Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 71992,61 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталась 09.10.2019 року за участю [PERSON] , який керував автомобілем Geely, реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобілем Mercedes-Benz GL350, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . За наслідками ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме порушення п. 10.2 ПДР України відносно [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за порушення п. 10.2. ПДР закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення. Оскільки постановою суду встановлена невідповідність ПДР з боку [PERSON] , ці обставини стали причиною ДТП, тому внаслідок ДТП автомобіль [PERSON] зазнав збитків в сумі 144615,72 гривень, з яких 72631,11 гривень були виплачені СК «Країна». Оскільки страховою виплатою в повній мірі завдані матеріальні збитки не відшкодовані, просить стягнути з відповідача на свою користь 71992,61 гривні. Ухвалою суду від 20.01.2021 року було відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач в установлений судом строк направив до суду відзив на позовну заяву за змістом якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки постановою суду провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутність складу адміністративного правопорушення, тому підстав для відшкодування матеріальної шкоди не має. Представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якій заперечував проти висланих позивачем обставин, оскільки судом, не дивлячись на закриття провадження у справі, встановлена невідповідність дій [PERSON] вимогам ПДР, які й стали причиною ДТП, тому просив позов задовольнити. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору не скористалась своїм правом надати письмові пояснення щодо позову або відзиву. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2019 року провадження в адміністративній справі у відношенні [PERSON] про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Водночас протоколом про адміністративне правопорушення водію [PERSON] інкриміновано лише порушення п. 10.2 ПДР України, порушення якого в судовому засіданні не встановлено. З відповіді СК «Країна» на адвокатський запит представника позивача адвоката Шульги О.А. встановлено, що страхове відшкодування за наслідками ДТП від 09.10.2019 року склало 84470,18 гривень, яке було розраховано на підставі наданого [PERSON] звіту №416 від 22.10.2019 року. Відповідно до звіту №416 про проведення оцінки КТЗ Mercedes-Benz GL350CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку дослідженого автомобіля склала 72623,11 гривень. Згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №79 від 25.10.2019 року, загальна вартість відновлювальних робіт склала 144615,72 гривень. 27.02.2020 року АТ «СК «Країна» перерахувало на користь [PERSON] 72623,11 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача. При вирішенні спору виходить з наступного. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В якості доказу на підтвердження вини [PERSON] позивач посилається на встановлення постановою суду в діях водія [PERSON] невідповідність пунктам 10.1, 16.11 ПДР України, що і стали причиною ДТП. Водночас, суд не погоджується з доводами позивача, оскільки постановою суду провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] закрито саме через відсутність в його діях складу правопорушення. При цьому до повноважень суду при розгляді справ про адміністративні правопорушення входить оцінка виключно наявності и відсутності порушень, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та в межах обставин, які викладені у протоколі. При цьому [PERSON] не було ініційовано складання працівниками патрульної поліції іншого протоколу щодо порушення [PERSON] пунктів 10.1, 16.11 ПДР та подальше притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за скоєння вказаних порушень ПДР. Також [PERSON] не була оскаржено постанова суду від 09.12.2019 року в частині висновків про відсутність в діях [PERSON] складу адміністартивного правопорушення. Ппозивачем не було ініційовано складення іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП у звязку з порушенням інших положень ПДР. Як вказує Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 року у справі № 761/29966/16-ц пр. №61-5327св19, преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі,\~якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. За таких обставин, оскільки вина [PERSON] у вчиненні ДТП жодним судовим рішенням не встановлена, а міркування суду, викладені в ході оцінки наданих сторонами доказів не може бути фактом доведення вини, оскільки за наслідком розгляду справи підтверджено відсутність у діях відповідача складу адміністративного правопорушення, при цьому відсутнє інше судове рішення, яким би було вирішено питання щодо встановлення вини особи, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed