Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також про стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В позові посилається на те, що 30.12.2019 року о 18 год. 00 хв., [PERSON] , [INFO] , в м. Чернівці на перехресті вул. Героїв Майдану та вул. Садової, керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 3302», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення із транспорним засобом марки «Audi A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] , в результаті чого відбулося зіткнення вищезазначених автомобілів. В результаті зіткнення транспортних засобів, автомобіль марки «Audi A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] зазнав технічних ушкоджень. Крім того, позивач посилався на те, що цивільно-правова відповідальність винуватця даної ДТП, [PERSON] , як особи, яка правомірно експлуатувала забезпечений транспортний засіб марки «ГАЗ 3302», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання ДТП (30.12.2019 року), була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». Спільне повідомлення про настання 30.12.2019 року події, дорожньо-транспортної пригоди, що має ознаки страхового випадку, було подано до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» 02.01.2020 року, тобто у встановлені законодавством строки. В свою чергу, страховиком ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» було заведено Страхову справу №\~208420310-043. Позивачем було подано страховику усі необхідні документи, які необхідні для отримання страхового відшкодування, однак на його заяву про виплату страхового відшкодування ним від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» ніякої відповіді не отримано. У зв`язку з бездіяльністю страхової компанії, позивач був вимушений самостійно зробити експертизу, в якій зазначено, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Audi А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП 30.12.2019 року, станом на момент виконання експертизи (06.02.2020 року), становить 43\~675грн. 61 коп. Вартість відновлювального ремонту даного автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП, становить 100\~654грн. 10 коп. На підставі вищевикладеного, просив стягнути із страховика ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на його користь матеріальний збиток 42 675 грн. 61 коп. З роботодавця винуватця ДТП [PERSON] , яким є АТ «Чернівецький хлібокомбінат» стягнути на його користь решта збитків не покритих страховим відшкодуванням, в розмірі 57\~978,49 грн. Також позивач просить суд стягнути з страховика пеню, інфляційне збільшення суми боргу та 3% річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору, за проведення експертизи та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що позивач [PERSON] не повідомив про настання ДТП, не провів фотографування пошкоджених ТЗ на місці ДТП, до рекомендовано робити в Інструкції, затвердженій МТ СБУ 11.08.2011 року № 274/2011 не надав страховику автомобіль на огляд, не виконав вимоги щодо збереження пошкодженого автомобіля. Також зазначено, що висновок експерта № 09-02-20 складено 06.02.2020 року, а ДТП сталася 30.12.2019 року у зв`язку з чим минуло 38 днів з моменту ДТП, зауважуючи, що позивачем не надано доказів збереження пошкодженого ТЗ у такому стані, яким він був після ДТП. Крім того зазначили про те, що за результатами розгляду заяви позивача страховиком ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, надавши копію листа № 51-3509 від 15.06.2020 року у зв`язку з тим, що на думку відповідача відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, оскільки власником пошкодженого транспортного засобу марки Audi А6 державний реєстраційний номерний [NUMBER] є [PERSON] , а позивач не надав документів на право отримання страхового відшкодування, оскільки, він не є власником пошкодженого майна, а саме ТЗ. Просив в задоволенні позовних вимог, заявлених до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» відмовити у повному обсязі. Відповідачем АТ «Чернівецький хлібокомбінат» було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що не заперечуючи факту ДТП, за обставин наведених у позові позивача за участю їхнього працівника [PERSON] , посилалися на те, що відповідальність має нести страховик в межах ліміту відповідальності 100\~000 грн., а на розмір решти непокритого страхового відшкодування може нести відповідач АТ «Чернівецький хлібокомбінат». У відзиві зазначено, що позивач є неналежною стороною, оскільки власником автомобіля є [PERSON] . Просили в задоволенні позовних вимог, заявлених до АТ «Чернівецький хлібокомбінат» відмовити у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 30.12.2019 року було здійснено ДТП за участю [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «ГАЗ 3302», д.р.н. [NUMBER] та [PERSON] , який керував автомобілем марки «Audi A6», д.р.н. [NUMBER] . Водій [PERSON] , одразу після ДТП, визнав свою вину у її настанні. Позивачем та винним у ДТП водієм [PERSON] , складено спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та подано страховику ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ. Вказана обставина не оспорюється та визнається сторонами /а.с.28-29/. Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність винуватця даної ДТП, [PERSON] , як особи, яка правомірно експлуатувала забезпечений транспортний засіб марки «ГАЗ 3302», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання ДТП 30.12.2019 року, була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» про що свідчить Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів\~№ АМ / 8420310 від 13.03.2019 року. У відповідності до вищезазначеного страхового полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «ГАЗ 3302», державний реєстраційний номер [NUMBER] , розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю складає 200\~000 грн., за шкоду, заподіяну майну складає 100\~000 грн., розмір франшизи складає 1000 грн. /а.с.32/. Крім того судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] , як особи, яка правомірно експлуатувала забезпечений транспортний засіб марки «Audi A6», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання ДТП 30.12.2019 року, також була застрахована, в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про що свідчить Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів\~№ АО / 3216865 від 22.03.2019 року та відомості з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ про чинність Полісу №\~АО\~/\~3216865 на день ДТП, тобто на 30.12.2019 року /а.с.34/. Про факт настання 30.12.2019 року даної дорожньо-транспортної пригоди ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ» була повідомлена обома водіями, спільним повідомленням про ДТП, що не заперечується та визнається сторонами /а.с.36-41/. Судом встановлено, що у зв`язку з не направленням страховиком (відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ») протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про настання ДТП, що мало місце 30.12.2019 року, свого уповноваженого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого автомобіля позивача для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, як це передбачено п.\~34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач [PERSON] , 21 січня 2020 року звернувся до судового експерта Павлишин Я.Д. для огляду його пошкодженого автомобіля, проведення авто-товарознавчої експертизи (в порядку ст.ст. 102, 106, 107 ЦПК України) та надання висновку про вартість матеріального збитку автомобіля позивача, пошкодженого при ДТП 30.12.2019 року. Як встановлено судом, згідно висновку експерта № 09-02-20 від 06.02.2020 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Павлишин Я.Д. матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Audi\~А6 державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП 30.12.2019 року, станом на момент виконання експертизи, складає 43\~675 (сорок три тисячі шістсот сімдесят п`ять) гривень 61\~коп., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 100\~654 (сто тисяч шістсот п`ятдесят чотири) гривні 10\~коп. /а.с.46-71/. За проведення вищезазначеної авто-товарознавчої експертизи № 09-02-20 від 06.02.2020 року позивачем сплачено експерту кошти в сумі 3500 гривень, що підтверджується квитанцією виданою експертом від 06.02.2020 року /а.с.86/. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 03.04.2020 року, звернувся до відповідача ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про виплату страхового відшкодування до якої, окрім іншого, долучив вищезазначений висновок авто-товарознавчої експертизи, проведеної за його рахунок, що підтверджується копією заяви позивача від 03.04.2020 року, копією квитанції про оплату послуг поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» по відправленню листа, накладною № 5800213631505 від 03.04.2020 року та описом вкладенням до листа з відтиском календарного штемпеля 03.04.2020 року /а.с.36-40/. Заяву позивача [PERSON] з додатками, переліченими в описі вкладенні до листа страховиком ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ.» отримано 08.04.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення листа /а.с.41/. Дослідивши відзив відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», суд вважає, що останній визнає ту обставину, що ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, у формі листа № 51-3509 від 15.06.2020 року у зв`язку з тим, що відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, оскільки власником пошкодженого транспортного засобу марки Audi\~А6 державний реєстраційний номерний [NUMBER] є [PERSON] , а позивач не надав документів на право отримання страхового відшкодування, оскільки, він не є власником пошкодженого майна, а саме пошкодженого автомобіля. Судом встановлено, що згідно свідоцтва [NUMBER] від 20.03.2019 року про реєстрацію транспортного засобу марки AUDI A6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником цього автомобіля є [PERSON] . Позивач [PERSON] правомірно експлуатував вказаний автомобіль за згодою власника на підставі нотаріально посвідченої довіреності наданої власником від 20.03.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Гальчук І.С. та зареєстрована в реєстрі за № 1524 /а.с.42,43-44/. Відповідності до п. 1.6 ст.\~1\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або\~правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно ч. 1 ст. 395 Цивільного кодексу України, право володіння та право користування є речовими правами на чуже майно. За приписами ч. 1 ст. 396 Цивільного кодексу України, - особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. У відповідності до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб)». Факт наявності у позивача свідоцтва про реєстрацію пошкодженого транспортного засобу марки Audi\~А6 державний реєстраційний номерний [NUMBER] , яким останній керував під час ДТП, а також факт наявності у нього посвідчення водія [NUMBER] \~від 09.02.2016\~року виданого на ім`я позивача, а отже правомірність володіння позивачем даним ТЗ підтверджується відібраними працівниками поліції письмовими поясненнями на бланках поліції, і поліцейські в свою чергу дозволили обом водіям скласти спільне повідомлення про ДТП, не складаючи матеріалів про адміністративні правопорушення. Доказів протилежного сторонами не надано /а.с.28-32/. Згідно п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Таким чином,\~в розумінні\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобі»,\~ [PERSON] є\~потерпілим,\~а тому\~має право\~вимагати відшкодування\~шкоди,\~завданої автомобілю\~марки Audi\~А6 державний реєстраційний номерний [NUMBER] . У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України, - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналізуючи вищевказані норми матеріального права суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на відшкодування шкоди, пов`язаної з відновленням належного йому пошкодженого транспортного засобу, що являє собою витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (у розумінні ст. 22 ЦК України), або являє собою збитки, що підлягають відшкодуванню потерпілому, у зв`язку із виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (у розумінні ст. 1192 ЦК України), або являє собою вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу КТЗ (у розумінні п. 2.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів») на день розгляду справи. У відповідності до п. 14 роз`яснень, сформульованих у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що згідно висновку експерта № 09-02-20 від 06.02.2020 року авто-товарознавчої експертизи, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Audi\~А6 державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження під час ДТП 30.12.2019 року, станом на момент виконання експертизи, складає 43\~675грн. 61коп., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 100\~654грн. 10\~коп. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно приписів абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню матеріальний збиток, якого зазнав [PERSON] від пошкодження транспортного засобу марки Audi\~А6 державний реєстраційний номер [NUMBER] (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) за мінусом суми франшизи (1000 гривень), а всього у розмірі: 43\~675,61 грн. 1 000,00 грн. (франшиза) = 42\~675 грн. 61 коп. З роботодавця винуватця ДТП [PERSON] , яким є АТ «Чернівецький хлібокомбінат» підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] решта збитків не покритих страховим відшкодуванням, а саме: 100 654,10 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi А6» д.н.з. [NUMBER] ) 42\~675,61 грн. (розмір страхового відшкодування), а всього у розмірі: (100\~654,10 42 675,61) = 57\~978,49 грн. Що стосується позовних вимог, щодо стягнення із страховика пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, судом встановлено наступне. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~03.04.2020\~року,\~звернувся до\~відповідача ТДВ\~«СК «Ю.ЕС.АЙ» із заявою про виплату страхового відшкодування. Вказану заяву позивача [PERSON] з додатками страховиком ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ.» отримано 08.04.2020 року. Так,\~позивачем обраховано\~строк зі\~спливом 15\~днів з\~дня отримання\~відповідачем ТДВ\~«СК «Ю.ЕС.АЙ.» заяви про виплату страхового відшкодування, яка отримана відповідачем 08.04.2020 р., а позивачем нараховано штрафні санкції починаючи з 24.04.2020 року. Суд вважає, що оскільки, відповідачем ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ.» рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування фактично прийнято 15.06.2020 року (лист № 51-3509 від 15.06.2020 року),\~яке суд\~вважає необґрунтованим,\~ а\~тому суд\~приходить до\~висновку,\~що саме\~з 15.06.2019\~року (день\~відмови у\~виплаті) слід здійснювати нарахування штрафних санкцій. Крім того, штрафні санкції нараховуються на суму 42\~675,61 грн по дату звернення позивача до суду, тобто нарахування штрафних санкцій є період з 15.06.2020 року включно по 02.07.2020 року включно. Поряд із цим, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що останнім не було порушено обов`язків передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а невиплата позивачу страхового відшкодування стала наслідком ненадання документів на підтвердження права на отримання виплати страхового відшкодування та ненандання позивачем на огляд належного позивачу пошкодженого транспортного засобу виходячи з наступного. Пунктом 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Про факт\~настання 30.12.2019\~року даної\~дорожньо-транспортної\~пригоди ТДВ\~«СК «Ю.ЕС.АЙ» була\~повідомлена обома\~водіями,\~а саме\~позивачем і\~винуватцем ДТП\~ [PERSON] ,\~у визначений\~законом 3-денний\~строк,\~що мало\~місце 30.12.2019\~року в\~день ДТП\~та не\~заперечується і\~визнається страховиком ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» у поданому до суду відзиві. Стаття 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює порядок дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Положеннями п. 33.1.4 ст. 33 цього Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Структурний аналіз положень вказаних норм матеріального права у їх сукупності дає підстави дійти висновку, що у водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди наявний обов`язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Тому, суд вважає, що з цих підстав, у позивача [PERSON] був відсутній такий додатковий обов`язок перед відповідачем ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ» щодо його повторного повідомлення про настання ДТП у 3-денний строк з дня настання ДТП, так як між позивачем [PERSON] та відповідачем ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ» не укладався договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Такий обов`язок наявний лише у винуватця ДТП [PERSON] , з яким відповідач ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ» уклав договір\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності. Слід зазначити, що відповідач ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» заперечуючи вказані обставини, у своєму письмовому відзиві підтверджує та визнає факт отримання письмового повідомлення про ДТП від винуватця ДТП [PERSON] , що мало місце 30.12.2019 року. При цьому, відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» не надано жодного доказу на підтвердження того, що страховиком (відповідачем) протягом 2-х днів з дня отримання повідомлення про настання ДТП, що мало місце 30.12.2019 року аж до звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, що мало місце 03.04.2020 року, яка отримана 08.04.2020 року вчинялися якісь дії з метою розпочати розслідування страхового випадку з метою встановлення розміру заподіяних збитків, як і не надано доказів того, що саме дії позивача перешкодили це зробити у вказаний період. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, - виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України, - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного Суду від 06.06.2019 року у справі № 758/8819/16-ц встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма\~статті 625 ЦК України. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, - «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК)». Правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України, наприклад у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі № 6-49цс12 зазначається, що «законодавство України не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч.\~3 ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України)». Крім того така ж правова позиція висвітлена Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 року по справі № 758/8819/16-ц. Щодо позовної вимоги інфляційних втрат, то суд приходить до висновку про те, що з ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 85грн. 35коп. виходячи з наступного розрахунку. Згідно частини 2 статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно пункту 4 постанови Кабінету\~Міністрів України\~«Про затвердження\~Порядку проведення\~компенсації громадянам\~втрати частини\~грошових доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~термінів їх\~виплати» від\~21\~лютого 2001\~року,\~N\~159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Індекс споживчих цін за червень 2020 року складав 100,2. Індекс споживчих цін за період з 15 червня 2020 року по 30 червня 2020 року складає (100,2/100) =1,002 Інфляційні втрати позивача складають 85 гривень 35 копійок (42 675,61х1,002 42\~675,61)= (42\~760,96 42 675,61) = 85,35 грн. Що стосується позовних вимог щодо стягнення трьох відсотків річних, то суд приходить до висновку про те, що з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача слід стягнути три відсотки річних в сумі 63грн.14коп. виходячи з наступного. Згідно частини 2 статті 625\~ЦК України боржник,\~який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Період з 15 червня 2020 року (включно) по 02 липня 2020 року (включно) містить 18 днів. 42 675,61/100х3/365х18= 63,14 грн. Щодо пені, то суд приходить до висновку про те, що з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача слід стягнути пеню в сумі 252грн. 55коп. виходячи з наступного. Згідно пункту\~36.5\~статті 36Закону\~України «Про\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З 15 червня 2020 року по 02 липня 2020 року облікова ставка Національного банку України становила 6,0 процентів. Вказаний період налічує 18 днів. У зазначений період пеня складає 80 гривень 89 копійок. (42 675,61/100х(6х2)/365х18)= 252,55 грн.. Відтак, суд вважає, що за період з 15.06.2020 року (включно) по 02.07.2020 року (включно) сума пені складає 252,55 грн., інфляційне збільшення складає 85,35 грн., 3 % річних складають суму 63,14 грн., а всього підлягає стягненню з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ»: 252,55 + 85,35 + 63,14 = 401,04 грн. Тому в цій частині позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст.\~265\~ч. 10,\~11 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування; остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому\~розділом VII цього Кодексу\~(набрали чинності з 01.01.2019 року). Оскільки збільшувати позовні вимоги поза межами підготовчого судового засідання чинним ЦПК України не передбачено, слід відповідно до ст.\~265\~ч. 10,\~11 ЦПК України, здійснювати нарахування пені, інфляційного збільшення суми основного боргу та 3 % річних, які мають бути стягнуті з відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача [PERSON] до моменту повного виконання рішення, які слід нараховувати на залишок невиплаченого страхового відшкодування в сумі 42 675,61 грн. починаючи з 03.07.2020 року. Що стосується завданої позивачу моральної шкоди суд виходить із такого. У відповідності до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові пленуму № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд враховує доводи позивача про спричинені йому моральні страждання, які полягають у порушенні його звичайного укладу, втрату нормальних життєвих зв`язків, позбавлення його можливості повноцінно користуватися пошкодженим автомобілем, відсутність матеріальної можливості відремонтувати пошкоджений автомобіль та й взагалі невизначеність у частині проведення ремонту до моменту відшкодування матеріальної шкоди відповідачами. На день розглду справи з моменту ДТП і до дня розгляду справи шкода позивачу не відшкодована. Поряд із цим суд враховує правові висновки Верховного Суду України у постанові від 06.11.2013 року по справі №\~6-108цс13, а саме: Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. \~Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України, обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад, пасажир транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Аналогічні за змістом висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 05.09.2018р. по справі № 534/872/16-ц, провадження № 61-11969св18, які також враховані судом при розгляді даної справи. Тому, суд приходить до висновку, що з роботодавця, винуватця ДТП [PERSON] , яким є АТ «Чернівецький хлібокомбінат» підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] моральна шкода в сумі 5 000грн. 00коп. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3\~ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 21.01.2020 року між адвокатом Шкварчуком В.Д. та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги та додаткову угоду № 1 від 21.01.2020р. /а.с.82-83/. Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 02.07.2020 року, загальна вартість суми гонорару становить 13 481,80 грн. /а.с.86/. З акту виконаних робіт №1 від 02.07.2020 року вбачається, що адвокат Шкварчук В.Д. виконав, а клієнт позивач [PERSON] оплатив кошти у загальному розмірі 13 481,80 грн., що також підтверджується розрахунковою квитанцією Серія АБОА № 578921 від 02.07.2020 р. Крім того, за проведену авто-товарознавчу експертизу № 09-02-20 від 06.02.2020 року за проведення якої сплачено кошти в сумі 3500,00 грн. у відповідності до квитанції експерта від 06.02.2020 року /а.с.85-86/. При поданні позову позивач [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 1 075,80грн, що підтверджується квитанцією банку /а.с.1/. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, всі понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, за проведення авто-товарознавчої експертизи та за оплату професійної правничої допомоги адвоката, складає 18\~057,60 грн., слід стягнути з кожного відповідача пропорційно заявленим та задоволеним до кожного відповідача позовним вимогам виходячи із ціни позову у такому співвідношенні, а саме: з Позивач зазначив у позові ціну позову: 107\~580,35 грн. Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму: 106\~055,14 грн., що відповідно складає: (106\~055,14 : 107\~580,35 х 100) = 98,58 % заявлених позовних вимог. Відповідно підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог наступним чином: (18\~057,60 : 100 х 98,58) = 17\~801,18 грн. Враховуючи, що по даній справі два відповідача і з кожного стягнені різні розміри грошових сум, тому, до стягнення підлягають судові витрати в сумі 17\~801,18 грн. з кожного відповідача пропорційно до загальної суми стягнених грошових сум (106\~055,14), а саме: 1) загальна сума стягнених грошових коштів складає: 106\~055,14 грн. 2) з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» стягнено судом: (42\~675,61 + 252,55 + 85,35 + 63,14) = 43\~076,65 грн., що відповідно складає: (43\~076,65 : 106\~055,14 х 100) = 40,62 % 3) з АТ «Чернівецький хлібокомбінат» стягнено судом: (57\~978,49 + 5000,00) = 62\~978,49 грн., що відповідно складає: (62\~978,49 : 106\~055,14 х 100) = 59,38 % Відтак з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», (м.\~Київ, проспект Георїв Сталінграда, буд. 4 корпус 6-А, код ЄДРПОУ: 32404600) підлягає стягненню 40,62% від розміру всіх понесених судових витрат, пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає: (17\~801,18 / 100% х 40,62%) = 7 230,84 грн.; З АТ «Чернівецький хлібокомбінат», (м.\~Чернівці, вул. Головна, буд. 223, код ЄДРПОУ: 03293304) підлягає стягненню 59,38% від розміру всіх понесених судових витрат, пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає: (17\~801,18 / 100% х 59,38%) = 10\~570,34 грн.. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial