Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» про зміну формулювання підстав звільнення з займаної посади, в якому просив суд визнати звільнення його з посади члена Наглядової ради ПАТ «БТА Банк» на підставі п.5 ст. 41 КЗпП України та зобов'язати відповідача змінити формулювання підстав звільнення з відповідним записом у трудову книжку позивача. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що він працював на посаді члена Наглядової ради ПАТ «БТА Банк» з 24 квітня 2015 року на підставі трудового договору. 17 серпня 2015 року рішенням загальних зборів акціонерів банку було достроково припинено його повноваження як члена Наглядової ради ПАТ «БТА Банк» та звільнено його з посади згідно п.8 ст. 36 КЗпП України. 18 серпня 2015 року позивач звернувся до Голови Правління ПАТ «БТА Банк» з заявою про усунення порушень, оскільки вважав, що звільнення його з роботи має відбуватися на підставі п.5 ст. 41 КЗпП України. 10 вересня 2015 року він отримав відповідь на заяву про відмову усунути порушення, а тому змушений звернутися з позовом до суду. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив суд визнати звільнення його з посади члена Наглядової ради ПАТ «БТА Банк» на підставі п.5 ст. 41 КЗпП України та зобов'язати відповідача змінити формулювання підстав звільнення з відповідним записом у трудову книжку позивача з «звільнений з займаної посади на підставах, передбачених Контрактом від 24 квітня 2015 року, згідно п.8 ст.36 КЗпП України» на «звільнений з займаної посади у зв'язку із припиненням повноважень на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України». У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив про його задоволення, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність, та просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до вимог статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації, або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Частиною 3 статті 24 КЗпП України передбачено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «БТА Банк» на посаді члена Наглядової Ради ПАТ «БТА Банк» з 24 квітня 2015 року на підставі наказу про прийняття №91-к від 24 квітня 2015 року та трудового договору (контракту) від 24 квітня 2015 року. Зазначені обставини підтверджуються даними повідомлення ПАТ «БТА Банк» (а.с.а.с. 36-37), трудової книжки позивача (а.с. 34), контракту (а.с.а.с.107-114). Наказом Голови Правління ПАТ «БТА Банк» від 17 серпня 2015 року №172-к [PERSON], незалежного члена Наглядової Ради ПАТ «БТА Банк», 17 серпня 2015 року звільнено з займаної посади на підставах, передбачених Контрактом від 24 квітня 2015 року, згідно п.8 ст. 36 КЗпП України (а.с.33), про що внесено відповідний запис у трудову книжку (а.с. 34). Згідно з пунктом 8 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Відповідно до пункту 4.7. контракту від 24 квітня 2015 року в період дії цього договору на члена Наглядової ради поширюються гарантії, передбачені чинним трудовим законодавством України. Пунктом 6.4. контракту передбачено, що з дати припинення повноважень члена Наглядової ради, член Наглядової ради звільняється відповідно до чинного законодавства України по п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Разом з тим, ст. 9 КЗпП України визначено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Судом встановлено, що позивача звільнено з роботи з займаної посади на підставах, передбачених Контрактом від 24 квітня 2015 року, згідно п.8 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з припиненням його повноважень як члена Наглядової ради на підставі рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «БТА Банк» від 17 серпня 2015 року про припинення повноважень членів Наглядової ради ПАТ «БТА Банк» (а.с.а.с. 90-94). Згідно з п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб. Оскільки фактично трудовий договір з позивачем було розірвано з ініціативи власника, на підставі рішення загальних зборів про дострокове припинення повноважень члена Наглядової ради, то суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про зміну формулювання підстав його звільнення з роботи з п.8 ст. 36 КЗпП України, згідно з умовами трудового договору (контракту), які погіршують становище позивача порівняно з законодавством України про працю, на п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Крім того, статтями 47, 48 КЗпП України обов'язок належного оформлення трудової книжки покладається на власника. А тому суд вважає, що позовна вимога до відповідача про внесення у трудову книжку запису про зміну підстав звільнення з роботи також підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивач звернувся до суду з позовом 12 жовтня 2015 року. Як вбачається з даних позовної заяви та наказу про звільнення (а.с.33), з наказом про звільнення з роботи від 17 серпня 2015 року позивач був ознайомлений 17 червня 2015 року. Представник відповідача просить застосувати строк позовної давності та відмовити у зв'язку з цим у позові. Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів вручення позивачу копії наказу про звільнення або видачі йому трудової книжки. Таким чином, судом не встановлено на час розгляду справи, враховуючи, що докази мають бути надані суду до початку розгляду справи по суті, про що було роз'яснено сторонам, порушення позивачем строку звернення з позовом до суду та підстав для застосування строків позовної давності. Враховуючи викладене, суд вважає, що, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути оплачений позивачем судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved