Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом , з урахуванням його уточнень, в якому просить стягнути з Державного казначейства України моральну шкоду в розмірі 800\~000,00 грн. за рахунок коштів Державного бюджету , шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.07.2005 року СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області було порушено кримінальну справу № 62050773 стосовно [PERSON] за ч.3 ст. 153 КК України. 04.08.2005 року СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області було порушено кримінальну справу № 62050773 Д-1 стосовно [PERSON] за ч.3 ст. 153 КК України. 04.08.2005 року кримінальні справи № 62050773 та № 62050773 Д-1 обєднанні в одне провадження під загальним номером 62050773. 19.09.2005 року кримінальна справа № 62050773 в частині обвинувачення [PERSON] у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом стосовно [PERSON] було закрито. 26.09.2005 року СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області було порушено кримінальну справу № 62050773 Д-2 стосовно [PERSON] за ч.3 ст. 153 КК України. 26.09.2005 року кримінальні справи № 62050773 та № 62050773 Д-2 обєднанні в одне провадження під загальним номером 62050773. Остаточне обвинувачення за ч.3 ст. 153 КК України позивачу було пред'явлено 30.09.2005 року , згідно якого, в період часу з кінця січня до кінця лютого 2005 року в денний час доби, більш точну дату в ході слідства встановити не вдалось, [PERSON], маючи умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду,41- А, кв. 281, свідомо знаючи, що [PERSON], 1997 р. н., є малолітньою, використовуючи її безпорадний стан, оскільки [PERSON] в силу свого малолітнього віку не могла усвідомлювати характер і значення скоєних з нею дій, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом шляхом орогенітального контакту. Крім того, приблизно у квітні 2005 року в денний час доби, більш точну дату в ході досудового слідства встановити не вдалось, [PERSON], повторно, маючи умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: [ADDRESS], свідомо знаючи, що [PERSON], 1997 р. н. є малолітньою, використовуючи її безпорадний стан, оскільки [PERSON] в силу свого малолітнього віку не могла усвідомлювати характер і значення скоєних з нею дій, задовольнив свою статево пристрасть неприродним способом шляхом орогенітального контакту. 19.07.2005 року позивач був затриманий в порядку ст. 115 КПК України. 22.07.2005 року строк його затримання був продовжений судом до 10 діб.29.07.2005 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова позивачу був обраний запобіжний захід в виді підписки про невиїзд, який був скасований 05.08.2005 року апеляційним судом Харківської області.Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.08.2005 року обраний запобіжний захід в виді тримання під вартою. 05.10.2005 року кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] направлена до суду для розгляду по суті. 12.10.2005 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова позивачу змінений запобіжний захід з тримання під вартою на заставу в сумі - 50 000 грн. 12.06.2008 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова змінений предмет застави з грошових коштів на квартиру.23.12.2010 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова вказану кримінальну справу повернуто до СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України у Харківській області для додаткового розслідування.07.11.2013 року вказана кримінальна справа була внесена до ЄРДР за № 12013220540003623. В ході додаткового розслідування в період з 2010 року по 2015 рік по справі виносилась постанова слідчого про зупинення справи, постанова прокурора про закриття кримінального провадження. Вказані постанови за скаргами позивача скасовані судом. Постановою слідчого Комінтернівського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області [PERSON] від 05.02.2016 року , кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12013220540003623 від 07.11.2013 року за ч.3 ст. 153 КК України ,закрите на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України. Незаконними діями органів , що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури і суду позивачу завдана моральна шкода . Оскільки , протягом усього досудового слідства , розгляду справи судом , знаходження справи в прокуратурі за період з липня 2005 року до лютого 2016 року (більше 10 років) порушено нормальні життєві звязки позивача. Позивач був незаконно затриманий працівниками міліції і більше доби знаходився без належного документального оформлення затримання в приміщенні міліції , де до позивача застосовувалося працівниками міліції фізичне та психічне насилля ,тортури для зізнання у скоєнні злочину. Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками та рішенням Європейського суду з прав людини (справа №4494/07 [PERSON] проти України від 07.11.2013 року). Позивачу безпідставно пред,явлено звинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину відносно малолітньої особи , майже три місяці позивач знаходився під вартою в умовах слідчого ізолятора , де піддавався образам та приниженням з боку інших осіб по камері , оскільки по такій статті знаходитися в місцях позбавлення волі дуже тяжко. Для організації свого життя позивач витратив додаткові зусилля . Позивачем зайво витрачено особисту енергію та час , які він міг витратити за користю, як для суспільства , так і для своїх родичів , близьких людей , а також для себе .Моральні страждання , отримані при незаконному притягненні до кримінальної відповідальності , знаходження під вартою , призвели до погіршення стану його здоров,я, , позбавлення можливості реалізувати свої звички та бажання. Погіршились стосунки із оточуючими людьми, так як позивача тривалий час вважали , злочинцем, насильником, особою, яка задовольняла свої статеві пристрасті з малолітньою дитиною. Правоохоронні органи є ініціаторами подій, що відносяться до порушення кримінальної справи стосовно позивача , застосування міри запобіжного заходу - тримання під вартою, предявлення йому обвинувачень, проведення відповідних слідчих дій тощо, є спричинювачами моральних страждань, оскільки працівники цих органів, які проводили досудове слідство, та працівники прокуратури, які підтримували обвинувачення, за характером своєї діяльності є освіченими у правових питаннях, а тому мали можливість передбачити вірогідність виникнення та розвитку ситуації, мали можливість прийняти правильне рішення та реалізувати його. Внаслідок подій по притягненню до кримінальної відповідальності, у позивача виникла психотравма, що стала причиною життєвої кризи. Ці події викликали у позивача глибокі та тривалі фізичні та моральні страждання у період часу з 2005 по 2016 роки та створили суттєві перешкоди в усіх основних сферах його життєдіяльності у зазначений період часу, та у подальшому житті. До теперішнього часу позивач не відновив своє життєве функціонування. У ході порушення кримінальної справи, знаходження під вартою, предявлення обвинувачень та проведення слідчих дій , він був позбавлений можливості запобігти заподіянню шкоди. Розмір відшкодування за заподіяну позивачеві моральну шкоду він оцінює у розмірі 800 000 грн., з урахуванням обставин справи , характеру правопорушення , глибини душевних страждань, ступеня вини осіб , які завдали моральну шкоду , а також виходячи з принципу розумності та справедливості. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали , просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти позову заперечував , посилаючись на те , що рішенням Європейського суду з прав людини від 07.11.2013 року по справі «[PERSON] проти України» позивачу присуджено до сплати 25\~000 євро відшкодування моральної шкоди за незаконне затримання та жорстоке поводження з боку правоохоронних органів та 3500 євро судових та інших витрат. Отже , держава України вже компенсувала позивачу моральну шкоду , яка йому завдана діями працівників міліції . Крім того, відшкодування шкоди з застосуванням спеціальних норм права за протиправні дії або бездіяльність працівників міліції можливо у разі , якщо працівник міліції виконує свої обов,язки відповідно до наданих законодавством повноважень та у межах закону. Представник відповідача [PERSON] місцевої прокуратури №5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначивши , що п. 5ст. 23 ЦК України передбачено , що моральна шкода відшкодовується одноразово. Позивачу відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 07.11.2013 року по справі «[PERSON] проти України» присуджено до сплати 25\~000 євро відшкодування моральної шкоди за незаконне затримання та жорстоке поводження з боку правоохоронних органів та 3500 євро судових та інших витрат. Отже , позивач вже використав своє право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України , оскільки держава України вже компенсувала позивачу моральну шкоду. Представник відповідача Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області в судове засідання не з,явився. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до копії листа заступника прокурора Комінтернівського району м. Харкова від 22.07.2005 року , адвокату позивача повідомлено, що з приводу перебування [PERSON] у міліції з 18.07.2005 року по 19.07.2005 року прокуратурою району проводиться перевірка в порядку ст.. 97 КПК України , про результати перевірки буде повідомлено додатково. Як вбачається з копій довідок КЗОЗ Міська поліклініка №19 та Дорожня клінічна лікарня ст.. Харків від 05.08.2005 року , позивач звертався до медичних установ з приводу забою лівої нирки . Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2005 року [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 12 червня 2008 року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова ,прийнято в забезпечення застави , встановленого постановою суду від 12.10.2005 року , квартиру 281 в будинку №41 А по пр.. Г. Сталінграда в м. Харкові , яка належить [PERSON] . Як вбачається з копії ухвали слідчого судді Червнозаводського районного суду м. Харкова від 06 червня 2014 року за скаргою [PERSON] на бездіяльність прокурора Харківської області , щодо невнесення відомостей до ЄДРДР,стосовно подій 18.07.2005 року , зобов,язано прокурора Харківської області внести відомості про кримінальне правопорушення ,які містяться у заяві [PERSON] від 30.04.2014 року за ознаками злочинів передбачених ст..ст. 127,364,365 КК України до ЄДРДР. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 січня 2016 року скарга [PERSON] на бездіяльність слідчого СВ Комінтернівського ВП ГУНП України в Харківській області [PERSON] та прокурора Комінтернівського відділу [PERSON] місцевої прокуратури №5 [PERSON] задоволено частково. Встановлено для слідчого та процесуального керівника прокурора Комінтернівського відділу [PERSON] місцевої прокуратури №5 Харківської області строк в один місяць для проведення процесуальних дій , необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування кримінального справдження № 12013220540003623. Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.11.2013 року по справі «[PERSON] проти України» позивачу присуджено до сплати 25\~000 євро відшкодування моральної шкоди за незаконне затримання та жорстоке поводження з боку правоохоронних органів та 3500 євро судових та інших витрат. Постановою Комінтернівського ВП ГУНП в Харківській області від 05.02.2016 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12013220540003623 від 07.11.2013 року за ч.3 ст. 153 КК України ,закрите на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України , у звязку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України. Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, втілено в конституційні та цивільно-правові норми - ст. 56 Конституції України, статті 1173-1176 ЦК України, Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 1 ст. 1176 ЦК України установлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Стаття 1 даного закону містить вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди, в тому числі і такі підстави, як незаконне притягнення як обвинуваченого, незаконне взяття і тримання під вартою, незаконне проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Постановою про закриття кримінальної справи від 05.02.2016 року встановлено, що « в ході проведення досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі дії для доказування скоєння відносно малолітньої [PERSON] [PERSON] правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України , але в діях [PERSON] не встановлено складу злочину , передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України». Оскільки, щодо позивача винесено постанову про закриття кримінального правопорушення , якими встановлено незаконність дій органів досудового слідства, а тому, він має право на відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Посилання представників відповідачів Державної казначейської служби України та [PERSON] місцевої прокуратури №5 в своїх запереченнях на те, що моральна шкода відшкодовується одноразово ,яка вже присуджена до стягнення з Держави Україна відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «[PERSON] проти України» є безпідставним , оскільки моральна шкода за даним рішенням Європейського суду присуджена лише за незаконне затримання та жорстоке поводження з боку правоохоронних органів щодо [PERSON] Згідно з п. 5 ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Відповідно до п.п. 4, 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Крім того, право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом національного права. Зазначене законодавство передбачає відшкодування такої шкоди (збитків) у повному обсязі, що відповідає положенню ст. 22 ЦК України. Передбачене ч. 5 статті 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Законом України «Про державний бюджетУкраїни на 2016 рік» (ст. 8) з 1 травня 2016 року (на час вирішення справи) мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1450 грн. З огляду на період перебування [PERSON] під слідством і судом (127 місяців) розмір відшкодування заподіяної йому моральної шкоди не повинен бути меншим, ніж (1450 х127) 184150,00 грн. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] майже 11 років перебував під слідством і судом, що безумовно негативно вплинуло на його почуття та душевний стан і завдало страждань. А інші слідчі дії безумовно також завдали йому моральних страждань, погіршились його стосунки з оточуючими людьми, юридичними особами. Вказані обставини призвели до того, що впродовж тривалого часу [PERSON] був позбавлений можливості вести звичайний спосіб життя, переносив дискомфортні умови існування, був вимушений пристосовуватись до несприятливих обставин. Його нормальні життєві зв'язки були порушені, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 184150,00 грн. Згідно з Положенням про Державне казначейство, затвердженим постановою КМУ від 21.12.2005 року № 1232 Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п. 8 ст. 7, пунктів 1, 2 ст. 23 БК, бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом України «Про державний бюджет України». Отже, відшкодування громадянинові шкоди у випадках, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», провадиться за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, тобто грошові суми відшкодовуються Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 184\~150 (сто вісімдесят чотири тисячі сто п»ятдесят) грн..

Outcome: partial