Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про виселення. Позов мотивовано тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2016 року належить квартира [ADDRESS]. Квартиру позивач отримала у спадок як спадкоємець третьої черги за законом після смерті 14.11.2014року її племінниці [PERSON]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2016року встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з вересня 2009 року по 14.11.2014рік. В рішенні суду зазначено, що з вересня 2009 року по теперішній час в квартирі [ADDRESS] в .м Вінниці без реєстрації проживає [PERSON] Даний факт підтверджується актом від 10.02.2015р., а також заявами поданими до суду від імені [PERSON], де його фактичне місце проживання вказане: [ADDRESS]. Кошти за користування квартирою, комунальні платежі [PERSON] не сплачує з моменту смерті [PERSON] За період з 14.11.2014року по 01.05.2016рік заборгованість по оплату комунальних послуг складає 6404,63грн. Добровільно виселитися з квартири відповідач не бажає. В квартиру ні позивача, ні представників ЖЕКу, ні представників банку не допускає, перешкоджає позивачу як власнику використовувати квартиру за призначенням. Згідно податкового повідомлення позивач повинна сплатити за отримання спадкового майна 25\~000грн. податку. Таких коштів у позивача не має, а тому вона має намір реалізувати належне їй майно і за рахунок отриманих коштів розрахуватися з державою по зобовязанням. Просить Усунути [PERSON] перешкоди в користуванні власністю, шляхом виселення [PERSON], 13.08.1974року народження з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в ній, просили позов задовольнити, наполягали на заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Враховуючи думку позивача та її представника, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини що виникають із житлових правовідносин, які регулюються Житловим кодексом України. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2016року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.11). Згідно довідки МКП «ЖЕК №12» в квартирі [ADDRESS] ніхто не зареєстрований( а.с.9). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2016року встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON], 13.08.1974р.н. та [PERSON], 26.01.1976р.н., без реєстрації шлюбу в період з вересня 2009 року по 14.11.2014року (а.с.13-15). Згідно ч.1ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ст. 41 Конституції України\~держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.4\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно за ст. 150 ЖК України\~громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї (Правова позиція ВСУ від 05.11.2014 у справі №6-158цс14). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивачє власником зазначеної квартири, а проживання в ній відповідача є порушенням прав позивача, яка позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20гривень. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 316, 317, 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України, Конституції України,

Outcome: approved