Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у жовтні 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір займу, згідно із якого позивач передав відповідачу гроші у сумі 10 000 доларів США та 3400 євро та відповідач зобов'язався повернути гроші до 10 жовтня 2013 року. Однак добровільно повертати суму боргу відповідач відмовляється, а тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму за договором займу у розмірі 120410 грн., судові витрати у розмірі 1204,10 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн., а всього 122114,10 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON], надав заяву в якій наполягав на позовних вимогах, а справу просив слухати за його відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації, заперечень не надав. У відповідності до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 10 жовтня 2010 року, [PERSON] у [PERSON] взяв у борг 10000 доларів та 3400 євро до 10 жовтня 2013 року. ( Задовольняючи позов про стягнення боргу, суд засновується на положеннях ст.ст. 526, 530, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України відповідно до яких договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, та керується ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки докази подаються сторонами, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня, а статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, тому сума у 10000 доларів США та 3400 євро підлягає стягненню за курсом Національного Банку України, що складає 10000 доларів США - 81990 грн. ( 10000 x 8,1999 грн. на 07.10.2013 року), 3400 євро складає 38420 грн. (3400 x 11,3 грн. на 07.10.2013 року). У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції № 189466 від 09 вересня 2013 року [PERSON] сплатив 500 гривень за правову допомогу, відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України ця сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 23, 526, 614, 625, ЦК України,

Outcome: approved