Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт трудових відносин, а саме те, що він у період з 04.09.2004 року по 31.03.2005 року працював облицювальником залізобетонних виробів та у період з 03.12.2006 року по 14.12.2012 року - завідувачем складу в ТОВ «СМФ Градэксстрой» (м. Сургут, Ханти-Мансійський автономний округ, Тюменська область, Російська Федерація) для нарахування трудового стажу при оформленні пенсії. Заявник у судовому засіданні підтримав свої вимоги, викладені в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи заперечила щодо задоволення заяви посилаючись на доводи, викладені у відзиві на заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає. Так, відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Зі змісту даної заяви вбачається, що заявник звернувся до суду з метою встановлення судом факту його перебування у певні періоди часу у трудових відносинах із ТОВ «СМФ Градэксстрой» (м. Сургут, Ханти-Мансійський автономний округ, Тюменська область, Російська Федерація) для призначення пенсії. До переліку фактів, визначеному у ч.1 ст.315 ЦПК України, юридичний факт, який просить встановити заявник, не відноситься. При цьому, встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у частині першій статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. У відповідності до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особу до суду в порядку визначеному чинним процесуальним законодавством з врахуванням юрисдикційності спору. Таким чином, в порядку окремого провадження не можуть розглядатися вимоги пов'язані із встановленням факту перебування особи у трудових відносинах за певний період, в тому числі і для призначення пенсії. Окрім того доказів, що заявник проживав на певній територій та працював у ТОВ «СМФ Градэксстрой» (м. Сургут, Ханти-Мансійський автономний округ, Тюменська область, Російська Федерація) у вказаний ним час суду не надано. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed