Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування удаваним правочином. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 жовтня 2004 року за ним ( [PERSON]С.) визнано право власності на ? частку у спільно нажитому майні з [PERSON], а саме літньої кухні та сарай з навісом, що знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул. Краснодонська, ( [PERSON]),9 . В подальшому, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 травня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на ? частку літньої кухні та сарай з навісом, що знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул. Краснодонська, ( [PERSON]), 9. Крім того, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.02.2010 року йому ( [PERSON]С.) виділено ? частину нерухомого майна та ? частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул. Краснодонська, ( [PERSON]), 9. Зазначає, що 26 липня 2017 року відповідач [PERSON] склав та нотаріально посвідчив договір дарування, яким нібито подарував ? частку літньої кухні, що знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул. Краснодонська, ( [PERSON]) 9 [PERSON] Вказує, що даний договір був оформлений з метою приховування дійсно укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, що підтверджується тим що, [PERSON] останні роки намагався продати свою часку в недобудованій кухні і вони з ним не могли дійти згоди до вартості спірного майна. Тоді він продав її іншому покупцю [PERSON], який зовсім до нього чужий. На даний час [PERSON] наполягає, щоб він продав йому іншу частку літньої кухні, на що він відмовляється. Вважає, що [PERSON] навмисно склав договір дарування від 26.07.2017 року для того, щоб не просити від нього дозволу на продаж його частки, та як співвласник має першочергове право на купівлю другої частки. З огляду на вищенаведене просить, визнати договір дарування від 26 липня 2017 року, укладений між [PERSON]Ю та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу [PERSON] удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину договору купівлі-продажу ? частки літньої кухні, готовністю 90 %, що знаходиться за адресою: вул. Терелі Йосипа, 9 в м.Мукачево. \~ \~ \~ \~ 03\~липня 2018\~року від\~ відповідача\~ [PERSON]\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~з якого\~вбачається,\~що позовні\~вимоги не\~визнає у\~повному обсязі,\~оскільки вважає,\~що вимоги\~позивача є\~необґрунтованими та\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню.\~Посилається,\~що договір дарування укладений між ним ([PERSON]Ю.) та [PERSON] є таким, що укладений на законних підставах, відповідно до чинного законодавства, при укладенні сторони досягли всіх істотних умов саме договору дарування. Оскільки він є власником ? частки спірного майна, і таким чином реалізував свою право передбачене Конституцією України та законами України. Таким чином в задоволенні позову просить відмовити. 27\~червня 2018\~року від\~ відповідача\~ [PERSON]\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~з якого\~вбачається,\~що позовні\~вимоги не\~визнає.\~Зазначає,\~що договір дарування укладений між ним ([PERSON]В.) та [PERSON] є таким, що укладений на законних підставах, відповідно до чинного законодавства, при укладенні вони досягли всіх істотних умов саме договору дарування. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 жовтня 2004 року за [PERSON] визнано право власності на ? частку спільно нажитого майна з [PERSON], а саме літньої кухні та сарай з навісом, що знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул. Краснодонська, ( [PERSON]), 9. В подальшому, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16 травня 2007 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на ? частку майна кожному, що належало [PERSON] Агіці Михайлівні, померлої 03 грудня 2003 року, а саме літньої кухні та сарай з навісом, що знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул. Краснодонська, ( [PERSON]), 9. Крім того, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.02.2010 року , виділено в натурі [PERSON] ? частину нерухомого майна та 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул. Краснодонська, 9, та за [PERSON] ? частину нерухомого майна та 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Краснодонська, 9. Надвірні будівлі залишено у спільному користуванні співвласників. Зазначене також підтверджується витягом про реєстрацію прав на нерухоме майно від 16.05.2008 року, відповідно до якого літня кухня за адресою: м. Мукачево, вул. Краснодонська, 9 на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] ? частка та [PERSON] ? частка. Згідно ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, в такому зазначено, що відповідно до укладеного договору дарування за номером № 1774 від 26.07.2017 року, обдарований ( [PERSON] В.) прийняв у дарунок ? частку нерухомого майна 90 % готовності, що знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул. Й. Терелі, 9. Це майно подаровано Дарувальником за попередньо досягнутою домовленістю між ними та на умовах закріплених письмово, посвідчених та розяснених нотаріусом. В договорі зазначено, що сторони усвідомлюють значення своїх дій, розуміють умови цього правочину, свої права та обовязки за договором. Сторони також підтвердили, що цей правочин укладений без будь - якого обману чи іншого приховування фактів, які мали істотне значення та були приховані ними. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Отже, для визнання правочину удаваним слід встановити, що обидві сторони договору усвідомлювали, що вони укладають саме удавану угоду та що їх дії направлені для досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. В ч. 2 ст. 719 ЦК України визначено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином враховуючи вищезазначене, доводи позивача стосовно того, що [PERSON] навмисно склав договір дарування від 26.07.2017 року для того, щоб не просити від нього дозволу на продаж його частки, та як співвласник має першочергове право на купівлю другої частки, є безпідставними та не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В свою чергу, [PERSON] на підставі ст. 328 ЦК України, яка встановлює підстави для набуття права власності, правомірно набув право власності на ? частку спірного майна, оскільки при укладенні договору дарування було дотримано усіх вимог законодавства відносно дійсності правочину. Так, сторонами договору, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, на підставі вільного волевиявлення, вчинено правочин у нотаріальній формі, спрямований на реальне настання правових наслідків, який не суперечить цивільному кодексу, іншим законам, а також моральним засадам суспільства. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відтак, особа може звернутися до суду за захистом свого права не в будь-який спосіб, а в порядку та у формі, встановлених нормами ЦПК України та ЦК України, зокрема, заява повинна містити чітко сформульоване прохання (позовні вимоги), відповідне обґрунтування таких вимог, що лише і дає можливість належно вирішити такі вимоги по суті. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що в обґрунтування позовних вимог позивач не надав суду належних та допустимих доказів тієї обставини, що укладанням договору дарування сторони приховували укладання іншого договору, а саме договору купівлі-продажу. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, позивач не надав достатніх доказів, які б підтвердили позовні вимоги, обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування удаваним правочином, слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed