Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, де зазначає, що він є сином [PERSON]. 06 квітня 2016 року досяг повнолітнього віку та на теперішній час навчається на денній формі навчання в «Мелітопольському ПАЛ», у звязку з чим потребує додаткових коштів на оплату навчання, харчування та проживання. Відповідач матеріальної допомоги на його утримання після досягнення ним повнолітнього віку не надає, хоча має стабільне матеріальне становище. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі в розмірі 1000/одна тисяча/ гривень щомісячно, починаючи з квітня 2016 року на період навчання до досягнення двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, за підставами вказаними у позові, наполягає на їх задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається з пояснень позивача, та підтверджено матеріалами справи [PERSON], [INFO] є сином [PERSON]. Вказаний факт підтверджено копією свідоцтва про народження, серії 1-АП №070549. Згідно довідки від 12.05.2016 року №421/02 [PERSON] є студентом другого курсу «Мелітопольського ПАЛ» денної форми навчання з 01.09.2014 року. У звязку з чим потребує додаткових коштів на проживання навчання та харчування. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обовязок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Статтею 182 СК України, визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням доводів позивача, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків у звязку з навчанням. Беручи до уваги відсутність у відповідача стягнень за виконавчими листами, а також мінливе матеріальне становище, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають про стягнення аліментів підлягають задоволенню у розмірі зазначеному позивачем. Разом з тим, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, а саме в частині періоду за який присуджуються аліменти. Так у своєму позову [PERSON] просить суд стягнути аліменти на його утримання починаючи з квітня 2016 року на період навчання, або досягнення ним 23 років, тобто ставить вимогу про стягнення аліментів за минулий час. Однак слід зазначити, що ст. 191 СК України регламентовано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів із відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Звертаючись до суду з вказаним позовом а в подальшому в ході судового розгляду справи [PERSON] не вказував на обставини, що ним вживалися відповідні заходи щодо одержання аліментів із відповідача. При цьому застосування до правовідносин сторін положення ч. 2 ст.191 СК України, щодо стягнення аліментів за минулий час, може мати місце, якщо позивач вживав заходів щодо їх одержання з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі встановленому Законом. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial