Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром», [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа Дзержинський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання недійсним ордеру, виселення та внесення змін до договору найму житлового приміщення, посилаючись на те, що 25 серпня 2005 року він був призначений керуючим Харківської єпархії Української православної церкви Київського Патріархату. 10 січня 2006 року на підставі посвідчення на право зайняття службової площі Харківською обласною державною адміністрацією в особі керівника апарата облдержадміністрації [PERSON] йому була надана житлова площа на період роботи на вказаній посаді за адресою: місто Харків,вул. Помірки, 27, житловою площею 28,6 кв.м.. Службова житлова площа надавалася в будинку відомства виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром». У березні 2010 року [PERSON] виробничо-експлуатаційного підприємство «Держпром» звернулось до суду із зустрічним позовом до [PERSON], треті особи Харківська обласна державна адміністрація, Дзержинський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та з урахуванням уточнень позивач просить суд визнати недійсним посвідчення на право зайняття службової площі, видане 10 січня 2006 року Харківською обласною державною адміністрацією на ім'я [PERSON], визнати недійсним договір найму житла в будинках комунального житлового фонду від 17 січня 2006 року № 17/3, укладений між ОК ВЕП «Держпром» та [PERSON] та скасування реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що [PERSON] незаконно займав квартиру № 8, оскільки зміна нумерації квартир не проводилась, а йому була надана в користування квартира № 3. У липні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та треті особи [PERSON], [PERSON], обласне комунальне виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром» та з урахуванням уточнень позивач просить суд визнати припиненим договір найму житла в будинках комунального житлового фонду № 17/3 від 17.01.2006 року, укладеного між ОК ВЕП «Держпром» та [PERSON] та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 8 по вулиці Помірки, 27-А у місті Харкові,визнання за [PERSON] право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що строк дії вказаного договору сплинув 18 січня 2011 року, проте [PERSON] не звільняє займане ним житлове приміщення. 24 травня 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова первісний позов [PERSON] до обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром», [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа Дзержинський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання недійсним ордеру, виселення та внесення змін до договору найму житлового приміщення залишив без розгляду у звязку з неодноразовою неявкою позивача в судове засідання та не поданням заяви про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача -Комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром» в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності, свій позов підтримує та проти позову [PERSON] не заперечує, про що подав до суду письмову заяву. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, про що подав до суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась та не повідомив причини неявки. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились та просили розглядати справу за їх відсутності, про що подали письмову заяви. Інші треті особи в судове засідання не зявились на те повідомили причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що будинок № 27 по вулиці Помірки в місті Харкові перебуває у комунальній власності та знаходиться на балансі виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром», що підтверджується копією Технічного паспорту на будинок (т.1, а.с.81). 10 січня 2006 року [PERSON], працюючому на посаді Керуючого Харківською єпархією Української Православної Церкви, керівником апарату Харківської обласної державної адміністрації було видано Посвідчення на право заняття службової площі за адресою місто Харків, вулиця Помірки, 27, житловою площею 28,6 кв. метрів, що підтверджується копією вказаного Посвідчення (т.1, а.с. 7). 17 січня 2006 року між виробничо-експлуатаційним підприємством «Держпром» та [PERSON] був укладений договір найму житла в будинках комунального житлового фонду, за умовами якого наймодавець надає наймачу [PERSON] у безстрокове користування квартиру за адресою місто Харків, вул. Помірки, 27, другий поверх квартира № 3, загальною площею 50,2 кв.м., що складається із 2-х кімнат житловою площею 28,6 кв.м., у тому числі 12,3 кв.м. та 16.3 кв.м., що підтверджується копією вказаного Договору (т.1, а.с.4-6). Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної в місті Харкові ради № 212/1 від 21 липня 2009 року була упорядкована поштова адреса житлового будинку літ «У-2» виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром», надавши поштову адресу м. Харків, вул. Помірки, 27-А (замість адреси Помірки,27), що підтверджується копією вказаного Рішення (а.с.т.1, 32). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 21 січня 2010 року № 25 дозволено виробничо-експлуатаційному підприємству Держпром використовувати будинок по вул. Помірки, 27-А в м. Харкові у якості сімейного гуртожитку, що підтверджується копією вказаного Рішення (т.1, а.с.30). 02 лютого 2010 року на спільному засіданні первинної профспілкової організації виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром», Протокол № 2 прийнято рішення про розподіл гуртожитку, що знаходиться на балансі підприємства по вул. Помірки, 27-А в м. Харкові, а саме вирішено розподілити вказаний сімейний гуртожиток, а саме надати кв. № 8 [PERSON] та її родині, що підтверджується копією вказаного Протоколу (т.1, а.с. 26). Також судом встановлено, що на підставі вказаного рішення профспілкової організації, 05 лютого 2010 року [PERSON] на склад сімї [PERSON] (брат), [PERSON] (племінниця), був виданий Ордер на житлову площу в гуртожитку в [ADDRESS], розміром 27,9 кв. метрів, що підтверджується копією вказаного Ордеру (т.1 а.с. 31) та технічним паспортом на багатоквартирний житловий будинок № 27-а, згідно якого розмір житлової площі квартири № 8 становить 27,9 кв.м і співпадає з розміром вказаним в ордері, а 13 лютого 2010 року [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується копією паспорта (т.1 а.с. 69). 16 лютого 2010 рокувиробничо-експлуатаційне підприємство «Держпром» звернулось з листом до [PERSON] з проханням звільнити незаконно займане ним житло за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією вказаного листа (т.1, а.с. 6). 05 березня 2010 року [PERSON] зобовязався звільнити квартиру № 8(вісім) будинку № 27-а по вулиці Помірки, в місті Харкові, що підтверджується копією заяви [PERSON] (т.1, а.с. 28). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] з березня 2010 року не проживає у спірній квартирі, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що сторонами визнається та підтверджується копією паспорта [PERSON] (т.1, а.с. 8). Позивач [PERSON] виробничо-експлуатаційне підприємство «Держпром» просить суд визнати недійсним посвідчення на право зайняття службової площі, видане 10 січня 2006 року [PERSON]. Згідно з ч.1 ст. 118 ЖК Української РСР - службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до ч.2 ст. 121 ЖК Української РСР - службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Судом встановлено, що спірне жиле приміщення не включено до числа службових відповідним рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів, а тому не може надаватись у якості службового. Крім цього [PERSON], як Керуючий Харківською єпархією Української Православної Церкви, не відноситься до категорії осіб яким може бути надано службові жилі приміщення, оскільки відповідно до ст.119 ЖК Української РСР - перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення ( 37-88-п ), встановлюється законодавством Союзу РСР і Української РСР, а [PERSON] Міністрів УРСР № 37 від 04.02.1988 року «Про службові жилі приміщення» затверджений Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення до якого посада [PERSON] не входить. Крім цього відповідно до п.16 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР № 37 від 04.02.1988 року «Про службові жилі приміщення» - службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. У рішенні зазначається, яку займає посаду або виконує роботу особа, якій надається службове жиле приміщення, склад її сім'ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса. Пунктом 21 вказаного положення передбачено те, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер (додаток N 2), який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Відповідно до ч.1 ст.58 ЖК Української РСР - на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 122 ЖК Української РСР - на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. В матеріалах справи відсутні як рішення відповідного органу про надання [PERSON] жилого приміщення так і ордер на це приміщення, і сторони не посилаються на існування вказаних документів,а тому суд приходить до висновку про те, що [PERSON] заселився у вказане жиле приміщення без законних підстав, але посвідчення на право зайняття службової площі діючим законодавством не передбачено та воно не спрямоване на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а тому у відповідності до ч.1 ст. 202 ЦК України не є правочином та не може бути визнане судом недійсним, а тому позов Комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром» в частині визнання недійсним посвідчення на право зайняття службової площі, видане 10 січня 2006 року [PERSON] не підлягає задоволенню. Позивач [PERSON] виробничо-експлуатаційне підприємство «Держпром» просить суд визнати недійсним договір найму житла в будинках комунального житлового фонду від 17 січня 2006 року № 17/3, укладений між ОК ВЕП «Держпром» та [PERSON] та скасувати реєстрацію [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Укладення договору оренди жилої площі у житловому будинку комунального житлового фонду (договору про надання житлової площі у тимчасове користування) між підприємством - власником (балансоутримувачем) житлового будинку та особою, яка не перебуває у трудових відносинах з підприємством, не суперечить засадам цивільного законодавства про свободу договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України), однак, виходячи з імперативних вимог ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку про те, що оскаржуваний правочин (договір найму житла в будинках комунального житлового фонду від 17 січня 2006 року № 17/3, укладений між ОК ВЕП «Держпром» та [PERSON]М.) суперечить положеннямЖК Української РСР. Відповідно до п. 2 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Стаття 61 ЖК Української РСР визначає, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Судом встановлено, що [PERSON] заселився у вказане жиле приміщення без законних підстав, тобто без ордеру, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлені підстави для визнання договору найму житлового приміщення недійсним, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до п.3.1) Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 № 1077 та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421 - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства. Інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи посвідки на постійне проживання в Україні; підстав для проживання або перебування особи на обліку у закладі/установі (повідомлення про припинення підстав для проживання/перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту) (додаток 13); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та девять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників. Враховуючи те, що цим рішенням суд задовольнив позов Обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром» та визнав недійсним договір найму житла в будинках комунального житлового фонду від 17 січня 2006 року № 17/3, укладений між ОК ВЕП «Держпром» та [PERSON], позивач має право після набрання рішенням законної сили, звернутись з відповідної заявою до уповноваженого органу про зняття з реєстрації [PERSON], а тому позовні вимоги в частині скасування реєстрації [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] просить суд визнати припиненим договір найму житла в будинках комунального житлового фонду № 17/3 від 17.01.2006 року, укладеного між ОК ВЕП «Держпром» та [PERSON], посилаючись на те, що сплив строк договору найму 18 січня 2011 року, визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визнання за [PERSON] право користування житловим приміщенням Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України - за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Судом встановлено, що [PERSON] не є стороною вказаного договору найму, а тому на її вимогу суд не може вважати договір припиненим, а для вирішення цього спору з такою вимогою має право звернутись до суду сторона за договором. Таким чином, позов в цій частині не підлягає задоволенню. С цих же підстав не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов [PERSON] в частині вимоги про визнання за нею права користування квартирою № 8 в будинку № 27-А по вул. Помірки в м. Харкові підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] разом з родиною з двох осіб [PERSON] та [PERSON] зайняли квартиру № 8, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Помірки, 27-А на підставі ордеру № 02/08/27А від 05.02.2010 року на право зайняття житлової площі розміром 27,9 кв. м., виданого ОКВЕП «Держпром». Відповідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного або оспорюваного цивільного права є його визнання судом. Приймаючи до уваги те, що [PERSON] фактично не визнає право [PERSON] на користування спірною квартирою, про що свідчить звернення його до суду з первісним позовом про визнання ордеру [PERSON] недійсним та виселення її разом з родиною з житлового приміщення, позовна вимога [PERSON] про визнання за нею права користування спірною квартирою підлягає задоволенню. Крім цього, представник другого відповідача за зустрічним позовом ОКВЕП «Держпром» подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення зустрічного позову [PERSON]. На підставі ст.ст. 3,16, 202, 203, 215, 810 ЦК України, ст.ст. 58, 61, 118, 119, 121, 122 ЖК Української РСР та

Outcome: partial