Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, зареєстрованого 08 червня 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1205. Позовні вимоги мотивовані доводами про фактичне припинення шлюбних відносин, зазначає, що їх шлюб існує лише формально, сторони проживають в різних країнах і подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить його інтересам. В свою чергу відповідач звернулась до суду з відзивом, в якому заперечуючи проти позову зазначала, що такий є провокацією сторонніх осіб, метою якої є брудне вторгнення у їхнє з чоловіком сімейне життя. Відповідач акцентує увагу на тому, що до позовної заяви позивачем не долучено оригінал свідоцтва про шлюб. Також після реєстрації шлюбу чоловік отримав прізвище « [PERSON] ». Разом з тим до суду з даним позовом він звертається, зазначаючи своє прізвище « [PERSON] », що, на думку відповідача, є безпідставним та ставить під сумнів те, що саме чоловік відповідача звертається до суду з позовом. Також відповідач наполягала на особистій участі позивача при розгляді даної справи. Слід зазначити, що\~ доводам відповідача, викладеним у відзиві, які\~ в подальшому були покладені в якості обгрунтування\~ клопотань її та її представника про залишення позову без розгляду, судом була надана оцінка при розгляді відповідних клопотань в підготовчому судовому засіданні. В свою чергу, позивач у відповіді на відзив наполягав на розірванні шлюбу з тих же мотивів, що були приведені у позовній заяві, та просив не надавати строк для примирення, оскільки не бачив в цьому сенсу. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявні довідки доктора медичних наук [PERSON] -Висс /а.с.83-84, 104-105, 138 (зворот)/, з яких вбачається, що [PERSON] за станом свого здоров`я не може прибути до м. Шостка для участі у судових засіданнях. З огляду на викладене, зважаючи на участь в судовому засіданні представника позивача, суд дійшов висновку про можливість\~ розгляду справи без особистої участі позивача. Під час розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила судові витрати залишити за позивачем. В свою чергу, відповідач та її представник проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві, вказуючи також на те, що даний спір має вирішуватись у судах Швейцарської Конфедерації, оскільки так її інтереси, як дружини, будуть захищені більш ефективно. Водночас між сторонами відсутні угоди про передачу спору на вирішення суду іншої держави, а також в суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави відсутні справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що дозволяє за правилами підсудності судам України справ з іноземним елементом, передбаченими у ст.ст. 75-76\~ Закону України № 2709-IV від 23 червня 2005 року «Про міжнародне приватне право» (далі по тексту Закону України «Про міжнародне приватне право») розгляд цієї справи саме судом України за місцем проживання відповідача. Тож суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, дійшов до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1205. Згідно з вказаним свідоцтвом прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » /а.с.61/.\~ Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Слід зазначити, що оригінал вказаного свідоцтва про шлюб суду не надано, як зазначають сторони такий був направлений до посольства Швейцарської Конфедерації в Україні для реєстрації факту укладення шлюбу та до цього часу не повернутий. Між тим, жодна із сторін факт укладення цього шлюбу не оспорює. У цьому контексті, зважаючи на наведені вище доводи відповідача про неправомірність використання позивачем при подачі позову прізвища « [PERSON] », суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про міжнародне приватне право» права фізичної особи на ім`я, його використання та захист визначаються її особистим законом, якщо інше не встановлено законом. В свою чергу, як вбачається з листа Департаменту юстиції та безпеки (м. Люцерн) від 30.07.2018р. /а.с. 137/ [PERSON] , у зв`язку з одруженням зі [PERSON] , за законом Швейцарської конфедерації, громадянином якої він є і де він проживає, були запропоновані наступні варіанти прізвищ: « [PERSON] » (його попереднє прізвище) або « [PERSON] » (дівоче прізвище дружини), та роз`яснено, що прізвище дружини « [PERSON] » не може бути прийнятним в якості загального прізвища подружжя, як таке, що набуте дружиною в процесі попереднього шлюбу. За змістом листа [PERSON] від 26.09.2019р. /а.с.87/ вбачається, що він не бажаючи змінювати своє прізвище на дівоче прізвище своєї дружини « [PERSON] », залишив собі власне прізвище « [PERSON] ». А питання права фізичної особи на ім`я, його використання та захист не впливають на вирішення справи про розірвання шлюбу. Як було зазначено вище, позивач [PERSON] є громадянином [PERSON] , в свою чергу відповідач\~ [PERSON] є громадянкою України, що вбачається з копії паспорта позивача /а.с.6/ та копії свідоцтва про шлюб /а.с.61/ На\~ час розгляду справи позивач проживає на території [PERSON] , а відповідач - на території України. Відповідно до пояснень сторін та показів свідка [PERSON] (сина відповідача) єдине спільне місце проживання сторін було на території України.\~\~\~ З огляду на викладене, обираючи закон, яким слід керуваться при вирішенні даної справи, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. В свою чергу, згідно з ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, тобто в даному випадку правом України. В свою чергу, згідно зі ст. 51\~ Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. З пояснень сторін, показів свідка\~ [PERSON] і наявних у матеріалах\~ справи документів, судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони живуть в різних країнах, майже не спілкуються.\~ Під час розгляду справи відповідач разом із своїм сином вилітала до позивача, але він не захотів з нею навіть зустрічатися, спілкування за поясненнями відповідача та свідка [PERSON] відбувалося через працівників поліції, до яких [PERSON] та її син звернулися по допомогу. Тобто шлюб між сторонами фактично розпався, а сім`я носить формальний характер. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] (син відповідача) фактично підтвердив відсутність тривалий час між сторонами шлюбних відносин. Так, свідок пояснив, що влітку 2017 року мати ( [PERSON] ) повідомила йому, що вона в мережі «Інтернет» познайомилась та спілкується з чоловіком [PERSON] Вони регулярно підтримували зв`язок, писали повідомлення, телефонували один одному. Через деякий час [PERSON] заявив про серйозність своїх намірів, почав висилати кошти. Взимку останній повідомив, що бажає одружитись, однак зміг приїхати до України лише в травні 2018 року. Свідок з матір`ю зустріли [PERSON] в аеропорту у м. Києві, де вони розпочали процедуру укладення шлюбу. Потім всі разом поїхали до м. Шостка, де живе відповідач. [PERSON] проживав у сусідній квартирі, поверхом вище від свідка та його матері. Цю квартиру надала у користування подруга відповідача, яка на той час перебувала на дачі. Весь цей час свідок допомагав сторонам спілкуватись один з одним, оскільки його мати не достатньо володіла англійською мовою. Певний час\~ [PERSON] перебував у м. Шостка, а потім вони разом зі [PERSON] поїхали до м. Київ в посольство Швейцарської Конфедерації, оскільки при укладенні шлюбу [PERSON] бажав взяти прізвище дружини « [PERSON] » та в подальшому жити в Україні. Владнавши справи, [PERSON] повернувся до Швейцарії, а відповідач залишилася в Україні. У вересні 2018 року відношення [PERSON] перемінилося, він майже перестав виходити на відеозв`язок в мережі «Інтернет». Через декілька місяців свідку та його матері стало відомо, що [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, що було неочікуваним для них. Вони намагались отримати якісь пояснення, однак чоловік матері не виходив на зв`язок, а в подальшому в 2019 році перестав висилати кошти. Тоді свідок та відповідач поїхали до Швейцарії, де намагались вийти на зв`язок з [PERSON] , однак безрезультатно. Лише звернувшись там до поліції, отримали відомості, що [PERSON] не бажає з ними спілкуватись та придбав їм квитки назад до України. Повернувшись додому, свідок та відповідач отримали листа від [PERSON] , в якому останній зазначив, що він придбав їм квитки до України в рахунок виплат за листопад та грудень. Зараз чоловік матері сплачує на її утримання 180-200 швейцарських франків, при цьому з нею не спілкується. Загалом [PERSON] проживав на території України близько 20 днів та десь разів 15 виходив на відеозв`язок. У своєму листі від 26.09.2019р. /а.с. 87/ [PERSON] також зазначав, що жодних почуттів до відповідача наразі не має, та вони були разом всього 15 днів, вважає, що відповідач одружилася з ним, оскільки мала бажання виїхати до Західної Європи.\~\~ Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, викладене в сукупності дає суду підстави вважати, що позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем та за весь час розгляду справи своєї позиції не змінив, вважає примирення не можливим. Беручи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам останнього, що має істотне значення. При цьому, заперечення відповідача\~ проти розірвання шлюбу\~ не може бути підставою для протилежних висновків суду. Відтак позов [PERSON] про розірвання шлюбу між сторонами підлягає задоволенню. Враховуючи, що представником позивача заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за позивачем, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved