Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказує, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 27 січня 2008 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння. Вони не підтримують подружніх відносин, кожен з них живе окремим особистим життям. Подальше їх сімейне життя та збереження шлюбу не можливе та суперечить його інтересам. [PERSON] подала зустрічний позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки у розмірі 800 грн. щомісячно. У своєму позові зазначає, що вона з донькою проживають окремо. Дитина часто хворіє, у цьому році пішла у перший клас, що потребує значних матеріальних затрат. Будучи батьком дитини, відповідач зобов’язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] свій позов про розірвання шлюбу підтримав, вказав, що з [PERSON] спільно не проживають останні три місяці, просив задоволити позовні вимоги, зустрічний позов визнав у повному обсязі. [PERSON] первісний позов визнала, зустрічний підтримала, просила його задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог первісного та зустрічного позовів у повному обсязі. Окрім визнання [PERSON] позову про розірвання шлюбу, а [PERSON] зустрічного позову про стягнення аліментів, обґрунтованість позовних вимог кожного з них стверджується наступним. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який за реєстрований 27 січня 2008 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 60. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім’ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Сторони не підтримують подружні стосунки, разом не проживають останні три місяці, подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Відповідно до статей 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов’язків по відношенню до дитини. У відповідності до ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на дитину. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Розмір аліментів у сумі 800 грн., який просить стягнути [PERSON]В, суд вважає обґрунтованим та доцільним, оскільки відповідач не заперечує проти цього розміру. З урахуванням викладеного, повним визнанням [PERSON] позову [PERSON], та повним визнанням останнього позову [PERSON], суд приходить до переконання, про задоволення первісного та зустрічного позовів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved