Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання за ним права власності на підсобне приміщення - гараж, площею 58,0 кв. м. по вулиці Бугаївській, 52 в м. Одесі, посилаючись в обгрунтування своїх вимог на такі обставини. На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2005 року він є власником підсобного приміщення гаражу по вулиці Бугаївській, 52 в м. Одесі. З метою розширення та поліпшення підсобного приміщення позивачем за власні кошти у 2007 році було проведено реконструкцію цього приміщення. Згідно технічного висновку підсобне приміщення може бути в подальшому експлуатуватися як підсобне приміщення гараж. З моменту проведення реконструкції підсобного приміщення до теперішнього часу до позивача ніяких претензій з боку територіальної громади не предявлялося. З метою захисту своїх прав, неможливості вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, позивач звернувся до суду з цим позовом. Представник відповідача в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причини неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень позивачки, представлених нею письмових доказів. На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2003 року по справі № 2-3345/05 позивач є власником підсобного приміщення гаражу по вулиці Бугаївська, 52 в м. Одесі. Право власності позивача [PERSON] на означене підсобне приміщення гараж зареєстроване в КП „ОМБТІ та РОН за № 1376 в книзі 45неж-119 від 02.08.2005 року (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7947458 від 02.08.2005 року). З метою розширення та поліпшення підсобного приміщення позивачем за власні кошти у 2007 році було проведено реконструкцію та ремонт підсобного приміщення гаражу зі збільшенням площі на 14,5 кв. м. Розташування цієї нежитлової споруди визначено технічним паспортом, виданим КП „ОМБТІ та РОН 17.06.2010 року, загальна площа нежилого приміщення складає 58,0 кв. м. Згідно технічного звіту про стан конструкцій реконструйованого гаражу по вул. Бугаївській, 52 в м. Одесі, виготовленого ПП „Відкриття (державна ліцензія АВ № 489452) технічний стан конструкцій елементів гаражу після реконструкції задовільний. Є можливим збереження виконаної реконструкції та подальша експлуатація будівлі в якості підсобного приміщення гаражу, площею 58,0 кв. м. Таким чином суд вважає, що виконані вимоги ч. 3 ст. 375 ЦК України, відповідно до якої право на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. При спорудженні зазначеного гаражу дотримано будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм та правил, але враховуючи, що будівництво проведено без належним чином затвердженого проекту, ввести його в експлуатацію є неможливим. При цьому в результаті проведеного будівництва позивачем створено споруду, яка відповідає певним, що висуваються до подібного роду будівель, вимогам та може бути самостійним обєктом права власності, перебуває в особистому користуванні позивача. Враховуючи, що побудована споруди є ізольованою, річ, отримана після реконструкції та будівництва, відповідає всім нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе захистити право позивача шляхом визнання за ним права власності на отримане підсобне приміщення гараж. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Порушення прав землевласника судом не встановлено. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень Державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обмеження, суб'єктів речових прав, технічні характеристики об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об'єктів нерухомого майна. Згідно з ч. 6 ст. 12 зазначеного Закону порядок ведення Державного реєстру прав встановлюється Кабінетом Міністрів України. У ч.5 Прикінцевих Положень Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень вказано, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація обєктів нерухомості проводиться підприємствами бюро технічної інвентаризації. Наказом Міністерства юстиції України Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07.02.2007 року встановлено, що з метою належного забезпечення захисту права власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб до запровадження єдиної системи державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно, відповідно до затвердженого цим наказом Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно, яке визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні та спрямоване на забезпечення визнання та захисту цих прав (п.1.1.). За переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна, що міститься у Тимчасовому положенні про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджений Наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 р., із змінами, внесеними згідно з Наказом Мін'юсту № 36/5 від 17.05.2004 р., рішення суду є правовстановлюючим документом для визнання права власності особи. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved