Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «ЛЕНАГРО» про стягнення заборгованості за договором позики. Позовна заява мотивована тим, що 23.06.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Сільскогосподарське підприємство «ЛЕНАГРО» був укладений договір № 5 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Відповідно до умов даного договору позивач зобов'язався надати відповідачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 162678 грн. для поповнення обігових коштів відповідача, а відповідач зобов'язався використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним договором строк. Позивач свої зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі та в той же день перерахував відповідачу 162678 грн. Натомість відповідач своїх зобов'язань по поверненню грошових коштів не виконав у встановлений договором строк. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг в добровільному порядку, однак врегулювати спір мирним шляхом не вдалося. З вказаних підстав змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Сторони в судове засідання не зявились, представником позивача надано до суду заяву, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Від представника відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю в іншому судовому процесі. У звязку з тим, що участь в судовому засіданні є правом сторони, а не обовязком, суд вважає причину неявки представника відповідача не поважною. Суд відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності учасників процесу за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.06.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Сільскогосподарське підприємство «ЛЕНАГРО» був укладений договір № 5 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Відповідно до умов даного договору позивач зобов'язався надати відповідачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 162678 грн. для поповнення обігових коштів відповідача, а відповідач зобов'язався використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним договором строк. Позивач свої зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі та в той же день перерахував відповідачу 162678 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. На час розгляду справи доказів повернення грошових коштів в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1050 ЦК України визначені наслідки порушення договору позичальником, зокрема, в ч. 1 цієї статті зазначається, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач має заборгованість перед позивачем за договором позики, яка на час розгляду справи не сплачена, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом перевірені розрахунки заборгованості, здійсненні позивачем, які суд вважає вірними та обґрунтованими. У звязку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договорами позики в сумі 296192,06 грн., яка складається з: основного боргу - 162678 грн.; інфляційних витрат 121520,46 грн.; трьох відсотків річних 11993,6 грн. Крім того, відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2961,92 грн.

Outcome: approved