Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши в позові, що 09 березня 2018 року відповідач [PERSON] отримав від нього в борг грошові кошти в сумі 550 доларів США. Вказані обставини підтверджуються розпискою, згідно якої останній зобов`язався повернути позику не пізніше 06 квітня 2018 року, проте у визначений строк грошові кошти не повернув. Згідно ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, а тому, просить суд стягнути із відповідача на його користь три проценти річних від простроченої суми, згідно формули: 550*3%/365*392 (з 09 березня 2018 року по 4 квітня 2019 року) = 17 доларів США. Зважаючи на вищевикладене, просить суд позов задовольнити та стягнути із відповідача на його користь суму боргу в розмірі 567 доларів США, а також судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, згідно розписки від 09.03.2018 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав у грошові кошти у розмірі 550 Доларів США. Зазначені кошти позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві борг в строк до 06.04.2018 року. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При таких обставинах суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення 3% річних від простроченої суми, що за своєю правовою природою є видом відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Розмір нарахованих позивачем 3% річних від простроченої суми підтверджений належними розрахунками. Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначеними родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або такої ж кількості речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження існування боргу [PERSON] перед [PERSON] , що виник на підставі розписки від 09.03.2018 року, зобов`язання за якою відповідачем по даний час не виконані. У відповідності до вимог ст. ст. 133, 141ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід розподілити відповідно до задоволених вимог. З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 768,40 грн. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved