Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до Хижинецької сільської ради Сокиринецької об`єднаної територіальної громади про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , 1930 року народження в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої також входить земельна ділянка площею 1,6060 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520684900:06:005:0071, що належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 206654 виданий 23 квітня 2003 року Вінницькою РДА та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, на підставі розпорядження Вінницької державної районної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136, Акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 114. Однак, оригінал даного правовстановлюючого документа на ім`я [PERSON] втрачено. В зв`язку з цими обставинами, а також в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт постійного проживання позивача на момент смерті разом з спадкодавцем він не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 11 січня 2019 року за № 25/02-31. 28 січня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право - [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений 28 січня 2010 року Лебідь Н.І., секретарем виконавчого комітету Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 5. Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [INFO] [PERSON] - немає. Вказує, що фактично спадщину після смерті [INFO] [PERSON] він прийняв, так як на момент його смерті постійно проживав з ним за однією адресою: [ADDRESS] . Ці дії, згідно норм ст. 1268 ч. 3 ЦК України, свідчать про фактичне прийняття спадщини. Так, з 2009 року позивач зазначає, що він та його родина постійно проживали разом з [PERSON] саме в будинку [ADDRESS] . Фактично, вони були, як рідні і перебували в дуже гарних стосунках з [PERSON] . Так, в будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] була зареєстрована його дружина [PERSON] до дня своє смерті [INFO] , в ньому також зазначено місце смерті його дружини саме с. Хижинці та двоє дітей [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2005 року народження. [PERSON] , звичайно, також проживав постійно разом зі своєї родиною та з [PERSON] , але його місцем проживання була зареєстровано за іншою адресою. В зв`язку з викладеним вище, позивач просить визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність. Представник позивача адвокат Галіцина В.В. та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Змін та доповнень не мають. Відповідач по справі представник Хижинецької сільської ради Сокиринецької ОТГ Вінницького району Вінницької області, в особі голови Мельничук Л.Д. - позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , 1930 року народження в с. Хижинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 21 березня 2011 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої також входить земельна ділянка площею 1,6060 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520684900:06:005:0071, що належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 206654 виданий 23 квітня 2003 року Вінницькою РДА та Вінницьким районним відділом земельних ресурсів, на підставі розпорядження Вінницької державної районної адміністрації від 17 лютого 2003 року за № 136, Акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 114 (а.с.16, 18-19). Однак, оригінал даного правовстановлюючого документа на ім`я [PERSON] втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Подільська Зоря» від 29 серпня 2019 року за № 38 (8772) (а.с.17). В зв`язку з цими обставинами, а також в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт мого постійного проживання на момент смерті разом з спадкодавцем [PERSON] не має можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 11 січня 2019 року за № 25/02-31 (а.с.31). 28 січня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право - [PERSON] . Даний заповіт був посвідчений 28 січня 2010 року Лебідь Н.І., секретарем виконавчого комітету Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 5 (а.с.10). Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [INFO] [PERSON] - немає, що підтверджується довідкою Хижинецької сільської ради за № 2066 від 16.08.2019 року (а.с.28). З 2009 року позивач вказує, що він та його родина постійно проживали разом з [PERSON] саме в будинку [ADDRESS] . Фактично, вони були, як рідні і перебували в дуже гарних стосунках з [PERSON] . Т Так, в будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] була зареєстрована моя дружина [PERSON] до дня своє смерті [INFO] , копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , в ньому також зазначено місце смерті дружини саме с. Хижинці (а.с.9) та двоє дітей [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2005 року народження, що підтверджується відповідними записами про реєстрацію в домовій книзі (а.с.29-30), а також свідоцтвом про укладення шлюбу з [PERSON] та двома свідоцтвами про народження їх дітей (а.с.11,12). [PERSON] , проживав постійно разом зі своєї родиною та з [PERSON] , але його місце проживання було зареєстровано за іншою адресою, ці факти підтверджується: актом, затвердженими Хижинецькою сільською радою від 06 серпня 2019 року (а.с.2); довідками Хижинецької сільської ради від 16.08.2019 року за №2064(а.с.26), за № 2065(а.с.27); заповітом складеним [PERSON] 28 січня 2010 року, що посвідчений Лебідь Н.І., секретарем виконавчого комітету Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 5 (а.с.10); домовою книгою (а.с.29-30). Відповідно до відповіді Вінницької районної державної нотаріальної контори від 26.02.2020 року за вих. № 454/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, із заяви про прийняття спадщини не надходило. Інших спадкоємців у спадкодавця не було. Заповіт не оспорювався. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо. За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно статті 392 ЦК України в редакції 2003 року, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За нормами п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] , [INFO] на момент смерті [INFO] [PERSON] , 1930 року народження постійно проживав разом з ним за однією адресою: [ADDRESS] , а встановлення його факту має юридичне значення для заявника, то з метою забезпечення реалізації його прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт про який просить заявник. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивачів на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та визнання за позивачем право власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved