Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що від шлюбу з відповідачем, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 2 березня 2015 року, вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з відповідачем, хоча нерідко він проживає з ним (позивачем) по одному місяцю і навіть більше. Він (позивач) постійно турбується за сина, частково оплачує його перебування у дитячому садку, купує одяг та іграшки, допомагає у придбанні продуктів, медичному супроводі та лікуванні, у добровільному порядку перераховує відповідачу грошові кошти в сумі 2 000 грн. 14 лютого 2017 року він (позивач) одружився з [PERSON] , у якої на утриманні перебуває її дочка від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає спільно з ним (позивачем) та його дружиною, пов`язана спільним побутом з його (позивача) сім`єю. Після одруження з [PERSON] він (позивач) забрав до себе на проживання її ( [PERSON] ) матір - [PERSON] , [INFO] , яка страждає на ряд захворювань і не може пересуватися самостійно, потребує постійної допомоги та нагляду. [INFO] в нього (позивача) та [PERSON] народився син [PERSON] . Він (позивач) щомісяця отримує заробітну плату в розмірі 11 270 грн., фактично має на утриманні чотири особи. 20 квітня 2018 року за заявою відповідача Подільським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ про стягнення з нього (позивача) аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку. Він (позивач) вважає, що визначений судом розмір аліментів не відповідає його матеріальному стану, при визначенні розміру аліментів не було враховано наявність у нього сина [PERSON] . У нього (позивача) є сумніви у цільовому використанні відповідачем коштів, які він сплачує на утримання сина [PERSON] . [PERSON] просив суд: - зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Подільського районного суду від 20 квітня 2018 року з 1/4 частини до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу); - зобов`язати відповідача надати інформацію стосовно її доходів за останній рік; - зобов`язати орган опіки та піклування перевірити цільове витрачання коштів по аліментних платежах, а у разі нецільового витрачання відповідачем аліментів, дозволити йому (позивачу) внесення 1/3 частини призначених платежів на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вважає позов повністю безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки саме вона забезпечує сина [PERSON] житлом, одягом, продуктами харчування та всім необхідним для його нормального розвитку. Позовні вимоги позивача про надання інформації стосовно її доходів та зобов`язання органу опіки та піклування перевірити цільове витрачання коштів по аліментних платежах не відносяться до предмету спору у цій справі. Суд розглядає справу у відсутності відповідача за наявними у ній доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі судового наказу Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2018 року і до досягнення сином повноліття, що підтверджується копією відповідного судового наказу (а.с. 5). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України, ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2017 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] , [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 21-22). Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві обставини щодо зміни його матеріального та сімейного стану існували на час винесення 20 квітня 2018 року Подільським районним судом міста Києва судового наказу в справі № 758/2048/18 за заявою [PERSON] про видачу наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] . Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували те, що після 20 квітня 2018 року у нього відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршення його здоров`я. Однак, з урахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин того, що позивач крім сплати аліментів купує одяг та іграшки для сина, допомагає у придбанні продуктів харчування, медичному супроводі та лікуванні, до видачі судового наказу в добровільному порядку перераховував відповідачу грошові кошти на утримання сина, приймає участь у додаткових витратах на сина, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів з 1/4 частини до 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача надати інформацію стосовно її доходів за останній рік та зобов`язання органу опіки та піклування перевірити цільове витрачання коштів по аліментних платежах не є способами захисту цивільних прав та інтересів позивача у межах вирішення питання щодо зменшення розміру аліментів, а тому задоволенню не підлягають. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial