Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна. Позивач зазначав, що у квітні 2020 року ним було помилково перераховано кошти (поповнено картку) [PERSON] , а саме: 01.04.2020 р. на суму 50251,26 грн. - квитанція №1917-6290-5189-0600; 03.04.2020 р. на суму 50251,26 грн. - квитанція №1919-5182-6437-0185; 09.04.2020 р. на суму 35175,88 грн. - квитанція №1925-4171-3970-0869; 10.04.2020 р. на суму 37540,00 грн. - квитанція №1926-6358-5949-0932; 13.04.2020 р. на суму 14070,35 грн. - квитанція №Р24АР24А294665009С11642. Загальна сума 187288,75 грн. Жодні звернення до відповідача з проханням повернути кошти до позитивних наслідків не призвели. Так, 30 липня 2020 року позивачем було відправлено лист-вимогу про повернення помилково перерахованих коштів. Посилаючись на викладене, позивач просив суд зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] безпідставно набуте майно у вигляді грошових коштів у загальній сумі в розмірі 187288 грн. 75 коп. В судовому засіданні представник позивача адвокат Тетера Л.М. позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі, надала пояснення аналогічні позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що в квітні 2020 року на картковий рахунок відповідача [PERSON] було перераховано позивачем [PERSON] грошові кошти на загальну суму в розмірі 187288,75 грн. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] безпідставно набуте майно у вигляді грошових коштів у загальній сумі в розмірі 187288 грн. 75 коп. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору позивач просив з відповідача не стягувати.

Outcome: approved