Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно, посилаючись на те, що в 1962 році він разом із батьками з Російської Федерації переїхав на постійне місце проживання до України та проживав у [ADDRESS], де закінчив вечерню школу, та з 04 травня 1979 року по 12 травня 1981 року проходив службу в Радянській армії, з 18 листопада 1981 року по 18 жовтня 1995 року проживав з дружиною в [ADDRESS]. В 1995 році переїхав до Російської Федерації, а в 2008 році повернувся знов до України де й проживає по теперішній час. У 2018 році з метою отримання громадянства України та паспорта громадянина України звернувся до Новокаховського сектору УДМС України в Херсонській області де йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю в нього паспорту громадянина колишнього СРСР і неможливості його відновлення, й рекомендовано звернутись до суду. В судове засідання заявник та його представник не з'явились, у адресованій суду заяві представник заявника просила справу розглядати у їх відсутність, заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не з'явився, у поданих до суду письмових поясненнях, просив справу розглядати у його відсутність, та на його думку, з доданих до заяви документів вбачається факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, тому не заперечує проти задоволення заяви. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутність заявника та представника заінтересованої особи на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, з наданих суду документів вбачається, що в 1978 році заявник [PERSON] закінчив повний курс вечірньої середньої школи №24 [ADDRESS], що підтверджується атестатом про середню освіту №937607 виданого 27 червня 1978 року. З трудової книжки серія [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON] вбачається, що з 01 серпня 1977 року по 10 квітня 1979 року [PERSON] працював Макіївському спецуправлінні «Укренергочормет»; 04 травня 1979 року по 12 травня 1981 року [PERSON] проходив службу в Радянській армії; з 01 вересня 1981року по 18 жовтня 1995 рік працював на території України. Відповідно до паспорту громадянина Російської Федерації №[NUMBER] виданого 15 лютого 2005 року Талнахським МВВС Норильського УВС Красноярського краю, заявник [PERSON] з 29 серпня 1981 року перебував у шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано на території України, а саме: в [ADDRESS], а з 08 червня 2005 року перебуває у шлюбі з [PERSON], який також зареєстровано в [ADDRESS]. Згідно форми Б по квартирної карточки [PERSON] з 18 листопада 1981 року та по 18 жовтня 1995 року був зареєстрований разом зі своєю дружиною за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується доданою до матеріалів справи копією Форми А, з якої також вбачається, що 18 жовтня 1995 року заявник був виписаний до Красноярського краю, Російської Федерації. Згідно відповіді №13/3528 від 29 серпня 2018 року Новокаховського міського відділу УДМС України в Херсонській області [PERSON] відмовлено у видачі паспорта громадянина України і встановлення громадянства України, оскільки ним не надано документу на підтвердження постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, й рекомендовано звернутись до суду. Тобто, встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, має для заявника юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама … постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України»… або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу, зокрема, УРСР, і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та дослідженні у справі докази, суд враховуючи що зазначений у заяві факт не оспорюється заінтересованою особою, вважає доведеним, факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved