Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження, обґрунтовуючи заяву тим, що 10.05.2005 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, яку прийняла дружина спадкодавця матір заявника [PERSON], та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, про що 09.03.2006 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями в м. Ужгород, вул. Павлова, 25. Заявник стверджує, що після смерті батька продовжував проживати разом з матірю в будинку № 25 по вул. Павлова в м. Ужгороді, піклувався про її здоровя, побут, забезпечував її всім необхідним. 04.12.2017 року померла його мати [PERSON], на день її смерті він постійно проживав разом з нею та після її смерті залишився надалі проживати у вказаному будинку, тобто, як спадкоємець першої черги вважав, що фактично прийняв спадкове майно, та вступив в управління і володіння таким майном. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні такої, оскільки зареєстроване його місце проживання в [INFO], а за адресою фактичного місця проживання в [INFO] не зареєстрований. В звязку з чим просить суд встановити факт спільного проживання разом з матірю [PERSON] на момент її смерті - 03.12.2017 року, за адресою: м.Ужгород, вул. Павлова, 25 на час відкриття спадщини. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд, їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Крім того повідомили, що спорту на даний момент про спадкове майно між спадкоємцями не має, та підтвердили той факт, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої, а племінники, які проживають за зазначеною адресою на спадкове майно не претендують. Заінтересована особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву згідно якої, просить, розглядати справу без її участі, щодо задоволення заявлених заявником вимог не заперечує. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON], кожен зокрема, в судовому засіданні не заперечили проти задоволення заявлених [PERSON] вимог. Ствердили факт спільного проживання [PERSON] з матірю [PERSON], яка померла 3.12.2017 року за адресою: м. Ужгород, вул. Павлова, 25 на час відкриття спадщини, та підтвердили, що спір про спадкове майно між ними та заявником відсутній. Допитані в судовому засіданні свідки ПІБ ПІб, які проживають по сусідству із заявником, кожен зокрема, будучи під присягою, та попередженими про кримінальну відповідальність, показали, що заявник, [PERSON] постійно проживав зі своєю матірю і племінниками за адресою, вул. Павлова, 25. Крім того, підтвердили, що заявник за зазначеною адресою проживає дуже давно, проживав на час смерті його матері, яку вони особисто теж знали, здійснював обряд захоронення матері, доглядає за майном, яке лишилось після її смерті, в тому числі і будинком, та постійно там проживає і на теперішній час. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, оцінивши зібрані у справі докази, з точки зору їх законності, належності, допустимості та достатності, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 233820 від 04.12.2017 року, виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, 03.12.2017 року померла [PERSON], яка є матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Пояснення заявника повністю узгоджуюються з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, тому сумнівів у тому, що заявник фактично постійно проживає та на час відкриття спадщини проживав спільно з спадкодавцем - матір'ю, за адресою: м. Ужгород, вул. Павлова, 25. Відповідно до ч.3\~ст.1268 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини у зв'язку із спільним проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки на момент смерті [PERSON] не був зареєстрований в [INFO], а місцем його реєстрації є [ADDRESS] Відповідно до п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст.1269, частиною 1 ст.1270\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1ст.1270\~ЦК України строк. Встановлення факту постійного проживання, [PERSON] разом з померлою матірю [PERSON] має для заявника юридичне значення, а саме, підтвердження факту прийняття спадщини, у зв'язку з розбіжностями щодо зареєстрованого та фактичного місця проживання [PERSON] Частиною 2 статті 315\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Задовольняючи заяву про встановлення факту спільного проживання, суд бере до уваги те, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права власності на майно, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. \~\~\~ Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заявлені вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, та встановлення факту постійного проживання не повязане з наступним вирішенням спору про право, та відсутній спір про спадкове право між заявником та іншим особами, які можуть бути потенційними спадкоємцями до майна померлої [PERSON]

Outcome: approved