Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи тим, що з 05 червня 1993 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, різним світоглядом, діаметрально протилежними поглядами на шлюб та сім'ю, що призвело до втрати любові та поваги один до одного, ці обставини перешкоджають подальшому існуванню подружжя, як повноцінного союзу жінки та чоловіка, протягом останніх п'яти років подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач вважає, що шлюб існує формально, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив розірвати шлюб, пояснив, що з 05 червня 1993 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх п'яти років сімейно-шлюбні відносини подружжя не підтримують, мають обопільне бажання розірвати шлюб, оскільки відновлювати сімейно-шлюбні стосунки наміру не мають, позивач заперечує щодо надання сторонам строку на примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що з 05 червня 1993 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вважає, що звернення позивача з позовом про розірвання шлюбу є передчасним, відповідач не втрачає надії на можливість відновлення сімейно-шлюбних стосунків, має намір вживати всіх можливих заходів для налагодження сімейних стосунків, вважає поданий позов емоційним сплеском, який має тимчасовий характер. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року сторонам по справі надано строк на примирення терміном на два місяці. (а.с. 20-21) Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами та поясненнями сторін по справі, які надавались в судовому засіданні, з 05 червня 1993 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, протягом останніх п'яти років сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, оскільки протягом останніх п'яти років сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved