Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилася спадщина на майно, яке складається з 7/24 частини житлового будинку [ADDRESS] Зазначає, що є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину, оскільки в установленому законом порядку подала відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Вказує, що оформити належним чином свої спадкові права на спадкове майно не має можливості в зв'язку з тим, що спадкодавець ще за життя не встиг зареєструвати право власності на майно в установленому законом порядку. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], а саме на 7/24 частини будинковолодіння [ADDRESS] В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. За погодженням з представником позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 16 травня 2013 року про визнання мирової угоди, визнано за [PERSON] на праві спільної часткової власності на 7/24 частин в будинку [ADDRESS] в м. Луцьку, зокрема 1/6 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 вересня 2002 року, виданого нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори та 1/8 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 2008 року, виданого нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори (а.с. 11). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] помер [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Також встановлено, що [PERSON] за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 77/24 частини житлового будинку [ADDRESS] Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], відповідно як дружина спадкодавця. Даний факт стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 5). Також встановлено, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON], а саме [PERSON] та [PERSON] подали до Першої Луцької державної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], що стверджується повідомленням Першої Луцької державної нотаріальної контори № 1253/02-14 від 04 серпня 2014 року. [PERSON] прийняла спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], оскільки в установленому законом порядку звернулась відповідною заявою до Першої Луцької державної нотаріальної контори, що також стверджується повідомленням Першої Луцької державної нотаріальної контори № 1253/02-14 від 04 серпня 2014 року. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визначити за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, а саме на 7/24 частини житлового будинку [ADDRESS]

Outcome: approved