Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тетіївського районного суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 27 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис за № 69. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що підставами для розірвання шлюбу є різні погляди на сімейні відносини, відсутнє взаєморозуміння . У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, 16.03.2021 року надала через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище набуте в шлюбі « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстрований 27 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис за № 69, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача та відповідача наявні різні погляди на сімейні відносини, відсутні взаєморозуміння і взаємоповага. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд вважає за необхідне шлюб на підставі ст. 112 СК України розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння, поваги та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Із позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] не бажає стягувати з відповідача понесені судові витрати. Отже, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд не стягує з відповідача та користь позивача судові витрати.

Outcome: approved