Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цветмет ЛТД» та просить стягнути заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпуску та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, вказуючи, що з 16.12.2011 року по 01.11.2016 року він працював в ТОВ II «Кольорові метали» в службі охорони охоронником. З 02.11.2016 року був переведений в ТОВ «Цветмет ЛТД» на ту ж саму посаду у зв'язку зі зміною назви даного підприємства. 19.12.2016 року він був звільнений за ст. 38 Кодексу законів про працю України на підставі наказу № 20-12/2016-56-к від 20.12.2016 р. На день його звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата за грудень 2016 року в сумі 10271,71 грн., з яких 1839,19 сума податку, що підтверджується відомістю з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2016 рік. Також відповідачем не було проведено розрахункові виплати при звільненні та компенсації за не відбуті основні щорічні відпустки за період з 16.12.2011 року по 19.12.2016 рік. З метою досудового врегулювання спору, він неодноразово особисто, по телефону та письмово звертався до відповідача з проханням провести відповідні розрахунки та здійснити належні йому виплати, але спочатку відповідач мотивував невиплату належних йому коштів при звільненні відсутністю грошових коштів на підприємстві, а потім взагалі почав ігнорувати його звернення. Зазначені ним обставини підтверджуються доданими до позовної заяви документами. На підставі ст.ст. 115-117, 237-1, 233 КЗпП України просить стягнути з ТОВ «Цветмет ЛТД» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8378 грн. 52 коп., компенсацію за невикористану відпустку та компенсацію заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, пояснив що заборгованість по заробітній платі у розмірі 6457 грн. 12 коп. отримав під час судового розгляду справи, перевіривши свою банківську карту після надання документів відповідачем, однак свої позовні вимоги уточнювати чи змінювати не бажає, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач ТОВ «Цветмет ЛТД» в судове засідання свого представника не направив повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача та відзив на позов не подали (а.с. 76, 86). Третя особа в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. (а.с. 87) Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, факт перебування сторін у трудових правовідносинах, підтверджено копією наказу від 31.10.2016 року № 31-10/2016-70к директора ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД» [PERSON], згідно якого [PERSON] прийнятий на роботу з 02.11.2016 року, на посаду охоронника, в порядку переводу з ТОВ ІІ «Кольорові метали» (а.с. 65) Згідно копії наказу № 20-12/2016-56к директора ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД» [PERSON], про припинення трудового договору, [PERSON] звільнено 19.12.2016 року з посади охоронника за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням за заявою [PERSON] (а.с. 67) Також, факт перебування сторін у трудових правовідносинах підтверджено копією трудової книжки позивача згідно якої з 16.12.2011 року позивача прийнято в службу охорони охоронником, 01.11.2016 року звільнено в порядку переводу в ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД» згідно п.5 ст. 36 КЗпП України, 02.11.2016 прийнято за переведенням в службу охорони охоронником, 19.12.2016 року звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с. 6) Згідно копії наказу від 20.12.2016 року № 20-12/2016-56/К [PERSON], охоронника служби охорони, звільнено 19.12.2016 року за ст. 38 КЗпП України, з нарахуванням йому компенсації за 3 календарних дні невикористаного щорічної відпуски та компенсації за 93 календарних дні невикористаної щорічної відпустки, за рахунок компенсації за невикористану відпустку на попередньому місці роботи в ТОВ ІІ «Кольорові метали» (а.с. 66) Згідно розрахункового листа за грудень 2016 року [PERSON] нараховано заробітну плату за 10 робочих днів в розмірі 1000,00 грн., доплату за нічний час в розмірі 63,64 грн., компенсацію за 96 днів відпустки в розмірі 6957,63 грн., а всього 8021,27 грн., з яких утримано 120,32 грн. військового збору та 1443,83 грн. податку на доходи фізичних осіб, до виплати - 6457,12 грн. (а.с. 64). Згідно довідки № 30 від 29.11.2017 року, виданої директором ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД», середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 67 грн. 92 коп. (а.с. 63) Згідно списку перерахованої заробітної плати [PERSON] 27.03.2017 р. на рахунок № [NUMBER] в АППБ «АВАЛЬ» перераховано 6457,12 грн. (а.с. 78) Згідно історії по картковому рахунку № [NUMBER], належного [PERSON], на рахунок останнього 24.02.2017 року зараховано заробітну плату в розмірі 1768,13 грн.. 27.03.2017 року 6457,12 грн. (а.с. 79) Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 21 січня 2015 року № 6-195цс14 та № 6-2912цс16 від 18.01.2017 р. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], 02.11.2016 року прийнятий в порядку переведення в службу охорони охоронником ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД» та 19.12.2016 року позивач за власним бажанням звільнений з вказаної посади. При цьому при звільненні позивачу нарахована заробітна плата за грудень 2016 року та компенсацію за невикористану відпустку у загальному розмірі 6457,12 грн., і отримання вказаних виплат позивачем не заперечується, тому в задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку слід відмовити. Разом з тим, відповідачем в порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП остаточний розрахунок з позивачем при звільненні проведено з затримкою, лише 27.03.2017 року, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати підлягають задоволенню. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд приймає в якості допустимого доказу по справі довідку № 30 від 29.11.2017 року, яка видана ТОВ «ЦВЕТМЕТ ЛТД» (а.с. 63), оскільки правильність нарахування вказаної суми позивачем не оспорювалась, та згідно якої середньоденна заробітна плата позивача складала 67,92 грн. Враховуючи, що кількість робочих днів з дати звільнення позивача, тобто з 19.12.2016 року по день розрахунку складає 68 днів, то сума середнього заробітку за час затримки виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 4618,56 грн. (67 грн. 92 коп. (середньоденна заробітна плата) х 68 (кількість робочих днів з часу затримки виплати по день проведення розрахунку) = 4618,56 грн.). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП та

Outcome: partial