Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку 5465,82 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.05.2014р. близько 22 год. 30 хв. [PERSON], керуючи мопедом «Ямаха», на перехресті вулиць Перемоги-Котовського в м.Житомирі здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить позивачу. В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень і розмір матеріальних збитків, завданих його власнику, становить 5465,82 грн., що підтверджується звітом експерта. Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 23.06.2014р. у справі №296/5005/14-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Оскільки [PERSON] є неповнолітньою особою, то його батько - [PERSON] несе відповідальність за шкоду, що спричинена діями неповнолітнього сина, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 5465,82 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди. Учасники процесу в судове засідання 30.03.2015р. не з'явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, судові повістки, направлені на їх адреси, зазначені в довідках адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Як вбачається з постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 23.06.2014р. у справі №296/5005/14-п, [PERSON] 30 травня 2014 р., о 22 год. 30 хв., в м. Житомирі, на перехресті вул. Перемоги-Котовського, керуючи мопедом марки «Ямаха» без номерного знаку, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «Шкода» держ. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку та вчинив з ним зіткнення (а.с.29-30). Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрано йому захід адміністративного впливу у вигляді попередження. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що факт заподіяння [PERSON] майнової шкоди позивачу є встановленим. Положеннями ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, при цьому збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридично особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно наявного в матеріалах справи звіту №1070 від 19.06.2014р. про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER], розмір шкоди, завданої позивачу, складає 5016,82 грн.(а.с.4-19). Вартість проведеного експертного дослідження становить 450 грн., що підтверджується договором №1070 про надання оціночних послуг від 19.06.2014р., актом виконаних робіт №1070 та квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.26, 27, 31). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач просить стягнути з відповідачів 1000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що поведінка відповідачів щодо небажання вирішити конфлікт мирним шляхом та саме ДТП завдало йому моральні страждання. Суд бере до уваги , що внаслідок неправомірних дій [PERSON] позивач поніс певні моральні страждання, які полягають у переживаннях через пошкодження особистого автомобіля, порушення звичного способу життя, а тому вважає обґрунтованими позовні вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 1000 грн. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] народився 20.09.1997р. та є неповнолітньою особою, яка відповідно до ч.3 ст.33 ЦК України несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст.1179 ЦК України. Відповідно до довідки №516/21-30 від 12.02.2015р. Відділу реєстрацій актів цивільного стану Житомирського МУЮ батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.64). Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків відшкодовувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов'язок покладається на його батьків (усиновителів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов'язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у частині стягнення з [PERSON] матеріальних збитків в сумі 5465,82 грн. та 1000 грн. моральної шкоди. В той же час, в разі відсутності у неповнолітнього [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, матеріальну шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі зобов'язаний відшкодувати його батько - [PERSON], обов'язок якого по відшкодуванню шкоди припиняється після досягнення [PERSON] повноліття.

Outcome: partial