Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на житло, а саме будинком [ADDRESS] вказуючи на те, що являється власником 2/3 частин даного будинку. Власником 1/3 частина даного будинку є [PERSON] У даному будинку зареєстрований син позивача [PERSON] Посилаючись на ті обставини, що відповідач залишив дане житло добровільно, не проживає у ньому понад 5 років, не сплачує комунальні послуги, не бере ніякої участі в його утриманні та обслуговуванні, взагалі не цікавиться даним житлом, позивач звернувся до суду із відповідним позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на житло, оскільки така реєстрація створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном. За таких обставин він позбавлений можливості вільно на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлену вимогу із наведених вище підстав та надав відповідні пояснення з цього приводу. [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилися, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимоги з таких підстав : Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належність позивачу [PERSON] на праві приватної власності житла за адресою: [ADDRESS], підтверджується договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку , а [PERSON] 1/3 частини будинку - договором дарування від 04.03.2003 року (а.с.5,6,10,12). Згідно з актом про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію осіб у житловому будинку від 09 листопада 2011 року та 07 листопада 2014 року встановлено, що [PERSON] , який зареєстрована у будинку [ADDRESS], у вказаному будинку не проживає (а.с.14). Згідно запису у домовій книзі (а.с.8) дійсно [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили обставини не проживання [PERSON] у вказаному будинку понад 5 років. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 391 ЦК України він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, який проживає разом з ним має право на користування цим житлом відповідно до закону та втрачає таке право у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла. Згідно положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство. Зважаючи на ті обставини, що відповідач відноситься до кола членів сім»ї позивача, на даний час залишив житло за власною ініціативою, не проживає в ньому більше 1 року без поважних причин, оплату за нього не проводить, чим взагалі втратив до житла будь-який інтерес суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved