Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: Мірослави, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача виконавчого комітету Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (далі: виконком ради), третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби\~ Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі: ДВС) про звільнення від сплати аліментів. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та пояснили, що за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 17 серпня 2016 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 1000грн. щомісячно. Але з листопада 2016 року відповідачка [PERSON] виїхала за межи України та з того часу син проживає разом із позивачем, на його утриманні, мати ні якої допомоги не надає, а з позивача стягуються аліменти. Тому позивач просить звільнити його від сплати аліментів. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання викликалась належним чином, але не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи ДВС в судовому засіданні із позовними вимогами погодилась. Представник третьої особи виконкому ради надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Встановлено, що позивач та відповідачка перебували у шлюбі з 30 жовтня 1994 року, шлюб розірваний на підставі рішення суду від 17 серпня 2016 року, яким також стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 1000грн. щомісячно (а.с.9-14). Заборгованості по аліментам позивач не має (а.с.15) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов та довідки від 14 серпня 2017 року, складених третьою особою виконкомом ради, позивач проживає разом із сином (а.с.16,17). Також факт спільного проживання позивача разом із сином підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Таким чином, підстави для стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки відпали, бо саме позивач проживає разом із неповнолітнім сином та утримає його. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи вище викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved