Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог зі сторони відповідача Ямпільська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, в якій просив: визнати заповіт, складений [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником однієї другої частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.05.2006 (справа №2-665/2006 року). Судове рішення вступило в законну силу та не було оскаржене. Право приватної власності на квартиру №6 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначив, що другим співвласником квартири №6 була покійна [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане Ямпільським міськвиконкомом від 10.01.1995 згідно Розпорядження №196 від 30.12.1994. [PERSON] , яка померла [INFO] проживала з його покійним батьком [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 1972 року, до дня його смерті - [INFO] . Спільних дітей у них не було. У покійної [PERSON] від інших шлюбів дітей не було, а також не було близьких родичів. Позивач вказав, що після смерті батька, [PERSON] проживала одна. Зазначив, що у нього із [PERSON] за її життя склалися нормальні стосунки. Тому він, як співвласник квартири №6 , починаючи з 2006 року, не вчиняв жодних дій щодо перешкоджання їй в користуванні вказаною квартирою. Більше того, час від часу він підтримував її, купував продукти харчування. В свою чергу [PERSON] обіцяла заповісти йому свою частку квартири. Про намір заповідати квартиру відповідачу вона не повідомляла. 20.12.2016 після смерті [PERSON] він не зміг потрапити до своєї квартири, так як в ній проживали невідомі йому люди (квартиранти), яким, як вияснилося згодом, здав в оренду невідомий йому раніше [PERSON] , тобто, відповідач. Зазначив, що оскільки він не зміг потрапити до квартири, то викликав поліцію. Квартирантка в присутності правоохоронних органів зателефонувала [PERSON] , який по прибуттю в квартиру, не пред`явив жодних документів, які б підтверджували його право користування, розпорядження чи право власності на квартиру №6 . Більше того, [PERSON] плутався у своїх словах та повідомляв, що покійна [PERSON] , ще в 2006 році уклала з ним договір дарування на квартиру. Потім казав, що був договір довічного утримання, а через кілька хвилин те, що покійна [PERSON] заповіла йому квартиру, а тому він нічого не отримає. Зазначив, що у розмові із ним відповідач вів себе нахабно та використовував нецензурну лексику. Відповідач ввів його в оману та намагається шляхом вчинення шахрайських дій заволодіти його приватною власністю. Вказав, що 17.01.2017 він знову не зміг потрапити до квартири через перешкоджання відповідачем, внаслідок чого він звернувся до поліції з відповідною заявою. 24.01.2017 [PERSON] були винесені з квартири всі речі та документи, які належали його покійному батькові [PERSON] та [PERSON] , про що він знову звернувся із відповідною заявою до поліції. Саме під час ознайомлення з матеріалами з розгляду його заяви в поліції, він вперше побачив копію заповіту, складеного 25.05.2016, нібито [PERSON] на користь [PERSON] щодо успадкування ним в подальшому квартири [ADDRESS] після її смерті. Заповіт був підписаний не [PERSON] . На його звернення надати йому копію заповіту було відмовлено як в поліції так і в державній нотаріальній конторі. Повністю переконаний, що відповідач увійшовши у попередню змову із нотаріусом підробив заповіт, а саме - підпис [PERSON] . Так як його покійний батько [PERSON] проживав спільно з покійною [PERSON] однією сім`єю більше як п`ять років, а саме - з 1972 року по 12 серпня 1998 року, вели спільне господарство, то його батько належав би за життя до четвертої черги спадкоємців за законом згідно ч.1 ст.1264 ЦК України. А тому він має право на отримання права спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , котра належала покійній [PERSON] . Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і суду пояснив, що 17.01.2017 року у відповідача не було жодних документів на квартиру [ADDRESS] . Квартира належала його батьку і [PERSON] , яка протягом 25 років проживали разом. На іншу половину квартири вона заповіт не робила. У даній квартирі проживала квартирантка, яка не хотіла пускати його до квартири. Між 17 і 24 січня 2017 року відповідачем було зроблено заповіт на іншу половину квартири. 1/2 частини квартири він отримав у порядку спадкування після смерті батька. Його право порушене тим, що він є спадкоємцем після смерті [PERSON] [PERSON] заповіт не складала. За два місці до смерті вона казала йому, що заповіт робити не буде. Вона сама себе доглядала, він з дружиною періодично до неї приходили. Представник позивача [PERSON] - Головацький С.Б. , який діє на підставі Ордеру серії ВН №089879 від 20.11.2019 позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що позивач був пасинком [PERSON] , постійно до неї довідувався. За два місяці покійна [PERSON] повідомляла йому, що не буде складати заповіт. Коли він прийшов черговий раз до квартири побачив там замок на дверях, і тоді він дізнався про те, що є заповіт. У зв`язку із тим, що було складено заповіт на відповідача, позивач вважає своє право, як спадкоємця, порушеним, і тому він звернувся до суду з даним позовом. Заповіт був виконаний не належним чином. Висновок експерта не дав конкретної відповіді, чи виконаний підпис у заповіті самою [PERSON] . Із самого заповіту видно, що в ньому вказана не існуюча дата, зокрема - «місто Ямпіль Вінницької області, дванадцять п`ятого травня 2006 року», невідомо, що це за дата. В абзаці другому вказано дослівно - « Я [PERSON] підтверджую, що цей заповіт не носить характеру фіктивного та удаваного правочину». Тоді як, відповідач взагалі не був присутній під час складання заповіту, про що він особисто у своїх показаннях підтвердив. Підпису [PERSON] в самому заповіті немає. Невідомо, яка роль відповідача у оскаржуваному заповіті, що він мав підтверджувати, йому не відомо. Заповіт складено в проміжок часу з 13 години 50 хвилин по 13 годину 58 хвилин, тоді як на той час [PERSON] вже виповнилося 77 років, жінка похилого віку, мала початкову освіту, повинна була в голос прочитати текст заповіту, підписати його у двох примірниках. Тобто, за вісім хвилин, особа похилого віку чи могла прочитати і два рази підписати заповіт у двох примірниках, термін часу дуже короткий на такі дії і воно не могло відбутися. Форма складання заповіту є недотримана, порушена і у зв`язку із цим просить підтримати позовну заяву і визнати цей заповіт недійсним. Заповіт є документом суворої звітності, він має бути складено ідеально. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що приблизно у 1980-тих роках його сім`я проживала разом з [PERSON] та батьком позивача. Покійний батько позивача постійно вживав спиртні напої. Так проживали протягом трьох років. Потім [PERSON] отримала квартиру у будинку по [ADDRESS] . Позивач жодного разу не довідувався до покійної [PERSON] . Позивач не доглядав свого батька, навіть на похороні у нього не був. А він зі своєю дружиною постійно довідувалися до покійної. Потім, у 2006 році [PERSON] особисто пішла до нотаріуса і склала оскаржуваний заповіт. Після чого [PERSON] захворіла, він її возив у лікарню, забирав звідти, здійснював за нею догляд. При складанні заповіту він не був присутній. У 2006 році він дізнався про наявність заповіту. Він про це не говорив позивачу. Вказав, що між ним та позивачем неприязні відносини. Зазначив, що [PERSON] хоронив він, матеріально допомагав їй. Представник відповідача [PERSON] - Снітко В.А. , який діє на підставі Ордеру серії ВН №026570 від 29.06.2017 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що на даний час у Вінницькому апеляційному суді оскаржується рішення судів про визнання права власності на 1/2 частину квартири за позивачем. Є ряд грубих порушень про визнання права власності за позивачем. Квартиру в цілому отримувала [PERSON] , після чого батько позивача почав проживати з нею і невідомо з яких причин він отримав половину квартири. Дана позовна заява є необґрунтованою, підстав для задоволення позовних вимог немає. Вказав, що дата заповіту дублюється нижче в заповіті, тому це є технічна помилка. Щодо зазначення прізвища імені та по батькові відповідача у заповіті замість [PERSON] також є помилка. Ніяких прав позивача даним заповітом порушено не було. Яке позивач має відношення до [PERSON] , він не є спадкоємцем. Даний заповіт ніяким чином не впливає на його спадкові права. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Окрім того, 16.05.2017 за вхід.№3006 відповідачем було подано до суду заперечення в якому останній вказав, що позовну заяву вважає безпідставною, необґрунтованою. Всі обставини викладені у ній являються надуманими та такими, які не несуть за собою правдивої інформації. Не наведено жодної правової підстави, яка б вказувала на те, що даний заповіт необхідно визнати недійсним. Позивачем не вказано після смерті якого спадкодавця він є спадкоємцем, не вказано яке саме законодавство необхідно застосовувати до цих правовідносин. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Ямпільської державної нотаріальної контори Вінницької області - державний нотаріус Бешинська Г.А. у судове засідання не з`явилася. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Ямпільської державної нотаріальної контори Вінницької області - державним нотаріусом Бешинською Г.А. подано заперечення на позовну заяву вих.№538/01-16 від 11.05.2017 в якому зазначила, що [PERSON] не є спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом, ні особою на користь якої було зроблено заповідальне розпорядження іншим заповітом. [PERSON] є лише співвласником на одну другу частку квартири, інша одна друга частка квартири якої заповідана іншій особі, тому він не є заінтересованою особою права якої порушені цим заповітом. Вважає позовні вимоги безпідставними, просила у задоволенні позову відмовити та закрити провадження у справі. Заяви, клопотання: заява позивача про забезпечення доказів (а.с.2-3 том 1); заперечення (а.с.6 том 1); заява представника позивача про надання виправленої позовної заяви (а.с.75 том 1); заява позивача про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.81 том 1); заява позивача про надання дозволу на виготовлення копій з матеріалів справи (а.с.82 том 1); заперечення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Ямпільської державної нотаріальної контори Вінницької області (а.с.85 том 1); заява позивача про проведення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.87-89 том 1); заява представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.92 том 1); заперечення відповідача (а.с.93 том 1); заява відповідача про перенесення розгляду справи (а.с.94 том 1); заява представника позивача про витребування доказів (а.с.103 том 1); заява відповідача про розгляд клопотання про витребування доказів без його участі (а.с.105 том 1); заява представника відповідача про перенесення розгляду справи (а.с.115 том 1); клопотання про перенесення розгляду справи (а.с.117 том 1); заява позивача про витребування доказів (а.с.119 том 1); заява про проведення експертизи (а.с.125 том 1); клопотання відповідача про виклик та допит свідків (а.с.137 том 1); заява позивача про виготовлення технічного запису судового засідання (а.с.149 том 1); заява представника відповідача про перенесення розгляду справи (а.с.152 том 1); клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог про перенесення розгляду справи (а.с.153 том 1); заява представника позивача про відкладення розгляду справи (а.с.173 том 1); заява позивача про надання копії запису судового засідання (а.с.199 том 1); заява про долучення до матеріалів справи квитанції про оплату експертизи (а.с.207 том 1); клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (а.с.211, 218 том 1); заява позивача про долучення копії квитанції про оплату експертизи (а.с.227 том 1); заява позивача про надання дозволу на зняття копій (а.с.243 том 1); заява позивача про надання дозволу на зняття копій (а.с.6 том 2;) заява позивача про проведення повторної судової експертизи документів (а.с.15-18 том 2); клопотання відповідача про ознайомлення з матеріалам справи (а.с.19 том 2); клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (а.с.36 том 2); клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (а.с.42 том 2); заява позивача про долучення квитанції (а.с.46, 48 том 2); заява позивача про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.53 том 2); заява позивача про виклик свідків та витребування доказів (а.с.55-57 том 2); заява позивача про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.62 том 2); клопотання позивача (а.с.63-64 том 2); заява про роз`яснення рішення (а.с.86-87 том 2); заява позивача про дозвіл на зняття копій (а.с.103 том 2); клопотання позивача про перенесення судового засідання (а.с.104 том 2); заява представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.114 том 2); заява представника позивача про відкладення розгляду справи (а.с.118 том 2); клопотання представника позивача про продовження строку підготовчого провадження (а.с.137 том 2); клопотання позивача про витребування оригіналу реєстру нотаріальних дій (а.с.151 том 2); клопотання відповідача (а.с.182 том 2). Інші процесуальні дії у справі: забезпечення доказів до відкриття провадження у справі (а.с.8-10 том 1); відкриття провадження у справі (а.с.45 том 1); оголошення перерви (а.с.96 том 1); витребування доказів (а.с.107-109 том 1); відкладення судового засідання та витребування доказів (а.с.120-12124 том 1); оголошення перерви (а.с.138-142 том 1); призначення експертизи та зупинення провадження у справі (а.с.195197 том 1); поновлення провадження у справі (а.с.5 том 2); залучення до участі у справі третю особу (а.с.20-21 том 2); призначення повторної почеркознавчої та технічної експертизи (а.с.24-28 том 2); розпорядження керівника апарату (а.с.78 том 2); прийняття справи до свого провадження (а.с.80-81 том 2); відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання (а.с.82-85 том 2); відмова у задоволенні заяви позивача про роз`яснення рішення (а.с.94-96 том 2); відкладення судового засідання (а.с.108-112 том 2); відкладення судового засідання (а.с.123 том 2); продовження строку підготовчого провадження (а.с.141-143 том 2); витребування доказів (а.с.156-159 том 2); закриття підготовчого провадження (а.с.163-165 том 2); оголошення перерви (а.с.183-189 том 2), відмова у задоволенні клопотання представника позивача про витребування кольорової копії витягу з реєстру, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами та ухвали без виходу суду до нарадчої кімнати. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, які додано до позовної заяви - копії паспорту громадянина України (а.с.23-24) судом встановлено, що позивач народився [INFO] у селі Соболівка Теплицького району Вінницької області, зареєстрований у селі Біла Ямпільського району Вінницької області. Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.05.2006 (а.с.26) та копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2013 (а.с.28 том 1) судом встановлено, що за позивачем визнано право власності на одну другу частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Із копії довідки-характеристики, виданої КП Ямпільське РБТІ вих.№331 від 10.05.2006 (а.с.27 том 1) судом встановлено, що одна друга частина квартири [ADDRESS] складається з 1-ї житлової кімнати (4), коридору (1), вбиральні (2), кухня (3), 1/68 підвалу (А1), власником якого є [PERSON] . Із копії будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] (а.с.29-31 том 1) судом встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - з 11 січня 2017 року. Із копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] (а.с.32-34 том 1) судом встановлено, що позивач є замовником технічної інвентаризації на вказану вище квартиру. Із копії повідомлення Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області вих.№599/227/01-17 від 18.01.2016 (а.с.35, 36 том 1) судом встановлено, що в ході розгляду заяви позивача від 17.01.2016 та 24.01.2017 було встановлено, що ознаки кримінального правопорушення в даній події відсутні. Із копії заяви-запиту від 10.02.2017 до Ямпільської державної нотаріальної контори та відповіді №157/01-16 від 21.02.2017 на даний запит (а.с.37, 38 том 1) судом встановлено, що позивач звернувся до Ямпільської державної нотаріальної контори про надання йому копії заповіту, складеного покійною [PERSON] , проте йому було відмовлено у надані копії заповіту складеного [PERSON] або виписки із реєстру нотаріальних дій у зв`язку із тим, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. Перелік є вичерпним. Із копії спадкової справи №356/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.50-61 том 1) судом встановлено, що 14.09.2016 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заяво про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . 18.01.2017 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті мачухи [PERSON] . 02.03.2017 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається із однієї другої частки квартири під номером [ADDRESS] , яке він прийняв. Із копії заповіту від 25.05.2006 встановлено, що [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом - [PERSON] . Разом з тим судом встановлено, що заповіт складено у місті Ямпіль Вінницької області дванадцять п`ятого травня дві тисячі шостого року, тобто такої дати не існує, окрім того, встановлено ряд інших порушень щодо форми складання заповіту. Даний заповіт зареєстрований в реєстрі. Із копії повідомлення КП Ямпільське РБТІ вих..№66 від 01.03.2017 (а.с.65 том 1) та копії свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1995 (а.с.66 том 1) судом встановлено, що право власності на одну другу частину квартири [ADDRESS] ) зареєстровано за [PERSON] . Із копії витягу з рішення №101 від 17.02.2016 (а.с.67) судом встановлено, що « [INFO]» перейменовано на «[INFO]». Із копії звіту про незалежну оцінку однієї другої частини однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.68-69 том 1) судом встановлено, що ринкова вартість об`єкта становить 29948 гривень 00 копійок. Оціночна вартість частини квартири, яка належить [PERSON] (одна друга) для успадкування становить 14974 гривні. 00 копійок. Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.03.2017 (а.с.70 том 1) судом встановлено, що [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на одну другу частину однокімнатної квартири [ADDRESS] . Із копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.03.2017 (а.с.71 том 1) судом встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстровано в Спадковому реєстрі за №59495074. Із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих.№220/02-31 від 03.03.2018 (а.с.73 том 1) судом встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на одну другу частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , у зв`язку із тим, що позивач не надав до нотаріальної контори свідоцтво про смерть [PERSON] , документи про право власності на 1/2 частку квартири, яка рахується за [PERSON] , зазначені документи в нього відсутні, не надав жодного документа про підтвердження факту родинних стосунків, які б свідчили про те, що він є спадкоємцем будь-якої із п`яти черг спадкування за законом. Окрім того, встановлено, що позивач не відноситься до жодної із п`яти черг спадкування за законом та не являється спадкоємцем за заповітом. Із Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 26.10.2017 встановлено, що в період з 25.05.2006 по 25.05.2006 Ямпільською ДНК витрачено бланк серії ВСТ 401364, код витрачання 4- Заповіт, бланк витрачений [PERSON] (118) Ямпільська ДНК, дата реєстрації 27.09.2006. Із інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 14.09.2016 встановлено, що бланк серії ВСТ 401364, код витрачання 4- Заповіт, бланк витрачений [PERSON] (118) Ямпільська ДНК - 25.05.2006 витрачено. Із реєстру №2 для реєстрації нотаріальних дій встановлено, що за №1608 25.05.2006 [PERSON] здійснила нотаріальну дію, а саме склала заповіт серії ВСТ 401364 . Із висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №6593/18-34 від 16.08.2018 (а.с.233-237 том 1) судом встановлено, що в заповіті датованому 25.05.2006, складеному від імені [PERSON] , бланк серії ВСТ № 401364 : записи і підпис від імені [PERSON] виконані кульковою ручою (ручками), спорядженою пастою синьо-фіолетового кольору; підпис від імені державного нотаріуса [PERSON] виконаний кульковою ручкою, спорядженою пастою чорного кольору. Встановити час виконання записів і підпису від імені [PERSON] та підпису від імені державного нотаріуса Бешинської Г.А. у заповіті датованому 25.05.206, складеного від імені [PERSON] , бланк серії ВСТ №401364, не видається можливим через те, що штрихи цих записів та підписів перетинаються з барвною речовиною захисної сітки бланку документа. Із висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №6594/18-33 від 28.01.2019 (а.с.246-252 том 1) судом встановлено, що вирішити питання про те, чи 25 травня 2006 року виконаний у наданому на дослідження заповіті від імені [PERSON] відтиск гербової печатки не виявилось можливим. Для виготовлення наданого на дослідження заповіту від 25.05.2006 від імені [PERSON] на аркуші бланку серії ВСТ №401364 монтаж з використанням бланку для засвідчення нотаріальних дій серії ВСТ №401365 і технічних засобів для виконання на ньому тексту наданого на дослідження заповіту шляхом додруковування окремих фрагментів тексту до основного тексту документу, а також шляхом друку тексту заповіту на аркуші бланку серії ВСТ №401365, що містив раніше виконані на ньому рукописний запис, підписи та відтиск печатки від імені Ямпільської державної нотаріальної контори, не застосовувався. Із повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертиза №6595/18-32 від 01.02.2019 (а.с.2 том 2) судом встановлено, що будь-яких зразків почерку [PERSON] надано не було, а тому не можливо надати висновок судово-почеркознавчої експертизи. Із висновку експерта за результатами проведення повторної судової технічної експертизи документів №9821 від 14.08.2019 (а.с.70-77 том 2) судом встановлено, що вирішити питання стосовно часу (період часу) виконання рукописного тексту та підпису від імені [PERSON] в наданому заповіті датованому 25.05.2006, складеному від імені [PERSON] на бланку з серійним номером ВСТ №401364 не надається можливим. Вирішити питання стосовно часу (період часу) виконання підпису від імені державного нотаріуса Бешинської Г.А. та нанесення відтиску печатки від імені Ямпільської державної нотаріальної контори Вінницької області в наданому заповіті, датованому 25.05.2006, складеному від імені [PERSON] на бланку з серійним номером ВСТ №401364 не надається можливим. Для виготовлення наданого на дослідження заповіту датованого 25.05.2006, складеному від імені [PERSON] на бланку з серійним номером ВСТ №401364 , комп`ютерний монтаж не застосовувався; фрагменти друкованого тексту заповіту, надруковані одночасно; додрукування фрагмента тексту, що містить персональні дані [PERSON] та [PERSON] не здійснювалося; рукописний текст та підпис від імені [PERSON] виконані зверху друкованого тексту. Із повідомлення судового експерта (а.с.68 т.2) складеного 30.07.2019 судом встановлено про те, що експертом вказано про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи №9820. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Правовідносини, пов`язані із спадкуванням, врегульовані Цивільним кодексом України. Главою 85 ЦК України визначено правила, які встановлюють, хто може складати заповіт, ким він має бути посвідчений, яким чином оголошений та виконаний. Тільки при дотриманні всіх положень Закону можливе спадкування за заповітом. Спадкування має здійснюватися за законом або за заповітом відповідно до ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Як визначено у ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином спадкоємці, визначені заповітом мають переважне право над спадкоємцями за законом. Згідно ст.ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється нею особисто, вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст.ст.1235, 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Заповіт - це розпорядження, зроблене на випадок смерті, яке укладається у передбаченій законом формі, містить призначення спадкоємця. Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Звернутися до суду з позовом про визнання недійсним заповіту може лише особа, права та інтереси якої порушено заповітом. Такими особами можуть бути: спадкоємці з обов`язковою часткою у відповідності до вимог ст.1241 ЦК України; спадкоємці за законом, які у разі відсутності заповіту отримали б у спадок майно; спадкоємці за іншим заповітом (у разі складання спадкодавцем декількох заповітів); особа, на користь якої було зроблено заповідальне розпорядження. Підставами визнання заповіту недійсним є, зокрема складання заповіту особою, яка не мала на це права, тобто недієздатною особою; складання заповіту з порушенням вимог щодо його оформлення та посвідчення; при складанні заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В даному випадку, позивачем та його представником не наведено жодного доказу того, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом чи за законом будь-якої черги спадкування після смерті [PERSON] . Оскільки, батько позивача помер за 18 років до смерті [PERSON] , а спадкоємцями, як зазначено вище, згідно чинного законодавства можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Тому із наведеного слідує, що права та інтереси позивача не порушені заповітом, який було складено 25.05.2006 у місті Ямпіль Вінницької області [PERSON] , оскільки він згідно чинного законодавства не є спадкоємцем після смерті [PERSON] , і тому заявлені ним вимоги не можуть підлягати задоволенню, оскільки саме його права як спадкоємця не порушені. У той час, як згідно ч.1 ст.15 ЦК України судовому захисту підлягають саме порушені, не визнані або оспорювані цивільні права особи. Відповідно до п.4.6 Глави 10 Розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та статей 1261-1266 ЦК України, спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; є п`ять черг спадкування за законом та спадкування за заповітом. Відповідно до п.4.14 Глави 10 Розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти, відповідно до п.4.15 Порядку видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Разом з тим, слід наголосити, що статтею 1247 ЦК України визначено загальні вимоги до форми заповіту, зокрема заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.202 ЦК України заповіт можна віднести до односторонніх правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (якщо це заповіт подружжя). Глава 16 ЦК України встановлює поняття правочинів, підстави визнання їх недійсними та правові наслідки їх вчинення - і це загальні норми права. Проте, ст.1257 ЦК України містить норми щодо недійсності заповіту, які є спеціальними нормами і унеможливлюють застосування загальних норм для визнання недійсності правочинів (ст.215 ЦК України). За позовом заінтересованої особи суд може визнати заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.2 ст.1257 ЦК України), тобто якщо документ складено людиною, не здатною усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними або заповідач перебував під чиїмось тиском, впливом обману, погроз насильства, якщо оформлення його було вимушеним, написаним під час небезпечної для життя хвороби або внаслідок важких обставин, тоді цей заповіт буде визнано недійсним. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Між тим, вищеперераховані підстави визнання заповіту недійсним у даній справі відсутні і про наявність таких суду не було повідомлено та доведено перед судом. Заповіт може бути визнано нікчемним у разі недодержання в момент його складання вимог щодо оформлення та посвідчення. Суд звертає увагу на те, що заповіт складений з порушенням його форми та посвідчення, зокрема невірно вказана дата складання заповіту «дванадцять п`ятого травня дві тисячі шостого року»; окрім того, у заповіті вказано відповідача, який підтвердив, що цей заповіт не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Зміст статей 1241, 1254, 1302 ЦК України йому нотаріусом роз`яснено». Проте, відповідач був відсутній під час складання заповіту [PERSON] , і замість відповідача, у заповіті мало би бути зазначено прізвище ім`я та по батькові заповідача, а не особи на яку зроблено розпорядження. Тому, враховуючи вищевикладене, суд припускає, що заповіт, складений у місті Ямпіль Вінницької області 25.05.2006 [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Ямпільської державної нотаріальної контори Бешинською Г.А, може бути визнаний нікчемним, проте таке визнання в даному конкретному випадку за позовом [PERSON] є безпідставне, так як права саме позивача даним заповітом не порушено, так як він не є спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, а також те, що у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав та інтересів саме позивача складеним [PERSON] заповітом [INFO] , суд приходить до висновку у відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, а тому суд вважає за необхідну у задоволенні позову [PERSON] - відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача. Разом з тим судом встановлено, що позивачем було сплачено кошти в сумі 13345 гривень за проведення експертизи №9820 на рахунок Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, проте експертиза не була виконана і матеріали повернуто без виконання. Суд констатує, що положеннями чинного цивільного законодавства не врегульований порядок повернення коштів за проведення експертизи, яка не була проведена. Однак, суд враховує, що оскільки експертиза була призначена ухвалою суду, а не самостійно замовлена стороною, то питання повернення коштів, сплачених на її проведення, має вирішити суд у порядку, передбаченому для питань судових витрат. За сукупності наявних у матеріалах справи доказів, які підтверджують сплату позивачем коштів за проведення експертизи та не заперечення цього факту самою експертною установою, суд вважає за можливе повернути [PERSON] сплачені ним 19.06.2019 згідно квитанції №43 коштів у сумі 13345 грн. на рахунок експертної установи за проведення експертизи №9820, яка так і не була проведена.

Outcome: dismissed