Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що є спадкоємцем першої черги за законом на прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON], яка померла 27 жовтня 2015 року, інших спадкоємців немає. Зазначав, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини своєчасно не звернувся, оскільки був необізнаний щодо спадщини, окрім того він не мав грошових коштів на подачу заяви про прийняття спадщини, бо тривалий час не працював та доходу не мав. Від прийняття спадщини він не відмовлявся. Вказував, що звернувся до Станично-Луганської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 15 вересня 2017 року йому було надано розяснення, що через пропуск строку для прийняття спадщини, видати свідоцтво не видається можливим. У звязку із наведеним, просив суд визначити йому додатковий строк для надання заяви про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просив суд розглядати справу без участі представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи,\~ прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії ІІ-ЕД №316461, виданого 06 січня 1978 року Широківським б/ЗАГС Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 407, матірю позивача є [PERSON], батьком [PERSON] Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛГ №009940, виданого на підставі рішення 9 сесії 23 скликання Широківської сільської ради народних депутатів від 13 вересня 1999 року №9, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 9,8049 га, розтушовану на території Широківської сільської ради. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛГ №009939, виданого на підставі рішення 9 сесії 23 скликання Широківської сільської ради народних депутатів від 13 вересня 1999 року №9, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 9,7592 га, розтушовану на території Широківської сільської ради. З Свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 417332, виданого 13 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Біловодського району Луганської області, актовий запис № 29, вбачається, що [PERSON] помер 11 жовтня 2014 року. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 477842, виданого 02 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Біловодського району Луганської області, актовий запис № 22, [PERSON] помела 27 жовтня 2015 року. З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 49428216 та № 49428219, наданих державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що на імя [PERSON], яка померла 27 жовтня 2015 року, спадкові справи не заводилися, інформація про наявні заповіти відсутня. Із розяснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори [PERSON] № 723/02-14 від 15 вересня 2017 року вбачається, що позивач [PERSON] звертався до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], яка померла 27 жовтня 2015 року, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва через пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно розяснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки останній вчасно не звернувся до нотаріальної контори, так як був необізнаний щодо спадщини, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved