Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником домоволодіння в с. Поляна, Миколаївського району, Львівської області. Поряд із ним проживає його сусід [PERSON], який має дві земельні ділянки, які переділені дорогою, яка є у спільному користуванні і яка веде до сіножатей та до річки. Вже на протязі тривалого часу відповідач не дає доступу до спільної дороги, перегородивши її, тим самим не дає проходити та проїжджати до сіножатей та річки. Крім того [PERSON] впритул до самої річки Бобра самовільно загородив навпроти своїх земельних ділянок частину сіножатей розміром 32x94 м.. Позивач не може нормально вигнати корову на пашу і до річки і з цього приводу у них виникають суперечки. З даного приводу він неодноразово звертався в Красівську сільську раду Миколаївського району Львівської області і в правоохоронні органи. Згідно акту комісії Красівської сільської ради з питань врегулювання земельних відносин встановлено факт самовільного загородження [PERSON] спільної дороги та факт самовільного захоплення ним частини земель сіножатей, а тому просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні самовільно захопленої земельної ділянки та дороги за адресою с. Поляна, Миколаївського району Львівської області шляхом знесення самовільно встановленої огорожі. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, давши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, однак визнав той факт, що ним самовільно загороджено навпроти своїх земельних ділянок частину сіножатей, що в свою чергу унеможливлює доступу до сіножатей та річки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтями 78,81 ЗК України передбачено, що право власності на землю -це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ст.90, ч.1 ст.116,125,126,152 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України, самовільно захоплені земельні ділянки за рішенням суду підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; при цьому приведення земельних ділянок у придатний для використання за цільовим призначенням стан, включаючи знесення будівель, будинків і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Актом комісії Красівської сільської ради миколаївського району Львівської області від 18.07.2014 року встановлено, що дійсно дорога, яка знаходиться в спільному користуванні і проходить вздовж річки Бобра загороджено і перекрита. Оскільки земельна ділянка є прибережною захисною смугою річки Бобра, а відповідачем не надано доказів про отримання спірної земельної ділянки у власність чи у користування, тому дана земельна ділянка була ним захоплена самовільно та підлягає поверненню зі знесенням огорожі, яка відповідачем була створена.

Outcome: approved