Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду, мотивуючи свої вимоги наступним. У сторін, які перебувають у шлюбі є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. На день подачі позову сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, втрачено почуття поваги і відновлювати його відповідач не бажає. Від позивачем та відповідачем постійно виникають сварки, свідком яких часто стає дитина. Позивач, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, обов»язку по створенню для нього належних соціально-побутових умов життя, збереження психічного здоров»я, духовного та розумового розвитку, а тому вважає за необхідне просити суд визначити місце проживання дитини. [PERSON] не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні її прав та обов»язків щодо спільної дитини і вимагає від неї такого ж . За таких обставин [PERSON] просить суд визначити місце проживання дитини з [PERSON], [INFO] і вказати з ким саме з батьків залишити проживати дитину; після визначення місця проживання місця проживання дитини - [PERSON], [INFO], встановити час, дні та умови побачень того з батьків хто залишиться проживати окремо від дитини. В подальшому позивач збільшив вимоги та остаточно просив суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] і вказати з ким саме з батьків залишити проживати дитину; після визначення місця проживання дитини - [PERSON], [INFO], встановити час, дні та умови побачень того з батьків хто залишиться проживати окремо від дитини, а саме: кожної суботи з 11.00 год. до кожної неділі 19.00 год., якщо дитина хворіє дні побачень з дитиною переносяться на інші дні за домовленістю батьків дитини, на святкові дні з 11.00 год. до 16.00 год., на день народження сина [PERSON] з 11 год. до 16.00 год. Влітку на спільний відпочинок з сином з 1 серпня до 31 серпня; зобов»язати [PERSON] не чинити перешкоди як батьку у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO] та дотримуватися графіку побачень з дитиною, який буде встановлено судом. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що не може визначитись з ким залишити проживати дитину, а отже і кому встановити умови побачень з дитиною. Залишив вирішення даного питання на розсуд суду. Зазначив, що син [PERSON] проживає разом із матір»ю, і вже протягом двох років він сина не бачив, оскільки відповідач чинить перешкодами і не надає батьку можливість приймати участь у вихованні дитини. Не заперечував в судовому засіданні ту обставину, що Бориспільською районною державною адміністрацією фактично визначено дні його спілкування з дитиною. Відповідач заперечувала в судовому засіданні щодо задоволення вимог [PERSON] Пояснила, що дитина з народження проживає разом з нею. На даний час сторони розлучені і вона перебуває у іншому шлюбі та має прізвище [PERSON]. Батько дитини ніколи не цікавився і не цікавиться життям дитини. Відповідач не чинить жодних перешкод у побаченнях [PERSON]в. з сином, проте кожне побачення перетворювалось на сварки та з»ясування стосунків. Останні півроку позивач взагалі не виявляє бажання бачити сина, не виявляє жодного інтересу до розвитку дитини, не допомагає його утримувати. [PERSON] на даний час 4 роки і його вік потребує постійної уваги та догляду з боку матері. Зазначила, що дитина проживає в гарних умовах, відповідач має стабільний дохід та можливість забезпечити дитині належні умови для зростання та розвитку. За таких обставин, [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, оскільки дитина проживає з нею. Представник Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації повідомив про те, що у зв»язку із тим, що позивач н проживає на території Шевченківського району, Служба позбавлена можливості надати свій висновок та висловити думку щодо позову. Завчасно повідомив, що підтримує висновок органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області. Представник Служба у справах дітей та сім»ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області надіслав в адресу суду висновок про доцільність встановлення днів побачень батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO] від 06.02.1017 р., де зазначили, що орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити [PERSON] дні спілкування з малолітнім сином, [PERSON]: кожні перші та треті вихідні місяця в суботу з 11.00 до 19.00 год. та неділю з 11 до 19 год. З обов»язковим попередженням матері дитини про свій візит, в її присутності та з урахуванням стану здоров»я дитини, крім того 10 днів на оздоровлення дитини під час літньої відпустки батька. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2016 р. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернула дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні сторони повідомили про те, що [PERSON], [INFO] проживає разом із матір»ю. Місце реєстрації [PERSON] - [ADDRESS]. Фактичне місце проживання на день розгляду справи - [ADDRESS]. Відповідно до положень ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Приписами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до приписів ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зустрічний позов [PERSON] в порядку, встановленому чинним ЦПК України не заявлявся. Приписами ст. 11 ЦПК України встановлено обов»язок суду розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи [PERSON] так і не зміг визначитися з вимогами, та чітко зазначити щодо порушення прав та сформулювати способ їх захисту. Надати чітку відповідь на питання чи заявляється вимога щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] з батьком та необхідність визначити для матері способи участі у вихованні дитини. Служба у справах дітей та сім»ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області у своєму висновку № 7-46-483 від 06.02.2017 р. зазначає, що вважає за можливе встановити [PERSON] дні спілкування з малолітнім сином, [PERSON]: кожні перші та треті вихідні місяця в суботу з 11.00 до 19.00 год. та неділю з 11 до 19 год. З обов»язковим попередженням матері дитини про свій візит, в її присутності та з урахуванням стану здоров»я дитини, крім того 10 днів на оздоровлення дитини під час літньої відпустки батька. В свою чергу відповідно до ст. 159 СК України Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Разом з тим відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на те, що суд не має права виходити за межі позовних вимог, вирішувати за особу, яка вважає, що її права порушені, якими мають бути такі вимоги, беручи до уваги відсутність у позивача бажання визначитися з предметом спору, суд вважає за можливе відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині вимог щодо визначення того визначення місця проживання дитини та зазначення того з батьків з ким [PERSON] має проживати. Також суд не знаходить підстав і для встановлення порядку спілкування з дитиною для позивача, зважаючи на недоведеність необхідності встановлювати такий графік спілкування, як зазначено [PERSON] та за відсутності будь - яких об»єктивних даних , які свідчать про перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною. Твердження батька озвучені в судовому засіданні щодо бажання бачити дитину та відсутності такої можливості у зв»язку із перешкодами, що їх чинить відповідач є припущеннями за відсутності належних та допустимих, в розумінні положень ст.ст. 57-59 ЦПК України, доказів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed