Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому на підставі державного акта серії ІV-ЧН № 011528 земельні ділянки, призначені для ведення підсобного сільського господарства, площею 0,3165 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:1240, яка розташована в [ADDRESS] , та площею 0,2621 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:1241, яка розташована в [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли він (позивач) та його ( [PERSON] ) дружина [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом. [INFO] [PERSON] померла. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки, призначені для ведення підсобного сільського господарства, площею 0,3165 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:1240, яка розташована в [ADDRESS] , та площею 0,2621 га, кадастровий номер 7423887000:01:001:1241, яка розташована в [ADDRESS] , на його ім`я 5 липня 2000 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 011528, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5-11; 13). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадщину після його смерті прийняли дружина [PERSON] та син [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 56-64). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/2 частині земельних ділянок, які належали йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 011528. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, спадщину після її смерті прийняв син [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 48-54). Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 1/2 частину земельних ділянок, які належали [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 011528 та були успадковані нею після смерті останнього. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначені спадкові земельні ділянки в зв`язку із тим, що державний акт серії ІV-ЧН № 011528 виготовлений у порушення вимог чинного на той час законодавства, а саме: державний акт був зареєстрований 5 липня 2000 року, а рішення № 39 виконкому Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, на підставі якого [PERSON] було передано у власність земельні ділянки, прийнято 27 липня 2000 року, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 797/02-31 від 3 червня 2019 року (а.с. 17) та копією відповідного державного акта (а.с. 5). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved