Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом вказуючи, що є співвласником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач в даному будинку більше 40 років не проживає, не використовує його за цільовим призначенням, не бере участі в його утриманні та не проводить ні поточного, ні капітального ремонту. А тому, просить суд припинити право [PERSON] на Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просить суд їх задоволити. Відповідач повторно в судове засідання без поважних причин не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не подала. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до свідоцтва про право\~ на спадщину за законом від 27 березня 2009 року [PERSON] був визнаний власником житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 63 кв.м., житловою 16 кв.м. та допоміжною 47 кв.м. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 березня 2013 року визнано недійсним в частині 1/2 свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на його ім`я на житловий будинок за вищевказаною адресою. Одночасно за відповідачем визнано право власності на 1/2 частину даного житлового будинку. Відповідно до технічного паспорту на (індивідуальний) житловий будинок, інвентаризаційна справа №55, співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] (1/2 частини) та [PERSON] (1/2 частини). Як вбачається з позовної заяви, предметом судового розгляду є припинення права власності відповідача по справі на частку у спільному майні на вимогу іншого співвласника на підставі ст.365 ЦК України. Згідно з положеннями ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.319,358\~ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26\~ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч.1,2 ст.364\~ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України. Відповідно до ст.365\~ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15 травня 2013 року при розгляді справи №6-37цс13, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365\~ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Невиконання позивачем цієї умови є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Європейський суд з прав людини рішенням від 21 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 21 березня 2011 року, у справі №35041/05 установив наявність порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Перший протокол), ратифікованого Україною Законом від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР,\~а саме:\~незаконне позбавлення\~Р.А [PERSON] І.\~майна у\~зв`язку\~з порушенням\~правил щодо\~попереднього депонування\~суми відшкодування,\~що може\~призвести до\~негативних економічних\~наслідків для\~Р.А.І.,\~оскільки вимога\~попереднього платежу\~є не\~технічною складовою\~процедури відчуження\~майна,\~яка встановлена\~законом,\~а основною\~вимогою,\~на якій\~повинно ґрунтуватися\~рішення суду\~про позбавлення особи майна без її згоди. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді справи №6-68цс14, відповідно до норми ст.365 ЦК України, зокрема п.4 ч.1 ст.365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. При неможливості виділу частки із спільного майна в натурі або встановлення порядку користування нею, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості майна на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Ринкова вартість 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] становить 45\~750 (сорок п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) грн., згідно висновку будівельно - технічної експертизи від 21 жовтня 2016 року. Згідно із квитанції №0.0.408503513.1 від 13 липня 2015 року позивачем внесено на депозитний рахунок № [NUMBER] територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області кошти в сумі\~\~ 8801 грн.,\~ як компенсація [PERSON] у припиненні її права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Згідно із висновку експерта №40512/З-С від 29 травня 2015 року, поділити чи виділити житловий будинок [ADDRESS] неможливо. Крім того, суду не надано відповідачем доказів того, що припинення права на Ѕ частини спірного житлового будинку, який перебуває у спільному майні завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд звертає увагу, що житлова площа будинку [ADDRESS] складає 16 м.кв., що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. А тому, можна зробити висновок, що володіння і користування спірним нерухомим майном є неможливим, так як частина кожного складає 8 кв.м. Таким чином, спірний будинок не може бути поділений у натурі між співвласниками у відповідності до ідеальних часток кожного з них, враховуючи внесену позивачем на депозитний рахунок суму, частини вартості 1/2 частки відповідача, суд прийшов до висновку про припинення права власності [PERSON] на 1/2 (одна друга) частину житлового будинку в [ADDRESS] , житловою площею 16,0 кв.м. А тому, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved