Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення приналежності правовстановлюючих документів [PERSON] , яка померла [INFO] , покликаючись на те, що [INFO] померла його баба - [PERSON] . З покійною бабою він проживав зі свого народження до [INFO] в одному господарстві. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Ще при житті 02.09.2009 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому земельний пай у розмірі 0,1164 (державний акт ЯД № 811623) та земельний пай 1,3929 га (державний акт № 811624), які розташовані в с. Вільхівці Городенківського району Івано-Франківської області. Даний заповіт посвідчений секретарем Вільхівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 20; на даний час заповіт не скасований та ніким не оскаржувався. У серпні 2021 року він звернувся до державного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав по заповіту після смерті баби, однак як було виявлено, у державних актах на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 811623 та № 811624, прізвище покійної баби зазначене як « [PERSON] ». 30.08.2021 року нотаріусом була винесена постанова № 230/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу батьків [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 26.08.1978 року слідує, що дошлюбне прізвище його матері [PERSON] . Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.01.1958 року. Заявник вказує на необхідність встановлення факту належності померлій бабі [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме державних актів на право власності на земельні ділянки: ЯД № 811623 від 08.02.2007 року та ЯД № 811624 від 08.02.2007 року, оскільки встановлення даного факту необхідно для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Заявник в судове засідання не з`явилася, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що встановлено з копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.03.2020 року (а.с. 8). У довідці № 178, виданій 09.09.2021 року Вільхівцівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області\~ зазначається, що [PERSON] , 1979 року народження, народився і проживав до [INFO] в [ADDRESS] , в господарстві бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 9). Встановлено, що при житті [PERSON] 02.09.2009 року склала заповіт, яким заповіла [PERSON] земельний пай площею 0,1164 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 811623) та земельний пай площею\~ 1,3929 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД 811624). Заповіт посвідчений секретарем Вільхівської сільської ради, зареєстрований у реєстрі за № 20 (а.с. 10). Заявник звернувся до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав по заповіту після смерті баби. Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшан Р.Р. від 30.08.2021 року відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по поданих [PERSON] документах для видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані на ім`я [PERSON] , а прізвище померлої [PERSON] , тобто відсутні відомості щодо належності майна спадкодавцю (а.с. 13). У державних актах на право власності на земельні ділянки серії ЯД №\~ 811623 та серії ЯД № 811624, зазначено власника земельних ділянок як « [PERSON] » (а.с. 11-12). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] уродженець села Вільхівці Городенківського Івано-Франківської області (а.с. 5). Батьки заявника [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва пр народження серії [NUMBER] , виданого 15 лютого 1979 року Чернелицькою селищною Радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 6 від 15.02.1979 року (а.с. 7). Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 29.07.2021 року слідує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.08.1978 року, актовий запис № 337. Дошлюбне прізвище матері заявника було [PERSON] (а.с. 14). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.01.1958 року вбачається, що батьками [PERSON] (матері заявника) є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Згідностатті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу Українивизначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення належності правовстановлюючого документу породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження належності правовстановлюючого документу немає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved