Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказавши в позові, що 22 січня 2018 року відповідач отримав від нього в борг грошові кошти в сумі 5760 доларів США. Вказані обставини підтверджуються договором позики, укладеним між ним та відповідачем від 22.01.2018 року. Відповідно до умов договору позики відповідач зобов`язався повернути йому вищевказану суму до 04.04.2018 року, однак у встановлений термін відповідач кошти не повернув. Він неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення коштів, однак останній на його усні звернення не реагує. А тому, зважаючи на вищевикладене, просить суд позов задовольнити та стягнути із відповідача на його користь суму боргу в розмірі 5760 доларів США, а також судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що договір, який міститься в матеріалах справи, є лише чорновим проектом і будь які кошти за договором він не отримував, оскільки між ним та позивачем існувала домовленість щодо нотаріального посвідчення договору. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, згідно договору позики від 22.01.2018 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав у власність доларів США. Зазначені кошти позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві в строк до 04.04.2018 року. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначеними родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або такої ж кількості речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Ст. 204 ЦК України вказує на те, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до умов договору від 22 січня 2018 року підписанням цього договору сторони підтвердили факт передачі грошових коштів, а також визначили порядок виконання договору в частині повернення боржником позики, що може підтверджуватися розпискою про одержання грошей. Будь яких відомостей щодо виконання боржником зобов`язань за договором позики суду надано не було. При цьому суд критично оцінює пояснення відповідача про те, що доданий позивачем до позовної заяви документ є лише проектом договору і не тягне юридичних наслідки, оскільки вважає такі пояснення способом ухилення від виконання цивільно-правових обов`язків, що виникли на підставі угоди. Так, відповідач під час розгляду справи підтвердив факт особистого підписання ним угоди, а його пояснення щодо досягнення згоди між сторонами договору щодо нотаріального посвідчення договору позики спростовуються самим текстом договору, де про таке нотаріальне посвідчення мова не йде та відсутній нотаріальний напис. При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем надано достатні, достовірні, належні та допустимі докази на підтвердження існування боргу [PERSON] перед [PERSON] , що виник на підставі договору позики від 22.01.2018 року, зобов`язання за яким відповідачем по даний час не виконані. У відповідності до вимог ст. ст. 133, 141ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі в розмірі 1689,98 гривень слід стягнути з відповідача. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved