Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду від 29.09.2018 року вирішено стягувати з\~відповідача на користь позивача аліменти на утримання\~\~неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зросли, неповнолітній син проживає з позивачем та основний тягар з догляду та опіки за ним лежить на позивачу. Натомість, відповідач не відвідує сина, не цікавиться його життям, ніякої участі у житті дитини не приймає та не дбає про його інтереси, на протязі років з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів ухилявся від їх сплати. Крім цього, позивач вказує, що на її прохання розділити витрати, пов`язані з утриманням та вихованням дитини, відповідач ігнорує, посилаючись на те, що зв`язку з сином не підтримує, а заробітку йому самому не вистачає. Однак позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки за останні роки спромігся придбати транспортні засоби, офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату та отримує соціальну допомогу. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 29.09.2018 року, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.10.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема відповідач вказує, що після розірвання шлюбу з позивачем, він 21.09.2012 року уклав шлюб з [PERSON] , яку 08.10.2019 року звільнено з роботи та на даний час вона не працює, фактично знаходиться на утриманні відповідача як дружина. Крім цього, відповідач вказує, що він дійсно працював на відокремленому підрозділі «Шахта ім. Г.Г. Капустіна» ПАТ «Лисичанськвугілля», однак звільнився у зв`язку з невиплатою заробітної плати та у листопаді 2019 року працевлаштувався на посаду прохідника. Відповідно до довідки про доходи у листопаді 2019 року з відрахуванням податків та зборів, інших обов`язкових платежів заробітна плата склала 2139,81 грн. Таким чином на даний час його сукупний місячний дохід з урахуванням сплати відповідних податків складає 4381,88 грн., а тому за своїм матеріальним становищем не може сплачувати аліменти у розмірі 3000,00 грн. на місяць, оскільки такий розмір аліментів фактично позбавляє його життєзабезпечення та ставить на межу виживання. Також, відповідач вказує, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження витрат та їх розмір на утримання дитини, їх збільшення, тощо, на які посилається у позові, що за твердженням позивача й зумовило необхідність звернення до суду. Таким чином, виходячи з наведеного, відповідач просив у задоволенні позову відмовити. В подальшому,\~позивачем подано\~відповідь на\~відзив відповідача,\~в якому\~позивач виклала\~свої спростування\~обставин,\~викладених у\~відзиві.\~Зокрема зазначила,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини і\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку.\~Крім цього,\~твердження відповідача\~про перебування\~на його\~утриманні дружини\~не можуть\~бути прийнятими\~до уваги,\~оскільки при\~визначенні розміру\~аліментів враховується\~лише наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей та\~непрацездатних чоловіка,\~дружини.\~В даному\~випадку відповідач\~невірно надав\~статус «непрацездатної»\~своїй дружині,\~оскільки його\~дружина є працездатною особою працездатного віку, що вказує на те, що відповідач все ж таки має змогу забезпечувати свою сім`ю. Враховуючи викладене, позивач просила позов задовольнити повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з виконавчого листа, виданого 18.11.2008 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області, вирішено стягувати з стягувати з\~ [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився відповідно до\~ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~та для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня\~2020 року - 2218 грн., з 1 липня\~2020 року - 2318 грн., з 1 грудня\~2020 року - 2395 грн. Відповідно до\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, за заявою платника або одержувача аліменти можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідач має вік 42 роки, є працездатним, не подав суду докази про наявність в нього інших утриманців (оскільки не працевлаштована працездатна дружина не може вважатись його утриманцем), не подав докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, з врахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленому\~ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у розмірі по 1700,00 грн. щомісячно. Визначений розмір аліментів в сумі 1700,00 грн. щомісячно незначно перевищує мінімальний розмір аліментів, визначений законодавством, та, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Враховуючи визначені\~ст. 182 СК України\~обставини, суд приходить до висновку про необхідність збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти в розмірі 1700,00 грн. щомісяця. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial