Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Щасливської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач [PERSON] у судовому засіданні поданий позов підтримав та суду пояснив, що 28.01.1987 року він був прийнятий на роботу у радгосп «Родина». У зв'язку із тим, що позивач не був забезпечений житлом, радгосп надав квартиру [ADDRESS], в якій він зареєструвався 06 березня 1987 року. У 2000 році в результаті реорганізації КСХ «Родина» був створений сільськогосподарський кооператив «Щасливе», який на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 19.01.2006 року був визнаний банкротом, а 20.02.2006 року в Єдиний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесені відомості про припинення діяльності юридичної особи. У зазначеній квартирі на момент розгляду справи в суді він безперервно проживає більше 27 років, здійснює оплату житлово-комунальних послуг, проводить ремонт. Позивач [PERSON] неодноразово звертався до сільської ради з заявами про надання дозволу на приватизацію спірної квартири, проте йому було відмовлено у зв'язку із тим, що квартира [ADDRESS] на балансі сільської ради не перебуває та прийнята на баланс не буде, а оскільки вказана квартира та житловий будинок є безхазяйними рекомендували звернутися до суду. У зв'язку із вказаним, просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання був повідомлений належним чином, просив справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є знайомою позивача, живе з ним в одному житловому будинку з 1982 року. [PERSON] почав проживати у житловому будинку трішки пізніше та до теперішнього часу постійно проживає в квартирі вказаного будинку. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 28.01.1987 року на підставі наказу № 12-к від 28.01.1987 року позивач [PERSON] був прийнятий на роботу до радгоспу «Родина». У зв'язку із відсутністю у позивача власного житла, радгосп надав [PERSON] квартиру [ADDRESS], в якій останній зареєстрований та проживає з 06.03.1987 року. Відповідно до листів Щасливської сільської ради житловий будинок [ADDRESS] є безхазяйним, на балансі сільської ради не перебуває. Ці обставини підтверджуються копіями довідок, технічного паспорту, трудової книжки, листів та іншими письмовими доказами, а також поясненнями свідка. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи вищенаведене, те, що позивач [PERSON] дійсно відкрито, безперервно, добросовісно більше 10 років володіє квартирою [ADDRESS], а саме робить ремонти, здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, що підтверджено в судовому засіданні належними та допустимим доказами, суд приходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved