Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. Позовні вимоги мотивовано тим, що в ніч з 11 березня 2015 року на 12 березня 2015 року відповідач знаходячись на території Зеленорубанівськогого сільського цвинтаря, розташо-ваного по вул. К.Маркса с. Зелена Рубанівка Каховського району Херсонської області, незакон-но заволодів предметами з місця поховання [PERSON], а саме 18 чавунними секціями могиль-ної огорожі, довжиною 1 м., вартістю 300 грн. за одну секцію, спричинивши позивачу мате-ріальну шкоду на суму 5\~400 грн. За вказаним фактом було порушено кримінальну справу за об-винуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України. Вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07 травня 2015 року відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК Укра-їни та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі з іспитовим строком один рік. Позивач зазначав, що вказаним злочином йому спричинено моральні страждання, які полягають в тому, що викрадення огорожі було здійснено незадовго до поминальної неділі, що змусило позивача терміново відновлювати лад на могилі батька та сестри, крім того проти-правне діяння відповідача змусило пережити [PERSON] нервовий стрес та погіршення стану здоров'я. За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача на його користь мате-ріальну шкоду у сумі 5\~400 грн., моральну шкоду у сумі 5\~000 грн. В судове засідання позивач не зявився надав заяву про розгляд справи за їх відсут-ністю, відповідно до змісту якої на задоволенні вимог про стягнення майнової шкоди та відшко-дування моральної шкоди наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду повторно не зявився оповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти по-зову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~без фіксування судо-вого процесу технічними засобами. На основі повно та всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на під-ставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх на-лежність, допустимість, а також достатність, взаємозвязок у їх сукупності, встановивши право-відносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосу-ванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07 травня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі, звіль-неного від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком один рік. Вироком вста-новлено, що [PERSON] незаконно заволодів предметами з місця поховання [PERSON], а саме 18 чавунними секціями могильної огорожі, чим завдав [PERSON] матеріальну шкоду. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 07 травня 2015 року № 658/1534/15-к по кримінальному провадженню за обвинува-ченням [PERSON] є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові нас-лідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинено вони цією особою. Як вбачається з виданої директором ПСК «Каховський ринок» довідки від 09 квітня 2015 року станом на 12 березня 2015 року ціна б/у чавунної сенції огорожі розміром 1 м. х 0,5 м. становить 300 грн. (а.с. 3). Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, від-шкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України). На час слухання справи спеціальний закон, яким врегульовано відшкодування шкоди особі, потерпілій від кримінального правопорушення, відсутній. Тому суд вважає за можливе застосовувати загальні положення про відшкодування шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особис-тим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками необхідно розуміти втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодуван-ня у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором по-терпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. За вказаних обставин суд вважає, що діями [PERSON], позивачу завдана матеріальна шкода в розмірі 5 400 грн., що підтверджена належними доказами, тому у позивача є право ви-моги на відшкодування завданої і підтвердженої належними доказами майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та страж-даннях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа заз-нала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та ду-шевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для від-шкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визна-ченні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фі-зичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у звязку з ушкодження здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зя-суванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4). Відповідно до розяснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, виходячи з засад розумності, виваженості і справед-ливості та з урахуванням суті позовних вимог, обсягу спричинених позивачу моральних страж-дань, суд вважає за доцільне частково задовольнити вимоги позивача щодо стягнення спричи-неної моральної шкоди у розмірі 3 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача, при цьому судом враховано, що внаслідок вчинення злочину позивач зазнав нервові переживання, був змушений звертатися до правоохоронних органів та суду, витрачати свій власний час на віднов-лення зіпсованої відповідачем огорожі, що вказує на вимушені зміни в його звичайному стані життя. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial