Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 8750 грн. матеріальної шкоди , 5000 грн. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування вимог вказує, що 29.07.2012 року між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення, відповідно до умов якого останній зобов'язувався надати йому послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку №1 до цього договору (пластикові вікна) у строк 60 днів з моменту підписання договору. Для сплати вартості товару, позивач за рекомендацією [PERSON] звернувся до ПАТ '' Акцент Банк''. 29.07.2012 року між позивачем та ПАТ '' Акцент Банк'' було укладено договір про надання споживчого строкового кредиту, відповідно до якого йому було надано грошові кошти в розмірі 5600 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% річних та терміном на 36 місяці з 29.07.2012 року по 29.07.2015 року, які були перераховані банком на рахунок [PERSON] Позивач повністю виконав умови договору індивідуального замовлення та частково сплатив суму кредиту. [PERSON] своїх зобов'язань згідно умов договору не виконав та не передав товар згідно специфікації. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Вважає, що неправомірними діями [PERSON] йому була завдана матеріальна шкода у розмірі 7416 грн. та моральна шкода у розмірі 5000 грн., яка полягала у душевних стражданнях через втрату майна. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак надав через канцелярію суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 29.07.2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення за №1, відповідно до умов якого останній зобов'язався надати послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку №1 до цього договору (пластикові вікна) у строк 60 днів з моменту підписання договору. [PERSON] зобов'язався прийняти товар та сплатити його вартість у розмірі 5600 грн. 29.07.2012 року між [PERSON] та ПАТ '' Акцент Банк'' було укладено договір про надання споживчого строкового кредиту за №А238RX84800005. Відповідно до умов п. 1.1, 1.2 договору, позивачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 5600 грн., зі сплатою відсотків у розмірі0,12% річних, строком на 20 місяців з 29.07.2012 року по 29.07.2015 р. Дані кошти було перераховані банком на користь [PERSON] [PERSON] повністю виконав умови договору індивідуального замовлення за №1 від 29.07.2012 року. ФОП [PERSON] у встановлений у договорі строк та по даний час умови договору не виконав та не передав товар згідно з додатку №1 до договору, а саме, пластикові вікна на суму 5600 грн. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року, який вступив у законну силу, [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Вироком встановлено, що в результаті злочинних дій [PERSON], останній заволодів грошима в сумі 5600грн. належних [PERSON], чим спричинив позивачу матеріальну шкоду на вказану суму. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно Згідно з вимогами ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.22 та ч.1 ст.1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування і такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на сьогоднішній день відповідач не виконав умов договору та не передав позивачу товар згідно додатку №1 до цього договору -пластикові вікна. У той час, коли позивач повністю виконав умови договору та сплатив кошти за товар. Факт невиконання [PERSON] умов договору встановлено також у вироці Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2013 року. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 8750 грн. матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення не підтверджено доказами в повному обсязі, а тому слід задовольнити частково та стягнути з ФОП [PERSON] в користь [PERSON] 5600грн. матеріальних збитків. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкоди, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. До моральної шкоди відноситься: фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, душевні страждання особи у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї. Відповідно до положень п. 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК і статей 28, 49, 50 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК) потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Відповідно до роз'яснень, даних у п.п.4,5 вищезазначеної постанови, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вина [PERSON] у спричиненні позивачу шкоди та неправомірному заволодінні коштами доведена вироком суду. Внаслідок злочинних дій [PERSON], який заволодів грошима [PERSON] на суму 5600 грн., позивач зазнав великих душевних страждань, що призвело до вимушених змін у її подальшому житті. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] неправомірними діями [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях через неправомірну поведінку останнього. Суд, виходячи із вимог розумності і справедливості, враховуючи ступінь вини відповідача, характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, наслідків, які наступили внаслідок вчинення злочину, розміру завданих матеріальних збитків, вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 3000 грн. Відповідно до вимог ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Outcome: partial