Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 29.09.2012 року по 01.12. 2020 рік перебував у шлюбі із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 29.09.2012 року. В подружжя у шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі сторонами були придбані за договором купівлі-продажу від 10 травня 2019 року садовий будинок та земельна ділянка площею 0,0562 га, на якій він розташований, цільове призначення земельної ділянки - для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер - 2124884800:01:004:0008. Садовий будинок (з шести приміщень загальною площею 61,80 кв. м., огорожі) та земельна ділянка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , адреса СТ: Оноківська дача урочище значиться адреса: [ADDRESS] ). Купівлю нерухомого майна вчинено за 638 400 гривень, що на день укладання договору еквівалентно сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) доларів США. Після придбання дачного будинку, позивачем було здійснено його ремонт з переобладнанням, після чого дачний будинок став придатним для проживання в ньому, де позивач тепер фактично проживає. Після фактичного розлучення подружжя не може дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної земельної ділянки, садового 6vдинку та домашніх речей: холодильник «Гореніє» -1шт. вартістю 10 000 грн; телевізор «Самсунг» -1 шт. вартістю 10 000 грн; пилосос «Самсунг» -1 шт. вартістю 2 000грн.; пральна машина «Самсунг» - 1 шт. вартістю 3 500 грн.; кухонна витяжка «Фабіано» - 1 шт. вартістю 1 200 грн.; котел опалювальний електричний водонагрівний «Тенко» - 1 шт. вартістю 5 000 грн.; мікрохвильова піч - 1 шт. вартістю 500 грн.; двохспальне ліжко -1 шт. вартістю 5 000 грн.; диван- 1 шт. вартістю 9 000 грн.; кухонна мебель -5000 грн.; Загальна вартість становить: 51200 гривень. Позивач зазначає, що оскільки майно було придбане сторонами в період шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. На підставі викладеного позивач просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя: садового будинку (з шести приміщень загальною площею 61,80 кв. м., огорожі) та земельної ділянки площею 0,0562 га, на якій він розташований, цільове призначення земельної ділянки - для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер - 2124884800:01:004:0008, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] , адреса СТ: Оноківська дача урочище (значиться адреса: [ADDRESS] ), речі домашнього вжитку: холодильник «Гореніє» -1шт. вартістю 10 000 грн; телевізор «Самсунг» -1 шт. вартістю 10 000 грн; пилосос «Самсунг» -1 шт. вартістю 2 000грн.; пральна машина «Самсунг» - 1 шт. вартістю 3 500 грн.; кухонна витяжка «Фабіано» - 1 шт. вартістю 1 200 грн.; котел опалювальний електричний водонагрівний «Тенко» - 1 літ. вартістю 5 000 грн.; мікрохвильова піч - 1 шт. вартістю 500 грн.; двоспальне ліжко - 1 шт. вартістю 5 000 грн.; диван- 1 шт. вартістю 9 000 грн.; кухонна мебель-5000 грн.; (загальна вартість становить: 51200 грн. наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину дачного будинку з шести приміщень загальною площею 61,80 кв. м. та огорожі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (значиться адреса: [ADDRESS] ); визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки (кадастровий номер 2124884800:01:004:0008), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , адрес СТ: Оноківська дача урочище (значиться адреса: [ADDRESS] ; виділити [PERSON] у власність рухомі речі: загальною вартістю 25 200 гривень: холодильник «Гореніє» вартістю 10 000 грн, кухонну \~ \~ \~ \~витяжку «Фабіано:вартістю 1 200 грн.; котел опалювальний електричний водонагрівний «Тенко» вартістю 5 000 грн.; мікрохвильову піч - вартістю 500 грн.; кухонну мебель - вартістю 5000 грн.; пральну машину «Самсунг» - вартістю 3 500 грн.. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2020 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі та накладено арешт на об`єкти нерухомості, а саме: садовий будинок та земельну ділянку площею 0, 0562 га, на якій він розташований, цільове призначення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер 2124884800:01:004:000, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] , адреса СТ: Оноківська дача урочище (значиться адреса: [ADDRESS] ). Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, підтримали вимоги позову та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися повторно, хоч були своєчасно та належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Суд констатує, що дана цивільна справа перебуває на розгляді в суді, починаючи з 09.12.2020 року і відкладалась за клопотанням сторони відповідача. Своїм правом на подання відзиву сторона відповідача не скористалась. З огляду на те, що відповідачка мала можливість подати відзив на позов та бути присутньою у судовому засіданні, однак даними правами не скористалася, суд вважає за можливе розглянути позов без участі сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зміст позовної заяви, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Згідно із свідоцтвом про одруження, виданим виконкомом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області 29.09.2012 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №33, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 29.09.2012 року. Зі змісту позову слідує, що в подружжя у шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наданої стороною позивача копії договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 10 травня 2019 року [PERSON] придбала садовий будинок та земельну ділянку площею 0,0562 га, на якій він розташований, цільове призначення земельної ділянки - для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер - 2124884800:01:004:0008 за ціною 638\~400, 00 грн. Садовий будинок (з шести приміщень загальною площею 61,80 кв. м., огорожі) та земельна ділянка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , адреса СТ: Оноківська дача урочище значиться адреса: [ADDRESS] ). Купівлю нерухомого майна вчинено за 638 400 гривень, що на день укладання договору еквівалентно сумі 24 000 (двадцять чотири тисячі) доларів США. Вказана обставина також підтверджується копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Крім того позивач зазначив, що у шлюбі подружжям придбано речі домашнього вжитку: холодильник «Гореніє» -1шт. вартістю 10 000 грн; телевізор «Самсунг» -1 шт. вартістю 10 000 грн; пилосос «Самсунг» -1 шт. вартістю 2 000грн.; пральна машина «Самсунг» - 1 шт. вартістю 3 500 грн.; кухонна витяжка «Фабіано» - 1 шт. вартістю 1 200 грн.; котел опалювальний електричний водонагрівний «Тенко» - 1 літ. вартістю 5 000 грн.; мікрохвильова піч - 1 шт. вартістю 500 грн.; двоспальне ліжко - 1 шт. вартістю 5 000 грн.; диван- 1 шт. вартістю 9 000 грн.; кухонна мебель-5000 грн.; (загальна вартість становить: 51200 грн. Вказані наведені стороною позивача обставини не були спростовані відповідачкою, яка жодних заперечень по суті позову до суду не подала. Позивач вказує, що у добровільному порядку владнати питання поділу спільного майна подружжю не вдалося, що слугувало підставою для звернення до суду з позовом. У відповідності до ч. 1 ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.41\~Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950р.), ратифікованоюЗаконом від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5\~ст. 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2021 у справі № 264/2232/19\~(Конструкція статті 60\~Сімейного кодексу України\~передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростовано й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Наведене дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуте подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим із подружжя, який її спростовує. З огляду на зазначене вище та з врахуванням тієї обставини, що стороною відповідача не\~надано\~жодних\~доказів\~на спростування\~вказаних вище обставин, суд вважає підставними та обґрунтованими\~доводи позову стосовно статусу спірного нерухомого та рухомого майна як спільного майна подружжя [PERSON] до [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи те, що відповідачем по справі не подано жодних заперечень на позов,суд не вбачає правових підстав для відступлення від засади рівності часток при поділі майна подружжя, тому кожному з подружжя належить по Ѕ спірного майна. Стаття 63\~СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачено статтею 65 СК України. У відповідності до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном. Частина перша статті 369\~ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Відповідно до частин першої, другої статті 364\~ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Таким чином, виходячи з зазначених вище фактичних даних, суд приходить до висновку, що кожному з подружжя фактично належатиме по Ѕ нерухомого майна та половина зазначених позивачем рухомих речей. Як вбачається зі змісту позову, вартість рухомого майна позивач оцінює в 51\~200 грн. Відповідно просить виділити йому перелік речей, що становить половину вказаної вартості, зокрема: холодильник «Гореніє» вартістю 10 000 грн, кухонну \~ \~ \~ \~витяжку «Фабіано:вартістю 1 200 грн.; котел опалювальний електричний водонагрівний «Тенко» вартістю 5 000 грн.; мікрохвильову піч - вартістю 500 грн.; кухонну мебель - вартістю 5000 грн.; пральну машину «Самсунг» - вартістю 3 500 грн. З огляду на те, що відповідач по справі не заявив суду свої наміри щодо виділення їй конкретних речей, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та не спростувала наведені позивачем обставини, суд задовольняє вказану вимогу. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та такі , що підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставіст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 3864.00 гривень.

Outcome: approved