Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась 14.08.13р. до суду із вказаним позовом, на якому наполягає. Відповідачі та їх представник проти позову заперечують. Треті особи не з'явились, просять розглянути справу в їх відсутності. Дослідивши обставини страви суд дійшов наступних висновків. [PERSON] 20.05.11р. склала заповіт на користь позивачки [PERSON], на ? частку своєї квартири в [ADDRESS]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом в м.Приморську [PERSON] (а.с. 74-75). 02.03.12р. [PERSON] подала заяву про скасування заповіту, яке посвідчено нотаріусом [PERSON], та внесено до Спадкового реєстру запис про скасування цього заповіту ( а.с. 92-93). [PERSON] померла [INFO] в м.Приморську згідно свідоцтва про смерть ( а.с. 72). З заявою про прийняття спадщини до 10-ї Київської держнотконтори, 17.04.13р. звернулась за прийняттям спадщини [PERSON], якій було відмовлено в прийнятті заяви, так як заповіт на її користь було скасовано ( а.с. 76-77). Судом допитано свідків: [PERSON], яка пояснювала, що є лікарем Приморської ЦРЛ, та спостерігала за хворою [PERSON], яка на протязі 2011-2012р.р. страждала на онкозахворювання, постійно лежала, на запитання не відповідала та на подразнення не реагувала ( а.с. 100); [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], також підтверджують наявність хворобливого стану [PERSON] в 2011-2012р. ( а.с. 101-103). Постійнй медичні обстеженя [PERSON] на той час підтверджено і відповідним медичними документами ( а.с. 80-87). Судом заслухано аудіо запис який надала позивачка про її розмову із відповідачем [PERSON] з якого йдеться про наявність у [PERSON], хворобливого стану. ( а.с. 94). За висновком судової-психіатричної посмертної експертизи № 100 від 10.02.14р. [PERSON], на 02.03.12р. мала хронічні захворювання, внаслідок яких не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, не могла підписувати документи, розуміти їх зміст, спілкуватись з оточуючими ( а.с. 116-123). Таким чином, позивачем доведено той факт, що [PERSON] не могла підписати заяву про скасування заповіту, не могла зрозуміти значення вчиненої нею дії. Позивач посилається на норму ст. 215 ч.1 ЦК як на підставу своїх позовних вимог. Так, дійсно за вказаною нормою правочин визнається недійсним в разі порушення вимог частин 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК. Суд вбачає, що за ч. 2 та ч.3 ст. 203 ЦК особа що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та її волевиявлення має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Як пояснила третя особа нотаріус [PERSON], під час складання заяви [PERSON] вона із нею намагалась спілкуватись і вважає, що та належно розуміла значення вчинених нею дій. Проте, з таким погодитись неможна, так як зазначені вище докази спростовують це твердження. За п. 168 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» що затверджена наказом МЮ 03.03.2004 N 20/5, справжність підпису на заяві про скасування заповіту має бути нотаріально засвідчена. За п. 14 Інструкції у разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. Тобто, питання дотримання законності правочину покладено на нотаріуса. Сторони не визнали факт того: чи є оспорена заява взагалі правочином. Представник відповідача посилався на правову позицію, що висловлена в рішенні Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.07.12р. де висловлено те, що відповідно до ст.. 16 ЦК не передбачається такого способу захисту права як визнання недійсним запису в книзі реєстрації нотаріальних дій, щодо заяви про скасування заповіту (а.с. 141). Проте, суд вбачає, що така позиція не стосується змісту спору, який вирішується в цьому судовому засіданні, так як предметом спору є не запис в книзі реєстрації, а сам документ який посвідчено нотаріально. Вказаним документом припинено цивільні правовідносини щодо спадкування - заповіт, який відноситься до односторонніх правочинів, згідно змісту ст.. 202 ЦК. Оскільки вказаний документ припиняє створені цивільні права та обов'язки, то на думку суду до нього можуть застосовуватись норми, які регулюють дію правочинів. Однак, суд приходить до висновку, що позов, який заявлено [PERSON] не може бути задоволений, так як відповідно до ст. 16 ЦК ст. 11 ЦПК позивачем невірно визначено: юридичний зміст порушення його прав, та належного відповідача. Так, відповідачами є особи, які мають право на спадкування за законом після [PERSON] Ніяких дій, на порушення прав та свобод позивача не здійснювали. Між їхніми діями не вбачається прямого причинного зв'язку із наслідками яки порушують права позивача, то ж вони не є належними відповідачами, а суд не має права на свій розсуд притягати інших осіб як відповідачів без відповідного клопотання позивача. То ж позов до [PERSON] та [PERSON] є безпідставним. Щодо зазначених судових витрат: судовий збір 229 грн. та 114,70 грн., витрати на проведення експертизи - 150,57 грн., оплата послуг адвоката 2300 грн., то за вимогою ст.. 88 ЦПК вони не відшкодовуються позивачу з іншій сторони в разі відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed