Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 30 грудня 2020 року між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір № 01 оренди нежитлових приміщень (далі - договір оренди), загальною площею 326,8 кв. м, які розташовані в [ADDRESS] . Відповідно до умов договору розмір орендної плати за перший місяць оренди становить 10 000 грн., а у випадку продовження договору понад один місяць орендна плата становить 17 000 грн. 5 січня 2021 року на його (позивача) рахунок була перерахована орендна плата за перший місяць за вирахуванням податків. Договором оренди встановлено, що у випадку неповідомлення орендарем за 10 днів до закінчення строку користування об`єктом оренди про намір не продовжувати оренду договір продовжується на той самий строк, тобто ще на один місяць, і на тих самих умовах, окрім розміру орендної плати. Відповідно до умов договору оренди листування між сторонами договору здійснюється шляхом надіслання на адреси електронних поштових скриньок. Станом на 21 січня 2021 року жодних повідомлень йому (позивачу) від відповідача не надходило, а тому договір оренди продовжив свою дію до 1 березня 2021 року. 10 лютого 2021 року на адресу відповідача було надіслано лист-претензію із проханням здійснити оплату вартості оренди. Відповідач відмовився здійснювати оплату та листом № 11 повідомив, що нібито 22 лютого 2021 року надсилав на його (позивача) адресу акт прийому-передачі нежитлових приміщень, але жодних доказів на підтвердження цього факту не надав. Станом на день звернення до суду з цим позовом загальний розмір заборгованості відповідача за договором оренди становить 21 080 грн., з якої 17 000 грн. - заборгованість з орендної плати та 4 080 грн. - пеня відповідно до п. 6.2 договору оренди. 16 квітня 2021 року у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, мотивуючи її тим, що 1 березня 2021 року договір оренди було ним припинено у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору. Відповідно до умов договору оренди орендар зобов`язаний повернути приміщення протягом 5 днів з дня закінчення договору та передати його по акту приймання-передачі. Відповідач не виконала цих умов договору оренди, акт приймання-передачі приміщень не був ними (сторонами) підписаний, відповідач не звільнила займаних приміщень та продовжує ними користуватися. Договором оренди встановлено, що у випадку затримки повернення приміщення після спливу строку оренди орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі 5 % вартості оренди за кожен день прострочення. Станом на 21 квітня 2021 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором оренди становить 53 920 грн., з якої 8 950 грн. - заборгованість по орендній платі за лютий 2021 року, 5 870 грн. - пеня за прострочення сплати орендної плати та 39 100 грн. - пеня за несвоєчасне повернення орендованого приміщення. [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором оренди в загальному розмірі 53 920 грн. та понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог, просили їх задовольнити у повному обсязі. 1 вересня 2021 року позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, позивач подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та участі його представника. У судове засідання відповідач не з`явилася, її представник позовні вимоги не визнав повністю з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на заяву про збільшення розміру позовних вимог, суть яких зводиться до того, що відповідач виконала передбачені договором оренди та законом грошові зобов`язання у повному обсязі, не допустила порушення строків їх виконання, а тому позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. 5 січня 2021 року відповідачем було здійснено оплату за перший місяць користування приміщенням у розмірі 10 000 грн. Договором передбачена автоматична пролонгація договору на той же строк та на тих же умовах за виключенням розміру орендної плати у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору за 10 календарних днів до закінчення строку користування об`єктом оренди. У зв`язку із тим, що у січні 2021 року жодна із сторін договору не повідомляли про припинення договору оренди, останній був продовжений до 1 березня 2021 року та у відповідача виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за лютий 2021 року. Договором оренди не встановлений строк сплати орендної плати у лютому 2021 року, а тому відповідно до ст. 530 ЦК України виконання цього зобов`язання підлягає виконанню протягом 7 днів з моменту отримання відповідної вимоги. 12 лютого 2021 року відповідачем була отримана вимога позивача про сплату орендної плати та 18 лютого 2021 року сплачено орендну плату у розмірі 10 000 грн., тобто відповідачем було виконано грошове зобов`язання у визначений договором оренди і законом спосіб та строк. Вимога про сплату пені та заборгованості зі сплати орендної плати є передчасними та не відповідають вимогам цивільного законодавства. Позивачем не обґрунтовано розрахунок пені та строк її нарахування. Пункт 3.4 договору оренди про розмір орендної плати у сумі 17 000 грн. не може розглядатися як збільшення орендної плати за наступний місяць, оскільки суперечить п. 3.1 договору оренди, яким передбачено, що орендна плата є щомісячною та складає 10 000 грн. 1 вересня 2021 року представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі відповідача. У зв`язку із неявкою 1 вересня 2021 року всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 31 грудня 2020 року між [PERSON] (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендар) було укладено договір № 01 оренди нежитлових приміщень, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування групу нежитлових приміщень першого та другого поверхів адміністративної будівлі, що розташована в [ADDRESS] , загальною площею 326,8 кв. м, для використання у якості офісних приміщень, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-9). Відповідно до розділу 3 договору оренди за користування об`єктом оренди орендар сплачує щомісячно орендодавцеві орендну плату в розмірі 10 000 грн. (п. 3.1). Орендар здійснює орендну плату до 5 січня 2021 року шляхом безготівкового розрахунку (п. 3.1.2). Плата за оренду приміщення нараховується з 1 січня 2021 року (п. 3.2). У випадку продовження договору оренди понад 1 місяць, орендна плата становитиме 17 000 грн. на місяць (п. 3.4). Пунктами 7.1 та 7.2 договору оренди встановлено, що об`єкт оренди передається у користування на термін один місяць, вступає в дію 1 січня 2021 року та діє до 1 лютого 2021 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за 10 календарних днів до закінчення строку користування об`єктом оренди, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, за виключенням розміру орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частиною 1 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У судовому засіданні встановлено, що 5 січня та 18 лютого 2021 року відповідач перерахувала на користь позивача орендну плату відповідно до умов договору оренди у загальному розмірі 16 100 грн., з яких 8 050 грн. - за січень 2021 року та 8 050 грн. - за лютий місяць, а також сплатила військовий збір та податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються за оренду нерухомого майна, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 42-47). З матеріалів справи (а.с. 58) вбачається, що 18 лютого 2021 року на електронну адресу відповідача, зазначену у п. 11.6 договору оренди, позивачем було надіслано повідомлення про не бажання продовжувати договір оренди та про його припинення з 1 березня 2021 року у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків по сплаті орендної плати за лютий 2021 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 58). Відповідно до п. 5.2.8 договору оренди орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі нежитлового приміщення повернути об`єкт оренди орендодавцю протягом 5 днів з моменту закінчення строку оренди. Пунктом 4.2.4 договору оренди встановлено, що орендодавець зобов`язаний за актом приймання-передачі нежитлового приміщення прийняти об`єкт оренди у орендаря протягом 5 календарних днів з моменту закінчення строку оренди. Таким чином, в строк по 5 березня 2021 року орендар повинен був повернути об`єкт оренди орендодавцю, а орендодавець - прийняти об`єкт оренди. У судовому засіданні встановлено, що у вказаний строк об`єкт оренди не був повернутий орендодавцю по акту приймання-передачі, станом на 5 березня 2021 року приміщення об`єкту оренди не було звільнене орендарем, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до розділу 6 договору оренди сторони договору відповідають за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства та цього договору (п. 6.1). У випадку прострочення орендної плати за договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню, яка становить 2 % від вартості оренди за кожен день прострочення сплати (п. 6.2). У випадку затримки повернення об`єкта оренди орендарем після спливу строку користування оренди, передбаченого п. 8.2 договору, останній сплачує орендодавцю пеню у розмірі 5 % вартості оренди за кожний день прострочення (п. 6.3). З матеріалів справи (а.с. 55-57) вбачається, що позивачем проведено розрахунок заборгованості відповідача за договором оренди, відповідно до якого загальна заборгованість станом на 21 квітня 2021 року становить 53 920 грн., з якої 8 950 грн. - заборгованість по орендній платі за лютий 2021 року, 5 870 грн. - пеня за прострочення сплати орендної плати та 39 100 грн. - пеня за несвоєчасне повернення орендованого приміщення. У судовому засіданні встановлено, що при надісланні 18 лютого 2021 року відповідачу повідомлення про припинення договору оренди позивач діяв на підставі пунктів 7.3 та 8.1 договору оренди, а не п. 8.2, відповідне повідомлення було надіслано відповідачу за 10 календарних днів до визначеної дати припинення договору оренди, а не за 14 календарних днів, як того вимагає п. 8.2 договору оренди. Таким чином, у даному випадку суд не вбачає законних підстав для застосування п. 6.3 договору оренди щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за затримку повернення об`єкту оренди у розмірі 5 % вартості оренди за кожен день прострочення. Визначаючи розмір заборгованості за договором оренди суд виходить, зокрема, з положень п.п. 164.2.5 ст. 164, п.п. 170.1.2 та п.п. 170.1.4 ст. 170, п.п. 168.1.1 ст. 168 Податкового кодексу України, відповідно до яких до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду. Податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Доходи, від надання в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм) нерухомого майна оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 % та військовим збором за ставкою 1,5%. Податковий агент (юридична особа чи підприємець), який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті орендної плати за лютий 2021 року з урахуванням сплаченої суми становить 5 635 (17 000 - 3060 (податок на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті орендарем, як податковим агентом орендодавця) - 255 (військовий збір, який підлягає сплаті орендарем, як податковим агентом орендодавця) - 8050 (фактично сплачена сума орендної плати) грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 264 ЦПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Ураховуючи вищевикладене, проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором оренди у загальному розмірі 11 505 грн., з якої 5 635 грн. - заборгованість по орендній платі за лютий 2021 року та 5 870 грн. - пеня за прострочення строку сплати орендної плати за лютий 2021 року. Доводи представника відповідача про те, що відповідач виконала передбачені договором оренди та законом грошові зобов`язання у повному обсязі, не допустила порушення строків їх виконання, є необґрунтованими та такими, що спростовуються доказами по справі. Доводи представника відповідача про те, що розмір орендної плати за лютий 2021 року становить 10 000 грн., суд визнає необґрунтованими, оскільки вони суперечать вимогам п. 3.4 договору оренди, який шляхом вільного волевиявлення був укладений між позивачем та відповідачем. Суд не вбачає суперечностей між пунктами 3.1 та 3.4 договору оренди, оскільки вони чітко та зрозуміло розмежовують розмір орендної плати за перший місяць оренди та всі послідуючі місяці оренди понад один місяць. Доводи представника відповідача про те, що договором оренди не визначено строк сплати орендної плати за лютий місяць, є необґрунтованими та такими, що спростовуються умовами договору оренди, якими встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за 10 календарних днів до закінчення строку користування об`єктом оренди, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, за виключенням розміру орендної плати. Тобто, у разі продовження строку дії договору оренди понад один місяць всі його умови залишаються чинними, окрім розміру орендної плати за послідуючі (понад один місяць) місяці. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем та його представником не надано суду доказів на підтвердження належного виконання умов договору оренди, а також на спростування розміру пені за прострочення сплати орендної плати за лютий 2021 року. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У судовому засіданні встановлено, що позивач поніс по справі судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 25). Позивач та його представник не надали суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Ураховуючи те, що позовні вимоги задоволено лише на 21,34 %, тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 193,77 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial