Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДПС у Львівській області, Залізничної державної податкової інспекції Залізничного управління Головного управління ДФС у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Залізничний відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, Перша Львівська державна нотаріальна контора, у якому просить звільнити з під арешту квартиру, що за адресою [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА 6782241 від 12.11.2002 року винесеної державним виконавцем ДВС Залізничного районного управління юстиції м. Львова Улич Є.О. та скасувати запис про державну реєстрацію обтяження арешт всього майна належного [PERSON] , який зареєстрований за реєстраційним № 4367667 від 18.01.2007 року реєстратором: Перша Львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова В-3, 12.11.2002, ВДВС Залізничного рай. упр. юст., вх. 4532 та зняти арешт, накладений постановою державного виконавця ДВС Залізничного районного управління юстиції м. Львова Улич Є.О. серія АА 672241 від 12.11.2002 року. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що йому належить на праві приватної власності 1/3 частка в квартирі, що за адресою [ADDRESS] . Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року у справі №1-224/2002 [PERSON] було визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 142 КК України (в редакції 1961 року) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. На виконання вироку суду в межах виконавчого провадження державним виконавцем ДВС Залізничного районного управління юстиції м. Львова Улич Є.О. було винесено постанову від 12.11.2002 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вирок суду в частині конфіскації майна виконано не було та хвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.12.2020 року позивача звільнено від відбування покарання у вигляді конфіскації всього належного майна. Залізничним ВДВС позивачу відмовлено у задоволенні його заяви про закінчення виконавчого провадження та скасування арешту, згідно даних Єдиного реєстру боржників Міністерства юстиції України [PERSON] серед боржників не значиться. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.09.2021 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено зміст ст. 181 ЦПК України та встановлено строк для подання пояснень щодо позову або відзиву. Представник відповідача Головного управління ДПС у Львівській області Н.Янкович подала суду відзив на позов, у якому позовні вимоги заперечила повністю та вказала, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду у порядку цивільного судочинства, а заявлені ним вимоги мають розглядатися за правилами, визначеними КПК України. Інші відповідачі відзивів на позов не подали, поважних причин такого не повідомили. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору не подали суду заяв по суті справи, поважних причин такого не повідомили. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності з [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] загальною площею 51,4 м. кв. /копія свідоцтва про право власності на квартиру виданого 25.12.2000 року а.с.16/. Із змісту копії постанови Залізничного районного ДВС від 12.11.2002 року вбачається, що на виконання виконавчого документу №1-224, виданого 30.10.2002 року Залізничним районним судом м. Львова, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] /а.с.11/. Згідно долучених до матеріалів справи витягів-інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.08.2019 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на яку накладено обтяження на підставі постанови ВДВС Залізничного рай. упр. юст. від 12.11.2002 у виді арешту, зареєстрованого 18.01.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою /а.с.5, 6/. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників у такому відсутня інформація щодо особи позивача /а.с.7/. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.12.2020 року постановлено, звільнити [PERSON] від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2002 року по справі №1-224/2002 /а.с.12-13/. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] 16.02.2021 року звернувся до Залізничного відділу ДВС міста Львів із заявою про закінчення виконавчого провадження та скасування арешту, накладеного в межах даного виконавчого провадження, та отримав відповідь №13215 від 01.03.2021 року, згідно якої у Відділу відсутні правові підстави для зняття арешту з майна заявника, оскільки ухвалою суду про звільнення позивача від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна такого не передбачено /а.с.9/. Відповідно до ст. 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно п.1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим, а тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Враховуючи наведене, зокрема, що вирок суду в частині конфіскації майна позивача не виконано, позивача звільнено від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду, накладений на квартиру арешт порушує права позивача як співвласника даної квартири на здійснення права власності, передбаченого ст. 41 Конституції України, ст. 319, 321 ЦК України, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved