Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Позов мотивований тим, що 8 вересня 2019 року позивач надав відповідачу в позику 6000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 29 вересня 2019 року. Вказуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики та прострочив виконання зобов`язання, просив стягнути з нього кошти в сумі 152250.54 грн з урахуванням трьох процентів річних та судові витрати. 13 листопада 2019 року на виконання вимог ухвали судді про залишення позовної заяви без руху представник позивача подала до суду заяву, в якій просила стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 151863.60 грн, три проценти річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання в розмірі 386.94 грн та судові витрати (а.с. 23-25). У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені. 18 грудня 2019 року представник позивача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи, просила справу розглядати без її участі (а.с. 47). Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~про про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином\~(а.с.\~38-39).\~Про причини\~неявки суд\~не повідомляв,\~заяву про\~розгляд справи\~без його\~участі та\~відзив на\~позов не\~подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений в зобов`язанні строк (термін) його виконання. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 8 вересня 2019 року позивач [PERSON] надав у позику відповідачу [PERSON] 6000 доларів США на строк до 29 вересня 2019 року. На підтвердження отримання коштів у позику відповідач власноручно написав відповідну розписку, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи (а.с. 7), що відповідає вимогам частини другої статті 1047 ЦК України. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають із договору позики, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1046 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася, і підтверджує досягнення сторонами договору позики згоди відносно всіх його істотних умов. Строк виконання укладеного між сторонами договору позики настав 29 вересня 2019 року, після чого ніяких змін до нього сторонами не вносилося та додаткових угод не укладалося. Відповідач [PERSON] взяті на себе за договором позики зобов`язання відповідно до вимог статей 526, 629 ЦК України належним чином не виконав, що виразилося у неповерненні ним позикодавцю отриманої суми позики в обумовлений строк. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи, що кошти в позику надавалися в іноземній валюті доларах США, то суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача неповернутої суми боргу в іноземній валюті, а не в її гривневому еквіваленті, як просив позивач, оскільки відповідач порушив умови укладеного із позивачем договору позики та не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу в іноземній валюті. З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами у цій справі, за своєю юридичною природою є грошовими зобов`язаннями, то суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України, нормами якої встановлено спеціальний вид цивільно-правової відповідальності компенсаційного характеру за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи, що позика була надана відповідачу на строк до 29 вересня 2019 року і він її не повернув позивачу у вказаний строк, то з цієї дати має місце прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо повернення суми позики в розмірі 6000 доларів США, а тому, виходячи із періоду прострочення, за який позивач просив стягнути з відповідача три проценти річних за порушення грошового зобов`язання (31 день), на користь позивача підлягає стягненню 15.29 доларів США (6000 доларів США / 100% * 3% / 365 днів * 31 день = 15.29 доларів США). Наведена вище правова позиція щодо стягнення боргу та трьох процентів річних в іноземній валюті викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає і відповідачем суду надано не було. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме: 1522 грн 51 коп. судового збору. На підставі викладеного, статей 526, 530, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved