Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 20 квітня 2016 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому з січня 2017 року вони проживають окремо, не підтримують жодних сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства, хоча шлюб між ними не розірвано. Як позивачу стало відомо, [INFO] відповідач народила сина [PERSON] , батьком якого позивач не являється. Однак, при реєстрації народження дитини у актовому записі № 10 та свідоцтві про народження дитини, його батьком вказаний позивач, на підставі ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України. [PERSON] не визнає себе батьком вказаної дитини, тому просить суд виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього, як про батька дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву із проханням вирішити справу в його відсутність і задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] адвокат Діденко Н.П. в судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує. Представник відповідача Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів і задоволити позов з наступних підстав. Правовідносини, що є предметом спору по справі регулюються сімейним законодавством, зокрема, щодо визначення походження дитини. Так, судом встановлено, що 20 квітня 2016 року укладено шлюб між сторонами (а.с.7). [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] (а.с.8). Батьком дитини вказаний позивач, так як дитина народилась за час перебування сторін у шлюбі (ч. 1 ст. 122 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є припинення правовідношення. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Згідно ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження. В силу ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови №3 від 15.05.2006 року роз`яснив, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності надані докази, враховуючи, що позивач є особою, яка має право на звернення із позовом про оспорювання батьківства, оскільки записаний батьком дитини, суд вважає, що позов про оспорювання батьківства є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем в судовому засіданні позов визнано і встановлено, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а тому необхідно виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження № 10 від 24 квітня 2018 року про народження [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved