом всього часу виконання виконавчого документу про стягнення з нього аліментів, державним виконавцем нараховано заборгованість боржнику, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Інформація щодо суми щомісячних нарахувань знаходиться на сайті Головного управління статистики у Хмельницькій області, що підтверджується Листом ГТУЮ у Хмельницькій області Кам`янець-Подільського РВ ДВС за № 149-30/12414 від 22.05.2019 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Головного державного виконавця В.Ю.Януля за № 14.9-30/29546 від 05.11.2019 року станом на 04.11.2019 року заборгованість по аліментах [PERSON] складає 23\~103,25 грн., яка утворилась внаслідок недоплати суми аліментів, яка підлягала до стягнення, виходячи із розміру доходу (середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості), у період з квітня 2018 року по жовтень (включно) 2019 року, оскільки боржник офіційно не працював, тому був зобов`язаний сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, а саме у розмірі (доходу) середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості (квітень, травень, червень 2018 року по 1836 грн., липень, серпень, вересень 2018 року по 1911,25 грн., жовтень, листопад, грудень 2018 року по 2009,75 грн., січень, лютий, березень 2019 року по 2023,50 грн., квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2019 року по 2170,25 грн.). Починаючи з квітня 2018 року позивач сплачував через виконавчу службу аліменти по 746 грн. щомісячно, у лютому 2019 року сплатив 1676 грн., у березні 2019 року 930 грн., у квітні 2019 року не платив, у травні 2019 року 1020 грн., у червні 2019 року 1015 грн., у липні 2019 року 1020 грн., у серпні 2019 року не платив, у вересні 2019 року 1015 грн., у жовтні 2019 року 20140 грн., фактично, не доплачуючи щомісячно до визначеного розміру аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач не заперечує, що сплачував аліменти, розмір яких був меншим, ніж середня заробітна плата працівника для даної місцевості, із застосуванням якої, відносно нього, він не погоджувався. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів підстав звернення до суду та предмету позову, а саме: заборгованості по аліментах, яка виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Враховуючи, встановлені обставини і надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки Висновок МРТ колінного суглоба від 01.10.2019 року на ім`я [PERSON] , в якому зауважено, що діагностичний висновок радіолога не є діагнозом., є неналежним доказом, так як він не підтверджує тяжку хворобу позивача або інші обставини, що мають істотне значення, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах, крім того, створення нової сім`ї, народження дитини від нового шлюбу у 2015 році до винесення Судового наказу від 26.02.2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] , суд також не може визнати обставинами, що мають істотне значення. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір підлягає стягненню з позивача, оскільки в позові відмовлено, а при подачі позову судовий збір позивачем не сплачений. На підставі ст.ст. 195, 197 СК України,

Outcome: approved