Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить суд встановити факт належності йому трудової книжки ГТ-І №2934258 виданої на імя [PERSON], атестату №184 про закінчення сільського професійно-технічного училища №42 виданого 30 липня 1976 року на імя [PERSON], атестату про закінчення вечірнього відділення при денному професійно-технічному училищі №47 виданого 30 грудня 1978 року на імя [PERSON]. В обґрунтування своєї заяви вказує, що має намір оформити пенсію, а тому завчасно звернувся до Пенсійного фонду для того щоб знати, яка в нього буде пенсія, який стаж роботи та дату призначення пенсії. При спілкуванні з працівниками Пенсійного фонду, дізнався, що при нарахуванні пенсії виникнуть проблеми, оскільки в написанні його особистих даних допущені помилки, а саме: в трудовій книжці записано - [PERSON], в атестаті №184 [PERSON], в атестаті № 3957 - [PERSON]. Проте правильне прізвище, імя, по батькові вказане в паспорті громадянина України, а саме: - [PERSON]. Причина помилок, які були допущені в зазначених документах невідома, і в позасудовому порядку виправити їх не можливо. [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на імя - [PERSON] російською мовою, видано трудову книжку ГТ-І2934258. (а.с.5) 30 липня 1976 року державним комітетом Узбецької ССР, на імя - [PERSON] російською мовою, видано атестат №184, про те, що він закінчив сільське професійно-технічне училище №42 Ташкентської області. (а.с.6) Відповідно до атестату №3957 від 30 грудня 1978 року, виданого Державним комітетом Ради міністрів РСФСР на імя - [PERSON] російською мовою, про те, що він закінчив вечірнє відділення при денному професійно-технічному училищі №47 м. Москва. (а.с.7) Як вбачається з матеріалів справи, під час отримання заявником трудової книжки ГТ-І №2934258, атестату №184 виданого 30 липня 1976 року, атестату №3957 виданого 30 грудня 1978 року було вказано громадянина на чиє імя видано ці документи, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] російською мовою відповідно, однак вказані імена мають розбіжності з паспортом громадянина України серії МР 0597763, виданого Чаплинським РВ УМВС України в Херсонській області від 17 жовтня 2003 року, де вказано прізвище, імя, по батькові [PERSON] (а.с.4). За таких обставин суд приходить до висновку, що вказані документи видані на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] російською мовою, належить одній й тій самій особі - [PERSON]. Відповідно до п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи зі змісту п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки факт належності трудової книжки ГТ-І №2934258, атестату №184 виданого 30 липня 1976 року та атестату №3957 виданого 30 грудня 1978 року, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та належать [PERSON], іншим шляхом встановлення цього факту неможливо. Відповідно до ч.7\~ст. 294 ЦПК України,\~\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved