Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить звільнити з-під арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) автомобіль марки «MERSEDES-BENZ 108» 2003 року випуску, номер шасі WDF63809413557281, реєстраційний номер [NUMBER]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником автомобіля марки «MERSEDES-BENZ 108» 2003 року випуску, номер шасі WDF63809413557281, реєстраційний номер [NUMBER], який придбав 02.03.2011 року. Вказаний автомобіль було поставлено на облік в органах ВРЕР для обслуговування міста Чернівці при УДАІ УМВС України у Чернівецькій області. Однак, в подальшому йому стало відомо, що постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області [PERSON] від 11.06.2011 року щодо його автомобіля накладена заборона на проведення реєстраційних операцій у кримінальній справі. Так, листом Прокуратури Львівської області від 01.11.2017 року йому повідомлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області розслідувалась кримінальна справа №181-0311, порушена за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України, а також за фактом підроблення невстановленими особами офіційних документів та використання підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених за ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України. Вказана кримінальна справа скерована до Личаківського районного суду м. Львова та за результатами розгляду якої судом прийнято рішення, яке набрало законної сили. 20.02.2012 року під час досудового слідства у вказаній справі, за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими обставинами завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів передбачених ч.4 ст. 190, ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України, порушено кримінальну справу №181-0062, досудове розслідування якої на даний час здійснюється Залізничним відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Вважає, що накладення такої заборони є безпідставним, порушує його права як власника, адже при придбанні вказаного автомобіля та поставленні його на облік в органах ДАІ були проведені всі передбачені законом технічні та експертні реєстраційні дії, крім того, він не є підозрюваним чи обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні і жодних протиправних дій по відношенню до автомобіля не вчиняв. Просив позов задовольнити. Ухвалою від 18.12.2017 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось, оскільки суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 02.03.2011 року [PERSON] придбав автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» 2003 року, номер шасі WDF63809413557281, що підтверджується довідкою-рахунком серія КІМ № 323056 від 02 березня 2011 року (а.с. 10). Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 854803 вбачається, що 14.06.2011 року ВРЕР для обслуговування міста Чернівці при УДАІ УМВС України у Чернівецькій області за [PERSON] було зареєстровано автомобіль марки «MERSEDES-BENZ 108» 2003 року випуску, номер шасі WDF63809413557281, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 7). Також встановлено, що постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області [PERSON] вих. №4/8-5666 від 11.06.2011 року щодо вказаного автомобіля накладена заборона на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) у кримінальній справі №181-0311. Крім того, з відповіді прокуратури Львівської області від 01.11.2017 року на клопотання [PERSON] вбачається, що слідчим відділом прокуратури Львівської області розслідувалась кримінальна справа №181-0311, порушена за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України, а також за фактом підроблення невстановленими особами офіційних документів та використання підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених за ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України. Вказану кримінальну справу скеровано до Личаківського районного суду м. Львова за результатами розгляду якої судом прийнято процесуальне рішення, яке набрало законної сили. 20.02.2012 року під час досудового слідства у вказаній справі, за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими обставинами завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів передбачених ч.4 ст. 190, ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України, порушено кримінальну справу №181-0062, досудове розслідування якої на даний час здійснюється Залізничним відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Позивач не був і не є підозрюваним або обвинувачуваним по кримінальній справі № 181-0311, по якій органом досудового слідства було накладено вказане вище обтяження, не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальній справі №181-0062 (кримінальне провадження №12013150060001639). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач вперше автомобіль не реєстрував (а.с. 12), він є другим власником та не мав обов'язку по сплаті податку з власників транспортних засобів, які його реєструють вперше. При реєстрації за позивачем даного автомобіля арештів та заборон щодо такого виявлено не було і проведено реєстрацію без застережень. Згідно з Порядком державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 7 вересня 1998 року № 1388, реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків. Тобто у разі відсутності документів про сплату відповідних податків, реєстрація, перереєстрація та технічний огляд транспортних засобів не проводиться. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстраціїв Україні. На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до висновку, що накладення заборон на належний позивачеві спірний транспортний засіб є протиправним та\~\~порушує його охоронюване законом право власності. Право власності на спірний автомобіль набуто позивачем у визначений законом спосіб. Правовий режим власності, відповідно до ст.92 Конституції України визначається виключно законами України. Право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Закон гарантує власнику право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, якими закон наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Оцінюючи докази в їх сукупності, судом достовірно встановлено, що в діях позивача [PERSON] не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля, майно придбано у законний спосіб, належним чином оформлено реєстрацію вказаного транспортного засобу та здійснено передбачені законом платежі. За змістом ст.126 КПК України (в редакції 1960 року) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна у кримінальній справі проводиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно лише обвинуваченого, підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії. Цим Кодексом не передбачено як вид забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна у кримінальній справі заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку), що було застосовано слідчим у даному випадку. Позивач не є учасником кримінального процесу (підозрюваним, обвинуваченим, цивільним відповідачем) у кримінальній справі № 181-0311 та позбавлений права оскаржити дії слідчого в порядку, передбаченому КПК України в межах розслідування цієї справи. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року щодо неоднакового застосування норм матеріального права, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, та те, що права позивача як власника майна порушені, [PERSON] будучи власником автомобіля, не був підозрюваним або обвинувачуваною по кримінальній справі № 181-0311, по якій органом досудового слідства було накладено вказане вище обтяження, а тому наявність вказаної вище заборони на проведення реєстраційних операцій щодо належного йому на праві власності автомобіля обмежує його право власності, підлягає захисту та відновленню, а відтак суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved