Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ПрАТ СК „Теком про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що між позивачем та ПрАТ СК „Теком 19.03.2012 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, згідно якого застраховано його автомобіль [NUMBER]. 30 серпня 2012 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась в результаті незаконного заволодіння транспортним засобом іншою особою, його автомобіль, ЗАЗ-DAEWOO 13110 д.н. [NUMBER] отримав пошкодження. Позивач з місця пригоди повідомив відповідача про настання страхового випадку по телефону та протягом наступних 2-х днів письмово заявив про подію страховикові, однак страхове відшкодування відповідачем до теперішнього часу не виплачене. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 21\~464,32 грн., втрати від інфляції у розмірі 7492,75 грн., 3% річних від несплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 1612,47 грн., 20\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила залишити позов без задоволення. Відповідачем було надано заперечення проти позову, в яких зазначено, що позивач порушив умови договору страхування, не в повному обсязі виконав свої обовязки, а саме: несвоєчасно повідомив відповідача про настання страхового випадку, не повідомив страховика про використання транспортного засобу у якості таксі та про відсутність повного комплекту ключів від транспортного засобу, не прийняв належних заходів до зберігання ключів від транспортного засобу, що стало причиною незаконного заволодіння ним та дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, позивачем в порушення умов договору, не було подано до відповідача заяву на виплату страхового відшкодування. У звязку з порушенням позивачем умов договору страхування відповідач прийняв рішення про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування, про що було повідомлено позивача листом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з наступним. Судом встановлено, що 19.03.212 р. між позивачем, [PERSON] та ПрАТ СК „Теком було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №004-75Д/Т/АТ (а.с. 8-13). Відповідно до умов договору, ПрАТ СК „Теком взяло на страховий захист майнові інтереси позивача, повязані з володінням (користуванням або розпорядженням) страхувальником транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO Т13110, 2007 року випуску, р/н [NUMBER], № кузова Y6DT1311070345227. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2013 року по кримінальній справі №0818/12006/2012 [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України за незаконне заволодіння транспортним засобом відповідача. Згідно обставин, встановлених судовим рішенням, 30.08.2012 року о 21-00 год. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння біля кафе „Уик-енд по вул. Сталеварів, 32 в м. Запоріжжі, незаконно заволодів автомобілем [NUMBER], 2007 року випуску, який належав [PERSON] Без дозволу володільця [PERSON] здійснив поїздку по території Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, під час якої не впорався з керуванням та здійснив наїзд на бетонний стовп, розташований біля буд. 11 по вул. Південноукраїнській в м. Запоріжжі, пошкодивши вищевказаний автомобіль та спричинивши [PERSON] матеріальну шкоду, яка згідно висновку експерта складає 21\~464,32 грн. (а.с. 5-7). Відповідно до ч.5 ст. 991 ЦК України, страховик має право відмовитись від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку а також подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування або про факт настання страхового випадку. Згідно відомостей, викладених в листі ПрАТ СК „Теком [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п. 15.1.3, п.п. 15.1.6, п.п. 15.1.8, п.п. 15.1.9 Договору страхування (а.с. 35). Так, відповідно до ч. 5 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 12.1.2 Договору страхування, при настанні страхового випадку страхувальник зобовязаний негайно повідомити за телефоном чергового співробітника страховика з місця події та виконувати його наступні інструкції, або в офіс страховика або в Асістанс (цілодобово). Судом встановлено, що позивач повідомив телефоном чергового співробітника ПрАТ СК „Теком лише 31.08.2012 року об 11-00 год., про що свідчать відомості, викладені позивачем в Заяві про пошкодження транспортного засобу від 31.08.2012 року (а.с. 31). Крім цього, п.п. 15.1.8 Договору страхування підставою для відмови страховика у здійснені страхового відшкодування є: неповідомлення страховика про суттєві зміни, що сталися з предметом страхування (зміна кузова, реєстраційного номеру, комплектності, використання транспортного засобу як таксі, втрата ключів, документів, поломки протиугінних пристроїв, сигналізації). Позивач використовував застрахований транспортний засіб в якості таксі, про що свідчить витяг з протоколу допиту [PERSON] в якості потерпілого (а.с. 37), але не повідомив про це страховика, чим порушив умови договору страхування. Крім цього, згідно п. 12.6 Договору страхування, при виникненні передбаченої цим договором події, страхувальник зобовязаний письмово оформити заяву на виплату страхового відшкодування не пізніше 15-ти робочих днів з моменту, як страхувальник дізнався або повинен був довідатись про страховий випадок, якщо страховий випадок відбувся на території України. Підпунктом 15.1.9 Договору страхування зазначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є ненадання (несвоєчасне надання) страхувальником документів, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, подання документів, оформлених з порушенням дійсних норм чи подання документів, які містять недостовірну інформацію щодо терміну, причин, обставин страхового випадку та розміру збитку. Дорожньо-транспортна пригода сталась 30.08.2012 року. Згідно відомостей ПрАТ СК „Теком, позивачем, [PERSON] до теперішнього часу заява на виплату страхового відшкодування не надавалася. Позивачем під час розгляду справи не було надано доказів на спростування цього твердження відповідача. Також відповідач, в якості підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування посилався на п.п. 4.1.1., п.п. 4.1.17 Договору страхування, згідно якого не визнаються страховими випадками події, що відбулися внаслідок недбалого ставлення до транспортного засобу, його зберігання, використання не за призначенням або з порушенням умов технічної експлуатації транспортного засобу, втрати транспортного засобу внаслідок незаконного заволодіння, шляхом обману чи зловживання довірям, шляхом вимагання, а також інших подібних випадках. В поясненнях від 01.10.2012 року, наданих позивачем на адресу ПрАТ СК „Теком з приводу незаконного заволодіння автомобілем та дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] зазначив, що оскільки у нього з засудженим, [PERSON], були дружні відносини, він не прийняв належних заходів до зберігання ключів від автомобіля в його присутності в приміщенні власної квартири. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, у звязку з чим позовні вимоги щодо сплати страхового відшкодування не підлягають задоволенню. А оскільки інші позовні вимоги про сплату втрат від інфляції, 3% річних та моральної шкоди носять похідний характер від позовних вимог про сплату страхового відшкодування, то вони також задоволенню не підлягають. Крім того, згідно ст. ст.79, 88 ЦПК України, стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed