Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи, в обґрунтування якої вказав, що його мати [PERSON], [INFO], постійно мешкала за адресою: [ADDRESS]. 10.03.2019 остання поїхала в гості до доньки на тимчасово окуповану територію України до м.Севастополь Автономної Республіки Крим та 11.03.2019 померла в м.Севастополь, де і була похована. Для здійснення поховання матері він був вимушений отримати свідоцтво про смерть на непідконтрольній території. Оскільки документи про смерть матері були видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у проведенні державної реєстрації смерті його матері відмовив. З метою державної реєстрації смерті своєї матері заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], померлої 11.03.2019 у м.Севастополь Автономної Республіки Крим. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у заяві, та пояснив, що причиною смерті [PERSON] стало онкологічне захворювання. Його мати померла у віці 82 роки, вона часто їздила до доньки [PERSON], яка є його сестрою, до Криму, щоб побачити онуків. Поховали мати на місцевому кладовищі в м.Севастополі, так вирішила його сестра. Він особисто був присутній на похованні з дружиною. Представник заінтересованої особи Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Заслухавши заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], про встановлення факту смерті якої подана заява, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника. За даними паспорту громадянина України серії ВВ № 721022 [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до міграційної карти серії 0318 № 0357378 [PERSON] отримала право на виїзд до м.Севастополь на період з 10.03.2019 до 10.06.2019. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 13.03.2019 відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя, [PERSON], [INFO], померла 11.03.2019 у м.Севастополь Російської Федерації, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений відповідний запис від 13.03.2019 за № 170199920000200346006. Причиною смерті [PERSON] згідно з довідкою Севастопольського міського бюро судово-медичної експертизи Головного управління охорони здоров'я м.Севастополя від 13.03.2019 серії 67 № 034241 стало вторинне злоякісне новоутворення інших уточнених локалізацій, злоякісне новоутворення прямої кишки. На долучених до справи фото зафіксовано місце поховання з записом на могилі «[PERSON], 16.06.1936 11.03.2019» Допитана у суді свідок [PERSON] суду пояснила, що заявник - її чоловік, з яким вона була присутня 15.03.2019 на похованні його матері [PERSON], [INFO], в м.Севастополі, куди померла напередодні поїхала у гості до своєї доньки [PERSON]. Жінка хворіла на онкологію, постійно проживала в м.Покровьску, померла 10.03.2019. Відповідно до листа Мирноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.03.2019 за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON], [INFO], не виявлено. \~ \~ \~ \~Смертьфізичної особи відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами п.8\~ч.1 ст.315 ЦПК України,\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З огляду на п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що Мирноградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області своїм листом від 19.03.2019 відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки подане заявником свідоцтво про смерть серії І-КМ № 533599 видане 13.03.2019\~відділом запису\~актів цивільного\~стану Гагарінського\~району міста\~Севастополя Управління\~ЗАГС міста\~Севастополя, яке не є територіальним органом Міністерства юстиції України. Відповідно до ст.17 \~ч.ч.1,\~3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією відповідно да Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окуповані території України». Згідно за ст.9 вказаного Закону будь-які органи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий таким органом, є недійсним і не створює правових наслідків. Установа, якою було видане свідоцтво про смерть [PERSON], не була переміщена на територію, яка контролюється органами державної влади України, отже наданий суду документ про смерть матері заявника виданий органом, створеним не відповідно до вимог українського законодавства, і не може бути взятий до уваги органом, що здійснює реєстрацію юридичних фактів. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у заявника відсутня будь-яка інша можливість у позасудовому порядку вирішити питання щодо юридичного оформлення факту смерті її матері. Надаючи оцінку документу, виданому на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тому суд як виняток бере до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території, та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі. Отже, сукупність досліджених доказів надає суду зробити висновок про доведеність факту смерті [PERSON], померлої 11.03.2019, у звязку з чим вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі. Встановлення даного факту необхідне заявнику для державної реєстрації смерті матері та для реалізації його майнових та особистих немайнових прав. На підставі \~законів України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р,

Outcome: approved