Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 серпня 2010 р. між сторонами було укладено [PERSON] №0325368, відповідно до п.1.2 якої Учасник уповноважує [PERSON] на організацію та адміністрування системи по придбанню ним автомобіля. На виконання зазначеної угоди було підписано Додатки №1, №2 та №4, які є невідємними частинами [PERSON] №0325368 від 16.08.2010р. Згідно ст.3 [PERSON] відповідач зобовязався формувати групи Учасників для придбання Автомобіля, включити позивача, як Учасника до групи для придбання Автомобілів, організовувати та створювати умови для придбання Автомобілів Учасниками системи, здійснювати оплату Автомобіля Виробнику, Імпортеру чи Дисрибютеру за рахунок коштів, сплачених Учасниками системи, на умовах [PERSON], забезпечити отримання Автомобіля Учасником системи згідно з умовами [PERSON], формувати фонд для повернення коштів, адмініструвати групу, до складу якої входить Учасник системи, протягом всього строку її існування, надавати послуги, які визначені [PERSON] та інше. Укладеним між сторонами Додатком №1 до [PERSON] №0325368 було погоджено придбання позивачем автомобіля марки ЗАЗ, моделі «Ланос», ціна автомобіля було погоджена в розмірі 70720 грн. Цим же Додатком до [PERSON] було погоджено, що вступний внесок позивача становить 2545,92грн. в т.ч. ПДВ, щомісячні цілі чисті внески становлять 0,8333%, щомісячні внески в оплату послуг становлять 0,38%, щомісячні внески в оплату страхового платежу становлять 0,065% та плата за право на отримання Автомобіля становить 3% без ПДВ. Після сплати авансового внеску в розмірі 2545,92грн., що підтверджується квитанцією від 16.08.2010р., відповідачем листом позивача було повідомлено, що його включено в групу №001067 з порядковим номером 219. В подальшому, на виконання умов укладеної [PERSON] позивачем було сплачено на рахунок відповідача 60 473,19 грн., з яких 37006,42 грн. чистих внесків, 16874,88грн. винагорода відповідача, 2886,53грн. страхові відшкодування та 3375,34грн. - щомісячний внесок в оплату послуг у % + ПДВ. Платежі здійснювались в період з вересня 2010р. по лютий 2015 р. Відповідно до умов Закону України «Про захист прав споживачів» позивач є споживачем, оскільки мав намір придбати автомобіль для власних, не повязаних із підприємницькою діяльністю, потреб. 70720,00 грн. - це є вартість автомобіля, на яку позивач розраховував при підписані з відповідачем [PERSON] та мав фінансову спроможність сплачувати. Однак, з незалежних від нього обставин вартість автомобіля за пять років зросла майже на 41% та станом на 14.02.2015 р. становила 118440,00грн. Така вартість автомобіля, від якої розраховуються усі інші передбачені [PERSON] платежі, стала для позивача непідємним фінансовим тягарем, що завдало для нього та його сімї значної матеріальної шкоди у вигляді грошових втрат, на які він не розраховував. Захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним здійснюється на підставі статей 18-21 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, частини 1 та 2 ст. 18 зазначеного Закону визначають, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Продавець (виконавець) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Частина 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до несправедливих умов договору відносить в т.ч. і встановлення в договорі вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором. На наявність включення відповідачем в договір несправедливих умов, вказує в т.ч.: 1) п. 13.3, який регулює порядок повернення коштів в разі розірвання договору. Зокрема, умовами договору в п. 2.3 на позивача, як на учасника системи [PERSON], покладено обовязок повністю сплачувати Повні внески гідно графіку внесків. Додаток №2 до [PERSON] №0325368 - передбачає, що Повний внесок - це щомісячний платіж, який складається з суми Чистого внеску, щомісячного Внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату Страхового платежу, і підлягає оплаті учасником в порядку та у строки, визначені [PERSON]. Натомість, п. 13.3 [PERSON] передбачено, що в разі розірвання учасником угоди поверненню підлягають тільки чисті внески. Окрім того, з суми яка підлягає до повернення вираховується відступний за відмову від угоди у розмірі 2 (двох) цілих чистих внесків, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив [PERSON] про розірвання угоди. Тобто, позивач сплативши за [PERSON] 63019,11 грн. в разі розірвання угоди має право на повернення чистих внесків тільки в розмірі 35120,25 грн. (чиста вартість продукції), а різниця в розмірі 27898,86грн., що становить 79,44% від сплаченої ним чистої вартості продукції (35120,25грн.), залишається у власності відповідача. Дана умова [PERSON] є беззаперечно не справедливою до позивача, як до споживача послуг, оскільки з суми 27898,86грн., яка залишається відповідачеві в разі розірвання [PERSON], оплата послуг відповідача становить 16874,88грн. Хоча обсяг послуг, які надавались відповідачем є мізерними. Страхові платежі становили 2886,53грн., хоча жодного договору на підтвердження страхування життя позивача, відповідно до ст.11 [PERSON], йому надано не було. Окрім того, до істотних умов договору відноситься строк договору. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Натомість умовами [PERSON] №0325368 не передбачено, протягом якого строку відповідач зобовязується виконати умови договору та надати позивачу право на отримання автомобіля, а ті умови, які викладені в ст. 6 [PERSON], щодо надання права на отримання автомобіля є не зрозумілими та чітко не визначеними, що дозволяє Відповідачеві маніпулювати сплаченими учасниками групи внесками. Також отримання позивачем автомобіля за умовами [PERSON] є можливим виключно за рахунок залучення інших членів системи (споживачів). В той же час відповідач покладає на учасників системи придбання автомобілів в групах їх витрати, не включаючи при цьому власних коштів, що робить діяльність відповідача пірамідальною схемою. Тобто, тоді коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Таким чином, умови [PERSON] №0325368 з укладеними до неї додатками вказують на здійснення відповідачем ТОВ «Авто Просто» формування та експлуатацію пірамідальної схеми, яка передбачає надання споживачу послуг, спрямованих на придбання товарів за сплачені кошти, виключно за рахунок залучення інших споживачів, що прямо заборонено ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Правочини, здійснені з використанням такої схеми, є недійсними відповідно до ч. 6 ст. 19 цього Закону. Окрім того, несправедливі умови [PERSON] №0325368 від 16.08.2010р. завдали позивачу не тільки матеріальних збитків, на які він не розраховував, укладаючи договір, а й моральної шкоди. Оскільки, укладаючи угоду він розраховував на свої можливі доходи, які мають мінливий характер, однак, з підняттям вартості автомобіля склалась ситуація, в якій витрати позивача на оплату відповідачеві послуг за [PERSON] почали завдавати істотної шкоди матеріальному становищу його сімї. На забезпеченні у позивача перебуває дружина, дві доньки та мати пенсійного віку. Постійне підняття вартості автомобіля та невиконання відповідачем умов договору призвело до виникнення частих скандалів у сімї позивача, що призводить до його моральних страждань, погіршення здоровя. В його сімї порушився нормальний ритм життя, виникла постійна емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи. Поведінка відповідача, який у своїй діяльності, для отримання доходу використовує пірамідальні схеми, нечесну підприємницьку діяльність, умови угоди відповідача є несправедливими до позивача, як до споживача послуг, містять істотний дисбаланс між його правами та обовязками та правами і обовязками відповідача, все це призвело до завдання йому моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Враховуючи те, що укладена між сторонами [PERSON] №0325368 не відповідає вимогам ст. 626 та ст. 631 Цивільного кодексу України, не відповідає вимогам до договорів, закріплених Законом України «Про захист прав споживачів», умови вказаної [PERSON] є несправедливими по відношенню до позивача, як до споживача послуг, що створює суттєвий дисбаланс між правами та обовязками сторін, тому дана [PERSON] є недійсною. На підставі наведеного просить задовольнити позов. Представник відповідача позов не визнав та надав суду письмові заперечення, де зазначив, що у позивача сплили строки звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки перебіг позовної давності розпочався 16.08.2010 року ( часу укладення [PERSON] між сторонами) та закінчився 16.08.2013 року. Тому представник відповідача просить суд застосувати до даного спору наслідки спливу позовної давності, передбачені ст.267 ЦК України. Також дійсно між сторонами було укладено [PERSON] № 325368. [PERSON] укладена в рамках системи послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) в групах АвтоТак, яку створено ТОВ «АВТО ПРОСТО». Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні [PERSON] з учасниками, укладеними в рамках системи АвтоТак, ТОВ «АВТО ПРОСТО» надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи АвтоТак. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах асигнаційних актів, а також інші послуги, передбачені [PERSON]. 02.06.2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон № 3462-IV яким до ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни, до ч. 1 ст. 4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином послуги, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО» унормовані в ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Незрозумілим для відповідача є посилання позивача в позові на те, що умови [PERSON] є не справедливими та нібито існує істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. По суті можна зазначити, що це є єдиною нормою Законодавства, на яку Позивач посилається саме як на підставу позову, а суть позову зводиться до цитування положень ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та постійні повторення того, що в [PERSON] існує дисбаланс договірних прав та обовязків. Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Оскільки Дисбаланс - це нерівна кількість прав та обовязків, то позивачу необхідно було зазначити, в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обовязки сторін, та ще й така нерівність повинна бути на шкоду споживача, крім того така нерівність повинна бути істотною. Зобовязання відповідача визначені в ст.3 [PERSON] та складаються з 11 пунктів натомість зобовязання позивача визначені в ст.5 [PERSON] та складаються з 7 пунктів. Таким чином посилання позивача на істотний дисбаланс прав та обовязків позивача та відповідача та ще й на користь відповідача не відповідає дійсності. Окремо відповідач вважає за необхідне зауважити про те, що в своєму позові позивач посилається на те, нібито умовами [PERSON] ТОВ «АВТО ПРОСТО» надано право змінювати її ціну та розмір внесків, при чому Учаснику не надається права розірвати [PERSON] у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладання [PERSON]. Такі посилання є неспроможними з огляду на те, що предметом [PERSON] є надання послуг, а не продаж Автомобіля, а отже такі посилання не мають під собою будь-якого сенсу. Як на одну з підстав для звернення з позовом до суду позивач також визначив п. 7 ч.3 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме, нібито ТОВ «АВТО ПРОСТО» здійснює діяльність, яка підпадає під ознаку «пірамідальних схем». Однак відповідач заперечує наявність такої схеми. Так згідно.п. 7 ч.3 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» «Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.» Таким чином обовязковим ознаками пірамідальної схеми має бути: 1.Сплата споживачем за можливість одержання компенсації. 2.Компенсація надається за рахунок залучення інших споживачів до схеми. 3.Відсутність споживання (читаємо: надання) послуг або продукції. Однак такі ознаки не підпадають під умови підписаної сторонами угоди. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2010 р. між сторонами було укладено [PERSON] №0325368, відповідно до п.1.2 якої Учасник уповноважує «АВТО ПРОСТО» на організацію та адміністрування системи по придбанню ним автомобіля. На виконання зазначеної угоди було підписано Додатки №1, №2 та №4, які є невідємними частинами [PERSON] №0325368 від 16.08.2010р. Додатком №2 до [PERSON] №0325368 між сторонами було погоджено визначення термінів, які використовуються в [PERSON]. Зокрема, система придбання в групах або Система АвтоТак визначається, як система, що полягає в створені груп покупців (Учасників), метою яких є придбання Автомобілів у порядку та на умовах, передбачених [PERSON]. АвтоТак - це торгівельна марка, що зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг [PERSON] з адміністрування системи придбання Автомобілів в групах. Згідно умов [PERSON] №0325368 (ст.3 [PERSON]) відповідач зобовязався формувати групи Учасників для придбання Автомобіля, включити позивача, як Учасника до групи для придбання Автомобілів, організовувати та створювати умови для придбання Автомобілів Учасниками системи, здійснювати оплату Автомобіля Виробнику, Імпортеру чи Дистреб?ютору за рахунок коштів, сплачених Учасниками системи, на умовах [PERSON], забезпечити отримання Автомобіля Учасником системи згідно з умовами [PERSON], формувати фонд для повернення коштів, адмініструвати групу, до складу якої входить Учасник системи, протягом всього строку її існування, надавати послуги, які визначені [PERSON] та інше. Укладеним між сторонами Додатком №1 до [PERSON] №0325368 було погоджено придбання позивачем автомобіля марки ЗАЗ, моделі «Ланос», ціна автомобіля було погоджена в розмірі 70720 грн. Цим же Додатком до [PERSON] було погоджено, що вступний внесок позивача становить 2545,92грн., в т.ч. ПДВ, щомісячні цілі чисті внески становлять 0,8333%, щомісячні внески в оплату послуг становлять 0,38%, щомісячні внески в оплату страхового платежу становлять 0,065% та плата за право на отримання Автомобіля становить 3% без ПДВ. Після сплати авансового внеску в розмірі 2545,92грн., що підтверджується квитанцією від 16.08.2010р., відповідачем листом позивача було повідомлено, що його включено в групу №001067 з порядковим номером 219. В подальшому, на виконання умов укладеної [PERSON] позивачем було сплачено на рахунок відповідача 60 473,19 грн., з яких 37006,42 грн. чистих внесків, 16874,88 грн. винагорода відповідача, 2886,53грн. страхові відшкодування та 3375,34грн. - щомісячний внесок в оплату послуг у % +ПДВ. Платежі здійснювались в період з вересня 2010 р. по лютий 2015 р. Відповідно до умов Закону України «Про захист прав споживачів» позивач є споживачем, оскільки мав намір придбати автомобіль для власних, не повязаних із підприємницькою діяльністю, потреб. 70720,00 грн. - це є вартість автомобіля, на яку позивач розраховував при підписані з відповідачем [PERSON] та мав фінансову спроможність сплачувати. Однак, з незалежних від нього обставин вартість автомобіля за пять років зросла майже на 41% та станом на 14.02.2015 р. становила 118440,00грн. Така вартість автомобіля, від якої розраховуються усі інші передбачені [PERSON] платежі, стала для позивача непідємним фінансовим тягарем, що завдало для нього та його сімї значної матеріальної шкоди у вигляді грошових втрат, на які я він розраховував. Захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним здійснюється на підставі статей 18-21 Закону України «Про захист прав споживачів». Як на підстави визнання [PERSON] недійсною позивач посилається на несправедливі умови договору та створення відповідачем пірамідальної схеми, яка передбачає надання споживачу послуг, спрямованих на придбання товарів за сплачені кошти, виключно за рахунок залучення інших споживачів, що прямо заборонено ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. П.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до несправедливих умов договору відносить в т.ч. і встановлення в договорі вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором. На наявність включення Відповідачем в договір несправедливих умов, вказує в т.ч.: 1) п. 13.3, який регулює порядок повернення коштів в разі розірвання договору. Зокрема, умовами договору в п. 2.3 на позивача, як на учасника системи [PERSON], покладено обовязок повністю сплачувати Повні внески гідно графіку внесків. Додаток №2 до угоди №0325368 - передбачає, що Повний внесок - це щомісячний платіж, який складається з суми Чистого внеску, щомісячного Внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату Страхового платежу, і підлягає оплаті учасником в порядку та у строки, визначені угодою. Натомість, п. 13.3 [PERSON] передбачено, що в разі розірвання учасником угоди поверненню підлягають тільки чисті внески. Окрім того, з суми яка підлягає до повернення вираховується відступний за відмову від угоди у розмірі 2 (двох) цілих чистих внесків, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив [PERSON] про розірвання угоди. Тобто, позивач, сплативши за [PERSON] 63019,11грн., в разі розірвання [PERSON] має право на повернення чистих внесків тільки в розмірі 35120,25 грн. (чиста вартість продукції), а різниця в розмірі 27898,86грн., що становить 79,44% від сплаченої ним чистої вартості продукції (35120,25грн.), залишається у власності відповідача. Дана умова [PERSON] є беззаперечно не справедливою до позивача, як до споживача послуг, оскільки з суми 27898,86грн., яка залишається відповідачеві в разі розірвання [PERSON], оплата послуг відповідача становить 16874,88грн. Хоча обсяг послуг, які надавались відповідачем, є мізерними. Страхові платежі становили 2886,53грн., хоча жодного договору на підтвердження страхування життя позивача, відповідно до ст. 11 [PERSON], йому надано не було. Такі умови беззаперечно завдають шкоди позивачеві, порушують принцип добросовісності та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін. Окрім того, до істотних умов договору відноситься строк договору. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Натомість умовами [PERSON] №0325368 не передбачено, протягом якого строку відповідач зобовязується виконати умови договору та надати позивачу право на отримання автомобіля, а ті умови, які викладені в ст.6 [PERSON], щодо надання права на отримання автомобіля, є не зрозумілими та чітко не визначеними, що дозволяє відповідачеві маніпулювати сплаченими учасниками групи внесками. Не знайшло свого підтвердження у суді посилання позивача на створення відповідачем «пірамідальної схеми». Так відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність субєкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обовязкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом [PERSON] сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Відповідно до ст.2 [PERSON] ТОВ «АВТО ПРОСТО» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобовязань, передбачених [PERSON]. Передбачені [PERSON] умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в [PERSON] «Чисті внески» або «Внесок в оплату товару». Відповідно до розд.1 Визначення термінів додатку № 2 до [PERSON] «Цілий Чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля. Половинний Чистий внесок це половина Цілого чистого внеску». Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до [PERSON] Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль. Таким чином, в [PERSON] чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені Чисті внески перерахунку (у звязку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє імя споживач зобовязаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати 100% від ціни автомобіля. Отже, [PERSON] передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної [PERSON], а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «АВТО ПРОСТО» виконання свого зобовязання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже, за системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожний з учасників, який належним чином виконує зобовязання за [PERSON], отримує автомобіль через механізм, передбачений в [PERSON], оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до [PERSON]). За таких обставин твердження позивача про те, що діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» за [PERSON] сторін є функціонуванням «пірамідальної схеми», суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у звязку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок обєднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобовязань. Такий висновок викладений у Постанові ВСУ від 11.09.2013 року у справі 6-40цс13. Таким чином недійсною дана [PERSON] визнається лише з підстав визнання судом умов договору несправедливими. Відповідно до ч.6 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Суд відхиляє посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так на час звернення до суду умови [PERSON], укладеної між сторонами, не виконані, позивач передав відповідачу кошти в сумі 63019,11 грн., однак за це не отримав ні автомобіля, ні своїх коштів. Станом на 2010 рік позивач не міг передбачити, що у 2017 році він лишиться без товару та своїх коштів, які добросовісно сплачував упродовж пяти років, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Так на забезпеченні у позивача перебуває дружина, дві доньки та мати пенсійного віку. Постійне підняття вартості автомобіля та невиконання Відповідачем умов договору призвело до його моральних страждань. В його сімї порушився нормальний ритм життя, виникла постійна емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи. Також при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує поведінку позивача при укладенні [PERSON] з відповідачем. Тому розмір моральної шкоди суд зменшує до 2000 грн. Судові витрати стягнути з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме 640 грн. за задоволення вимог майнового характеру та 64 грн. за часткове задоволення вимоги немайнового характеру.

Outcome: partial