Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] вказує на те, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на: будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 5,5804 га на території Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області; 2/3 частки земельної ділянки площею 6,429га на території Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області. 01.04.2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав усе своє майно сину [PERSON] У встановлений законом строк [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся, оскільки вважав, що згідно із заповітом він є єдиним спадкоємцем, тому він фактично вступив у спадщину, став слідкувати за будинком, вести господарство, земельні ділянки здавав в оренду. Просить встановити [PERSON] додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали. Суду пояснили, що місце проживання позивача зареєстроване в м. Запоріжжі. Однак позивач на час смерті батька проживав спільно з ним в будинку [ADDRESS]. Після смерті батька залишився жити в цьому будинку, вважаючи себе таким, що прийняв спадщину. Про те, що він має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців він не знав, оскільки є юридично необізнаною особою. Просять позов задовольнити. Представник відповідача - Берестівської сільської ради у судове засідання не з'явився. Сільський голова [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Бердянської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Після його смерті залишилося спадкове майно: будинок в с. Берестове Бердянського району Запорізької області та земельні ділянки на території Берестівської сільської ради Бердянського району Запорізької області. 01.04.2010 року [PERSON] залишив заповіт, яким усе належне йому майно заповідав своєму синові [PERSON] ( а.с.46). Станом на 26.09.2015р. спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с.26). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи. Згідно зі ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тобто, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши суду докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В даному випадку причинами пропуску строку для прийняття спадщини позивачем представники позивача зазначають те, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки ще до смерті проживав у будинку батька, залишився там проживати після його смерті, тобто фактично вступив в управління і володіння спадковим майном. А заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав, оскільки є юридично необізнаною особою. Однак суд не може прийняти такі доводи представників позивача, оскільки фактичне користування і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття не можна розцінювати як поважні причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Посилання представників позивача на юридичну необізнаність позивача у здійсненні спадкових прав також не може бути розцінено як поважна причини пропуску строку. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини, на які посилається позивач у своїй заяві не можуть вважатись поважними, оскільки не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому у задоволенні його позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed