Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом ПАТ УБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору недійсним, який мотивує тим, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір 17 серпня 2007 року № HECOAU00950053 на підставі якого йому було надано кредитні кошти у розмірі 7858,40 дол США на строк 17.08.2007 р. - 17.08.2014 року на придбання автомобіля. На день укладення договору курс долара становив 5.05 грн, а на сьогоднішній 22.94, що є істотною умовою зміни становища. Вважає, що умови договору є несправедливими, так як існує істотний дисбаланс договірних прав та обовязків. Просить суд визнати вищевказаний кредитний договір недійсним. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення, в якому вказав, що позов є необгрунтованим і безпідставним. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір 17 серпня 2007 року № HECOAU00950053 на підставі якого позивачу було надано кредитні кошти у розмірі 7858,40 дол США на строк 17.08.2007 р. - 17.08.2014 року на придбання автомобіля. Погашення заборгованості мало відбуватися щомісяця у період з 10 по 17 число кожного місяця у розмірі 142,35 дол. США шляхом внесення зазначеної суми на рахунок відкритий у ПАТ КБ ПриватБанк, призначений для погашення заборгованості за кредитним договором. Але відповідач виконував обов'язки в частині повернення кредиту неналежним чином, тому у 2010-2011 роках у [PERSON] виникла прострочена заборгованість, яка була погашена шляхом проведення реструктуризації кредитної заборгованості 13 березня 2012 року, згідно додаткової угоди наявної в матеріалах справи. Відповідно до додаткової угоди позивач узяв на себе зобов' язання по поверненню кредитних коштів у період з 10 по 17 число кожного місяця у розмірі 179,46 дол. США шляхом внесення коштів на рахунок, відкритий у ПАТ КБ ПриватБанк, призначений для погашення заборгованості за кредитним договором. Умови Додаткової угоди до кредитного догвору не були виконані позивачем, внаслідок чого з квітня 2013 року утворилась прострочена заборгованість. ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. На підставі рішення Генічеського районного суду № 653/3417/13-ц від 11.12.2014 року банк звернувся до ДВС Генічеського РУЮ, 23.01.2015 року було відкрито виконавче провадження № 46142326. В судовому засіданні встановлено, що позивач майже не сплачував кредит з квітня 2013 року по сьогоднішній день, на умови банку щодо проведення реструктуризації кредитної заборгованості не погодився, що свідчить про те, що позивач ухилявся та продовжує ухилятись від виконання обов' язків за договором. Викладені у позові обставини є необгрунтованими і безпідставними. Так, відповідно до ст. 2. ЗУ «Про банк і банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність. Відповідно до п.2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Уклавши договір 17.08.2007 року, а потім додаткову угоду 13.03.2012 року, позивач узяв на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів у валюті кредитування (дол. США). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженим постановою Правління Національного Банку України N 496 від 12.11.2003 р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США встановлюється щоденно. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний банк України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком. Отже, стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, при укладенні Кредитного договору в іноземній валюті та взявши на себе зобов'язання щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором мали виходити з того, що така зміна обставин - зміна курсу національної валюти України до долара США можливо настане, а тому повинні були передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. [PERSON] мав можливість отримати кредит в національній валюті та уникнути валютних ризиків, крім того, після підвищення курсу долара по відношенню до гривні мав змогу звернутися з пропозицією до Банку про зміну умов Кредитного договору. В пунктах 15 та 16 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при посиланнях на кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, а саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Сторони дійшли всіх істотних умов при укладенні кредитного договору, [PERSON] не надано доказів того, що в порушення ч.1 ст. 638 ЦК України при укладенні договору між сторонами не було досягнуто згоди про включення до умов договору зазначення сторони, на яку покладаються валютні ризики під час виконання зобов'язань. Згідно до ст. 525 одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язань, передбачених статтями 599-601, 604-609 ЦК України, а особливо згідно ст. 599 ЦК, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed