overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] моральної шкоди, мотивуючи тим, що 29 листопада 2014 року, біля 22 год. 00 хв., в [ADDRESS], [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] один удар ножем в область лівої ягодиці внаслідок чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої ягодичної ділянки з крововиливом - гематомою в м'які тканини, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 306 від 16.12.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вироком Теплицького районного суду [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин. Вказує, що після цих подій він 01.12.2014 року по 11.12.2014 року перебував на лікуванні, переніс фізичні страждання під час операції, що потягло за собою моральні страждання, погіршився стан його здоров'я, втратив спокій та порушився спосіб його життя, появилась боязнь виходити вечором одному на вулицю, завдану йому моральну шкоду оцінює в 5000 грн. Посилається при цьому на вимоги ч.1 ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, та ч.1 ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі, зокрема, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, доведений позивачем, визнаний відповідачем, це визнання відповідає вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 22860 грн., пославшись на те, що 19 грудня 2013 року він позичив відповідачу 22860 грн. Відповідач зобов'язався повернути гроші не пізніше 19 січня 2014 року. Однак у зазначений термін [PERSON] грошей не повернув, а тому він змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з»явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить слухати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року [PERSON] отримав у борг за договором позики від [PERSON] 22860 грн., обіцяв їх повернути не пізніше 19 січня 2014 року, одержання ним зазначеної суми підтверджується написаною розпискою від 19.12.2013 року (а.с.13). [PERSON] борг [PERSON] не повернув. Таким чином він не виконав добровільно прийняті на себе зобов'язання за договором позики. Ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ст. 530 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зобов'язання [PERSON] повинен повернути позику в сумі 22860 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 463200 грн., пославшись на те, що 04 квітня 2014 року він купив у [PERSON] право вимоги до відповідача про стягнення боргу в розмірі 40000 доларів США. Ці гроші [PERSON] брав у [PERSON] 10.08.2012 року в борг і зобов'язався повернути гроші не пізніше 01 грудня 2013 року. Однак у зазначений термін [PERSON] грошей не повернув, а тому він змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник у судове засідання не з»явилися, на адресу суду надійшло клопотання, в якому просять слухати справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності позивача та його представника, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 квітня 2014 року [PERSON] купив у [PERSON] право вимоги до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 40000 доларів США. (а.с.13). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується оригіналом розписки гроші [PERSON] брав у [PERSON] 10.08.2012 року в борг і зобов'язався повернути не пізніше 01 грудня 2013 року, одержання ним зазначеної суми підтверджується написаною розпискою від 10.08.2012 року (а.с.33). [PERSON] борг [PERSON] не повернув. Таким чином він не виконав добровільно прийняті на себе зобов'язання за договором позики. Ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ст. 530 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно зобов'язання [PERSON] повинен повернути позику в сумі 463200 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми у розмірі 352 437 (триста п'ятдесят дві тисячі чотириста тридцять сім) грн. 51 коп., що складається з індексації суми боргу у розмірі 257 000 (двісті п'ятдесят сім) грн. 96 коп. та 3 відсотка річних за порушення грошового зобов'язання. Позивач посилається на те, що 18 червня 2010 року Київським районним судом було винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» про стягнення боргу та зобов'язання ТОВ «Фінростбанк» сплатити позивачу суму боргу. Позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. 26 липня 2010 року Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження. На сьогоднішній день рішення суду не виконано в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У судовому засіданні встановлено, що Київським районним судом було винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінростбанк» про стягнення боргу та зобов'язання ТОВ «Фінростбанк» сплатити позивачу суму боргу. Позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. 26 липня 2010 року Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження. На сьогоднішній день рішення суду не виконано в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ухвали про визнання мирової угоди від 20 вересня 2012 року [PERSON] зобов'язався не висувати проти [PERSON] вимоги щодо сплати останнім трьох процентів річних та інфляційних виплат від простроченої суми такого прострочення грошового зобов'язання за договором позики від 28 липня 2008 року, що видано за період з 19 березня 2012 року по 16 вересня 2012 року включно. Також, згідно з заявою від 6 липня 2012 року, посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] отримав від [PERSON] грошову суму в розмірі 1978100,00 грн. на виконання зазначеної мирової угоди. Тобто, суд вважає, що вимоги [PERSON] є безпідставними. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При викладених обставинах суд вважає, що слід відмовити в задоволенні зазначеного позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] 6127,00 грн. матеріальної шкоди Мотивуючи позовну заяву [PERSON] зазначає, що в результаті злочинних дій [PERSON] та [PERSON] 27.03.2016р. позивачу було завдано збитків на суму 6127,00 грн. Оскільки, відповідачі за попередньою змовою заволоділи належним позивачу телефоном «Samsung Galaxy J7». Позивач в засідання суду не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, в заявах від 09.03.2017р. просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 07.11.2016р. у справі №296/4982/16-к [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст.69, 100 КК України у виді 100 годин громадських робіт; [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69, 100 КК України у виді 100 годин громадських робіт. Вказаним вироком суду встановлено, що 27.03.2016 року близько 21 години 00 хвилин неповнолітній [PERSON] разом із неповнолітньою [PERSON] перебували на території ліцею №2 м. Житомир, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Саєнка, 56, де у неповнолітнього [PERSON] помітили належний йому мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» моделі «J700». В цей день, час, місці та за вказаних обставин у [PERSON] виник злочинний умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою за попередньою змовою із [PERSON] [PERSON] запропонував [PERSON] заволодіти вище вказаним мобільним телефоном, на що остання погодилася, таким чином вступивши з останнім у мовчазну злочинну змову. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи у вказаному місці, за згаданих вище обставин, [PERSON] за попередньою змовою з [PERSON],

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] частини суми боргу за борговою розпискою у розмірі 22 294,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 30 січня 2012 року було надано боргову розписку, згідно якої останній зобов'язувався повернути суму позики до 10.02.2013 року. Однак взяті на себе зобов'язання по поверненню позики, відповідач не виконав. В ході розгляду справи представник позивача збільшив розміру позовних вимог до 59 850,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач відмовляється добровільно виконувати зобов'язання, які виникають за борговою розпискою, а сума боргу за борговою розпискою становить 7500 доларів США (що еквівалентно 59 850,00 грн. згідно курсу НБУ). Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовільнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити повторне заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 січня 2012 року [PERSON] позичив під розписку у [PERSON] грошові кошти у розмірі 7500 доларів США, які зобов'язувався повернути до 10.02.2013 року. Факт отримання грошей підтверджується борговою розпискою від 30.01.2012 року. Відповідач, взятий на себе обов'язок щодо повернення боргу до 10.02.2013 року не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей також роду та такої ж якості. Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. Відповідно с. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з ним, а відповідач добровільно, регулярно виділяти грошові кошти на утримання сина не бажає. У судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, позивач позов підтримує, відповідач з позовом згодна. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 19.03.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає разом з батьком позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, а відповідач від утримання дитини ухиляється, в добровільному порядку регулярно виділяти грошові кошти на дитину відмовляється. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище позивача, який самостійно утримує неповнолітню дитину, матеріальний стан відповідача, яка працює, та з якої стягнень по іншим виконавчим листам не проводиться, а також інші істотні обставини справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь аліментів у звязку з навчанням у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, до закінчення навчання, посилаючись на те, що навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей», на першому курсі, денної форми навчання, а відповідач допомоги на його утримання у звязку з навчанням не надає. У судове засідання позивач надав клопотання про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у звязку з навчанням у розмірі 1/8 частини заробітку відповідача щомісяця, до закінчення навчання, та просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій згоден на стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1/8 частини його заробітку щомісяця до закінчення сином навчання та просить розглядати справу без його участі. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ст.11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог доказів, заперечень наданих сторонами. Обставини визнанні сторонами не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] і [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серія І-ЖС № 044009, виданого ВРАГС Орджонікідзевського району м. Запоріжжя 15.07.1999 року (а.с.4). Відповідно довідки вих. № 17773/76 від 14.06.2017 року [PERSON] з 01.09.2016 року навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей», на першому курсі, денної форми навчання. Навчання закінчується 22.02.2018 року (а.с.5). Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина у звязку з його навчанням не надає. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання до його закінчення але не більше, як до досягнення дитиною 23 років. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька чи матері, на користь одного з батьків, з ким проживає дитина, або на користь дитини. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей. Оскільки відповідач зобов'язаний і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина у звязку з його навчанням, має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення сином навчання 22.02.2018 року.

Outcome: approved