overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2001 року. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина, [PERSON] , [INFO] та доньку, [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають продовж двох років, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 04 вересня 2020 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2001 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина, [PERSON] , [INFO] та доньку, [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2008 року. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають продовж п`яти років, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 04 вересня 2020 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2009 року. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 02 травня 2019 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, у відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2009 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені проти неї позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2015 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають більше двох років, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 31 травня 2019 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, у відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2015 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені проти неї позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 31 травня 2019 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, після розірвання якого просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, у відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені проти неї позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2011 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають більше року, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 28 вересня 2020 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. 25 листопада 2021 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, у адресованій суду заяві позовні вимоги визнала та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2013 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 10 березня 2020 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у адресованій суду письмовій заяві позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка у адресованій суду письмовій заяві надала згоду на розірвання шлюбу, та просила залишити їй прізвище обране нею під час реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2013 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Наданий сторонам строк на примирення результатів не дав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1993 року. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. 04 березня 2019 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, у адресованій суду письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідачка в підготовче судове засідання не з'явилась, у адресованій суду заяві просила справу розглядати у її відсутність позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, у відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1993 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені проти неї позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved