Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення авансу в сумі 134403грн. 84коп. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтвердили, дали пояснення, що 15 лютого 2017 року позивач уклав із відповідачем усний договір про купівлю 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Кишинівська, 207/2 та сплатив завдаток в сумі 5000 доларів США, про що склали розписку від 15 лютого 2017 року, домовившись, що відповідач виготовить документи на будинок та сторони проведуть оформлення купівлі-продажу протягом місяця. Але позивач вважає, що така угода мала бути нотаріально посвідчена, чого не було зроблено, тому він звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми завдатку, але той відмовився. Тому позивач просить стягнути завдаток-аванс в розмірі 5000 доларів США за курсом НБУ в сумі 134403грн. 84коп. та судові витрати. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнав, вважає, що договір не укладений з вини позивача, а тому просить, залишити завдаток у нього. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеним. Згідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки від 15 лютого 2017 року у якості завдатку за придбання 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, місто Ізмаїл, вулиця Кишинівська, 207/2 позивач передав відповідачу 5000 доларів США (а.с.4). Вказаний факт визнаний в судовому засіданні сторонами, а тому додатковому доказуванню не потребує відповідно до ст.61 ЦПК України. Також судом встановлено, що попередній договір купівлі-продажу будинку був укладений в усній формі, що також визнано сторонами. Таким чином, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли з приводу купівлі-продажу житлового будинку, а тому при їх вирішені необхідно керуватися\~главою 54 ЦК України, зокрема ст.657 та главою 49 - ст.570, як статтями, що регламентують забезпечення виконання вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку. Так, відповідно до\~ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.1\~ст.635 ЦК України\~попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Стаття 570 ЦК України\~визначає, що\~\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних\~з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ч.4\~ст.203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 215 ЦК України\~передбачено, що\~\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Отже, слід дійти висновку, що оскільки попередній договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально не посвідчений, то він в силу\~ст.215 ЦК України\~є нікчемним, а тому відповідно\~ст.216 цього Кодексу, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, у\~разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Суд вважає за необхідним з власної ініціативи застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. У п.14\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Відповідно до курсу НБУ на день розгляду справи 12 грудня 2017 року - курс долару США до української гривні становить 2713,5720грн. до 100 доларів США. Таким чином сума заборгованості становить 135678грн. 60коп. (5000 х 2713,5720/100), але, враховуючи те, що позивач просив стягнути грошові кошти у розмірі 134403грн. 84коп., виходячи з розрахунку за іншим курсом, тому відповідно до\~ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справу в межах позовних вимог, саме у цьому розмірі позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв'язку з задоволенням позову, відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді витрат на оплату судового збору у розмірі 1345грн.

Outcome: approved