Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „Укрграфіт про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 1988 року по 07.12.2005 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Укрграфіт», остання професія на вказаному підприємстві - «загружчик-выгрузчик 4-го розряда печей цеха обжига и графитации электродной продукции». Звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме: за згодою сторін. 03.10.1995 року актом розслідування хронічного професійного захворювання позивачу був поставлений діагноз: токсичне враження кісток нижньої щелепи білим фосфором у вигляді остеопорозу. Професійне захворювання виникло за таких обставин: робота в пуско-налагоджувальний період, при неефективній роботі витяжної вентиляції. Не постійне використання засобів індивідуального захисту органів дихання. Несвоєчасна стоматологічна допомога. Внаслідок цього захворювання позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. За результатами висновку останнього обстеження Медико-соціальної експертної комісії від 18.02.2011 року у результаті професійного захворювання, пов'язаного з виробництвом позивачу було встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності - безстроково. При цьому визначена потреба у додаткових видах допомоги. У зв'язку з професійним захворюванням було порушено його нормальні життєві зв'язки, він був позбавлений реалізувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі, у зв'язку із загальною слабкістю, втомою, сильним болем в області голови, головокружінням. Всі ці фактори позначились на його здоровому сні, за останні роки він погано спить, у зв'язку з частим загостренням болю в голові, болях в області серця та кашлі. Весь час він знаходить у роздратованому стані. Посилаючись на ці обставини, позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 27 850 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представ відповідача проти задоволення позову заперечував за його необґрунтованістю, посилаючись на те, що за заявою позивача підприємством йому була сплачена сума на відшкодування шкоди, разова допомога з урахуванням утриманців та моральна шкода. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтями 11, 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, а також з інших правовідносин. За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що [PERSON] працював «загрузчиком-выгрузчиком» в цеху № 6 випалу та графітації на Дніпровському електродному заводі в період з 24.05.1988 року по 30.10.1995 року. Після отримання у 1995 році [PERSON]М професійного захворювання, підприємством була надана йому можливість з подальшого працевлаштування, та з 30.10.1995 року по 07.12.2005 року він працював в цеху № 10 слюсарем по ремонту КІПіА. Актом комісії з розслідування хронічного професійного захворювання від 03.10.1995 року встановлено, що [PERSON] отримав токсичне враження кісток нижньої щелепи білим фосфором у вигляді остеопорозу внаслідок непостійного використання засобів індивідуального захисту органів дихання, несвоєчасної стоматологічної допомоги та направлено його на обстеження МСЕК (а.с. 11). Згідно довідки МСЕК № 1503005 від 13.10.1995 року позивачу було встановлено 50 % ступінь втрати професійної працездатності (а.с. 6). В подальшому, позивачу безстроково було встановлено третю групу інвалідності з втратою 25 % професійної працездатності, що підтверджується довідкою МСЕК серія АД № 166836 від 18.10.2011 року (а.с. 7). Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які вона зазнає. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Після встановлення профзахворювання [PERSON] звернувся до ПАТ «Укрграфіт» з заявою про виплату йому відшкодування шкоди, разової допомоги та моральної шкоди в розмірі 100 мінімальних зарплат. Зазначена заява позивача підприємством була задоволена та на підставі наказу № 464 від 31.10.1995 року ПАТ «Укрграфіт» самостійно, з 13.10.1995 року по 13.10.1996 року виплатило [PERSON]М суму відшкодування шкоди, разову допомогу з урахуванням утриманців, 10 % на кожного утриманця та моральну шкоду в розмірі 6 млн. крб., що складає 100 мінімальних зарплат на час звернення (а.с.42). Відповідно ч. 5 ст. 23 ЦК моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи належним чином встановлений та доведений факт сплати ПАТ «Укрграфіт» на користь [PERSON] суми моральної шкоди, заподіяної йому внаслідок отримання професійного захворювання, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed