Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, покликаючись на те, що відомості про національність, дату та місце народження його матері [PERSON] не відповідають дійсності. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що згідно низки документів, а саме: Актового запису про народження № 150 від 12.08.1955 року, складеного Відділом ДРАЦС Локачинського РУЮ Волинської області; Актового запису про шлюб № 130 від 13.07.1963 року, зробленого Відділом ДРАЦС Червоноградського МУЮ Львівської області; Актового запису № 3 від 08.01.1970 року про народження - дата народження матері 09.01.1939 року, а місце народження Люблінська область, Грубешівський район, с. Мелізва. Натомість згідно копії свідоцтва про народження № АА 0893472, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у Трещенах Любельського Воєводства [PERSON], дата народження його матері - 01.07.1939 року, а місце народження Неледів, Польща. Мати померла у 1985 році. Також наголошує, що з огляду даних документів можна зробити висновок, що мати за походженням і національністю була полькою, у сімї дотримувалася польських народних звичаїв і традицій. Однак своє походження приховувала від оточуючих у звязку із переслідуваннями тодішньої радянської влади, тому не намагалася відновити документи про свою справжню національність. Відтак, просить встановити: факт народження своєї матері 01.07.1939 року замість не правильного 09.01.1939 року; факт неправильності зазначення дати, місця народження та національності матері в актовому записі № 150 від 12.08.1955 року; факт неправильності зазначення дати, місця народження та національності матері в актовому записі № 130 від 13.07.1963 року; факт неправильності зазначення дати, місця народження та національності матері в актовому записі № 3 від 08.01.1970 року. Разом з цим, просить зобовязати зацікавлену особу внести зміни в реєстраційні свідоцтва, у яких зроблені вище зазначені актові записи, та правильно вказати національність, місце і дату народження своєї матері. Заявник зазначає, що встановлення даних фактів необхідно йому для спрощеного порядку відвідування родичів у [PERSON] та отримання пільг, що передбачені законодавством цієї держави для громадян польського походження з пострадянського простору. У судовому засідання заявник підтримав свою заяву, посилаючись на обставини, що викладені у ній. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення, оцінивши докази, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи, в своїй заяві заявник просить встановити факт належності його покійної матері до національності «полька», встановити факти її місця і дати народження відмінні від зазначених у реєстраційних свідоцтвах, виданих органами виконавчої влади України, а також зобовязати зацікавлену особу внести відповідні зміни до актових записів. Суд звертає увагу на виняток, який визначений у п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України справа про встановлення факту народження особи в певний час розглядається у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Однак із матеріалів справи вбачається, що відповідні дані про матір заявника є зареєстрованими. Так, судом встановлено, що згідно Актового запису про народження № 150 від 12.08.1955 року, складеного Відділом ДРАЦС Локачинського РУЮ Волинської області, Актового запису про шлюб № 130 від 13.07.1963 року, зробленого Відділом ДРАЦС Червоноградського МУЮ Львівської області, Актового запису № 3 від 08.01.1970 року про народження - дата народження матері заявника 09.01.1939 року, а місце її народження Люблінська область, Грубешівський район, с. Мелізва. Натомість згідно копії свідоцтва про народження № АА 0893472, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у Трещенах Любельського Воєводства [PERSON], дата народження матері заявника інша - 01.07.1939 року, а місце народження Неледів, Польща. За таких обставин, на думку суду, реєстраційне свідоцтво, видане у [PERSON], є правовстановлюючим документом. Однак в цьому документі не збігаються місце і дата народження особи, зазначені у свідоцтві про народження, виданого в Україні. Відтак з урахуванням п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, судом може бути вирішено питання щодо належності даного правовстановлюючого документа матері заявника. Судом було звернуто увагу заявника на це та розяснено таке право, однак останній наполіг на розгляді своєї заяви. Крім цього, в силу норм ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до частин 1-3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Згідно до п.п. 1.1, 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. За змістом положень ст. 2, 17, 162 КАС України, розгляд таких справ віднесений до юрисдикції адміністративних судів, у тому числі спори щодо зобовязання вчинити певні дії. Отже, чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які засвідчують походження та національність особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін. Таким чином, встановлення заявником факту належності його матері до польської національності, місця і дати її народження повязується з вирішенням публічно-правого спору про право. У такій справі має бути належний відповідач та докази того, що ним відмовлено у внесенні змін до актових записів цивільного стану. При цьому, лише у випадку відмови уповноваженого органу внести зазначені зміни, особа має право на звернення до суду Крім того, факт належності до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень\~ст. 256 ЦПК України\~не належить до юридичних фактів, які встановлюються в судовому порядку, а саме тих фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи. Аналогічні висновки містяться у розясненнях Верховного Суду України, які були викладені в листі від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності. Виходячи з наведених вище обставин та враховуючи вимоги й приписи наведених вище норм закону, суд прийшов до переконання про необґрунтованість вимог заявника, відтак у задоволенні таких слід відмовити.

Outcome: dismissed