Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Київбуд» (далі - ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд») про стягнення суми. Зазначав, що 17.03.15 між ним та ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору відповідач продає, а позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором 23.08.16 між сторонами було укладено угоду про розірвання договору. Згідно п. 1 зазначеної угоди, сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав № 17/03/15-С4-К71. Відповідно до п. 2 угоди відповідач зобов`язується повернути сплачені грошові кошти в розмірі 501 537, 82 грн. протягом 30 банківських днів після реалізації майнових прав по договору на користь третьої особи, але у будь-якому разі не пізніше ніж через один календарний рік з дня розірвання договору (тобто не пізніше 23.08.17). Згідно з листом відповідача від 03.07.17 реалізація майнових прав за договором не здійснена. Грошові кошти, визначені в угоді на рахунок позивача не перераховувалися. Посилаючись на те, що умови угоди відповідачем не виконані, просив стягнути з відповідача на його користь 501 537, 82 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, причини неявки у судове засідання суду не повідомив і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 17.03.15 між [PERSON] і ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 17/03/15-С4-К71 (а.с38-39). Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору продавець - ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд», продає, а покупець - [PERSON] , купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положкення про купівлю-продаж. 23.08.16 між [PERSON] і ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» було укладено угоду про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 17/03/15-С4-К71 (далі - угода) (а.с. 40). Відповідно до п.п. 1, 2 угоди сторони дійшли обопільної згоди розірвати з 23.08.16 договір купівлі-продажу майнових прав №17/03/15-С4-К71 від 17.03.15 року. ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» зобов`язується повернути сплачені [PERSON] грошові кошти в розмірі 501 537 грн. 82 копі., протягом 30 банківських днів після реалізації майнових прав по цьому договору на користь третьої особи, але у будь-якому разі не пізніше ніж через один календарний рік, з дня розірвання цього договору, шляхом перерахування на рахунок [PERSON] . Відповідно до листа директора ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» [PERSON] від 03.07.17 реалізація майнових прав об`єкта інвестування за договором купівлі-продажу майнових прав № 17/03/15-С4-К71 від 17.03.15 відповідно до угоди про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 17/03/15-С4-К71 від 17.03.15, укладеної 23.08.16, не здійснено. ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» грошові кошти, визначені в угоді про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 17/03/15-С4-К71 від 17.03.15, укладеної 23.08.16, не перераховувалися (а.с. 42). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Абзацом 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ураховуючи те, що ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» свої зобов`язання за угодою не виконало, що підтверджується листом директора ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» Кожухара Д.В. від 03.07.17, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved