Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що він з 2009 року є власником 7/10 частин житлового будинку [ADDRESS] за договором дарування. До цього йому було подаровано в 1988 році 4/25 частин будинку та в 1994 році ще 4/25 частин вказаного будинку. На земельній ділянці площею 0,1397 га за дозволом виконкому він проводив прибудови до будинку та в 2009 році були змінені ідеальні частки на будинок. 17/25 частин спірного будинку належали його дядькові, а після його смерті, як спадщина перейшли до його дружини - відповідачки по справі [PERSON], яка 29.09.2010 року приватизувала земельну ділянку площею 0,0680 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,0270 га для ведення особистого селянського господарства, про що отримала державні акти на право власності на земельну ділянку та зареєструвала землю в Державному реєстрі речових прав. Відповідач Фастівська міська рада не затверджувала технічну документацію із землеустрою і на заяву його матері від 04.11.2008 року про припинення приватизації не прореагувала і таким чином порушені його права на користування земельною ділянкою в розмірах, які відповідають його частці в будинку. Тому просить внести зміни до рішення Фастівської міської ради від 09.10.2008 року № 2/32-XLII-V, скасувати державні акти та їх державну реєстрацію. Відповідачка позов не визнала і також звернулась до суду з зустрічним позовом, вказавши що рішенням Фастівської міської ради № 17-28-XL-VI від 16.05.2013 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,0700 га. Вказаним рішенням не були враховані ні загальна площа присадибної земельної ділянки, ні ідеальні частки співвласників будинку, які склались ще в 1988 році, ні те, що вона вже приватизувала земельну ділянку відповідно до частки у власності на житловий будинок. Представник відповідача Фастівської міської ради позов [PERSON] визнав, а зустрічний позов [PERSON] не визнав та пояснив, що державні акти [PERSON] були видані з порушенням норм чинного законодавства, тобто без рішення про затвердження технічної документації, а рішення ради про надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою площею 0,0700 га було видане, виходячи з того, що згідно документів йому належить 7/10 частин житлового будинку [ADDRESS], а вся земельна ділянка домоволодіння становить 1000 кв.м. Представник Управління держземагенства у Фастівському районі передала вирішення спору на розсуд суду, але пояснила, що всі документи на земельні ділянки [PERSON] відповідають вимогам законодавства. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON]. В 1988 році [PERSON] подарував 4/25 частин належного йому будинку своєму онукові [PERSON] - позивачу за первісним позовом, а в 1994 році - ще 4/25 частин будинку. Таким чином у власність [PERSON] перейшло загалом 8/25 частин житлового будинку. В 1996 році [PERSON] подарував інші 17/25 частин будинку своєму сину [PERSON], після смерті якого власницею 17/25 частин будинку стала його дружина [PERSON] - відповідач по первісному позову. Згідно з генеральним планом-схемою земельної ділянки від 06.06.1988 року площа земельної діялнки по [ADDRESS] становила 1397 кв.м. Отримавши дозвіл виконкому Фастівської міської ради, [PERSON] розпочав прибудову до належної йому частини будинку. В 1998 році [PERSON] подарував своїй матері [PERSON] належні йому 8/25 частин житлового будинку та незакінчену 2-х поверхову прибудову 75 % готовності. Після завершення прибудови за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 04.06.2009 року та додатковим рішенням суду від 19.06.2009 року ідеальні частки будинку [ADDRESS] були змінені та за [PERSON] визнано право власності на 7/10 частин будинку, а за [PERSON] - на 3/10 частин будинку. Ставши власником 17/25 частин будинку після смерті свого чоловіка, [PERSON] подала заяву про приватизацію частини земельної ділянки, на якій розташована належна їй частина будинку, в розмірі якій склався з 1988 року і якій відповідає розміру належної їй частки у власності на будинок, а саме: оскільки загальний розмір земельної ділянки становив 0,1378 га, то 17/25 частин від загального розміру вона визначила в розмірі 0,0952 га. Рішенням Фастівської міської ради № 2/32-ХLII-V від 09.10.2008 року [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,068 га та 0,027 га, що відповідало 17/25 частинам загальної земельної ділянки, на якій розташований будинок, а 29.09.2010 року на підставі цього рішення їй було видано державні акти на право власності на земельні ділянки. 23.09.2009 року [PERSON] подарувала [PERSON] належні їй 7/10 частин житлового будинку по [ADDRESS]. [PERSON] оскаржує рішення Фастівської міської ради № 2/32-ХLII-V від 09.10.2008 року та просить скасувати державні акти, видані [PERSON], та їх державну реєстрацію, мотивуючи тим, що Фастівська міська рада не врахувала заяву його матері [PERSON] про наявність спірного питання між нею та [PERSON] щодо зміни ідеальних часток у власності, технічна документація із землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON] Фастівською міською радою не затверджувалась, і відповідно Управління Держкомзему в порушення встановленого порядку видало [PERSON] державні акти на земельні ділянки. Суд з вказаним обгрунтуванням [PERSON] не погоджується. На момент звернення [PERSON] із заявою про приватизацію земельної ділянки між співвласниками житлового будинку склався такий порядок користування земельною ділянкою, який визначався, виходячи з того, що одному із співвласників належало 17/25 частин будинку, а іншому - 8/25 частин будинку. Такий порядок склався ще за часів, коли співвласниками будинку були [PERSON] та [PERSON] на підставі взаємної згоди залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Відповідно до ст. 91 Земельного кодексу УРСР 1970 року, який діяв на момент виникнення правовідносин між співвласниками будинку, особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов'язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок. Виходячи з вказаної норми, при визначенні розміру земельної ділянки, яка мала бути передана у власність [PERSON] на підставі її заяви про приватизацію, правомірно було враховано її частку у праві власності на житловий будинок - 17/25 частин, та подальші зміни в ідеальних частках на будинок не впливають на розмір земельної ділянки, яка належить [PERSON] відповідно до її частки у праві власності на житловий будинок. Що стосується посилання [PERSON] на те, що технічна документація із землеустрою не була затверджена Фастівською міською радою, то слід зазначити, що відповідно до п.2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою КМУ від 26.05.2004 р. №677, який був чинним на момент виникнення даних правовідносин, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі, безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення. Таким чином, на момент отримання [PERSON] державних актів діяв спрощений порядок, що не потребував затвердження технічної документації окремим рішенням. Більше того, якщо і були допущені певні порушення при цьому, то в постанові Верховного Суду України від 14 березня 2007 року, на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовано рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» та зазначено, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені в наслідок винної, протиправної поведінки самого покупця. Таким чином підстави для внесення змін до рішення Фастівської міської ради від 09.10.2008 року № № 2/32-XLII-V, скасування державних актів, виданих [PERSON] та їх державної реєстрації відсутні, а вимоги [PERSON] не обгрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Також рішенням Фастівської міської ради № 17/28-ХL-VI від 16.05.2013 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0700 га. При цьому Фастівська міська рада при визначенні розміру земельної ділянки, яка передається у власність [PERSON], виходила з того, що йому належить 7/10 частин будинку, не врахувавши, що слід виходити із часток у власності, що склались попередньо, тобто 8/25 частин та 17/25 частин. Це призвело до того, що при складанні розмірів земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] (0,0950 га) та земельної ділянки, яка передавалась [PERSON] згідно вказаного рішення (0,0700 га), сукупна площа виявлялась більшою, ніж фактична площа земельної ділянки, закріплена за будинком. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.21 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 р № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст.88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Оскаржуваним рішенням [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації на частину земельної ділянки в розмірах, які абсолютно не відповідають його частині у власності на будинок та без врахування угод про землекористування між попередніми співвласниками будинку, що суперечить чинному законодавству. Отже, виходячи з наведеного, рішення Фастівської міської ради №17/28-ХL-VI від 16.05.2013 року в частині надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельну ділянку площею 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку є неправомірним.

Outcome: approved