Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в обґрунтування якого посилається на те, що згідно судового наказу Березнівського районного суду Рівненської області від 17.09.2017 року він зобовязаний до сплати на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2017 року і до досягнення ним повноліття. Позивач покликається на те, що у заяві про видачу судового наказу [PERSON] вказала, що стан здоровя платника аліментів і його матеріальне становище дозволяють йому отримувати належні доходи і утримувати дитину, однак вона замовчала, що він є інвалідом ІІ групи та потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має ряд хронічних захворювань, в результаті яких зазнав неодноразових хірургічних втручань. Вже після постановлення судового рішення в період з 06 по 18 грудня 2017 року він проходив стаціонарне лікування в Березнівський ЦРЛ, за результатами якого було виявлено істотне погіршення його стану здоровя встановлено діагноз ДЕП ІІ ступеня. Відповідно до довідки МСЕК йому протипоказана важка фізична праця, а також будь-які емоційні напруження та стреси. Сукупність існуючих обставин змушує його проходити щоквартально лікування, на яке витрачається значна сума коштів. З урахування вищевикладених обставин, що обєктивно унеможливлюють сплату ним аліментів у визначеному судовим наказом розмірі, просить зменшити розмір аліментів, що підлягають до стягнення на утримання малолітньої дитини до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] відповідно до письмової заяви просить провести розгляду справи у його відсутності, підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була сповіщена про час та місце розгляду справи, що вбачається із повідомлення про отримання рекомендованого поштового відправлення, яким відповідачу було надіслано судову повістку (поштове відправлення №3460001845596, отримано 20.03.2018 року). [PERSON] про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-ГЮ №112213 [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], на утримання якого згідно судового наказу Березнівського районного суду Рівненської області від 07.09.2017 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2017 року і до досягнення ним повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серія А №106924 с [PERSON] є потерпіли 1 категорії. Із довідки до акту огляду МСЕК серія АВ №0691472 вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи. Долучені позивачем епікризи підтверджують незадовільний стан здоровя позивача, проведені оперативні втручання та необхідність проходження лікування. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Положення ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таким чином, встановлення мінімального розміру аліментів є законодавчою гарантією захисту прав неповнолітніх дітей і забезпечення їх належного розвитку, і призначення аліментних платежів у меншому, ніж визначений ст.182 Сімейного кодексу України, розмірі суперечить положенням чинного законодавства, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed