Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на автомобіль. На підтвердження позовних вимог він зазначив, що 19 серпня 2016 року між ним, [PERSON], та відповідачем, Приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» було укладено угоду про купівлю автомобіля УАЗ-31514 (с.[NUMBER], кузов [NUMBER], рама [NUMBER]). За придбаний автомобіль ним в касу підприємства було сплачено 8000 грн., що підтверджується видатковою накладною та чеком. Відповідачем вказаний автомобіль переданий у його володіння. Коли звернувся до територіального сервісного центру №0544 регіонального сервісного центру МВС України у Вінницькій області, поштова адреса 23600 м.Тульчин для реєстрації придбаного автомобіля в реєстрації було відмовлено з невідомих причин та рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на автомобіль. Витрати по справі просив залишити за ним. Представник відповідач ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» позов визнав. Пояснив, що ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» в серпні 2016 року продала вказаний автомобіль позивачу, за що він вніс гроші в касу підприємства, а позивачу був відданий автомобіль. Даний автомобіль ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» придбано було в ТОВ «Агрофірма Крижопіль» с.Городківка. Згодом ТОВ «Агрофірма Крижопіль» с. Городківка було ліквідовано. Технічний паспорт на автомобіль позивачу не передавався, оскільки він був втрачений. Представник територіального сервісного центру №0544 регіонального сервісного центру МВС України у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, заперечень щодо предмета спору суду не надав. Заслухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню із наступних підстав: Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Судом встановлено, що 19 серпня 2016 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» було укладено угоду про купівлю автомобіля УАЗ-31514 (с.[NUMBER], кузов [NUMBER], рама [NUMBER]). За придбаний автомобіль ним в касу підприємства було сплачено 8000 грн., що підтверджується видатковою накладною та чеком. Відповідачем вказаний автомобіль переданий у володіння позивача. Коли позивач звернувся до територіального сервісного центру №0544 регіонального сервісного центру МВС України у Вінницькій області, поштова адреса 23600 м.Тульчин для реєстрації придбаного автомобіля йому в реєстрації було відмовлено з невідомих причин та рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на автомобіль. Відповідно до ст.. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тому суд вважає, що [PERSON] правомірно, на підставі договору купівлі -продажу, набув у ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» спірний автомобіль, на який втрачені документи, а територіальним сервісним центром №0544 регіонального сервісного центру МВС України у Вінницькій області не визнається право власності за позивачем, а тому вимоги позивача підлягають судовому захисту в порядку, передбаченому ст..392 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved