Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Аграрник» Березнегуватського району Миколаївської області про стягнення орендної плати де вказав, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК №007032 є власником земельної ділянки площею 9,83 га, яка розташована на території Скобелевської сільської ради Казанківського району. 08.06.2002 року між ним та ПСП «Аграрник» Березнігуватського району був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки. В період дії даного договору оренди землі його земельна ділянка ПСП «Аграрник» була передана ТОВ «Нива Березнегувате» на підставі договору оренди землі укладеного 20.09.2010 року між ним та ТОВ «Нива Березнегувате». Рішенням Казанківського районного суду від 21.12.2011 року витребувано від ТОВ «Нива Березнегувате» земельну ділянку площею 9,83 га та повернуто йому. Посилаючись на те, що в порушення вимог Закону України «Про оренду землі» відповідачем оренда плата за час використання земельної ділянки у 2002-2010 роках йому не виплачена, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 71311 грн. 23 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] неодноразово уточнюючи позовні вимоги, просив (в останніх уточненнях) стягнути з відповідача на його користь орендну плату за користування земельною ділянкою з 2002 року по 2010 рік з урахуванням індексу інфляції і 3% річних в розмірі 22002 грн. 04 коп. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Відповідач ПСП «Аграрник» свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд розглядає справу за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. За статтею 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Одним з них є Закон України «Про оренду землі». В силу ст. ст. 1, 21-22 та 24 названого закону, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Платою за користування земельною ділянкою є орендна плата, під якою розуміють платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Матеріалами справи встановлено, що громадянин [PERSON] відповідно до Державного акту серії ІV-МК №007032 від 23.03.2001 року, є власником земельної ділянки площею 9,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Скобелівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Згідно договору оренди земельної ділянки від 08.06.2002 року, зареєстрованого 27 серпня 2002 року у Скобелевській сільській раді Казанківського району за №653, власник земельної ділянки [PERSON] передав її в оренду ПСП «Аграрник» строком на 45 років. Відповідно до п.2.2 договору оренди земельної ділянки від 08.06.2002 року орендна плата сплачується орендарем у натуральній формі - дві тисячі кілограм зерна, орендар сплачує орендну плату у термін від 01 вересня до 01 грудня кожного року, орендна плата підлягає індексації згідно чинного законодавства України. Згідно довідки управління агропромислового розвитку Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області №01-17/1581 від 31.12.2014 року вартість пшениці складає: у 2003 році - 448 грн./т; у 2004 році - 380 грн./т; у 2005 році - 390 грн./т; у 2006 році - 454 грн./т; у 2007 році - 670 грн./т; у 2008 році - 685 грн./т; у 2009 році - 810 грн./т; у 2010 році-1200 грн./т. Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, і є обов'язковим з дня набрання Указом чинності. Згідно довідки відділу Держземагенства у Казанківському районі вартість земельної ділянки [PERSON], площею 9,83 га станом на 2008 рік становить 88520 грн. 70 коп., станом на 2009 рік становить 101986 грн. 10 коп., станом на 2010 рік становить 107993 грн. 18 коп. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення умов договору оренди землі від 08.06.2002 року не виконав взяті на себе зобов'язання, тому сума заборгованості з орендної плати з урахуванням вартості пшениці за період з 2002 року по 2008 рік складає 4684 грн., сума заборгованості з орендної плати з урахуванням 3% вартості земельної ділянки за період з 2008 року по 2010 рік складає 8955 грн. 02 коп. В силу ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З урахуванням викладеного положення статті 625 ЦК регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору оренди, є грошовим зобов'язанням, в якому серед інших прав і обов'язків сторін, праву орендодавця вимагати сплати орендної плати на його користь відповідає кореспондуючий обов'язок орендаря сплатити ці гроші. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Враховуючи вимоги ст.625 ЦК України сума заборгованості з орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 18479 грн. 94 коп. з них: борг з орендної плати -13639 грн. 02 коп.; індекс інфляції - 1837 грн. 72 коп.; 3% річних - 3003 грн. 20 коп. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3% річних підлягають частковому задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки ні норми чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, які встановлюють відповідальність за порушення зобов'язань за договором, ні укладений між сторонами договір не передбачають такого правового наслідку порушення зобов'язань за договором, як відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом справи відносяться витрати сторін на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Частиною 1 ст.84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правої допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1 ст.88 ЦПК). Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.2 ст.84 ЦПК України). Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Із договору про надання правових послуг від 05 лютого 2014 року вбачається, що позивач поніс витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн. Таким чином, у відповідності до ст.88 ЦПК України суд з відповідача стягує на користь позивача судові витрати, понесені ним у зв'язку з розглядом справи, у розмірі 1243 грн. 60 коп. (1000 грн. витрати на правову допомогу та 243 грн. 60 коп. витрати по сплаті судового збору).

Outcome: partial