Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки. В подальшому між АТ «Ощадбанк» та позичальником було укладено додатковий договір, згідно якого [PERSON] було надано кредит у сумі 10000 (десять тисяч) грн. 00коп. Відповідач належним чином не виконував умови договору щодо сплати платежів, у разі чого станом на 25.11.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 10277.29грн. Майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення кредиту, були застраховані Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», згідно договору добровільного страхування кредитів №055/14 від 01.08.2014 року. У зв`язку з викладеним АТ «Ощадбанк» звернулось до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування. Виконуючи свої зобов`язання ПрАТ «УПСК» визнало факт неповного погашення [PERSON] грошового зобов`язання та провело виплату страхового відшкодування у розмірі 10277.29 грн. Таким чином право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з 06.11.2015 року, тобто з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі. 01.10.2018 року між ПрАТ «УПСК» та позивачем [PERSON] укладено договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого [PERSON] відступає, а [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих відповідачем по договорам страхування, тому позивачем було сплачено на користь АТ «Ощадбанк» 10277.29грн, як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання [PERSON] І своїх зобов`язань з повернення суми кредиту. Так, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача зазначеної суми боргу. Тому просив суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 10277.29грн., завданої йому в порядку регресу. У судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,\~281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до договору № 835/13-ДК про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 10000 (десять тисяч) гривень. Згідно договору добровільного страхування кредитів № 055/14 від 01 серпня 2014 року, майнові інтереси АТ «Ощадбанк», що повязані з матеріальними збитками, завданими наслідок неповернення або не повного повернення кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитам на умовах, встановлених договором, були застраховані Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія». Як вбачається з виписки по картковому рахунку, заборгованість [PERSON] перед АТ «Ощадбанком» за кредитним договором становила 10277 гривні 29 копійки. Згідно страхового акту № 055/14/054/15 від 03 листопада 2015 року страхова сума, яка підлягала сплаті страховою компанією ПрАТ «УПСК» внаслідок невиконання [PERSON] своїх обов`язків перед АТ «Ощадбанк» за отриманим кредитом відповідно до кредитного договору № 055/14 від 01 серпня 2014 року склала 10277 гривні 29 копійок, яка була перерахована ПрАТ «УПСК» на рахунок АТ «Ощадбанк» 07 жовтня 2015 року. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2018 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ПрАТ «УПСК» №01/10/2018 первісний кредитор - ПрАТ «УПСК» відступив, а новий кредитор - ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в тому числі, і до [PERSON] . Відповідно до ч.1\~ст.1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно\~ст.993 ЦК України\~та\~ст.27 Закону України «Про страхування»\~до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст.514 ЦК Українидо\~нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. ПрАТ «УПСК», виконавши свої зобов`язання за договором страхування та здійснивши виплату страхового відшкодування, не отримало повного фактичного відшкодування цієї суми від відповідача [PERSON] та у подальшому відступило право вимоги на дану суму позивачу на підставі укладеного договору, що обумовило виникнення у останнього права вимоги від боржника [PERSON] суми страхового відшкодування. Таким чином, до позивача - фізичної особи-підприємця Попова [PERSON] перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача [PERSON] , як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 10277 гривні 29 копійки, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків у порядку регресу підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі\~\~ст.ст.512,\~514,\~993,\~1191 ЦК України,\~ст.27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved