Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, в якому просив: встановити факти, що мають юридичне значення та визнати за ним право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26 лютого 1999 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області помер його двоюрідний дід [PERSON]. 15 березня 1999 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області померла його баба по лінії матері [PERSON]. 15 жовтня 2000 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області померла його двоюрідна баба [PERSON]. 11 листопада 2017 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області померла його мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] його спадщину, яка складається із майнового паю у визначеному розмірі 3126,41 грн. або 0,0621 відсотків, у пайовому фонді КСП «Україна» реорганізованого у ТОВ «АФ» «Україна» с.Дзигівка Ямпільського району Вінницької області та земельна частка (пай) у розмірі 1,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на території [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області фактично прийняла його дружина [PERSON], яка померла 15.10.2000 року, за правилами ч.1 п.1 ст.549 ЦК Української РСР, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до ст.529 ЦК Української РСР). Спадщина [PERSON] складається із двох майнових паїв майновий пай у розмірі 3126,41 грн., який вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] та належний їй майновий пай у визначеному розмірі 1879,41 грн., або 0,0373 відсотків, у пайовому фонді КСП «Україна» реорганізованого у ТОВ «АФ» «Україна» с.Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, а також земельна частка (пай) у розмірі 1,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на території [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області та підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ВН №0304682 від 15.07.1997 року. Після смерті [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався. Після смерті [PERSON] її спадщину фактично прийняла її племінниця по лінії матері [PERSON], яка проживала з останньою в одному будинку до дня її смерті, вели спільне господарство та фактично прийняла спадщину. Після смерті [PERSON] її спадщину, яка складалася із земельної частки (паю), площею 1.92 га. та майнового паю у розмірі 2399 грн. 83 коп., прийняла і оформила на своє імя її донька (мати позивача) [PERSON]. Після смерті [PERSON] він прийняв її спадщину на спадкову земельну ділянку площею 1.7771 га. Іншу спадщину після смерті матері він не оформляв, оскільки відсутні документи про родинні відносини, та необхідно встановлювати в судовому порядку факти прийняття спадщини, що є перешкодою нотаріально оформити позивачу його спадкові права та іншу фактично спадщину його матірю, та у звязку з чим виникла необхідність звернутись до суду з цим позовом. Крім цього, майнові сертифікати на імя померлих [PERSON]С та [PERSON] видані після смерті спадкодавців 27.12.2018 року, що також є перешкодою для оформлення цієї спадщини в нотаріальному порядку. Оскільки він частково оформив спадщину після смерті матері [PERSON] за заповітом, тому він також вважається спадкоємцем іншого не успадкованого майна за заповітом і має право на спадкування за правилами ст.ст.1233-1236 ЦК України. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі Ордеру серії ВН №063829 від 06.03.2019 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обємі, просить суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області у підготовче засідання не зявився, подав до суду письмову заяву за вхід.№1716 від 04.03.2019, в якій просив суд засідання провести у його відсутність. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заяви, клопотання: заява представника відповідача про розгляд справи за його відсутності, клопотання представника позивача про допит свідків. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 06 березня 2019 року, про що постановлено ухвалу окремим документом. \~ \~ \~ \~Вивчивши надані матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків та дослідивши надані письмові докази, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного: Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] даних ними у судовому засіданні судом встановлено, що вони є родичкою та сусідом померлих відповідно. Позивач є двоюрідним онуком по лінії матері [PERSON] [PERSON]СМ. прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як проживала разом із померлими. \~ \~ \~ \~Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України (а.с.4-5) судом встановлено, що позивач народився 28 лютого 1968 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. \~ \~ \~ \~Із копії Свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0234702 виданого 15.03.1968 року (а.с.9) судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON]. \~ \~ \~ \~Із копії свідоцтва про одруження серії VІ-УР №206553 виданого 14.05.1967 року (а.с.10) судом встановлено, що матір позивача після реєстрації шлюбу з його батьком [PERSON], змінила своє дошлюбне прізвище «Дзюбенко» на прізвище чоловіка «Подорожна». \~ \~ \~ \~Із копії Свідоцтва про народження серії ЯЩ №666697 виданого 26.08.1950 року (а.с.13) судом встановлено, що [PERSON] є бабусею позивача [PERSON]. \~ \~ \~ \~Із копії Свідоцтва про смерть серії І-АМ №056100 виданого 26.02.1999 року (а.с.14) судом встановлено, що [PERSON] помер 26.02.1999 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про смерть серії І-АМ №056155 виданого 15.03.1999 року (а.с.15) судом встановлено, що бабуся позивача [PERSON] померла 15.03.1999 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про смерть серії І-АМ №104213 виданого 16.10.2000 року (а.с.16) судом встановлено, що [PERSON] померла 15 жовтня 2000 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про смерть серії І-АМ №395198 виданого 13.11.2017 року (а.с.17) судом встановлено, що мати позивача [PERSON] померла 11 листопада 2017 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Із копії Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ХХVІІ №014516 виданого 27.12.2018 [PERSON] сільською радою Ямпільського району Вінницької області (а.с.18) судом встановлено, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Україна» реорганізованого в ТОВ «АФ» «Україна» с.Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, частка якого визначена в розмірі 3126,41 грн., або 0,0621 відсотків. Із копії Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ХХVІІ №014517 виданого 27.12.2018 [PERSON] сільською радою Ямпільського району Вінницької області (а.с.19) судом встановлено, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Україна» реорганізованого в ТОВ «АФ» «Україна» с.Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, частка якої визначена в розмірі 1879,41 грн., або 0,0373 відсотків. Із копії Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0304682 виданого 15 липня 1997 року на підставі рішення Ямпільської районної державної адміністрації від 05.06.1997 року №140 на імя [PERSON] (а.с.20) судом встановлено, що останній належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Із копії місцевої газети «Ямпільські вісті» від 11.01.2018 (а.с.21) судом встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №041304 виданий на імя [PERSON] з с.Дзигівка втрачений та вважається недійсним. Із копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2006 року (а.с.22) судом встановлено, що мати позивача [PERSON] успадкувала майновий пай та право на земельну частку (пай) після смерті своєї матері [PERSON]. Із копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2018 року (а.с.23) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125128349 від 24.05.2018 (а.с.24) судом встановлено, що позивач успадкував земельну ділянку після смерті своєї матері [PERSON] та є власником земельної ділянки кадастровий номер 0525682200:03:001:0099. Із копій Витягів з Спадкового реєстру №54674699 та №№54674681 від 08.01.2019 (а.с.25, 26) судом встановлено, що інформація щодо заведення спадкових справ щодо майна померлих [PERSON] та [PERSON] відсутня. Із довідки №40 від 10.01.2019 виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.27) судом встановлено, що [PERSON], [INFO], до дня смерті 15.10.2000 року проживала у [INFO] і з нею в одному будинку до дня її смерті проживала та вела спільне господарство її племінниця [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленими ті факти, що позивач [PERSON] є двоюрідним онуком по лінії матері [PERSON], яка померла 15.10.2000 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, також встановлено судом, що [PERSON], яка померла 15.10.2000 року за життя фактично прийняла спадщину у порядку спадкування за законом, що відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 26 лютого 1999 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області, а також встановлено, що мати позивача [PERSON], яка померла 11.11.2017 року за життя фактично прийняла спадщину після смерті своєї тітки по лінії матері [PERSON], яка померла 15.10.2000 року, оскільки проживала із спадкодавцем в одному погосподарському номері, а також розпорядилася рухомим майном померлої. Встановлення цих фактів має для [PERSON] юридичне значення, оскільки йому необхідно привести у відповідність документи для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері [PERSON], яка померла 11 листопада 2017 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (ред.1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до\~ст.15\~ЦК\~України\~кожна особа\~має\~право\~на захист\~свого\~цивільного\~права у\~разі\~його\~порушення,\~невизнання\~або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ЦПК України, відповідно до\~ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2\~ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2\~ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, сумнівів у тому, що позивач є двоюрідним онуком по лінії матері [PERSON], яка померла 15.10.2000 року, та яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 26.02.1999 року, а також те, що мати позивача за життя фактично прийняла спадщину після смерті своєї тітки по лінії матері [PERSON], яка померла 15.10.2000 року, у суду не виникає, а тому заявлені вимоги [PERSON] в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] Відповідно до ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна померлої матері [PERSON] Окрім того, у відповідності із ст..1235 ЦК України позивач є спадкоємцем майна за заповітом після смерті своєї матері. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] відповідно до ст.1268, 1269 ЦК України вважається спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері та успадкував частину спадкового майна після смерті матері [PERSON], яка померла 11 листопада 2017 року у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до\~ст.13 Конституції України\~держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «[PERSON] проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. В силу\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлої окрім позивача не претендує на спадщину після її смерті, ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст.1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1235, 1261 ЦК України, п.1 ч.1 ст.549, ч.1 ст.529 ЦК УРСР (ред.1963 року). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved