Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким з урахуванням уточнень просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру № 98 в житловому будинку літ. А-14, що розташована за адресою: м.Харків, вул. Греківська, 5. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] з 17.07.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.10.2013 року. В період перебування у шлюбі позивачем за особисті гроші було придбано квартиру [ADDRESS]. Вказані грошові кошти було отримано позивачем від продажу належної йому та батькам квартири та від позики. Ухвалою суду від 05.01.2018 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та витребувано з Головного управління ДФС у Харківській області відомості про суми отриманих доходів [PERSON] за 2006-2008 рік. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 17.07.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.10.2013 року у справі № 639/6779/13-ц (а.с.3). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.08.2012 року[ADDRESS] в житловому будинку літ. «А-14», по вул.Греківська, 5 у м.Харкові, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.08.2012 року, що також підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав № 35523721 від 17.09.2012 року (а.с.7,8). У листі АТ «Трест Житлобуд-1» від 14.11.2017 року № 03/1058 зазначено, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] вартістю 372\~481,93 грн. у період з травня по вересень 2008 року (а.с.13). Факт покупки вказаної квартири за 372\~481,93 грн. підтверджується копіями наданих квитанції, де платником зазначено [PERSON] (а.с.9-12). Ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй ( йому ) особисто Отже належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що спірна квартира була ним придбана за особисті грошові кошти, отримані від продажу квартири [ADDRESS] та за грошові кошти взяті у борг на підставі договорів позики. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу, посвідченого 08.05.2008 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS], за 469 650,00 грн. (а.с.4). 08.05.2008 рок між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладеного договір позики, згідно умов якого останній взяв у борг у позикодавця грошові кошти у розмірі 150000,00 грн. (а.с.5). Крім того, 08.05.2008 рок між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладеного договір позики, згідно умов якого останній взяв у борг у позикодавця грошові кошти у розмірі 150000,00 грн. (а.с.6). Слід звернути увагу на те, що у п.1.3 обох договорів позики містяться застереження, в яких зазначено, що вказані грошві кошти передаються позичальнику у особисту приватну власність та ці договори укладені не в інтересах сімї та одержане буде використано на особисті потреби позичальника придбання житла. Згідно листа Головного управління Державної фіскальної служби України в Харківській області від 05.01.2018 року № 9/20-40-08-04-11, згідно відомостей з ЦБД ДРФО ДФС України про реєстраційні дані та джерела доходів [PERSON] за період з 01.01.2006 року по 30.09.2008 року немає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що є батьками позивача та підтвердили факт надання йому грошових коштів у борг для придбання особистого житла. Спірна квартира не була придбана їх сином в інтересах сімї та подружжя ніколи не проживало у ній. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що спірна квартира не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя, а позивачем в судовому засіданні було доведено факт покупки вказаної квартири за особисті кошти. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved