Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів стягуваних на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01.10.2010 року з відповідача [PERSON] було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 03.03.2007 р.н, в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивачка вказує, що на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання дітей, оскільки рівень їх матеріального забезпечення постійно зростає, а відповідач добровільно не бажає збільшити розмір присуджених аліментів, а вона, у свою чергу, не може самостійно забезпечити спільних дочок усім необхідним. За вказаних обставин позивачка звернулась до суду та просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01.10.2010 року і стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 14.09.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.10.2018 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 16.10.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2018 року. 01 жовтня 2018 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, а 05.10.2018 року позивачем [PERSON] було подано відповідь на відзив. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає частково та згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із рішення Ковельського міськрайонного суду від 01.10.2010 року убачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЕГ №105554 від 17.01.2003 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЕГ №045901 від 12.03.2007 року). Як убачається із матеріалів справи, рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2010 року у цивільній справі №2-1691/10 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 20.09.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається,\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні домовленості про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дочок між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Разом із тим, у поданій до суду позовній заяві позивачем [PERSON] не обґрунтовано та не наведено доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, крім цього, згідно поданого відзиву на позовну заяву, вказана обставина заперечується самим відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлено, що після винесення Ковельським міськрайонним судом рішення від 01.10.2010 року про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та для дітей віком від 6 до 18 років він складає з 01.07.2018 року - 1944 гривень. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Із поданого відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву убачається, що позовні вимоги він визнає частково та згідний сплачувати аліменти лише в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, оскільки він офіційно не працює та його дохід є нерегулярний та невеликий, окрім цього, він має на утриманні матір, яка є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду. Разом із тим, доводи відповідача про його незадовільний матеріальний стан та наявність інших утриманців, не впливають на висновок суду про необхідність збільшення розміру аліментів та не вільняють відповідача від обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей належним чином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також\~із урахуванням\~середньостатистичних доходів\~громадян по\~Волинській області\~та Україні та положення ст.180 СК України про те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, та вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 1100 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням у даній справі законної сили. Визначений розмір аліментів в сумі 1100 гривень на кожну дитину щомісячно, на переконання суду, є об'єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial