Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про повернення заборгованості покликаючись на те, що 12 листопада 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передав для позичальника, а позичальник отримав безвідсоткову грошову позику в сумі 200 000 гривень, що становить, за курсом НБУ станом на день укладання договору (100 доларів США - 1 574,96), еквівалент 12 698,72 доларів США, яку зобов'язався повернути позикодавцю на умовах та в строки встановлені цим договором в гривнях в сумі еквівалентній 12 698,72 доларів США. У зв'язку з неповерненням позики, 18 листопада 2014 року [PERSON] звернувся з вимогою до [PERSON] про повернення коштів, яка була отримана останньою наручно 18 листопада 2014 року, однак залишилась без задоволення. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 205 046,18 грн. заборгованості за договором позики та 2050,61 грн. судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог. Визнав наявну у відповідача перед позивачем заборгованість. Пояснив, що відповідач на даний час не має змоги у повному обсязі повернути суму позики у зв'язку з складною соціально-політичною ситуацією в країні, зниженням доходів населення та значного зростання курсу долара відносно гривні. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Заслухавши пояснення сторін, та враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судом встановлено, що 12 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передав для позичальника, а позичальник отримав безвідсоткову грошову позику в сумі 200 000 гривень, що становить, за курсом НБУ станом на день укладання договору (100 доларів США - 1 574,96), еквівалент 12 698,72 доларів США, яку зобов'язався повернути позикодавцю на умовах та в строки встановлені цим договором в гривнях в сумі еквівалентній 12 698,72 доларів США за курсом НБУ станом на день повернення грошей. Факт передачі коштів засвідчується в пункті 3.1. договору, згідно змісту якого, позикодавець передав повністю всю грошову суму для позичальника в розмірі визначеному в пункті 1.1. цього договору в момент його підписання, а позичальник підписанням вказаного договору підтверджує факт отримання грошових коштів від позикодавця в повному розмірі. Договір підписаний сторонами, що також підтвердив в судовому засіданні представник відповідача. Відповідно до пункту 2.1. договору, позика надається позичальнику з терміном користування до 16 листопада 2014 року. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 524 ЦК України дає право сторонам визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідач [PERSON] не виконала умов договору та не повернула позивачу станом на 23 березня 2015 року кошти в сумі 205 046,18 грн., що еквівалентно 12 698,72 доларів США в перерахунку за офіційним курсом НБУ на дату подання позову. У зв'язку з неповерненням позики, 18 листопада 2014 року [PERSON] звернувся з вимогою до [PERSON] про повернення коштів отриманих в позику. Як вбачається з матеріалів справи, вимога була отримана останньою наручно 18 листопада 2014 року, однак залишилась без виконання. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Враховуючи те, що відповідачем не повернуто отримані кошти у визначений договором строк, чим допущено порушення зобов'язання, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача 2 050,61 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved