Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.08.2011 року виконкомом Баня-Березівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області між сторонами було зареєстровано шлюб та зроблено актовий запис №4. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з відповідачем. Сімейні відносини між подружжям поступово погіршувалися, що призвело до втрати поваги один до одного, часто виникали сварки та різні непорозуміння. В 2015 році відповідач зверталася з аналогічним позовом до суду, але після надання терміну для примирення - подружжя на деякий час відновило сімейні стосунки. Позивач мав намір звернутися до суду ще в 2019 році, але подружжя примирилося на нетривалий час. На сьогоднішній день фактично подружжя однією сім`єю не проживає та не підтримує сімейних стосунків. [PERSON] вважає, що подальше існування шлюбу суперечитиме його інтересам та вважає за необхідне розірвати шлюб з відповідачем. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі справи про розірвання шлюбу. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалою Косівського районного суду від 27.04.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. На підставі даної ухвали відповідачу було надано термін для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідачем не було надіслано до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення з огляду на нижче наведене: Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач ніяким чином не заперечила щодо задоволення даних позовних вимог. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати із матір`ю - [PERSON] , оскільки спору між сторонами щодо місця проживання дітей судом не встановлено. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved