Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 14000,00 грн та стягнути понесені судові витрати в розмірі 908 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5500,00 грн. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що 30.05.2018 у місті Києві з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу Mitsubishi Outlender, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Nissan Note, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Невідкладно, після настання вказаної ДТП та на місці ДТП водії транспортних засобів [PERSON] та [PERSON] на підставі п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» склали спільне повідомлення про ДТП, де водій транспортного засобу Mitsubishi Outlender, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] визнав свою вину. Внаслідок ДТП автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження. На підставі страхового акту № ОЦ/036/004/18/0782 від 22.06.2018 власнику автомобіля Nissan Note, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 14000 грн. В жовтні 2020 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФО-П [PERSON] було укладено договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги , відповідно до якого ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відступає, а ФО-П [PERSON] отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по Договорам страхування, згідно додатку № 1. Наразі ФО-П [PERSON] прохає стягнути в порядку регресу з [PERSON] виплачене страхове відшкодування в розмірі 14000 грн. Ухвалою суду від 11.08.2021 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернувся на адресу суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, тому суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 30.05.2018 о 09: 35 год. по вул. Харківське шосе 173/1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mitsubishi Outlender, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Nissan Note, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Винуватцем в даній ДТП визнав себе водій Mitsubishi Outlender [PERSON] . Оскільки автомобіль Mitsubishi Outlender, д.н.з. [NUMBER] був застрахований в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту АК/7309605 від 16.09.2017, власнику пошкодженого автомобіля на підставі протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 21.06.2018 сплачено страхове відшкодування в розмірі 14 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1019 від 03.07.2018. 13.08.2021 за № РУ/18/0782 ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було надіслано [PERSON] претензію про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 28). Відповідно до договору цесії № 01/10/2020 про відступлення права вимоги ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і ФО-П [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» передає ФО-П [PERSON] свої права вимоги до боржників, а ФО-П [PERSON] набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором, в тому числі до [PERSON] за договором № ОЦ/036/004/18/0782 від 22.06.2018, укладеним з [PERSON] на суму 14000 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва, а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 Цивільного кодексу України). Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтями 3 ,22, 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п.п. «а» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхових після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч.1 ст.1188 ЦК України). Згідно із ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 5500 грн, суд наголошує про наступне. Згідно із ст.133 ЦПК України, судові витрати у справі складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до кола яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України). За змістом ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Представництво у суді адвокат Самойленко П.М. здійснював на підставі довіреності та договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надано додаткову угоду № 0782 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, акт здачі - прийняття робіт та платіжне доручення від 28.05.2021, відповідно до якого [PERSON] сплатив Самойленку П.М. 5500 грн в якості оплати послуг за надання правової допомоги згідно договору № 30/01/19. Суд вказує, що стягненню підлягають не лише ті витрати на правничу допомогу, що стосуються участі в судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, підготовка запитів. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, потребу у вчинені запитів адвоката, участь представника позивача в судових засіданнях, той факт що судом задоволені позовні вимоги в повному обсязі та приходить до висновку що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 грн. Витрати ж позивача на оплату судового збору, які документально підтверджені (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно норм ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved