Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], і просить суд стягнути з нього грошові кошти в сумі 16300 грн., та судові витрати в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він, маючи намір придбати житлову квартиру для мешкання, разом з дружиною знайшов об'яву про продаж квартири, яка їх задовольнила. Вони звернулись за вказаним телефоном до [PERSON], який продавав квартиру [ADDRESS], що належала йому на праві приватної власності. Оскільки у відповідача не були готові всі необхідні документи для продажу квартири, 12 вересня 2013 року, при зустрічі з [PERSON] та представниками агенції нерухомості, між ними було укладено договір, згідно до умов якого вони зобов'язались в майбутньому, в строк до 12 жовтня 2013 року (п. 5.1 Договору) належним чином оформити і укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. За ініціативою Відповідача він сплатив відповідачу авансовий платіж в сумі 16300 гривень з подальшим наміром укласти договір купівлі-продажу квартири, що підтверджується вищезазначеним договором. На протязі тривалого часу Відповідач так і не оформлював необхідні документи для укладання договору купівлі-продажу квартири, тому він відмовився від укладання договору купівлі-продажу квартири. Відповідач відмовився повернути грошові кошти, передані йому, як авансовий платіж в сумі 16 300 грн., у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Відповідач позов не визнав. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог. [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду, де ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню, згідно п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушених прав. З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2013 року між позивачем та відповідачем укладено в письмовій формі попередній договір на придбання квартири [ADDRESS], за ціною 42 000 доларів США, кінцева угода купівлі-продажу вказаного житла повинна була відбутися до 12 жовтня 2013 року (а. с. 4). Відповідно до п. 2.2. вказаного Договору, в якості забезпечення зобов'язань за договором позивач передав відповідачу суму у розмірі 16300 грн. 00 коп., що еквівалентно 2000 доларів США на час укладання договору. Договір купівлі-продажу квартири укладено не було, оскільки позивач відмовився купувати квартиру, так як відповідач не підготував відповідні документи для укладення договору купівлі-продажу. Отже, між сторонами укладено попередній договір, умови якого та наслідки невиконання врегульовано ст. 635 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Предметом попереднього договору між сторонами зазначено об'єкт нерухомого майна - квартиру. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Вимоги щодо форми договору сторонами дотримано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У ч. 2 ст. 216 ЦК передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину. Враховуючи встановлені обставини, вимоги законодавства, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані. Отже, суд першої інстанції, вирішуючи спір, прийшов до помилкового висновку про відмову у позові. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved