Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зобов'язання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] не перешкоджати йому користуватися квартирою, про встановлення порядку користування приміщеннями з виділенням йому житлової кімнати, площею 12,0 кв.м, з балконом, площею 1,8 кв.м., а в загальному користуванні з [PERSON] залишити допоміжні приміщення, а саме кухні площею 9,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, вбиральні площею 0,9 кв.м, коридору площею 12,6 кв.м та балкону площею 0,7 кв.м.. Також позивач просив змінити договір найму та зобов'язати районну адміністрацію укласти з ним окремий договір найму та відкрити окремий особовий рахунок на житлову кімнату площею 12,0 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є зареєстрованим в квартирі [ADDRESS], однак з 2012 року відповідачка [PERSON] перешкоджає позивачу в проживанні та користуванні квартирою. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 14.08.2013 року його було вселено в квартиру та зобов'язано [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні. Однак, незважаючи на наявність вказаного рішення, [PERSON] також перешкоджає йому в користуванні квартирою шляхом погроз його життю та здоров'ю та не впускає в житлове приміщення. Передані йому ключі не підходять до вхідних дверей, крім того, в подальшому [PERSON] взагалі було здійснено заміну усіх замків вхідних дверей, що перешкоджає йому потрапити до квартири. Позивач, посилаючись на наявність неприязних стосунків з відповідачами просив виділити йому житлову кімнату площею 12,0 кв.м з балконом, площею 1,8 кв.м., а в загальному користуванні з [PERSON] залишити допоміжні приміщення. Оскільки відповідачі заперечують проти розподілу особового рахунку та укладення окремих договорів найму, тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в останньому засіданні вже погодилася з заявленими вимогами, вказуючи на те, що з позивачем досягли згоди, тому вона не заперечує проти його проживання та користування квартирою. Також відповідач пояснила, що в квітні 2014 року вона вселилася в квартиру, при цьому [PERSON] та [PERSON] вже не проживали в ній, а півроку як живуть в Росії, точної адреси в неї не має, оскільки вони не спілкуються. На теперішній час в квартирі живе лише вона та її чоловік [PERSON], ніяких перешкод в проживанні позивача вона не створює. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в засідання не з'явилися. Відповідно до вимог ст.74 ЦПК України вони повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши позивача, його представника та відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS], яка належить міській раді, зареєстровані [PERSON], [PERSON], її чоловік, а також її донька та син від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 14.08.2013 року [PERSON] вселено до вказаної квартири та зобов'язано [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні квартирою. З матеріалів Суворовського РВ видно, що 03.11.2014 р. позивач звертався до відділу з заявою, в якій просив вжити заходів до його сестри [PERSON], яка перешкоджає йому в проживанні в квартирі. Згідно з технічним паспортом, спірна квартира складається з трьох кімнат площею 12,0 кв.м, 9,6 кв.м, 17,4 кв.м., допоміжних приміщень: кухні площею 9,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, вбиральні площею 0,9 кв.м, коридору площею 12,6 кв.м та балконів площею 0,7 кв.м і 1,8 кв.м, а всього житловою площею 39 кв.м та загальною площею 68,5 кв.м. 25.03.2015 року Суворовським районним судом м.Одеси було прийнято рішення про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування приміщенням квартири [ADDRESS]. Дане рішення набрало чинності 07.04.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Підпунктами 3.2.7 Положення «Про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року №4584-VI (Додаток №4) визначено, що у галузі обліку та розподілу житла райадміністрація вирішує питання укладення та внесення змін до договорів найму жилих приміщень та їх бронювання. Отже, саме до компетенції Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради відноситься питання щодо виконання функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих приміщень, здійснення управління комунальною власністю, видання розпоряджень про укладання договорів найму жилих приміщень та внесення змін до договорів найму жилих приміщень. Нормами ч.2 ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як визначено ч.1 ст.104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу, а значить являється окремою ізольованою, за розміром відповідає вимогам ст.ст.47,48 ЖК України. Згідно до ч.1 ст.48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, яка встановлена у розмірі 13,65 кв. м на одну особу, відповідно до вимог ст.47 ЖК України. Відповідно до постанови виконкому Одеської обласної ради народних депутатів та президії Федерації профспілок Одеської області від 17.09.1991 року, зазначено, що середній розмір забезпеченості громадян житловою площею в населених пунктах Одеської області становить 8,5 кв.м. На квартирний облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, приймаються громадяни, які займають жилу площу до 6 кв.м включно на проживаючого члена сім'ї. Враховуючи вказані вище норми та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що є підстави для виділення позивачу житлової кімнати площею 12,0 кв.м з балконом, площею 1,8 кв.м., а в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити допоміжні приміщення: кухні площею 9,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, вбиральні площею 0,9 кв.м, коридору площею 12,6 кв.м та балкону площею 0,7 кв.м.. Оскільки є можливість у виділенні жилої кімнати, тому вимога позивача про зміну договору найму житлового приміщення в квартирі [ADDRESS] також підлягає задоволенню, у зв'язку з чим необхідно зобов'язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з [PERSON] окремий договір найму жилого приміщення, а саме на кімнату площею 12,0 кв.м. з оформленням окремого особового рахунку Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Так, відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Враховуючи вирішення судом питання про порядок користування квартирою, з метою захисту прав позивача необхідно зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в користуванні приміщеннями квартири [ADDRESS]. Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.58,59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачем не було представлено належних доказів в підтвердження перешкоджання [PERSON] та [PERSON] його проживання в квартирі, а представлені докази були предметом розгляду попередніх спорів, які вже розглянуті та по ним прийнято рішення. Більш того, судом встановлено, що відповідачі взагалі з квітня 2014 року в квартирі не проживають. Отже, заявлена вимога до відповідачів [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: partial