Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору №б/н, укладеного 25 квітня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПА КБ «ПриватБанк»), який складається із заяви від 25.04.2006 року, умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, Пам'ятки клієнта. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він не був ознайомлений, не підписував, а відтак не погоджувався із Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, Пам'яткою клієнта. Крім цього, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав [PERSON] по одному примірнику вищезазначених документів, також Заяви про укладення договору, які є складовими кредитного договору. Такі обставини свідчать про недотримання сторонами вимог законодавства щодо письмової форми правочину, що є однією із підстав визнання правочину недійсним. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та уточненнях, просить позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача Гнатишак О. взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення позову заперечує, просить суд відмовити у повному обсязі. Відповідач у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи, посилається на те, що кредитний договір, який оскаржується позивачем, є договором приєднання і з заяви про укладення такого договору вбачається, що [PERSON] ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку. Законодавством не передбачено обов'язку Кредитора відбирати підпис у Позичальника на кожному документі, який є частиною кредитного договору. Поза тим, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін та досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 25 квітня 2006 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою відкрити рахунки та надати нижчеперелічені послуги, а саме: Тип картки:4149605300. Валюта: Гривня. Строк дії:04/09. Тип кредитного ліміту: фінансовий фіксований. Сума кредитного ліміту: 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок). Базова процентна ставка: 3 (три) відсотки в місяць з розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредитного ліміту: відповідає терміну дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, так і списанням Банком коштів з Дебетної карти [NUMBER]. Дана заява підписана [PERSON] Із змісту заяви також вбачається, що [PERSON] підтверджує, що він ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. [PERSON] також виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між [PERSON] та банком договір про надання банківських послуг. При укладанні вищевказаного Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Звернувшись із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку відповідач засвідчив свою згоду з запропонованими банком умовами. Тому, суд приходить до висновку, що під час укладення оспорюваного кредитного договору сторони дотрималися усіх вимог, які для такого роду договорів передбачені законодавством. Суд вважає безпідставними посилання позивача на недотримання сторонами письмової форми правочину, а також на те, що його не було ознайомлено із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, оскільки у самій заяві про укладення кредитного договору позивач поставив свій підпис, чим підтвердив, що він ознайомлений із відповідними правилами та умовами, чим дав згоду на відповідні умови договору. Поза тим, підпис позивача на Заяві, де є відмітка про поінформованість його щодо змісту Умова надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку, дає підстави суду вважати, що саме у момент підписання такої Зави, а саме 25.04.2006 року позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів, відповідно саме з цього моменту слід обчислювати строк позовної давності, який закінчився 24.04.2009 року. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За загальним правилом (ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що при укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та іншими актами законодавства.

Outcome: dismissed