Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 08 вересня 1990 року в Шахворостівській сільській раді Миргородського району Полтавської області із [PERSON] , актовий запис № 8 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08 вересня 1990 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них неповнолітніх дітей не має. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає, що сімейне життя не склалося у звязку із різними поглядами на життя, не зійшлись характерами. Шлюбні відносини припинені з 09.03.2017 року. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати (а.с. 92). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Козленко». Представник позивача [PERSON], позовні вимоги свого довірителя [PERSON] підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі, шлюб розірвати. Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним,тому позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 08 вересня 1990 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Грубельська) зареєстрований шлюб в Шахворостівській сільській раді Миргородського району Полтавської області про що в книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис за № 8 (а.с. 2). Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Оскільки відповідач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «Козленко», суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «Козленко». Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] є інвалідом другої групи і відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Взвязку з цим необхідно стягнути із [PERSON] на користь держави 640 гривень судового збору від сплати якого звільнений [PERSON].

Outcome: approved