Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, по якому в подальшому збільшив позовні вимоги, до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, зазначивши, що є власником будинковолодіння, яке розташоване за адресою вул. Комітетська № 30, м. Вінниця, а відповідач, [PERSON], є його племінником, який з 20.03.2014 року зареєстрований на належній йому житловій площі, однак з часу реєстрації у його будинку і по даний час відповідач не проживав за адресою реєстрації та фактичне місце його проживання невідоме. З неофіційних джерел позивачу відомо, що відповідач проживає за межами України, в силу чого позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням № 30 по вул. Комітетська в м. Вінниці, усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю, шляхом зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Позивач в судове засідання не зявився, однак, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За даних обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній документів та доказів. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно дублікату Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.06.1982 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 2-591, спадкоємцями майна [PERSON], померлого 17.10.1964 року, є дружина [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON], які успадкували в рівних частках майно, що складається з половини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться по вул. Комітетській, № 30 в місті Вінниці (а.с. 3). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 2-560, спадкоємцем майна [PERSON], померлого 04.01.2000 року, є його брат [PERSON], який успадкував майно, яке складається з 1/6 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Комітетській, № 30 в місті Вінниці (а.с. 4). Зміст Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-587, спадкоємцем майна [PERSON], померлої 27.04.2005 року, є її син [PERSON], який успадкував майно, яке складається з 2/3 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Комітетській, № 30 в місті Вінниці (а.с. 5). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.07.2015 року № 41092884 [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований в м. Вінниця, вул. Комітетська, буд. 30, на підставі свідоцтв про право на спадщину № 2-587 від 01.03.2006 року, № 2-560 від 27.02.2006 року, № 2-591 від 01.06.1982 року( а. с. 23). Згідно довідки від 23.03.2015 року, виданої Квартальним комітетом Поділля, яка видана згідно свідчень сусідів, зазначено, що [PERSON] проживає один за адресою: вул. Комітетська, 30, м. Вінниця (а.с. 6). Зміст довідки від 23.03.2015 року, виданої Квартальним комітетом Поділля, зазначає, що [PERSON], [INFO] не проживає за адресою: [INFO] з 20.03.2014 року по 23.03.2015 року (а.с. 7). Таким чином судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що розташований в м. Вінниця, вул. Комітетська, 30, при цьому [PERSON] зареєстрований в даному житловому будинку на правах члена сімї, однак, починаючи з 20.03.2014 року та по 23.03.2015 року включно - по місцю реєстрації не проживає. Норма ч.1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до норми ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Згідно норми ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зміст ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні чітко визначає підстави зняття з реєстрації місця проживання особи в даних правовідносинах, а саме: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При вирішенні питання щодо обраного позивачем способу захисту і зазначеного ним змісту позовних вимог, суд вважає, що позивачем вірно обраний спосіб захисту і він відповідає правовій позиції Верховного Суду України, закріпленій в рішеннях від 31.01.2011 року та 16.01.2012 року, що також знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013, де зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, звернувшись до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. За даних обставин, враховуючи, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований в м. Вінниця, вул. Комітетська, буд. 30, при цьому судом встановлено, що реєстрація відповідача в належному позивачу на праві власності житловому будинку є формальною, оскільки відповідач з моменту своєї реєстрації у даному будинку, а відтак поняття реєстрації такої особи суперечить нормам ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, і обєктивно порушує право власності позивача на таке майно, при цьому відповідач без поважних причин понад один рік після реєстрації у відповідному будинку не проживав, в силу чого втратив право на користування даним житловим приміщенням, а тому суд вважає, що позовні вимоги, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved