Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що їхній шлюб був зареєстрований 13.02.2009 р. Монастирецькою сільською радою Городоцького району Львівської області, актовий запис № 01, у шлюбі мають доньку [PERSON], [INFO], спільне життя між ними не склалося з вини відповідача, який вчиняв сварки, не поважав її як дружину, пиячив, як наслідок з жовтня 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, як подружжя стосунків не підтримують. Позивачка втратила до відповідача почуття любові і поваги, за таких обставин вважає, що шлюб розпався, примирення між ними неможливе. [PERSON] в суді позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, пояснила, що з позовом про розірвання шлюбу звертається вдруге, відповідач зловживає алкоголем, йде з дому на тривалий час, про сім?ю не дбає, як наслідок з жовтня 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, як подружжя стосунків не підтримують. Просить про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача судових витрат по справі. [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи (а.с. 19, 20), причини неявки суду не повідомив, а тому, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони шлюб зареєстрували 13.02.2009 р. у Монастирецькій сільській радій Городоцького району Львівської області, актовий запис № 01, у шлюбі мають доньку [PERSON] [INFO], спільне життя між ними не склалося з вини відповідача, як наслідок з жовтня 2017р. остаточно проживають окремо, спільного господарства не ведуть, як подружжя стосунків не підтримують. Причина розладу в сімї різні погляди на шлюб та сімю, внаслідок чого між ними виникають сварки та непорозуміння. Сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Враховуючи наведене, подальше проживання сторін та збереження їхньої сімї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сімї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З огляду на вимоги ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову суд стягує з відповідача на користь позивачки 640 грн. судового збору.

Outcome: approved