Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 29 листопада 2011 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами № 105 по вул. Ужгородській в м. Перечин Закарпатської області. Оскільки він як єдиний спадкоємець першої черги фактом спільного проживання з матірю одноосібно прийняв спадщину, однак нотаріусом в оформленні такої йому було відмовлено за відсутності правовстановлюючого документа на спадковий будинок, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити та не стягувати з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2011 року померла матір позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №125500, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 30 листопада 2011 року (а. с. 5, 6, 7, 8). Також встановлено, що згідно довідок Перечинської міської ради Закарпатської області [PERSON], яка померла 29 листопада 2011 року, була головою дворогосподарства № 105 по вул. Ужгородській в м. Перечин Закарпатської області, де на момент смерті останньої був зареєстрований, зокрема, її син [PERSON], [INFO] (а. с. 9, 10). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49556112 від 23 жовтня 2017 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 2019/01-13 від 24 жовтня 2017 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 29 листопада 2011 року, відсутня (а. с. 27, 28, 29). Разом з цим, відповідно до повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори за вих. № 111/01-16 від 21 вересня 2017 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок № 105 по вул. Ужгородській в м. Перечин Закарпатської області, відсутній (а. с. 11). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, враховуючи те, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 9, 27, 28, 29), відтак позивач прийняв таку одноосібно. Оскільки у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № [NUMBER] від 13 жовтня 2017 року позивачем [PERSON] сплачено 652,35 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати, у звязку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому судовий збір у розмірі 652,35 грн. стягненню з відповідача не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: approved