Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд 1 серпня 2016 року з даним позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку в три місяця для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини , яка залишилась після батька [PERSON], померлого 9 червня 2012 року. На обгрунування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила і в судовому засіданні 12 січня 2017 року суду пояснила, що батько перебував у шлюбі зі [PERSON] , і вони мали у сумісній власності нерухоме майно: 1\\2 частину житлового будинку , розташованого в м. Добропілля Донецької області, пров. Строітельний ( Будівельний) ,7 , та земельну ділянку за цією ж адресою на підставі державного акту на право приватної власті від 13 серпня 1997 року і жилий будинок ,розташований в с. Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області , вул.. Леніна ,101 на підставі договору купівлі - продажу від 13 травня 2008 року. Заповіту на спадщину батьком не складався. Вона належить до спадкоємців першої черги за законом нарівні з дружиною померлого [PERSON] Однак вона не мала можливості у встановлений законом строк для прийняття спадщини звернутись з заявою до нотаріуса через низку трагічних подій в її родині. За півроку до смерті батька 17 листопада 2011 року після довготривалої хвороби померла мати чоловіка [PERSON] , яка понад два роки після неодноразових інсультів потребувала постійного догляду і піклування. Через надмірне фізичне і психічне навантаження після смерті свекрухи у неї самої погіршився стан здоров»я в результаті захворювання на цукровий діабет , гіпертонічну хворобу. Раптова смерть батька також привела до загострення їїзахворювань, вона лікувалась амбулаторно і стаціонарно в Добропільській ЦМЛ , була направлена до нейрохірургічного відділення лікувального закладу в м. Донецьк, звідки виписана з рекомендаціями подальшого амбулаторного лікування. В той же час до вказаного закладу потрапила її мати [PERSON], якій було проведено операцію, після якої вона потребувала догляду і допомоги. Крім того, мачуха [PERSON] ввела її в оману і запевнила , що все їх з батьком майно перейде їй у спадок. 26 травня 2016 року [PERSON] померла , після чого їй стало відомо про відміну померлою заповіту на квартиру і земельну ділянку в м. Добропілля , пров. Строітельний ( Будівельний) ,7 на користь [PERSON] При зверненні 29 червня 2016 року до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після батька їй було повідомлено про пропущення строку прийняття спадщини та відмовлено в оформленні спадщини. Між тим, з поваги до батька вона за життя мачухи не ставила питання про розподіл спадщини, але і не мала наміру відмовлятись від прийняття спадщини. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просить їх задовольни, посилаючись на зазначені в позовній заяві підстави. . Також зазначила, що батько [PERSON] постійно проживав в м. Добропілля разом з дружиною [PERSON] за однією адресою. Відповідач [PERSON] участі в розгляді справи не приймала. Її інтереси згідно довіреності представляли [PERSON] і [PERSON] Представники відповідача позов [PERSON] не визнали , вказуючи на те, що позивачем не доведено обставин ,які б були підтверджені доказами, щодо наявності поважної причини, з якої вона пропустила строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки із наданих ксерокопій виписок , які належним чином не завірені, слідує, що вона перебувала на лікуванні незначний проміжок часу. Між тим, що заважало позивачу звернутись до нотаріуса у місті, де вона проживає і відкрилась спадщина після смерті її батька,у той час, коли вона не знаходилась на лікуванні , [PERSON] не доведено. Вважають, що зайнятість позивача у домашніх справах з надання допомоги дочкам у догляді за малолітніми дітьми, не може бути врахована як поважна причина для не звернення до нотаріуса. Крім того, [PERSON] не зверталась до мачухи [PERSON]Т, як прийняла спадщину після чоловіка , з приводу прийняття спадщини після батька, що лише в разі її відмови є підставою для звернення з позовом до суду. Просять відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] в своєму клопотанні від 5 серпня 2016 року просила розглянути справу за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача та її представника [PERSON], представників відповідача [PERSON] і [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно свідоцтва про смерть від 10 червня 2016 року [PERSON] помер 9 червня 2012 року в м. Добропілля Донецької області. Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав слідує, що на [PERSON] , дружину померлого оформлена власність на ? частину жилого будинку № 7 по пров. Строітельний в м. Добропілля Донецької області, на [PERSON] на житловий будинок в с. Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області. На підтвердження родинних відносин позивача як дочки [PERSON] представлені свідоцтво про її народження від 13 березня 1962 року , витяг від 10 червня 2016 року з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб з [PERSON], свідоцтво від 15 травня 1984 року про розірвання цього шлюбу, свідоцтво від 5 січня 1989 року про укладення шлюбу з [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 29 червня 2016 року , винесеною у матеріалах спадкової справи № 171/2012 , відкритої до майна [PERSON], [PERSON] відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після батька через пропущення нею строку подання заяви про прийняття спадщини. Як передбачено ст.. 1268 ч. 1 ЦК України , спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 1269 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.. 1270 ч. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи ( ст.. 1270 ч. 2 ЦК України). Статтею 1272 ч. 3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено, після [PERSON] померла його дружина [PERSON] , яка залишила заповіт на нерухоме майно в м. Добропілля Донецької області [PERSON] , який посвідчений нотаріусом 13 червня 2013 року. Звертаючись з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька , на обґрунтування поважності причини пропущення строку [PERSON] вказує на стан свого здоров»я та інші сімейні обставини. Дослідив обставини, на які посилається позивач, перевіривши докази , суд враховує наступне. Як зазначив Верховний Суд України в постанові Пленуму від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» в п. 24, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку , суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними , непереборними , істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Однак таких даних суду не представлено . Так , із виписки із історії хвороби [PERSON] № 5867 КЗПЗ «Добропільська центральна міська лікарня» слідує, що вона перебувала на лікуванні з 1 жовтня по 3жовтня 2012 року з діагнозом загострення хронічного радикуліту , яке відмічене з 26 вересня 2012 року , лікувалась амбулаторно. Направлена в ДОКТМО ( м. Донецьк) для уточнення діагнозу ( а.с23). Згідно виписки № 22467нейрохірургічного відділення ДОКТМО [PERSON] перебувала у відділенні з 3 жовтня 2012 року по 15 жовтня 2012 року . За час перебування її стан покращився , виписана для продовження лікування у невролога за місцем проживання ( а.с.24). Відвідування невропатолога позивачем підтверджено копією виписки від 23 лютого 2013 року , однак із цієї копії не видно, хто саме звертався до лікаря , оригінал документа відсутній. Позивач посилається як на підставу поважності причини пропущення строку звернення до нотаріуса на хворобу своєї матері [PERSON] Як видно із виписного епікризу історії хвороби № 22579 ДОКТМО [PERSON] знаходилась на лікуванні з 15 жовтня 2012 року по 29 жовтня 2012 року , а згідно виписного епікризу № 25232 ДОКТМО [PERSON] знаходилась з 10 листопада 2012 року по 21 листопада 2012 року з приводу погіршення стану рани після операції. Таким чином, із наданих позивачем відомостей слідує, що вона незначний проміжок часу ( 14 днів) в жовтні 2012 року перебувала на лікуванні . Що стосується хвороби матері позивача [PERSON] , то позивач не довела, яким чином ця обставина заважила їй звернутись своєчасно до нотаріуса . Посилання позивача на занятість у домашніх справах взагалі не приймається судом як на причину, яка заслуговує на увагу за даним предметом розгляду. Таким чином, представленими позивачем даними не знаходить свого підтвердження , що у [PERSON] були об»єктивні , істотні труднощі на вчинення нею дії з подання заяви нотаріусу протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, тобто з 9 червня 2012 року , в місті, де вона сама проживає, щоб давало підставу суду визнати поважною причину пропущення строку. Твердження позивача , що мачуха [PERSON] ввела її в оману, оскільки відмінила заповіт на її ім.»я , судом не приймаються . Даний заповіт , копію якого надано позивачем ( а.с.18) , [PERSON] зробила 11 лютого 2013 року за межами 6- місячного строку після смерті батька позивача , а тому з ним ніяк не пов»язані дії з прийняття позивачем спадщини після батька. У відповідності до 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Дослідивши докази, суд приймає рішення про відмову [PERSON] в задоволенні її позову . Оскільки судом по суті приймається рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON],розгляд питання щодо застосування строків давності до позовної заяви є зайвим.

Outcome: dismissed