Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Ухвалою від 02.03.2020 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.04.2020 року задоволено клопотання [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третіх осіб Службу у справах дітей та сім`ї Святошинської районної державної адміністрації міста Києва та Службу у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради. Ухвалою суду від 12.05.2020 року задоволено клопотання представника позивача та роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної державної адміністрації міста Києва та Служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини обґрунтований тим, що сторони з 10.06.2015 року перебували у шлюбі, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . З вересня 2019 року подружжя проживає окремо. На даний час спільна дитина проживає з відповідачем [PERSON] . Однак, позивач вважає, що син [PERSON] має проживати з ним, адже він має постійне місце проживання, забезпечений роботою, отримує сталий дохід, здатен забезпечувати постійний догляд та піклування про дитину, його розвиток та виховання. З сином існує психологічний контакт та прив`язаність один до одного. Водночас, відповідач не має постійного доходу та заробітку, не здатна забезпечити дитину всім необхідним, поведінка [PERSON] та членів її сім`ї характеризується грубістю. Вона емоційно неврівноважена, схильна до словесних образ. 20.03.2020 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , треті особи треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної державної адміністрації міста Києва, Служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради, Орган опіки і піклування в особі Ізяславської міської ради Ізяславського району про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Ухвалою суду від 03.04.2020 вказана зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду та об`єднана в одне провадження із первісним позовом. Зустрічний позов обґрунтований тим, що визначення місця проживання дитини з позивачем відповідатиме найкращим інтересам дитини, адже під час спільного проживання з відповідачем [PERSON] в м.Києві переважно позивач [PERSON] займалась вихованням та розвитком спільного сина. Після досягнення останнім трирічного віку, вона влаштувалась на роботу та забезпечувала його матеріально самостійно. В жовтні 2019 року [PERSON] разом з дитиною переїхала з місця спільного проживання в м.Київ до своєї матері в с.Радошівка Ізяславського району, де створила належні умови для проживання сина. Винаймає квартиру в м.Славута, влаштувалась там на роботу. За місцем роботи характеризується позитивно. Заробітної плати, яку вона отримує, цілком достатньо для їх матеріального забезпечення. Дитину влаштувала в дошкільний навчальний заклад, Будинок дитячої творчості, підписала декларацію із сімейним лікарем для надання первинної допомоги дитині. Разом із сином відвідує спеціалістів з метою отримання корекційно-розвиткових занять з дитиною. Водночас, батько дитини, не зважаючи на наявність судового наказу від 12.02.2020 року про стягнення з нього аліментів на користь дитини, матеріально спільного сина не забезпечує, не відвідує його. Ще під час спільного проживання не приділяв належної уваги розвитку та вихованню дитини. Крім того, у даній справі ухвалою від 22.07.2020 року задоволено клопотання позивача-відповідача та призначено судову психологічну експертизу. Ухвалою суду від 23.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2021 року. Ухвалою суду, постановленою 16.04.2021 року в судовому засіданні без виходу в нарадчу кімнату, відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача-відповідача про повернення зі стадії судового розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 16.04.2021 року відмовлено в задоволенні заяви про відвід головуючого у справі. За клопотанням представника позивача-відповідача ухвалою суду від 16.04.2021 року поновлено процесуальний строк для подачі додаткових доказів. В судове засідання позивач-відповідач, повідомлений належним чином про дату, час, місце судового розгляду справи по суті, не прибув. Його представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечив. Пояснив, що відповідач-позивач не здатна самостійно виховувати дитину, забезпечити її матеріально. До укладення шлюбу в банківській установі отримала кредит, який потім погашала за рахунок соціальних виплат на дитину. Організувала злочинну групу для викрадення в липні 2020 року спільної з позивачем-відповідачем дитини. Під час окремого проживання від батька дитини, [PERSON] допустила, що сина вкусив собака, при цьому самовільно забрала дитину з лікарні. В цей же час, його довіритель має сталий дохід, любить дитину, веде достойний спосіб життя, сплачує аліменти на дитину, є співвласником квартири в м.Києві, де створені умови для проживання сина. В судовому засіданні відповідач-позивач та її представник проти задоволення позовних вимог позивача-відповідача заперечили. Підтримали позовні вимоги за зустрічним позовом, просили їх задовольнити. Пояснили суду, що мати дитини створила належні умови для її проживання, повністю опікується всіма сферами її життя. Син відвідує дошкільний навчальний заклад, займається додатково в будинку творчості в м.Славута. Хоча на даний час відповідач-позивач ніде не працює, так як втратила роботу в вересні 2020 року, але отримує допомогу по безробіттю в розмірі 5500 грн., проживає постійно в будинку матері в с.Радошівка Шепетівського (Ізяславського) району, де дитині виділена окрема кімната, в якій є все необхідне для її розвитку. [PERSON] постійно займається підготовкою дитини до школи, відвідує з нею необхідних спеціалістів. Позивачу-відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною не створюється, чим він і скористався, коли в липні 2020 року без її дозволу забрав спільного сина з с.Радошівка до м.Києва, в зв`язку із чим вона прибула разом з вітчимом та братом на місце його проживання та забрала дитину додому. Злочинної групи не організовувала. За весь час окремого проживання, [PERSON] відвідував дитину лише кілька разів, коли були призначені судові засідання в даній справі, аліменти не сплачує, погрожує, телефонує в поліцію та соціальні служби, яким безпідставно повідомляє, що дитина знаходиться в небезпеці. Двічі перераховував на її картковий рахунок кошти в сумі біля 2000 грн. для придбання певного, вказаного ним, подарунка для дитини, після чого вона мала надати йому докази його покупки та суми витрачених коштів. Представники третіх осіб, повідомлені належним чином про дату, час, місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися. Суд, заслухавши доводи представників сторін, пояснення відповідача-позивача, дослідивши письмові докази, допитавши свідка, приходить до наступних висновків. Частинами 1, 2 статті 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч.ч.2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 статті 155 СК України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року), виходячи із рівності прав матері та батька, проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі №377/128/18 зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення, при цьому враховуються сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. При цьому, найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Так, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 10.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб. На даний час вказаний шлюб розірвано за рішенням суду. У шлюбі, [INFO] в сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.2015 року. Сторони до осені 2019 року проживали разом в [ADDRESS] . Як стверджують сторони в своїх заявах по суті справи, восени 2019 року [PERSON] разом з сином переїхала на постійне проживання до своєї матері в с.Радошівка Ізяславського району Хмельницької області. Відповідно до довідок №390 від 13.03.2020 року, №781 та 782 від 15.06.2020 року, виданих Радошівською сільською радою Ізяславського району, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , матір`ю [PERSON] та співмешканцем останньої [PERSON] . Крім того, 01.01.2020 року [PERSON] уклала договір оренди квартири [ADDRESS] строком на 12 місяців. Змістом акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого начальником служби у справах дітей Славутської РДА 13.02.2020 року, стверджується, що за заявою [PERSON] було проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що квартира зі всіма комунальними зручностями, облаштована, чиста. Умови проживання задовільні, дитина має все необхідне для проживання та виховання. Стосунки в сім`ї доброзичливі, мати належним чином займається вихованням та утриманням дитини, перешкод у спілкуванні батькові дитини не створює. За твердженням відповідача-позивача, на даний час вона постійно проживає в с.Радошівка, строк дії договору оренди квартири в м.Славута не продовжувала. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 21.01.2020 року, будинок [ADDRESS] складається з чотирьох кімнат. Умови проживання задовільні. Будинок умебльований, є килимові покриття, наявні книги, іграшки, засоби гігієни. Створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку дитини відвідного віку. Наявний сезонний одяг та взуття. При обстеженні комісією встановлено факт проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , якою вжито всіх заходів для задоволення базових потреб дитини. Також 15.06.2020 року комісією проведено повторне обстеження умов проживання дитини [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом. Вказаною комісією встановлено, що в будинку створено необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №2 «Подолянчик», мати належним чином займається вихованням та утриманням дитини. Стосунки в сім`ї позитивні. У матері з дитиною теплі стосунки, син прив`язаний до матері. Комісією в складі працівників служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації 04.10.2019 року проведено за заявою [PERSON] обстеження умов проживання дитини в квартирі [ADDRESS] . Вказане помешкання складається з двох кімнат, в ньому проводяться ремонтні роботи. В квартирі є необхідні меблі та побутова техніка. Дитина має спальне місце (двоспальне ліжко на двох з батьком). За вказаною адресою проживають та зареєстровані [PERSON] - батько, [PERSON] - син, [PERSON] - брат батька дитини. Як вказано в акті обстеження умов проживання між батьками існує конфлікт щодо виховання та місця проживання дитини. На час обстеження мати дитини [PERSON] перебувала з дитиною в помешканні, оскільки батько повідомив, що не забороняє їй зустрічатись та спілкуватись з сином. Крім того, за вказаною адресою проживання позивача-відповідача було проведено 04.05.2020 року ще одне обстеження умов проживання, що підтверджується відповідним актом. Комісією зроблено висновок, що умови проживання задовільні, квартира знаходиться в стадії ремонту, наявні необхідні меблі, побутова техніка. В помешканні чисто, прибрано. Батько дитини займає одну із кімнат, в якій наявні необхідні для проживання меблі. Таким чином, за місцем проживання кожного із батьків малолітньої дитини створені належні умови для проживання останнього. З переглянутих в судовому засіданні за клопотанням представника позивача-відповідача фотографій, що містяться на CD-R диску, вбачається, що кожен з батьків проявляє турботу та любов до своєї дитини [PERSON] . Що стосується особи кожного з батьків дитини, то вони характеризуються позитивно, що підтверджується характеристиками з місць роботи та проживання. Жодних обставин, які б вказували, що хтось із них в силу суб`єктивних чи об`єктивних причин не здатен виконувати покладені на них законом обов`язки щодо виховання, утримання та розвитку спільної дитини, судом не встановлено. Крім того, висновком експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №2817/20-26 від 30.12.2020 року встановлено, що кожен із батьків [PERSON] , з урахуванням їх індивідуально-психологічних властивостей, інтелекту, властивостей емоційно-вольової сфери, спрямованості особистості має необхідні для виховання дитини психолого-педагогічні якості. З виховної точки зору [PERSON] та [PERSON] характеризуються однаково як батьки, яким подобається їх дитина такою, як вона є. Вони поважають і визнають її індивідуальність, схвалюють її інтереси, підтримують плани, проводять з нею досить часу і не шкодують про це. Виявляють щиру цікавість до того, що цікавить дитину, високо оцінюють здібності дитини, заохочують самостійність і ініціативу, намагаються бути на рівних з дитиною. Батьки, де потрібно контролюють, а де потрібно довіряють і дають свободу. Невдачі дитини дорослі вважають випадковими і вірять в них. Такі батьки, швидше за все, стануть гарними учителями і вихователями для своєї дитини. Такий підхід батьків у вихованні з психологічної точки зору сприяє успішній соціалізації дитини, розумового, фізичного розвитку і формує в ній відчуття стабільності і благополуччя. Дитина виростає відповідальною, незалежною, компетентною, упевненою в собі, з адекватною самооцінкою, вміє контролювати свої бажання і як правило домагається більших успіхів у житті. Дитина знає, що батьки завжди зможуть її вислухати і допомогти. Малолітня дитина [PERSON] , з урахуванням його вікових особливостей емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища неспроможний надавати оцінку відношенню кожного з батьків до нього та виявляти прихильність до когось з батьків. Малолітній [PERSON] має виражений емоційний контакт та прихильність до кожного з батьків. Дитина [PERSON] бажає проживати з мамою [PERSON] . Малолітній [PERSON] не піддавався сторонньому впливу, який би сформував його ставлення до батьків та наявні бажання щодо проживання з кожним із них. Зміна умов поживання, виховання та оточення малолітнього [PERSON] на його психологічний стан може призвести до труднощів у спілкуванні, розвитку конфліктності та до ігнорування соціальних вимог нового середовища. Тобто, висновком експертизи встановлено, що дитина бажає проживати з матір`ю, а зміна місця її проживання може негативно вплинути на її психологічний стан. При цьому суд враховує, що [PERSON] за час проживання окремо від [PERSON] створила належні умови для проживання дитини, займається її вихованням, дбає про її фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я. Зокрема, як свідчить довідка №19 від 12.03.2020 року [PERSON] відвідує платний клуб «Малюк» Будинку дитячої творчості. Згідно характеристики №22 від 17.03.2020 року, складеної директором вказаного закладу, дитина завжди охайна, забезпечена всім необхідним для перебування в клубі, здійснення навчальної діяльності. Хлопчик відкритий, охоче грається. В нього досить добре розвинуте логічне мислення, має високий рівень слухової і зорової пам`яті, уяви. Вирізняється хорошим розвитком мовлення, великим словниковим запасом. Знає, що добре і що погано. Товариський, доброзичливий, уразливий. За весь час перебування в клубі «Малюк» лише мама цікавилась змістом навчальних програм, поведінкою дитини і консультувалась з питань корекції поведінки та навчальних навичок. Відповідно до довідки №18 від 17.03.2020 року [PERSON] з 12.02.2020 року відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок №2 «Подоляночка», м.Славута Хмельницької області. Практичним психологом даного навчального закладу складено психолого-педагогічну характеристику дитини, відповідно до якої він добре розвинутий, має необхідні навики, досить самостійний. Відповідач-позивач дбає про гармонійний розвиток дитини, забезпечує відвідування ним занять з логопедом та практичним психологом, що стверджується висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 24.10.2019 року №119, складену фахівцями комунальної установи Славутської міської ради «Інклюзивно-ресурсний центр» та інформацією, наданою вказаною установою листом №21 від 27.03.2020 року. Крім того, [PERSON] дбає також і про здоров`я дитини, підписала декларацію із лікарем, який надає первинну медичну допомогу [PERSON] , за власні кошти придбаває вакцини для щеплення. Зі слів відповідача-позивача, на даний час вона втратила роботу, отримує допомогу по безробіттю, хоча на день подання зустрічного позову мала два місця роботи. Станом на 16.03.2020 року на її ім`я був відкритий депозитний рахунок, на якому знаходились грошові кошти. Обставини належного виконання своїх батьківських обов`язків відповідачем-позивачем [PERSON] , створення всіх необхідних умов для проживання та розвитку дитини [PERSON] підтверджено також і допитаною в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка проживає по сусідству з [PERSON] в с.Радошівка. Водночас, як свідчить довідка - розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні №61793738 від 16.07.2020 року, видана Святошинським районним відділом Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), станом на червень 2020 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] , що стягуються на підставі судового наказу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12.02.2020 року по справі №675/197/20, становить 20406, 18 грн. Доказів погашення вказаного боргу та своєчасної сплати аліментів позивачем-відповідачем суду не надано. Також, суд бере до уваги висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради від 15.06.2020 року №04-29/1397, відповідно до якого стосунки матері з сином гарні, мати дбає про дитину, створила необхідні умови для повноцінного розвитку і проживання сина. На підставі обстеження умов проживання дитини, характеристик на дитину, поспілкувавшись з кожним із батьків, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . До такого ж висновку дійшов і орган опіки і піклування в особі Радошівської сільської ради. За змістом положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Докази у справі мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст.77-80 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, обидва батьки мають приблизно рівні можливості щодо забезпечення належного утримання та виховання своєї дитини, судом не встановлено обставин, які б категорично унеможливлювали проживання спільного сина з батьком чи матір`ю, проте вирішальними обставинами у розв`язанні цього спору є те, що дитина бажає проживати з матір`ю, яка змогла за досить недовгий проміжок часу окремого проживання від батька дитини створити всі необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку сина в усіх аспектах, а визначення місця проживання з батьком та, відповідно, зміна місця проживання дитини може стати чинниками, які спровокують негативні наслідки для цієї дитини. Встановлені факти у сукупності дають підстави для висновку, що задля забезпечення найкращих інтересів дитини, буде правильним визначити її місце проживання з матір`ю, тобто у звичному для неї соціальному середовищі. Таким чином, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, та оцінені на предмет їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову та відмову в задоволенні первісних позовних вимог. Слід зазначити, що визначення місця проживання дитини з матір`ю ніяким чином не позбавляє прав та обов`язків батька щодо матеріального забезпечення, спілкування, виховання, розвитку дитини та не суперечить рекомендаціям, викладеним ТОВ «Медичний центр «Добробут-поліклініка» в протоколі психоконсультаційного дослідження від 25.09.2019 року. При цьому, доводи представника позивача-відповідача про створення [PERSON] злочинної групи для викрадення дитини, побиття [PERSON] суд відхиляє, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами, адже досліджені судом витяг з ЄРДР в кримінальному провадженні №12020105080000265, рапорти від 22.07.2020 року та 23.07.2020 року, протоколи допиту потерпілого [PERSON] та свідка [PERSON] , які виклали свою історію подій, висновок судово-медичної експертизи №043-632-2020 не можуть підтверджувати вказаних обставин за відсутності вироку суду, яким би була встановлена винуватість [PERSON] у вчиненні злочину. Також заява представника [PERSON] адвоката Новікова Я.А. про погашення [PERSON] заборгованості перед банком за рахунок отриманих соціальних виплат на дитину не підтверджується жодним доказом. Лист АТ «Дельта банк» від 23.03.2015 року №05-2917166 ніяким чином не вказує на наявність таких обставин. Крім того, надані представником позивача-відповідача довідки КНП «Ізяславська ЦРЛ» №1102 від 07.10.2020 року, КП «Славутська міська лікарня ім.Ф.М.Михайлова» №252 від 10.02.2021 року не свідчать про неможливість належного виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] , адже звернення за медичною допомогою для дитини вказує лише на те, що відповідач-позивач дбає про стан здоров`я сина. При чому, перебування в лікарні є правом, а не обов`язком, а доказів того, що залишення лікарні негативно вплинуло на стан здоров`я дитини суду не надано. Представником позивача-відповідача не надано також доказів притягнення до юридичної відповідальності [PERSON] за неналежне виконання батьківських обов`язків, щоб можна було стверджувати про залишення дитини без нагляду, що призвело до отримання нею травм. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволені первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено повністю, з позивача-відповідача слід стягнути на користь відповідача-позивача судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду із зустрічним позовом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved