Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстровано 10.06.2014 року виконкомом Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. В позові вказав, що з відповідачкою одружилися 10.06.2014 року, шлюб зареєстровано виконкомом Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Впродовж останніх років сімейне життя між ними постійно погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Уже близько двох років вони спільно не проживають. Дружина з сином проживають в [INFO], а він в смт. Лисець Тисменицького району. Примирення між сторонами неможливе, оскільки у них різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між ними припинені повністю. За спільною згодою між ними, після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] буде проживати з мамою [PERSON] Він як батько допомагатиме, в тому числі і матеріально. Тому просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач не зявився. До суду подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не зявилася. До суду подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.06.2014 року виконкомом Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 6, що доводиться свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] [INFO]. У них з відповідачкою різні погляди щодо сімейного життя та ведення господарства. Уже близько двох років вони спільно не проживають, не ведуть спільно господарства, не виховують дитину. Дружина з сином проживають в [INFO], а позивач в смт. Лисець Тисменицького району. Примирення між неможливе, оскільки у них різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між ними припинені повністю. За спільною згодою між ними, після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] буде проживати з мамою [PERSON] Він як батько допомагатиме, в тому числі і матеріально. Позивачка у 2014 році зверталась із заявою про розірвання шлюбу. Тому подальше проживання з відповідачкою не відповідає інтересам позивача, просить терміну на примирення не надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В поданому позові позивач наполягає на розірванні шлюбу. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони близько 2 років спільно не проживають. Вони втратили між собою взаєморозуміння та повагу. У них різні погляди на життя, ведення спільного господарства. що унеможливлює їхнє подальше спільне проживання. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Про що свідчить подана ним заява. А тому їх шлюб слід розірвати та прізвище відповідачці після розірвання шлюбу залишити „Фреюк. Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 110,112, СК України та

Outcome: approved