Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ фірма «Консоль ЛТД» про розірвання договору пайової участі в будівництві та стягнення сплачених за цим договором грошових коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами 15.08.2006 року був укладений договір пайової участі у будівництві №2649385-3 для будівництва готельного комплексу «Місьхорський парк» у м. Ялта. та введення його у експлуатацію. Згідно п. 3.1. угоди його було зобов'язано внести на користь відповідача пай в сумі екв. 225 650 дол. США, у гривнях, за офіційним курсом НБУ в термін до 22.08.2006 року. Між ним та відповідачем 01.09.06 року було укладено додаткову угоду за наслідками якої було змінено п. 3.1. угоди у вигляді відстрочки платежу, тому [PERSON] отримав право вносити свій пай частками та в термін до 10.12.2008 року включно. Також, згідно вказаної угоди вбачається, що інших зобов'язань, на користь відповідача, він не мав. Так, 22.12.2008 року відповідачем було видано на його ім'я довіку про повну оплату ним внеску на користь відповідача, у зв'язку з чим останній письмово підтвердив що ТзОВ фірма «Консоль ЛТД» отримало від [PERSON] кошти в сумі 1 329 958, 64 грн., що дорівнює 258 523, 53 дол. США. Позивачем повністю виконані зобов'язання на користь відповідача, після чого будь які зміни та доповнення до вказаної угоди не вносилися. Згідно п. 7.2. вказаного договору, усі зміни та доповнення до договору мають обов'язково виконуватись виключно у письмовому вигляді, за підписом сторін, та без наступного їх нотаріального посвідчення. На момент подання позовної заяви відповідач зобовязання за договором про пайову участь у будівництві не виконав та не веде будівництво готельного комплексу «Місьхорський парк» у м. Ялта. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України . Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 серпня 2006 року між [PERSON] та ТзОВ фірма «Консоль ЛТД» був укладений договір пайової участі у будівництві №2649385-3 для будівництва готельного комплексу «Місьхорський парк» у м. Ялта та введення його у експлуатацію. Згідно п. 3.1. угоди його було зобов'язано внести на користь відповідача пай в сумі екв. 225 650 дол. США, у гривнях, за офіційним курсом НБУ в термін до 22.08.2006 року. Так, 15.08.2006 року було укладено додаткову угоду за наслідками якої було змінено п. 3.1. угоди у вигляді відстрочки платежу, так [PERSON] отримав право вносити свій пай частками та в термін до 10.12.08 року включно. Як вбачається з довідки № 1842 від 22.12.2008 року виданої ТзОВ фірма «Консоль ЛТД» на ім'я [PERSON] про повну оплату ним свого внеску на користь відповідача, у зв'язку з чим останній письмово підтвердив що отримав від позивача 1 329 958, 64 грн., що дорівнює 258 523, 53 дол. США. Згідно п.3.4. договору пайової участі у будівництві №2649385-3 вбачається, що строк закінчення будівництва четвертий квартал 2008 року. Суд вважає, що за таких обставин позивачем повністю виконані зобов'язання на користь відповідача, після чого будь які зміни та доповнення до вказаної угоди не вносилися. З пояснень представника позивача вбачається, що будівництво готельного комплексу «Місьхорський парк» у м. Ялта розпочато та збудовано лише перший поверх, після чого будівництво повністю припинено. На думку представника позивача це є істотними порушеннями умов договору та тягне за собою розірвання договору та стягнення внесеної суми пайового внеску. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання /неналежне виконання/. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 5 ст. 653 ЦК України встановлено, якщо договір змінений або розірваний у звязку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірвання договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі мав намір отримати долю у будівництві у вигляді 2-х кімнатних апартаментів на 8-му поверсі, будівельний номер [NUMBER], загальною проектною площею 90,26 кв.м. в строк, обумовлений в укладеному з відповідачем договорі. Однак відповідачем зобовязання були не виконані. За таких обставин суд приходить до висновку, що порушення відповідачем укладеного з позивачем договору є істотним. Суд вважає, що не підлягає застосуванню ч.4 ст. 3 Закону України № 2367-У1 від 29.06.2010р. «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», згідно до якої забороняється розірвання фізичними та юридичними особами будь-яких договорів, результатом яких є передача забудовниками завершеного об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва за умови, що за такими договорами здійснено оплату 100 відсотків вартості об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва, крім випадків, якщо таке розірвання здійснюється за згодою сторін. Передбачена цим Законом заборона на розірвання договорів згідно з ч.4 ст. 3 Закону не застосовується, якщо визначений термін прийняття в експлуатацію обєкта будівництва переноситься більше ніж на 18 місяців. Враховуючи той факт, що відповідачем збудовано лише перший поверх готельного комплексу, тому станом на день прийняття судового рішення, очевидно, що прийняття в експлуатацію об'єкта, для будівництва якого сторонами було встановлено в договорі пайової участі строк до четвертого кварталу 2008 року, в будь-якому разі не буде здійснено швидше ніж за 18 місяців. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved