Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви вказує, що він [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер в м. Перевальську Луганської області [INFO] . Отримати свідоцтво про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану заявник не може оскільки факт смерті [PERSON] відбувся на тимчасово окуповані території України на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан». Встановлення даного факту заявнику потрібно для отримання Свідоцтва про смерть батька, яке в подальшому він має пред`явити для отримання матеріальної допомоги в якості відшкодування понесених витрат на поховання та оформлення спадщини після смерті батька. Тому на підставі вищевикладеного заявник [PERSON] просить суд: Встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , місце смерті Україна, Луганська область, м. Перевальськ, яка настала [INFO] . В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився. Представник заінтересованої особи Сквирського РВ ДРАЦС ГУЮ у Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки знаходить достатньо підстав для встановлення факту, який для заявника має юридичне значення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане Перевальським відділом ЗАГС Луганської області 17.09.1991 року, актовий запис № 200 (а.с.4). Відповідно до копії Довідки №3248-274552 від 26.11.2018 року заявник [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою (а.с.7). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , яке видане 02.02.2021 року відділом запису актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки, актовий запис №134 (а.с.11). Заявник [PERSON] звернувся до Відділу реєстрації актів цивільного стану, де йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки смерть [PERSON] відбулася на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується копією Відмови у проведенні державної реєстрації смерті №1-21.20-67 від 09.02.2021 року (а. с. 12). Також, на підтвердження факту смерті в матеріалах справи знаходиться копія Лікарського свідоцтва про смерть №18 від 01.02.2021 року видане ГУ «ПрЦРМБ» Луганська народна республіка в якому зазначено, що [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме Луганська Народна Республіка м. Перевальськ, в якому зафіксовано факт смерті [PERSON] . Відповідно до вимог ст.1,Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути, проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , видане Перевальським відділом ЗАГС Луганської області 17.09.1991 року (а.с.4), та ніким не оспорюється не спростовується. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті батька. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку, що вимоги заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved