Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності. Позов мотивовано тим, що 16.10.2001 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір довічного утримання. Відповідно до п.1 договору [PERSON] передала [PERSON] у власність житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] та взамін чого набувач зобовязався забезпечувати відчужувача утримання довічно на умовах цього договору. Відповідно до п.4 договору [PERSON] зобовязався довічно утримувати [PERSON], забезпечуючи харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі п'ятдесяти гривень на місяць. Однак, всупереч істотних умов договору утримання [PERSON] протягом останніх п'яти років в будинку не проживає, переїхав проживати в інше місто, будь-якої допомоги не надає. Просила розірвати договір довічного утримання укладений 16.10.2001 року між нею позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]. Визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, не повідомивши Суд про причини неявки, тому Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд заслухавши позивачку та дослідивши зібрані по справі докази прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.10.2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання. (а.с.4). Відповідно до п.1 договору [PERSON] передала [PERSON] у власність житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] та взамін чого набувач зобовязався забезпечувати відчужувача утримання довічно на умовах цього договору. Відповідно до п.4 договору [PERSON] зобовязався довічно утримувати [PERSON], забезпечуючи харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі п'ятдесяти гривень на місяць. Частиною 1 ст. 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Частино. 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляду відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 10 жовтня 2014 року вбачається, що [PERSON] проживає в будинку одна, її син [PERSON] прописаний у вищезазначеному будинку,, фактично проживає в м,Дніпродзержинськ на протязі останніх п'яти років, матеріально не допомогає та своїх зобов'язань згідно договору довічного утримання не виконує. (а.с.3). За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає за необхідне розірвати договір довічного утримання укладений 16.10.2001 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] та визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень, та 630 гривень документально підтверджених судових витрат. На підставі викладено, згідно ст. ст. 525, 651, 744, 749,755, 756 ЦК України,

Outcome: approved