Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16.02.2013 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області між ним та [PERSON] (далі відповідач) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 17. Від даного шлюбу мають повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, дружина зловживає алкоголем, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Через вказані вище причини позивач вважає, що їх спільне життя з відповідачкою, як однієї родини, неможливе, а тому зберегти шлюб немає сенсу. Майнового спору між сторонами немає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність; зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність; позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 16.02.2013 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції Львівської області між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, актовий запис № 17, свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]), [PERSON], [INFO].(свідоцтво про народження [NUMBER]). Спору щодо визначення місця проживання дитини, майнового спору та інших не заявлено. Судом встановлено, що між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Через вказані вище причини позивач вважає, що їх спільне життя з відповідачкою, як однієї родини, неможливе, а тому зберегти шлюб немає сенсу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно дост. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved