Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Раківської сільської ради Бериславського району про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову посилається на те, що 28.10.1999 року він придбала житловий будинок з надвірними спорудами у [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який знаходиться в с.Раківка, вул. Леніна, 22 , про що був складений договір купівлі-продажу, та засвідчений на товарній біржі ИЗУМРУД. Просив визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме на будинок №22 по вулиці Леніна (від 25.09.2015 року «Центральна») в с.Раківка Бериславського району, Херсонської області. Позивач в судовому засідання не зявився, повідомлений був належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав, зазначених у заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений завчасно належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд визнав можливим справу розглянути у їх відсутність. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст..9 Житлового кодексу України громадяни мають право на придбання квартир (будинків) на біржових торгах. Відповідно до ст. 128 ЦК України 1963 р. яка діяла на час придбання будинку, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Судом встановлено, що 28.10.1999 року позивач [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними спорудами за адресою : Херсонська область, Бериславський район, с.Раківка, вул. Леніна ( Центральна) №22, у [PERSON]В, [PERSON] та [PERSON], уклавши договір купівлі-продажу, який оформили на товарній біржі ИЗУМРУД, який було зареєстровано в Херсонському БТІ за №21 (а.с8.). До підписання цього договору позивач передав продавцю обумовлену вартість будинку, а саме 2200 гривень та сімя [PERSON] виїхала з будинку. З того часу місцеперебування останніх не відоме. Відповідно до законодавства України, яке діяло на той час, [PERSON] зареєстрував в БТІ своє право власності на житловий будинок №22 по вул. Леніна (Центарльна) в с.Раківка Бериславського району Херсонської області, однак в подальшому до органу місцевого самоврядування не звертався і свідоцтва про право власності не отримував. У 2004 році [PERSON] виїхав із с.Раківка до м.Херсон, де мешкає до теперішнього часу. Згідно довідки Раківської сільської ради Бериславського району від 24.11.2015 року №406 в даному житловому будинку , який належить на праві власності [PERSON], з квітня 2004 року і по теперішній час проживає [PERSON](а.с.9). Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року ( з відповідними змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» згідно зі ст.12 Закону України «Про власність», якій був чинним на момент отримання та погашення спадкодавцем ссуди на будинок громадянин набуває право власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів в кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст..15 Закону України «Про товарну біржу» договори купівлі-продажу квартир (будинків) укладених на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Статтею 227 ЦК України ( ред..1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Фактично закон допускає укладення договорів купівлі-продажу будинків на біржових торгах, але при продажі таких будинків, нотаріус не визнає такий договір, як правовстановлюючий документ, підтверджуючий право власності, а тому неможливо в подальшому розпорядитися даним будинком, а саме: продати, подарувати та вчинити будь які дії по розпорядженню цим майном. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. 28.10.1999 року [PERSON] придбав житловий будинок №22 по вул. Леніна (Центарльна) в с.Раківка Бериславського району Херсонської області, що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрованого в Журналі реєстрації біржових угод Херсонської товарної біржи «Ізумруд» за реєстраційним №5574 та в Херсонському БТІ за №21.(а.с.8). Відповідно до ст. 19 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст..153 ЦК України (ред..1963 р.) договір вважається укладеним, якщо між сторонами у вимагаємій в належних випадках формі досягнуто угоди по всім суттєвим умовам. Між [PERSON] та [PERSON]В, [PERSON] та [PERSON] такі умови були досягнуті: оговорена ціна, момент передачі грошей та житлового будинку, час укладення договору купівлі-продажу та всі ці умови ними були виконані, що відображено в біржовому договорі. Оскільки позивач вирішив продати даний будинок, але позбавлений такої можливості, то вимушений звернутися за захистом порушених прав до суду. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню. На основі ст.128, 153, 227 ЦК України (1963 р), ст. 19 ЗУ „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень,

Outcome: approved