Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості та збитків. В обгрунтування своїх вимог вказав, що 28 травня 2008 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики на суму 30000 грн., згідно якого відповідач зобов'язався повернути позивачу вказану суму за 3 роки щомісячними платежами по 850 грн. до 25 травня 2011 року. Поручителем по вказаному договору позики виступив [PERSON] і заставив свій власний легковий автомобіль [NUMBER], який в разі несвоєчасного повернення або неповернення боргу зобов'язався продати і сплатити борг за [PERSON] Вказаний автомобіль по генеральній довіреності був переданий у тимчасове користування [PERSON] В червні 2008 року [PERSON] сплатив йому 850 грн., а потім в листопаді 2008 року ще 1100 грн. Всього [PERSON] сплатив йому 1950 грн. Після цього платежі зупинились і решта боргу в сумі 28050 грн. не сплачена [PERSON] до цього часу. [PERSON] неодноразово пояснював, що він ніде не працює, тому платити не може. Він спочатку обіцяв розрахуватися після продажу будинку в смт Царичанка, потім після продажу земельної ділянки, але решту боргу так і не повернув. Згодом відповідач взагалі почав уникати зустрічей з ним. Поручитель [PERSON] не відмовляється повернути борг за боржника, але вказує, що не може забрати у [PERSON] для продажу свій автомобіль, який добровільно його власнику не повертає. Таким чином, станом на 30 вересня 2013 року за прострочення виконання зобов'язання за вищевказаним договором позики до суми основного боргу 28050 грн. додаються проценти (з розрахунку 3% річних від простроченої суми) в розмірі 1963 грн. На підставі ст. ст. 553, 554, 572, 583, 589, 590, 625, 1049, 1050 ЦК України, позивач прохає стягнути на його користь з відповідачів, як з солідарних боржників, суму боргу за договором позики в розмірі 28050 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1963 грн., а всього 30013 грн., та стягнути судовий збір в розмірі 300 грн. 13 коп. У судовому засіданні позивач звернувся з заявою про збільшення позовних вимог на підставі ст. 31 ч.2 ЦПК України з наступних підстав. З моменту подання ним позовної заяви пройшло вже більше 8 місяців. Увесь борг [PERSON] станом на 24 червня 2014 року складається з суми боргу з урахуванням індексу інфляції - 31023 грн. та 2586 грн. річних, а всього 33609 грн., які прохає стягнути з відповідачів, як з солідарних боржників, на його користь, та стягнути судовий збір в розмірі 336 грн. 09 коп. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що із суми боргу 30000 грн., які він позичив у [PERSON] він сплатив йому 13000 грн. і тому позовні вимоги визнає на суму лише 17000 грн., але підтверджуючих доказів щодо сплати ним боргу на суму 13000 грн. надати не може. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був сповіщений про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], перевіривши справу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Також, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 533 ч.1 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст. 544 ч.1,2 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики на суму 30000 грн., що підтверджується розпискою від 28.05.2008 року (а.с.3). Згідно розписки [PERSON] зобов'язався повернути суму позики за 3 роки щомісячними платежами по 850 грн. в строк до 25 травня 2011 року. Розписка в даному разі є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором позики від 28.05.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки 28.05.2008 року, згідно з яким поручитель зобов'язався відповідати перед позивачем за своєчасне і повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором поруки в повному обсязі(а.с.4). В червні 2008 року [PERSON] в рахунок погашення боргу сплатив позивачу 850 грн., а потім в листопаді 2008 року ще 1100 грн. Всього [PERSON] сплатив [PERSON] 1950 грн. Решта боргу в сумі 28050 грн. не сплачена [PERSON] до цього часу, так як відсутні підтверджуючі документи про повернення цих грошей позивачу, в зв'язку з чим за відповідачем [PERSON] станом на 24.06.2014 року утворилась заборгованість, яка складається з наступного: - сума боргу з урахуванням індексу інфляції з червня 2011 року по червень 2014 року - 28050 грн. х 110,6% = 31023 грн., - 3% річних від простроченої суми за період з 28.05.2011 року по 24.06.2014 року (36міс. х 0,25%) + (27 днів х 0,008%) = 9,22% ; 9,22 % х 28050 грн. = 2586 грн.), а всього - 33609 грн. (31023 грн. + 2586 грн. = 33609 грн.), яка підлягає стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON], як з солідарних боржників, на користь позивача [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути також покладені на відповідачів, як солідарних боржників. На підставі викладеного,

Outcome: approved