Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 12.04.1997 року помер його батько [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0059589, що належало його матері, бабусі заявника, [PERSON], після смерті якої він прийняв спадщину, але юридично оформити не встиг. Спадщину після смерті батька заявник прийняв фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак оформити не може, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті [PERSON]. Просив визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай). Позивач [PERSON] свої вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду заяву. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 лютого 1996 року померла баба позивача [PERSON], яка мешкала в с. Черепівка Буринського району Сумської області (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв її син батько позивача [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, що вбачається з довідки [PERSON] сільської ради, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.8,9,12). Серед спадкової маси було право спадкодавця на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Батьківщина» розміром 2,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом серії СМ №0059589, що підтверджується відповідним сертифікатом, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.10,14). 12.04.1997 року [PERSON], юридично не оформивши спадщину, помер, що доведено свідоцтвом про смерть спадкодавця (а.с.5), інформаційними довідками зі Спадкового реєстру. Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради та свідоцтва про народження (а.с.7,11) спадщину після смерті останнього, до якої ввійшло і право попереднього спадкодавця на земельну частку (пай), яке посвідчено сертифікатом серії СМ №0059589 , прийняв позивач відповідно до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом. Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки зазначений сертифікат виданий 19.06.1996 року, тобто після смерті [PERSON]. Однак право останньої на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, що був виданий колгоспу «Батьківщина», але з невідомих причин вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після втрати її цивільної правоздатності, тобто після її смерті . Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог і необхідності захисту її права шляхом визнання за нею права на зазначену земельну частку (паї), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії СМ №0258575.

Outcome: approved