Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про порушення прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди, а саме: визнати укладений договір №0630/003580 про відкриття банківського (карткового рахунку) та обслуговування платіжної картки від 19.06.2007 року недійсним уже в момент укладення і застосувавши наслідки його недійсності; стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» 50000 грн. завданої моральної шкоди, а також судові витрати включаючи оплату за надання правової допомоги в сумі 15000 грн. Остаточно уточнивши позовні вимоги представник позивача просить: визнати укладений Договір № 0630/003580 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 19.06.2007 року недійсним уже в момент укладення; застосувати наслідки недійсності правочину, повернувши сторони в попередній стан, а саме: відповідачу слід залишити надані як кредит кошти в сумі 10 000,0 грн., а позивачці [PERSON] [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Трускавецької філії повинно повернути безпідставно сплачені нею по недійсному кредитному договору кошти в сумі 44154,35 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Трускавецького відділення в користь [PERSON], [PERSON] 50 000,0 грн. завданої їм моральної шкоди; стягнути з відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Трускавецького відділення в користь [PERSON], [PERSON] 88308,70 грн. завданих їм збитків; стягнути з відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Трускавецького відділення в користь [PERSON], [PERSON] всі судові витрати, включаючи оплату за надання правової допомоги в сумі 15 000,0 грн. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що згідно договору №0630/003580 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки 19.06.2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» (який є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк») було укладено Договір №0630/003580 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки у формі кредитної лінії на загальну суму 10 000,0 грн. для задоволення поточних потреб Держателя з терміном погашення заборгованості за Кредитною лінією до 25.08.2008 року. Ці кошти було перераховано на відкритий відповідачем на ім‘я [PERSON] рахунок - 26259630003447, яким той не розпоряджався і ніяких коштів звідти не отримував, що підтверджується відсутністю його підпису на будь-яких банківських платіжках чи квитанціях. Позивач та його представник в судове засідання не з‘явились, однак представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному розмірі, у разі неявки представника відповідача не заперечує, щодо заочного розгляду справи . Представник відповідача в судове засідання повторно не з’явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча їх належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від них не поступало клопотання про слухання справи у їх відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без їх участі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. З договору №0630/003580 про відкриття банківського (карткового рахунку) та обслуговування платіжної картки від 19.06.2007 року вбачається, що 19.06.2007 року між позивачем [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено Договір №0630/003580 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки у формі кредитної лінії на загальну суму 10 000,0 грн., в межах якої здійснюється кредитування Рахунка протягом строку дії Картки для задоволення поточних потреб Держателя. Порядок погашення кредиту, розмір комісій, можливої неустойки та порядок їх сплати визначається Правилами та Тарифами. Термін погашення заборгованості за кредитною лінією до 25.08.2008 року. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 60 ЦК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Висновком експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВСУ у Львівській області №6/189 від 02.05.2013 року встановлено, що три підписи в графі «Від імені Держателя» від імені [PERSON] в документі «Договір №0630/003580 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки АКБ «Укрсоцбанк» від 19.06.2007 року» - виконано не громадянином [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач спірного договору не підписував, тобто не здійснював волевиявлення на укладення правочину, тому суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання укладеного Договору № 0630/003580 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 19.06.2007 року недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи №2568/13-22 від 07.11.2013 року, загальна сума в гривнях всіх сплачених платежів [PERSON] по Договору №0630/003580 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] від 19.06.2007 року (включаючи пеню, штрафи, страховку, проценти за користування кредитними ресурсами, тіло кредиту, комісії і т.д., але зазначаючи по всіх виплатах суми окремо та загальну) протягом всього строку дії цього Договору склала 30501,49 грн., з яких: 12720,29 грн. – тіло кредиту, 5542,26 грн. – сплачені відсотки у тому числі прострочені відсотки, 1 грн. – сплачено комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. З позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] жодних коштів не брав, а також на погашення кредиту не вносив, а їх вносила [PERSON], яка згідно висновку експерта і підписувала договір №0630/003580 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9 реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК ( 435-15 )) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Враховуючи те, що [PERSON] не є стороною правочину, у відповідності до вимог ч.1 ст. 216 ЦК України до неї не може бути застосована реституція, як спосіб захисту цивільного права, тому суд приходить до висновку, що позовну вимогу про повернення безпідставно сплачених по недійсному кредитному договору коштів в сумі 30501,49 грн., слід залишити без задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі п.5 абз.2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов’язковому з’ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв’язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіюванні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно вчинив відносно позивача неправомірні дії, які полягали у оформленні службовою особою банку кредиту на ім‘я позивача, незважаючи на те, що позивач в дійсності договору не підписував, тому з урахуванням суті позовних вимог, неодноразового характеру діяння осіб, що причинили шкоду, фізичних і моральних страждань позивачу, суд полягає, що вимоги позивача [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню частково і вважає за необхідне й правильне стягнути відшкодування моральної (немайнового) шкоди з відповідача в сумі 10000 гривень. Позивач [PERSON] в позові зазначає, що жодних коштів на виконання договору не перераховував, а також позивачами жодними доказами не доведено факту заподіяння їм відповідачем матеріальних збитків, тому суд вважає, що позовну вимогу про стягнення завданих збитків слід залишити без задоволення. Позивачі заявили позовну вимогу про стягнення всіх судових витрат, включаючи оплату за надання правової допомоги в сумі 15000 грн. В обґрунтування сплати 15000 грн. за надання правової допомоги, позивачами надано договір про надання правової допомоги від 12.09.2011 року, відповідно до п.3.2 даного договору розмір гонорару визначається за домовленістю сторін в сумі 15000 грн. Однак в матеріалах справи відсутні докази (квитанції) про оплату таких витрат на суму 15000 грн. Під судовими витратами розуміють витрати, які несуть учасники цивільного процесу у зв'язку із розглядом і вирішенням цивільної справи. Вони складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (частина перша статті 79 ЦПК України). В матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем [PERSON] судового збору в сумі 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати в сумі 500 грн.

Outcome: partial