Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Вказуючи, що він є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Просить визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК Українивідповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року). За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок, збудований у 1944 р., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 14). За життя [PERSON] 29.01.1999 р. склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с. 38 на звороті - 39). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 47). Позивач протягом шести місяців після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, однак фактично вступив в управління спадщиною, а тому в контексті положень ч.1 ст.549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину. 11.02.2020 р. позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 34 на звороті). Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження позивача, його батька і повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, з яких видно, що позивач [PERSON] є внуком спадкодавця [PERSON] (а.с. 9, 11, 41-44). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 29.01.1999 р., не змінювався і є дійсним (а.с. 33, 38-39). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину. Постановою нотаріуса від 06.07.2020 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 13). Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 26-2020 до майна померлої [PERSON] (а.с. 34-48), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) видано позивачу. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved