Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 25.12.2006 році між ним та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір №490019946, згідно з яким позивач отримав від відповідача кредит на загальну суму 24 444,75 доларів США для придбання транспортного засобу SKODA SUPERB. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави №490019946-З від 25.12.2006 року, на підставі якого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про накладання обтяження на зазначений вище автомобіль. Позивач прострочив графік погашення кредитного зобов`язання, в результаті чого утворився борг. Відповідач звернувся до суду, і за наслідком двох судових процесів, які тривали у період з 2008 р. до 2014 р., з урахуванням фактично сплачених сум, суд стягнув з позивача на користь відповідача 59 291,14 грн. та судовий збір - 592,91 грн. Повністю позивач погасив заборгованість 16.01.2019 року, в результаті чого 05.02.2019 року звернувся до відповідача з заявою, в якій просив видати довідку про відсутність заборгованості по кредитному договору та вжити необхідні заходи щодо припинення обтяження заставного майна по процедурі, установленою ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», а саме: подати реєстратору належним чином оформлену заяву про припинення обтяження та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідний запис. Однак, у порушення вказаних вимог АТ «Альфа-Банк» не вчинив жодних дій на припинення обтяжень, натомість направив позивачу лист №17155-23.1-б/б від 20.02.2019 року про існуючу заборгованість. Зважаючи на викладене, позивач вказує на небажання відповідача відновити порушені права позивача, як власника майна, в позасудовому порядку, а тому просить суд: визнати припиненими правовідносини за кредитним договором №490019946 від 25.12.2006 року та договором застави №490019946-З, укладених між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , припинити приватне обтяження застави рухомого майна, а саме - транспортного засобу SKODA SUPERB, 1,8Т, 2006 р.в, чорний колір, седан, номер шасі [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] , вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис про об`єкт обтяження за №4295884 від 26.12.2006 року та стягнути на користь позивача судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2019 року було відкрито провадження у справі, вирішено питання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Третя особа подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що ДП «НАІС», як реєстратор реєстру, виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених законодавством. Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей, що містяться в заяві на обтяжувача. У разі проведення державної реєстрації приватних обтяжень рухомого майна адміністратором реєстру та його філіями відомості про обтяження рухомого майна вносяться до реєстру на підставі заяви, поданої виключно в електронній формі. АТ «Альфа-Банк» забезпечено можливістю подання до ДП «НАІС» електронної заяви щодо припинення обтяження на підставі договору про надання послуг по реєстрації обтяжень рухомого майна та отримання інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Вилучення спірного запису, як приватного обтяження, можливе шляхом подання обтяжувачем - АТ «Альфа-Банк» електронної заяви до ДП «НАІС» або паперової заяви до державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса добровільно або на виконання рішення суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Відзив на позов не подавався. Представник третьої особи пояснив, що порядок припинення обтяження зазначено у письмових поясненнях. Поклався на розсуд суду щодо вирішення спору по суті. За таких обставин, зважаючи на положення ст.ст. ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714), було укладено кредитний договір №490019946 від 25.12.2006 року. Відповідно до умов кредитного договору ЗАТ «Альфа-Банк» надав [PERSON] кредит на загальну суму 24 444,75 доларів США на придбання транспортного засобу - SKODA SUPERB, 1,8Т, 2006 р.в, чорний колір, седан, номер шасі [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] . Сторонами був підписаний Графік повернення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором сторонами також було підписано договір застави рухомого майна №490019946-З від 25.12.2006 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58796571 від 23.03.2019 р. на автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] . за №4295884 реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано приватне обтяження - застава рухомого майна на підставі договору застави №490019946-В від 25.12.2006 р., обтяжувач - Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк», боржник - [PERSON] . Як вбачається з мате6ріалів справи, позивач порушив зобов`язання за кредитним договором, і на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2008 року по справі №2-н-6191/08 з [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа-Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №490019946 від 25.12.2006 року в розмірі 111 643,65 грн. У зв`язку із повним виконанням рішення суду 28.07.2011 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Мазуром Ю.С. виконавче провадження №19104759 було закінчено. Через несвоєчасне погашення [PERSON] боргу утворилась нова заборгованість, в результаті чого АТ «Альфа-Банк» у 2013 році звернувся до позивача з позовом про стягнення коштів за зазначеним вище кредитним договором. 14.02.2014 року на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» було стягнуто 123 812,99 грн. та судовий збір у сумі 1 238,12 грн. 02.06.2014 року рішенням Апеляційного суду Київської області рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2014 року було змінено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 59 291,14 грн. та судовий збір - 592,91 грн. Рішення набрало законної сили 02.06.2014 року. Як к вбачається з матеріалів справи, 16.01.2019 року на рахунок Державної казначейської служби України у м. Києві [PERSON] було перераховано 64572,45 грн., що свідчить про сплату боргу. 25.01.2019 року постановою державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Горобець І.В. виконавче провадження №45404817 було закінчено. Позивачем долучено до матеріалів справи докази, які свідчать про те, що 05.02.2019 р. ним було направлено в адресу АТ «Альфа-Банк» вимогу про припинення обтяження з подальшим вилученням відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 10.02.2019 року у відповідь на вимогу, АТ «Альфа-Банк» повідомив, що не може задовольнити вимоги звернення, адже існує непогашена заборгованість за кредитним договором №490019946. При цьому відповідач не зазначає, за який період та в якому саме розмірі існує непогашена заборгованість. Проте, будь-яких доказів щодо існуючої заборгованості матеріали справи не містять. Також таких доказів не було отримано і під час розгляду справи. Приймаючи рішення по суті справи, суд серед іншого має зазначити наступне. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що позивачем вчинялись дії щодо вирішення спору у позасудовому порядку. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст.28 Закону України «Про заставу» та п.1.ч.1 ст.593 ЦК України застава припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Враховуючи те, що забезпечені заставою зобов`язання за кредитним договором є погашеними, то зобов`язання за договором застави № 490019946-3 від 25.12.2006 року, яке є похідним від кредитного договору, також є припиненим. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] повністю виконав свої зобов`язання по кредитному договору №490019946 від 25.12.2006 року перед АТ «Альфа-Банк», а тому правовідносини за кредитним договором та договором застави №490019946 від 25.12.2006 року можна вважати припиненими. Частиною 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому способами захисту права є відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, зокрема, припинення правовідношення. На підставі вищенаведеного, з огляду на обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved