Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» ЧМР, в якому уточнивши позовні вимоги (а.с.32-33) просить стягнути заробітну плату з грудня 2012 року по лютий 2014 року включно в розмірі 26 754,75 грн., без утримання податків та інших обов'язкових платежів; визнати незаконними дії керівництва КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» ЧМР щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати; зобов'язати відповідача здійснювати нарахування заробітної плати відповідно до вимог чинного законодавства; стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває у трудових відносинах з КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» ЧМР (раніше КПНЗ «ДЮСШ «Олімпієць») з лютого 2008 року на посаді тренера-викладача відділення тхеквондо, згідно заяви про прийом на роботу та запису у трудовій книжці. Зазначає, що з липня 2011 року керівництвом КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» ЧМР припинено нарахування та виплата заробітної плати, мотивуючи відсутністю будь-якої документації після зміни керівництва у червні 2011 року. Вказує, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.09.2013, яке залишено буз змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24.10.2013, стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з липня 2011 року по листопада 2012 року включно у розмірі 30 322,05 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів. Проте, не зважаючи на те, що у липні 2013 року в орендованому приміщенні, де проводяться заняття, були знайдені трудові книжки працівників КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» ЧМР, та не зважаючи на судові рішення, відповідач і надалі не нараховує та не виплачує заробітну плату. Вважає безпідставними твердження відповідача щодо неможливості відновлення бухгалтерських та кадрових документів, бо їх можна було б відновити шляхом одержання копій з органів, до яких вона подавалась. Зазначає, що відповідач не мав права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективним договором. Вказує, що у зв'язку з невиплатою заробітної плати йому спричинено моральної шкоди, яка виявилась у перенесених моральних стражданнях, глибокій душевні травмі, оскільки не виплата заробітної плати є особистою образою як викладача, тривалий час відчуває душевне незадоволення, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, майже 2 роки тривають судові процеси. Зазначає, що, крім заробітної плати внаслідок дій відповідача, не отримував надбавку непрацюючого пенсіонера, який має на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що протягом спірного періоду часу позивач фактично не виконував своїх трудових обов'язків тренера-викладача відділення тхеквандо, а займався тренуванням та викладанням іншого виду східного одноборства, і з лютого 2012 року по квітень 2013 року вихованці [PERSON] з тхеквандо не висувалися на будь-які змагання. Вказав, що позивача у січні 2013 року було виключено з обласної федерації олімпійського тхеквондо. Крім того, [PERSON] не проходив жодних медичних обстежень. Зазначив, що відповідач не може звільнити позивача у зв'язку з відсутністю на нього відповідних документів. Разом з тим, з боку їх керівництва були зроблені спроби відновити зниклі документи, проте відповідач відмовився. Проте, вказав, що бухгалтерська документація відповідачем також не поновлювалася. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступник підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 01.02.2008 працює ДЮСШ «Олімпієць» (правонаступником якого є КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон») на посаді тренера-викладача з тхеквондо. Вказані обставини підтверджені записами в трудовій книжці [PERSON] та письмовими відомостями УПФ України в м. Чернігові та ДПІ у м. Чернігові (а.с.5-8). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.09.2013, яке залишено буз змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24.10.2013 (а.с.43), стягнуто з КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» ЧМР на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період, починаючи з липня 2011 року по листопада 2012 року включно у розмірі 30 322,05 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів (а.с.39-41). Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 КЗпП, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до положень статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Згідно ст. 22 Закону України «Про оплату праці», суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Таким чином, законодавством чітко визначені випадки, коли заробітна плата може виплачуватися в меншому розмірі, ніж обумовлено трудовим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Представник відповідача не надав суду жодних доказів нарахування та виплати заробітної плати [PERSON] або застосування до нього будь-яких стягнень, що мають наслідком відрахування від заробітної плати чи її невиплату, або підтвердження перегляду в установленому порядку розміру заробітної плати чи порядку її виплати щодо останнього, або звільнення чи відсторонення його від виконання трудових обов'язків за період часу, починаючи з грудня 2012 року по лютий 2014 включно. Суд не приймає до уваги доводів представника відповідача, як на підставу його заперечень, щодо припинення в січні 2013 року членства позивача в Чернігівській обласній федерації Олімпійського тхеквондо (а.с.134), оскільки дана організація є громадською і не являється роботодавцем позивача. Тим більше, 27 квітня 2013 року припинилися повноваження вищезгаданої громадської організації щодо розвитку тхеквандо (ВТО) на території м. Чернігова (а.с.140-144). Крім того, сама по собі відсутність позивача у списках на проходження працівниками відповідача медичного огляду у період 2011-2013 років та інструктажу у 2011 році (а.с.135-139), за відсутності відповідного направлення відповідача на медичний огляд та письмових відомостей щодо відповідного реагування останнім на невиконання його вимог позивачем, суд не вважає належним та допустимим доказом на підтвердження доводів відповідача по справі, як на підставу його заперечень. Також, відсутність вихованців позивача з тхеквандо у період часу з лютого 2012 року по квітень 2013 року на відповідних змаганнях (а.с.145-156), на думку суду, не свідчить про відсторонення в установленому порядку останнього від виконання своїх трудових обов'язків або його звільнення. Більш того, відсутність відомостей про тарифікацію [PERSON] та даних про відрахування з його заробітної плати, за спірний проміжок часу, в системі персоніфікованого обліку УПФУ в м. Чернігові (а.с.133,177), не можна покласти в провину самому працівнику. Щодо зникнення документів, що підтверджують наявність трудових відносин позивача з відповідачем (а.с.157-174, 184-186), то дану обставину також не можна вважати провиною позивача і яка не позбавляє можливості роботодавця здійснити коло відповідних заходів щодо їх поновлення. Посилання представника відповідача на те, що відповідачем були зроблені спроби відновити зниклі документи у зв'язку чим, позивачу направлявся відповідний лист від 12.05.2014 (а.с.129), суд не бере до уваги, оскільки його було адресовано позивачу вже після закінчення спірного періоду часу, за який позивач просить стягнути заробітну плату. За вказаних вище обставин та беручи до уваги інші обставини справи, зумовлені: здійсненням позивачем, упродовж спірного проміжку часу, тренерсько-викладацької діяльності, що визнається самим представником відповідача; безпосередньою організацією позивачем (як в той же період часу, так і після звернення його до суду) відповідної діяльності, спрямованої на відновлення свого офіційного становища в даному закладі (а.с.45-51, 60-71, 125-128, 130, 132), що, на думку суду, виключає його зловживання своїм правом, суд приходить до висновку, що бездіяльність КПНЗ «ДЮСШ «Чемпіон» ЧМР щодо не нарахування та невиплати заробітної плати за період з грудня 2012 року по лютий 2014 включно [PERSON] є неправомірною, у зв'язку з тим, що відповідачем було порушено право позивача на своєчасне отримання заробітної плати, що передбачено ст. 115 КЗпП України, а отже сума заборгованості по заробітній платі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку починаючи з грудня 2012 року по лютий 2014 року включно, у розмірі 26 754 грн. 75 коп. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що порушення відповідачем законних прав позивача на своєчасне отримання заробітної плати спричинило моральну шкоду, яка виразилась в необхідності докладати додаткових зусиль в організації свого життя, з даного приводу позивач зазнав душевних переживань, він змушений був неодноразово звертатись до різних установ та суду за захистом свого права. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує тривалість невиплати заробітної плати і виходячи із норм ст. 237-1 КЗпП України, засад розумності та виваженості, і приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме: на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Разом з тим, стосовно позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснювати нарахування заробітної плати відповідно до вимог чинного законодавства, то виходячи зі змісту ч.1 ст. 3 ЦПК України, правовою підставою для звернення до суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, тобто підставою звернення з вимогами про захист прав у особи виникає лише після їх порушення, а позивач, заявляючи дану позовну вимогу, звертається за захистом права, яке може бути порушено у майбутньому. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений, в розмірі 511 грн. 14 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial