Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що їхній шлюб був зареєстрований 16.02.2001р. Угрівською сільською радою Городоцького району Львівської області, актовий запис №01, у шлюбі мають доньку [PERSON], 14.07.2001р.н. та сина [PERSON], 01.06.2003р.н., спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя, через що часто виникали непорозуміння, як наслідок з вересня 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, як подружжя стосунків не підтримують. Позивачка втратила до відповідача почуття любові і поваги, за таких обставин вважає, що шлюб розпався та примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб. [PERSON] в суді позов підтримала, покликаючи на мотиви такого, пояснила, що шлюб з відповідачем є невдалим, що у вересні 2017р. вона забрала свої і дитячі речі та переїхала проживати у будинок своєї матері, між тим за час подружнього життя спільного господарства не вели, з травня 2017р. як подружжя стосунків не підтримують. Просить шлюб розірвати. [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи (а.с. 14, 20), причини неявки суду не повідомив, а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши позовну заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони шлюб зареєстрували 16.02.2001р. в Угрівській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №01, у шлюбі мають доньку [PERSON], 14.07.2001р.н. та сина [PERSON], 01.06.2003р.н. З вересня 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, як подружжя з травня 2017р. стосунків не підтримують. Причина розладу в сімї різні погляди подружжя на шлюб та сімю, внаслідок чого між ними виникали постійні непорозуміння. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Враховуючи наведене, подальше проживання сторін та збереження їхньої сімї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітніх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сімї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. За положеннями ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На це звертає увагу також Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи у Постанові №10 від 17.10.2014р., і зокрема в п.48 розяснює, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Так, із долученої до матеріалів справи квитанції №51 від 11.10.2017р. (а.с. 2) убачається, що [PERSON] понесла витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. Отже, з огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивачки 640 грн. судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved