Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; у будинку, крім нього, зареєстровані також його син - [PERSON] та колишня дружина [PERSON] . Однак остання з 2017 року не проживає у вищезазначеному будинку. У житловому приміщенні відсутні її речі. Про теперішнє місце проживання відповідача позивачу достовірно не відомо. Позивач не чинив відповідачу перешкод у користуванні жилим приміщенням. Реєстрація відповідача в будинку позивача створює останньому ряд перешкод, оскільки він вимушений нести додаткові витрати на сплату житлово-комунальних послуг, які нараховуються на кількість зареєстрованих осіб. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомлені. З клопотанням про відкладення слухання справи відповідач до суду не зверталася. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Позовна заява надійшла до суду 15 червня 2021 року. 24 червня 2021 року, після отримання відомостей щодо місця реєстрації відповідача, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судове засідання призначено на 16 липня 2021 року та було відкладено на 03 серпня 2021 року та на 30 вересня 2021 року. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За сукупності наведених обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.01.2012 року та копією витягу про державну реєстрацію прав від 18.01.2012 року (а.с. 8-9). З копії довідки виконкому Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 860 від 07.06.2021 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Комісією в складі заступника Куликівського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Богданом В. В., завідувачем сектору соціального захисту населення Куликівської селищної ради Парандич О. І., в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] проведено перевірку по факту проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] . В результаті перевірки виявлено, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2017 року. Дана громадянка є колишньою дружиною [PERSON] та на даний час перебуває за кордоном (а.с.11). У письмових поясненнях [PERSON] від 07.06.2021 року зазначено, що вона є кумою відповідачки. [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та проживала у його будинку по [ADDRESS] . [PERSON] вже багато років, як розлучилася з [PERSON] та виїхала з смт Куликівка (а.с.13). У письмових поясненнях [PERSON] від 07.06.2021 року зазначено, що вона є кумою позивача та проживає з ним по сусідству. Колишня дружина [PERSON] - [PERSON] вже декілька років, як виїхала з смт Куликівка, а їх спільний син [PERSON] залишився проживати разом з батьком. Відповідачку вона жодного разу в смт Куликівці не бачила. Де вона проживає зараз їй не відомо (а.с.14). У письмових поясненнях [PERSON] від 14.06.2021 року зазначено, що він є сином сторін по справі. Його батьки розлучилися та після розлучення мати виїхала з будинку, а він залишився жити з батьком. Він спілкується з [PERSON] по телефону, тому що вона проживає за кордоном. Він розповів матері що батько хоче виписати її з будинку, оскільки вона багато років не проживає за місцем реєстрації, на що мати погодилася (а.с.15). Предметом позову, що розглядається, є вирішення питання про втрату права користування житлом громадянина, який відсутній за зареєстрованим місцем проживання понад установлені законом строки. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. У ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР вказано, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічні норми визначені у ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне з ним господарство. Отже, користуватися житлом, яке знаходиться у власності особи мають право члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 34 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Надані стороною позивача докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності достатні для висновку про те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин, є колишнім членом сім`ї власника житлового будинку, виходячи з чого її належить визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved