Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну частку (пай), яка розташована на території Завальської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката про право приватної власності на землю. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що його бабі, [PERSON], яка померла 23.02.2001 року, на праві приватної власності, належала 1/4 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по вул. Долинська, 29 в с. Завалля Снятинського району Івано-Франківської області, а також право на земельну частку (пай) на три земельні ділянки площею 0,479 га, 0,458 га та 0,205 га, а загальною площею 1,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Завальської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ №016943, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №440 від 28.03.2001 р. Дана земельна ділянка була передана [PERSON] в приватну власність на підставі сертифіката про право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки внаслідок паювання спілки селян «Єдність», що підтверджується довідкою Завальської сільської ради №580 від 21.07.2016 р. Право власності на спірну земельну ділянку у [PERSON] виникло на підставі Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, відповідно до якого кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видавався сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. На підставі даного сертифікату і було розпочато виготовлення державного акту на право приватної власності на землю. Однак, внаслідок зволікань працівників держкомзему видача державного акту на право приватної власності на землю відбулась після смерті спадкодавиці. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась із вищезазначеного майна, спадкоємцем за законом першої черги її частини даного житлового будинку та права на земельну частку (пай) став батько позивача, [PERSON], який на час смерті своєї матері постійно проживав із спадкодавицею, та вступив в фактичне управління та володіння спадковим майном, а отже, у відповідності до ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається таким, що прийняв спадщину. Після смерті батька, який помер 07.07.2007 року, спадкоємцями першої черги за законом спадкового майна став позивач та його мама, відповідачка у справі [PERSON]. Позивач подав до Першої Снятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину а його мама, відповідачка по справі відмовилась від прийняття спадщини, що було встановлено рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08.07.2009 року, а тому даний факт звільнений від доказування. Однак, в зв'язку із тим, що оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено, а державний акт на право приватної власності на земельну ділянку видано після смерті спадкодавиці [PERSON], Державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому він звернувся до суду із даним позовом, яким просить визнати за [PERSON], право власності на земельну частку (пай), розташовану на території Завальської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката про право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, в межах земельних ділянок площею 0,479 га, 0,458 га та 0,205 га, а загальною площею 1,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Завальської сільської ради, Снятинського району, Івано-Франківської області, зазначених в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ №016943, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №440 від 28.03.2001 року. Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити, справу просив розглядати у його відсутності. Відповідачка подала до суду заяву, якою позов визнала повністю, не заперечує проти задоволення позову, справу просила розглядати без її участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Дослідивши матеріали справи, які повністю доводять підставність та обгрунтованість позовних вимог, зокрема: Державний акт серії І ІV-ІФ №016943, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на земельну частку (пай) на три земельні ділянки площею 0,479 га, 0,458 га та 0,205 га, а загальною площею 1,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Завальської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, виданий [PERSON] 28.03.2001 р. на підставі сертифіката про право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки; Свідоцтва про смерть: [PERSON], яка померла 23.02.2001 р., Довідку Устянської сільської ради №159 від 25.02.2016 р. про право власності на земельні ділянки, згідно якої [PERSON] вступила в управління спадковим майном; Довідку Завальської сільської ради №580 від 21.07.2016 р. про те, що [PERSON] була вклюсена до числа пайовичків спілки селян «Єдність»; Довідку Завальської сільської ради №559 від 15.07.2016 р про склад сімї; Довідки Першої Сянтинської ДНК №№ 1037/01-09, 984/02-14, 985/02-14 від 12.07.2016 р.; Свідоцтво про смерть [PERSON]; Рішення Снятинського районного суду від 08.07.2009 р.; Заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини від 08.11.2007 р. завірену нотаріусом [PERSON] та врахувавши, що відповідачка [PERSON] згідно заяви поданої до суду на спадщину не претендує, проти визнання права власності на земельні ділянки за [PERSON] не заперечує, суд приходить до перконання, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. На час смерті спадкодавиці [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Зібрані по справі докази вказують, що [PERSON], яка померла 23.02.2001 року, належала земельна частка (пай) на три земельні ділянки площею 0,479 га, 0,458 га та 0,205 га, а загальною площею 1,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Завальської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ №016943, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №440 від 28.03.2001 р., передана на підставі сертифіката про право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки внаслідок паювання спілки селян «Єдність», що підтверджується довідкою Завальської сільської ради №580 від 21.07.2016 р. Спадкоємцем померлої [PERSON] став її син [PERSON], який на час смерті своєї матері постійно проживав із нею, та вступив в фактичне управління та володіння спадковим майном; після смерті [PERSON], який помер 07.07.2007 року, його спадкоємцями першої черги за законом стали [PERSON] та [PERSON], остання від своєї частки у спадковому відмовилась, про що нотаріально посвідчила відповідну заяву, факт відмови [PERSON] від частки у спадковому майні встановлено Рішенням Снятинського районного суду від 08.07.2009 р., а тому звільнений від доказування. Відповідно до наведеного суд вважає, що слід визнати за [PERSON], право власності на земельну частку (пай), розташовану на території Завальської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, яке належало [PERSON] на підставі сертифіката про право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, в межах земельних ділянок площею 0,479 га, 0,458 га та 0,205 га, а загальною площею 1,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Завальської сільської ради, Снятинського району, Івано-Франківської області, зазначених в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ №016943, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №440 від 28.03.2001 року. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved