Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що [PERSON] , який помер [INFO] у м.Кам`янка Черкаської області та [PERSON] , [INFO] , проживали останні п`ять років до дня смерті однією сім`єю. Свою заяву мотивує тим, що він є єдиним рідним сином [PERSON] , який помер [INFO] . За життя його батько був інвалідом війни першої групи, і у 2011 році був забезпечений автомобілем ЗАЗ 110387-40 через Департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації згідно Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. № 999. Заявник, як син померлого після смерті матері, піклувався за батьком, надававши йому допомогу продуктами харчування, одягом та ліками. Та оскільки батько за життя виявив бажання проживати лише у своєму будинку, то заявник, оскільки його будинок розташований поруч з будинком батька був вимушений проживати з ним в його будинку. За життя батько заявника за договором дарування передав йому у власність свій будинок. Після смерті [PERSON] , заявник звернувся як до управління соціального захисту населення Кам`янської РДА Черкаської області так і до Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА з питанням залишення автомобіля заявнику. 26.05.2020 року було отримано відповідь Департаменту з якої вбачається, що згідно Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999, після смерті особи з інвалідністю автомобіль, яким вона була забезпечена, строк експлуатації якого менше 10 років, залишається безкоштовно у користуванні її сім`ї, якщо: в ній є особа з інвалідністю, яка має підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не менше 6 місяців з дня її смерті; була зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації. Саме з вищевказаних обставин, оскільки реєстраціє місця проживання заявника була за іншою адресою, звернувся до суду та просить встановити даний факт. Ухвалою суду від 20 липня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами окремого провадження, справу призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17 серпня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, наполягав на їхньому задоволенні. Заінтересована особа - Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та Управління соціального захисту начелення Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області в судове засідання не з`явились, попередньо надіслали до суду клопотання, в якому просили розгляд справи провести без участі їхнього представника. У наданий судом строк для подання відзиву на заяву, відзив не направили. Тому суд вважає за необхідне здійснити розгляд даної справи без участі представника заінтересованої особи, на підставі письмових документів. Представник управління соціального захисту населення Кам`янської РДА Чебану Т.А. в судовому засідання не заперечувала, щодо задоволення заяви. З`ясувавши думку присутніх сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.5). [PERSON] помер [INFO] у м.Кам`янка Черкаської області у віці 92 років (а.с.4). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] був власником автомобіля марки ЗАЗ модель 110387-40, 2010 року випуску, д.р.н. [NUMBER] (а.с. 10). Проте, відчуження та передача іншій особі цього автомобіля без згоди соцзабезпечення заборонено. Як вбачається з листа №229-05 від 26.05.2020 року Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації адресованого [PERSON] , відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999 автомобіль ЗАЗ сенс яким 31.01.2011р. був забезпечений [PERSON] через Департамент підлягає поверненню. Також роз`яснено, що згідно Порядку після смерті особи з інвалідністю автомобіль, яким вона була забезпечена, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається безкоштовно у користуванні сім`ї, якщо в ній є особа з інвалідністю, яка: - має підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не менше 6 місяців з дня її смерті; - була зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурні підрозділи соціального захисту населення (а.с. 17). Таким чином, для залишення собі автомобіля ЗАЗ 110387-40, яким 31.01.2011р. був забезпечений [PERSON] , заявнику необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю з батьком до його смерті . За положеннями ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною другою вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 6 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999 особа з інвалідністю, законний представник недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Після закінчення зазначеного строку особа з інвалідністю може користуватися таким автомобілем до отримання нового або повернути його структурному підрозділу з питань соціального захисту населення чи управлінню виконавчої дирекції Фонду на умовах згідно з пунктом 14 цього Порядку. Згідно абзацу 3 пункту 16 Порядку автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті особи з інвалідністю залишається у користуванні її сім`ї, якщо в ній є особа з інвалідністю, яка: -мала підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не більше 6 місяців з дня її смерті; -зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації; -не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду. Згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. 29 січня 2020 року, [PERSON] подарував житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 6-8). Як вказує заявник, з часу смерті його матері та жінки батька він проживав з батьком впродовж останніх п`яти років однією сім`єю по день його смерті. Зазначене також підтверджується довідкою голови вуличного комітету та поясненнями сусідів при їх опитуванні від 04 липня 2020 року (а.с. 12-15) . Крім того, догляд заявника за своїм батьком підтверджено довідкою лікуючого лікара [PERSON] від 18.05.2020 року № 01-28/101 (а.с.11). Все вищезазначене, також було підтверджено показами свідків в судовому засіданні, а саме [PERSON] та [PERSON] . В пункті 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»Верховний Суд України зазначив, що у випадку, коли постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правих підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved