Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2600 гривень та моральної шкоди в розмірі 8000 гривень, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги позову мотивовані тим, що 20 січня 2020 року біля 16:10 годин [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 210994, номерний знак [NUMBER] в м. Берегово по вул. Гелеі Катона, біля будинку № 7, здаючи заднім ходом, не впевнився в безпечності та не скориставшись сторонньою допомогою, допустив зіткнення з належним мені автомобілем марки Пежо Партнер, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , після чого залишив місце ДТП. Постановою Берегівського районного суду від 18 лютого 2020 року о [PERSON] визнано винним у порушенні вимоги п. п. 2.10 а 10.9 Правил дорожнього руху і ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та враховуючи малозначність адміністративного правопорушення звільнено порушника від адміністративної відповідальності обмежившист усним зауваженням. Внаслідок зіткнення, мені, як власнику авто марки Пежо Партнер, реєстраційний номерний знак [NUMBER] було завдано матеріальну шкоду. Окрім того, позивач зазначає, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням автомобіля. Також останній тривалий час не мав можливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінив у 8000 грн.. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачем [PERSON] - С. відзиву не подав. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право особи на звернення в порядку, встановленому цим Кодексом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючі правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2020 року біля 16:10 годин [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 210994, номерний знак [NUMBER] в м. Берегово по вул. Гелеі Катона, біля будинку № 7, здаючи заднім ходом, не впевнився в безпечності та не скориставшись сторонньою допомогою, допустив зіткнення з належним мені автомобілем марки Пежо Партнер, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , після чого залишив місце ДТП. В результаті ДТП вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень Вказаною дорожньо-транспортною пригодою позивачу [PERSON] було нанесено матеріальних збитків внаслідок пошкодження його автомобіля, внаслідок чого позивач звернувся до страхової компані, де застрахована цивільно-правова відповідальність, із заявою про виплату страхового відшкодування та на основі оцінки збитку потерпілого автомобіля та за вирахуванням розміру франшизи, передбаченої умовами договору страхування, в розмірі 2600 грн. 00 коп., потерпілому відшкодовано збиток в розмірі 5000 грн.. Зазначена вище обставина підтверджується страховим листом страхової компанії від 19.03.2020 року. Згідно частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Пунктом 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівський порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та для інших осіб. Згідно із положеннями статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За викладених вище обставин, встановлених в судовому засіданні, оскільки позивачу фактично відшкодовано суму завданих йому матеріальних збитків лише частково, з урахуванням умов договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів особи, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, та на підставі зазначених вище норм чинного законодавства, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача удюк С. В. сума шкоди в розмірі 2600 грн. 00 коп., тобто сума франшизи, передбачена умовами полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до статей 1167, 1172 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно вказаної Постанови, особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду лише у випадку доведеності її вини та коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, іншими нормативними актами, які встановлюють відповідальність за заподіяння такої шкоди. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, яка завдана йому в результаті винних дій відповідача, від яких він отримав матеріальні збитки внаслідок пошкодження автомобіля, душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з травмуванням дітей, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та з урахуванням обсягу понесених моральних страждань, оцінив завдану йому моральну шкоду у розмірі 8000 грн.. Приймаючи до уваги вищезазначені принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, із врахуванням характеру завданої шкоди позивачу, обсяг та глибину моральних страждань, які він переніс, суд вважає, що заявлена останнім сума відшкодування моральної шкоди не співмірна із обсягом понесених ним немайнових витрат, у зв`язку із чим з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення сума в розмірі 3000 грн.. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial