Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Плюс» про стягнення з відповідачабезпідставно набутих грошових коштів у сумі 18900 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 жовтня 2017 року він уклав з ТОВ «[PERSON] Плюс» попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу № 10/ПД-0101, за яким сторони зобовязались у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (надалі - основний договір) - автомобіля марки RAVONR2 2016 року випуску на умовах попереднього договору (пункти 1.1-1.2. попереднього договору). Згідно з пунктом 1.5 попереднього договору сторони зобовязались укласти основний договір у строк до 12 жовтня 2017 року за умови повного виконання позивачем пункту 2.1. попереднього договору. Якщо за станом на дату укладення основного договору (12.10.2017) транспортний засіб не буде придбаний відповідачем, то сторони визначають, що основний договір буде укладено на пятий день після придбання транспортного засобу відповідачем, про що останній зобовязується повідомити позивача у письмовому вигляді із зазначенням конкретної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 01.10.2018. На виконання умов пункту 2.1. попереднього договору 09.10.2017 позивач здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 18900 грн. 00 коп. що підтверджується квитанціями ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.10.2017 на суму 14800 грн. 00 коп. та на суму 4100 грн. 00 коп. За станом на 12.10.2017 (передбачену попереднім договором дату укладення основного договору) основний договір між позивачем і відповідачем укладений не був. жодних повідомлень від відповідача про придбання чи непридбання транспортного засобу для його наступної передачі позивачу на адресу позивача від відповідача не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись, що, з огляду на норми частини третьої статті 635 ЦК України, свідчить про припинення зобовязання, встановленого попереднім договором. Враховуючи те, що зобовязання між позивачем і відповідачем за попереднім договором припинились на підставі частини третьої статті 635 ЦК України, грошові кошти в сумі 18900 грн. 00 коп., сплачені позивачем на користь відповідача в якості авансу за попереднім договором, з огляду на положення статті 1212 ЦК України, є такими, що набуті без достатньої правової підстави (є безпідставно набутим майном) та підлягають поверненню позивачу (потерпілому). Відповідач не бажає добровільно повернути позивачу безпідставно набуті грошові кошти, що змушує позивача звернутися до суду на захистом свого порушеного права споживача. Позивач подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2017 року [PERSON] уклав з ТОВ «[PERSON] Плюс» попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу № 10/ПД-0101, за яким сторони зобовязались у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (надалі - основний договір) - автомобіля марки RAVONR2 2016 року випуску на умовах попереднього договору (пункти 1.1-1.2. попереднього договору). Згідно з пунктом 1.5 попереднього договору сторони зобовязались укласти основний договір у строк до 12 жовтня 2017 року за умови повного виконання позивачем пункту 2.1. попереднього договору. Якщо за станом на дату укладення основного договору (12.10.2017) транспортний засіб не буде придбаний відповідачем, то сторони визначають, що основний договір буде укладено на пятий день після придбання транспортного засобу відповідачем, про що останній зобовязується повідомити позивача у письмовому вигляді із зазначенням конкретної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 01.10.2018. На виконання умов пункту 2.1. попереднього договору 09.10.2017 позивач здійснив оплату авансу відповідачу в сумі 18900 грн. 00 коп. що підтверджується квитанціями ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.10.2017 на суму 14800 грн. 00 коп. та на суму 4100 грн. 00 коп. Статтею 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. За станом на 12.10.2017 (передбачену попереднім договором дату укладення основного договору) основний договір між позивачем і відповідачем укладений не був. жодних повідомлень від відповідача про придбання чи непридбання транспортного засобу для його наступної передачі позивачу на адресу позивача від відповідача не надходило, пропозиції про укладення основного договору сторонами не направлялись, що, з огляду на норми частини третьої статті 635 ЦК України, свідчить про припинення зобовязання, встановленого попереднім договором. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2 ст. 1214 ЦК України випливає, що норми ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. ? В порушення зазначених норм закону відповідач на час розгляду справи добровільно не повернув позивачу безпідставно набуті ним грошові кошти, оскільки підстава, на якій відповідачем були набуті грошові кошти, згодом відпала. Враховуючи те, що зобовязання між позивачем і відповідачем за попереднім договором припинились на підставі частини третьої статті 635 ЦК України, грошові кошти в сумі 18900 грн. 00 коп., сплачені позивачем на користь відповідача в якості авансу за попереднім договором, з огляду на положення статті 1212 ЦК України, є такими, що набуті без достатньої правової підстави (є безпідставно набутим майном) та підлягають поверненню позивачу. Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку не повернув безпідставно набуті грошові кошти, то вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач від сплати судового збору звільнений на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved