Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 07.03.2005 року помер його троюрідний дядько [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0202286, яку він прийняв шляхом спільного проживання після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 03.09.2004 року, але юридично за життя не оформив. Він прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини був малолітнім, входячи до кола спадкоємців пятої черги за законом і на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі на право на земельну частку (пай) не може, так як оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просив визнати за ним право на цю земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, надіславши до суду письмову заяву. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради та Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листами. Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що 07\~березня 2005\~року помер\~троюрідний дядько\~позивача [PERSON],\~який мешкав\~в с.Чернеча\~Слобода,\~Буринського району,\~Сумської області,\~у звязку\~з чим\~відкрилася спадщина,\~до якої\~ввійшло,\~в тому\~числі,\~\~право на\~земельну частку\~(пай)\~\~у землі,\~розташованої на\~території [PERSON]\~сільської ради,\~Буринського району\~Сумської області,\~\~яка перебуває\~у колективній\~власності\~ САПТЗТ\~«Чернечослобідське» розміром\~3,34\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~частки в\~натурі (на\~місцевості),\~яке посвідчено\~\~сертифікатом серії\~СМ №0202286,\~\~яку він\~прийняв після\~смерті 03\~вересня 2004\~року своєї\~матері [PERSON]\~ \~відповідно до\~ч.3\~ст.\~1268\~ЦК України,\~оскільки \~на день\~смерті постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини\~і протягом\~строку,\~встановленого ст.1270\~цього Кодексу,\~не заявив\~про відмову\~від неї,\~входячи до\~кола спадкоємців\~за законом\~першої черги,\~але за\~життя юридично\~не оформив.\~Спадщину після\~смерті [PERSON]\~прийняв троюрідний\~племінник [PERSON]\~ позивач\~по справі\~ відповідно\~до ч.4\~ст.\~1268\~ЦК України,\~оскільки на\~час відкриття\~спадщини був\~малолітнім входячи\~до кола\~спадкоємців пятої\~черги за\~законом і\~на частину\~спадкового майна,\~отримав свідоцтво\~про право\~ на\~спадщину за\~законом,\~що підтверджується,\~свідоцтвом про\~смерть [PERSON],\~довідками [PERSON]\~сільської ради,\~витягом з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про смерть\~[PERSON],\~ рішенням\~Буринського районного\~суду,\~інформаційною довідкою\~про вартість\~земельної частки\~(паю),\~ паспортом\~позивача,\~інформаційними довідками\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) та копією спадкової справи (а.с.5-10,19,21,38-49). Разом з тим, позивач не спроможний отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище згадану земельну частку (пай) в нотаріуса, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений, а дублікат отримати позивач не спроможний, у звязку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що підтверджується витягом з газети «Рідний Край», розясненням відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та розясненням нотаріуса (а.с.11-12,20). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу\~ від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, згідно п.2\~\~ Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай)\~ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України (\~ 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000013, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Чернечослобідське» 11.07.1995 року і їй\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай)\~, розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №286, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.14-18). Так як\~ право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його прав шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (пай), що було посвідчено за [PERSON] сертифікатом серії СМ №0202286.\~

Outcome: approved