Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 05.10.2015 року, за яким [PERSON] продав позивачу житловий будинок за зазначеною вище адресою. Відповідно до пункту 5.12 зазначеного договору купівлі-продажу [PERSON] зобов'язався забезпечити знятися з реєстрації до 05.10.2016 року. Це зобов'язання відповідач не виконав та згідно довідки вуличного комітту значиться прописаним за вище зазначеною адресою. Місцезнаходження відповідача позивачу невідоме, тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з»явилися, наддали суду заяви про розгляд спраи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, не заперечують проти зочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору купівлі - продажу від 05.10.2015 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. (а.с. 8-11) Згідно довідки вуличного комітету №18 від 18.10.2016 року, довідки сектору реєстрації виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області [PERSON]., [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 12,17). Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сім'ї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім'ї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Судом встановлено, що [PERSON] не був та не є членом сім'ї нового власника - позивача по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідач з новим власником не вирішував питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності житлового будинку [ADDRESS], тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved