Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] , звернулась в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що 04.03.1965 року в Саратовській області заявник зареєструвала шлюб на російській мові з « [PERSON] ». 09.12.1980 року на ім`я чоловіка був виданий ордер на заселення в квартиру [ADDRESS] ордер на російській мові на ім`я « [PERSON] » в якому заявник вказана як член сім`ї російською мовою « [PERSON] ». 23.07.1999року чоловік заявника отримав паспорт нового зразка в якому прізвище вказане [PERSON] , та видано паспорт заявника на прізвище [PERSON] . В свідоцтві про право власності на житло прізвище українською мовою записано « [PERSON] », хоча саме свідоцтво видано на « [PERSON] ». Просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло видане 24.06.1993року згідно рішення Вінницького міськвиконкому від 24.06.1993року за № 447 на ім`я [PERSON] . 01.10.2019року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила задовольнити. Заінтересована особа в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1993року вказано прізвище заявника « [PERSON] ». Талон до ордеру № 35/12 від 09.12.1980 року видано на ім`я на російській мові [PERSON] та вказано дружину [PERSON] . Згідно паспорта серія [NUMBER] виданого 23.07.1999року вказано прізвище заінтересованої особи [PERSON] Паспорт серія [NUMBER] виданий 23.07.1999року прізвище заявника вказано [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб 04.03.1965року зареєстровано шлюб між на російській мові [PERSON] , та [PERSON] . Надані докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у правовідносинах щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа, відповідають вимогам ст. ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч.3 ЦПК України. Згідно зі саттею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року № 5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved