Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10.10.2011року. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2012року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 500грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягнених аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 25% кожній дитині від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікую. В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 11.10.2011року(а.с.3). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2012року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 500,00грн. на кожну дитину, від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду, а саме з 22.08.2012року (а.с.2). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №206/5346/2012 виданого 20.11.2012року у [PERSON] за період з 02.11.2012року по 31.12.2016року наявна заборгованість в розмірі 44 930,00грн. (а.с.16). Відповідно до довідки ОСББ «Долина 39» [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №206/5346/2012 виданого 20.11.2012року у [PERSON] за період з 02.11.2012року по 31.12.2017року наявна заборгованість в розмірі 52 930,00грн. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно п. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на положення ст.ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов'язок батьків на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2012року, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 16,5% від усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.12.2017року і до досягнення старшою дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 80, 84, 141, 179, 180-183, 185 СК України,

Outcome: approved