Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому на підставі державного акта серії ІІІ-ЧН № 009695 земельні ділянки площею 0,1736 га, кадастровий номер 7423887000:07:001:1901, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована в с. Сулак Носівського району Чернігівської області, та площею 0,2500 га, кадастровий номер 7423887000:07:001:1900, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в [ADDRESS] . Він (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON] , але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник адвокат Гунько О.Ю. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки площею 0,1736 га, кадастровий номер 7423887000:07:001:1901, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована в с. Сулак Носівського району Чернігівської області, та площею 0,2500 га, кадастровий номер 7423887000:07:001:1900, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в [ADDRESS] , на його ім`я 22 липня 2002 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 009695, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13; 15-16; 18-19). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 366/2018 до майна померлого [PERSON] (а.с. 31-33). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належні йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 009695 земельні ділянки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначені спадкові земельні ділянки в зв`язку із тим, що державний акт серії ІІІ-ЧН № 009395 виготовлений у порушення вимог чинного на той час законодавства, а саме: державний акт був зареєстрований 22 липня 2002 року, а рішення № 105 Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на підставі якого [PERSON] було передано у власність земельні ділянки, прийнято 27 вересня 2002 року, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 905/02-31 від 12 червня 2019 року (а.с. 14) та копією відповідного державного акта (а.с. 13). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved