Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок № 24 по вул. Лісова (колишня назва 40-річчя Жовтня) в с. Володькова Дівиця (колишня назва [PERSON]) Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали його (позивача) матір [PERSON], яка померла 22 листопада 2009 року, та брат [PERSON], який помер 16 жовтня 2011 року. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом, та після смерті [PERSON], як спадкоємець за законом. Нотаріус відмовив йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 24 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті матері та брата. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявилися, представник подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], просив розгляд справи проводити без їх участі. Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 24 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією довідки Носівської міської ради № 194/1 від 8 лютого 2017 року (а.с. 10). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку № 24 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок. 22 листопада 2009 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 34). Зазначений заповіт не змінено, не відмінено та на іншу особу не переписано, що підтверджується відміткою секретаря виконкому Червонопартизанської сільської ради від 17 березня 2010 року. Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за вказаним заповітом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України [PERSON], як особа, визначена у заповіті, має право на спадкування після смерті [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], 9 серпня 2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 11). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну їй 1/2 частину житлового будинку № 24 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області. 16 жовтня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв його брат [PERSON], як спадкоємець другої черги за законом, на імя якого 29 серпня 2013 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 12). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину житлового будинку № 24 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у звязку із відсутністю на нього чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 144/02-31 від 27 лютого 2017 року (а.с. 26). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 24 по вул. Лісова в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 13-15). За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved