Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду і просив визнати безвісно відсутньою свою дружину [PERSON] , 1964 року народження. Заява обґрунтовувана тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Проживали разом у [ADDRESS] . У 2000 році вони добровільно розділили спільне сумісне майно і [PERSON] стала проживати окремо у м.Лубни, де вона придбала квартиру. 23 травня 2001 року шлюб між ними розірвано, [PERSON] 14.02.2009 знялась з реєстрації місця проживання в [ADDRESS] . Приблизно у 2011-2012 роках [PERSON] виїхала за кордон, ймовірно до США. Наразі стало питання про відчуження половини будинку у с.Вищий Булатець Лубенського району, який був придбаний у шлюбі, у зв`язку з фінансовими труднощами на його утримання. Проте нотаріусом відмовлено у його відчуженні не зважаючи на те, що вони добровільно розподілили майно ще у 2000 році. На цей момент жодних відомостей про [PERSON] немає та її місце знаходження невідоме. У судовому засіданні заявник та його представник доводи заяви підтримали з аналогічних підстав. Крім того заявник пояснив, що його колишня дружина [PERSON] проживає у США. Де саме, йому невідомо. Також є невідомим постійне місце проживання останньої в Україні. Квартира у м.Лубни була придбана [PERSON] на інше ім`я. Їх спільна дочка також проживає у США, але вона зі своєю матір`ю не спілкується. Нотаріус повідомив йому, що договір про відчуження майна може бути посвідчений без згоди другого з подружжя у випадках, коли останнього визнано безвісно відсутнім. Заслухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви виходячи з такого. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 13.07.2001 шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с.9). З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.01.2008, виданого Вищебулатецькою сільською радою взамін втраченого свідоцтва про право власності від 04.11.2000 на підставі рішення від 31.01.2007, вбачається, що власниками житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.48). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ) від 07.07.2021 вбачається, що колишня дружина заявника [PERSON] , 1964 року народження, знята з реєстрації місця проживання у [ADDRESS] з 14.02.2009, але фактично не проживала за вказаною адресою з 2000 року. Місцезнаходження [PERSON] невідоме. За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] - власник домоволодіння і [PERSON] - дружина заявника (а.с.10). Відповідно до повідомлення Лубенського районного відділу ГУНП в Полтавській області від 29.06.2021 №8827 проводяться розшукові заходи по встановленню місця знаходження [PERSON] (а.с.11). З довідки виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 07.07.2021 №14-18/5/797-б вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знята з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] з 14.02.2009 (а.с.12). Свідок [PERSON] суду показала, що заявник є хрещеним батьком її доньки. [PERSON] після розірвання шлюбу проживала у м.Лубни. Остання орієнтовно у 2010 році виїхала до США. Раніше до США переїхала донька заявника та [PERSON] - [PERSON] . Їй відомо, що [PERSON] забрала до Сполучених штатів Америки донька. Проживає там окремо від доньки в іншому штаті. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою заявника. [PERSON] бачила в Лубнах у 2009 році. Їй відомо, що остання проживає у США. Також у США проживає і донька заявника та [PERSON] , яка періодично приїжджає до батька. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.43 ЦК України, передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. За приписами ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою». З огляду на викладене, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинні бути наявними певні умови. Серед основних умов - відсутність протягом одного року в місці постійного проживання фізичної особи. Другою умовою є відсутність відомостей в місці такого проживання про фізичну особу протягом року. Третя умова - неможливість установлення місця перебування фізичної особи. Четверта - визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Стан безвісної відсутності особи можна встановити лише щодо її відсутності у місці постійного проживання. Вищенаведені докази не містять відомостей про постійне місце проживання [PERSON] та періоду не проживання останньої у місці її постійного проживання. При цьому суд не бере до уваги надані заявником розписки про отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у рахунок погашення боргу, оскільки вони надані на підтвердження обставин, що не стосуються заявлених вимог про визнання особи безвісно відсутньою (а.с.42-46). За умов ненадання суду належних доказів відсутності особи в місці постійного проживання протягом встановленого законом строку правові підстави для задоволення заяви відсутні. Сам по собі факт не підтримання зв`язку з [PERSON] після розірвання шлюбу протягом тривалого часу та фактична відсутність у заявника відомостей про її місце перебування не є безумовною підставою для визнання особи безвісно відсутньою. Виїзд особи на територію іншої країни також не може сам по собі свідчити про її безвісну відсутність. З огляду на викладене правових підстав для задоволення заяви немає. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed