Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 29 травня 2009 року Бокіймівською сільською радою Млинівського району Рівненської області, між нею та [PERSON], за актовим записом № 12, мотивуючи це тим, що спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки у них протилежні погляди на життя. На цьому грунті між ними постійно виникають сварки, непорозуміння, що впливають на сімейне життя. Від шлюбу з відповідачем мають малолітніх дітей : дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Упродовж останніх двох років фактично подружнього життя не підтримують, спільними та взаємними правами і обов'язками не пов'язані. Позивач твердо переконана, що в таких умовах шлюб зберегти неможливо і рахує за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. Крім цього, позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 17.11.2017 року і до досягнення дітьми повноліття, а також витрати понесені нею за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити в повному обсязі, додатково пояснила, що за період наданого судом строку для примирення вони з чоловіком не примирились та наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання після закінчення наданого судом строку для примирення відповідач [PERSON] не з'явився, відзиву на позов чи додаткових пояснень суду не надав. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 6), який носить формальний характер, оскільки за час наданого строку для примирення позивач та відповідач не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, фактично шлюбних відносин тривалий час сторони, як подружжя не підтримують і їх шлюб розпався. Заходів для примирення сторони не вживають, а тому, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], який існує лише юридично, необхідно розірвати. Судом також встановлено, що сторони мають двоє спільних малолітніх дітей : дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 7, 8) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, а віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Оскільки позивач [PERSON] просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, а відповідач [PERSON] не заперечував щодо задоволення позовних вимог в цій частині, відзиву на позов не подав, то суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей саме в розмірі по 1000 гривень, який підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, наведене, на підставі ст. ст. 166, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved