Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 29 березня 1994 року Личаківським відділом ЗАГС м.Львова, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 85. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29 березня 1994 року зареєстрував шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вказує, що мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, між ними постійно виникають сварки, ведення спільного господарства на даний момент між ними припинено, а тому вважає, що сенсу надалі підтримувати сімейні відносини немає. Також зазначає, що відповідач ніде не працює, а тому тягар утримання дітей повністю покладений на нього, він завжди забезпечував і забезпечує усі потреби неповнолітнього сина та надає матеріальну допомогу доньці. Враховуючи наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя та примирення є неможливим, таке суперечить інтересам сторін, сім'я існує формально, вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просять такі задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не заперечила. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач уклали шлюб 29 березня 1994 року, зареєстрований Личаківським відділом ЗАГС м.Львова, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 85. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Враховуючи те, що позивач та відповідач втратили один до одного почуття взаємної любові, поваги та підтримки, без яких повноцінна сім'я існувати не може, спільного господарства не ведуть та не підтримують подружніх відносин, наведені обставини приводять суд до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України після розірвання шлюбу прізвище відповідача «Хомяк» - залишити без змін. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved