Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту смерті батька. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] року у місті Торезі Донецької області помер його батько [PERSON], про що є свідоцтво про смерть, видане відповідним органом на тимчасово окупованій території, але неналежного зразка. Після поховання заявник звернувся Центрального районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС з проханням зареєструвати смерть батька [PERSON] та видати йому відповідне свідоцтво. Однак у зв'язку з невідповідністю виданої довідки про смерть на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог діючого законодавства України, йому було відмовлено в реєстрації смерті та отриманні свідоцтва про смерть. Від заявника та його представника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази,які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до лікарської довідки про причину смерті до форми № 106/у № 18 причиною смерті [PERSON] є хронічна недостатність кровообігу, церебральний атеросклероз. Смерть [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 17.02.2016 року Торезьким міським відділом ЗАЦС. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникові для оформлення у встановленому законом порядку свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 256 Цивільного-процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення майнових або інших прав громадян. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до п. 13 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за таких певних обставин. Отже, враховуючи вищенаведені роз'яснення та положення ЦПК України, наявні в матеріалах справи докази та зважаючи на те, що від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення для [PERSON] права на прийняття спадщини, суд вважає за необхідне встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року.

Outcome: approved