Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 02.12.1989 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO] Вказує, що за час перебування у шлюбних відносинах у них зникли спільні інтереси, стали різні характери та погляди на життя. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та з 2011 року проживають окремо. Примирення між ними неможливе, шлюб існує формально та подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]» та судові витрати покласти на її рахунок. Позивач [PERSON] в судове засідання на судовий розгляд не з'явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі та не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання на судовий розгляд не з'явився, відзиву та заперечень на позовну заяву суду не подав, причин неявки суду не повідомив, хоча був двічі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд протокольно ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 02.12.1989 року зареєстрували шлюб у виконкомі Палагицької сільської Ради народних депутатів Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 18, та після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно шлюбне прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3). У шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про зміну імені [PERSON], [INFO], змінив прізвище та ім'я на: [PERSON] (а.с. 4). Подружнє життя у сторін не склалося, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, з 2011 року проживають окремо, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», а відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву та заперечень на позов не подав, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позивач просила судові витрати по справі покласти на її рахунок, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція № 205.49.1/19872593 від 01.10.2018 року, а.с. 1) слід покласти на її рахунок. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved