Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться по вул.Прикордонників, 10, в с.Гуща Любомльського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті її баби [PERSON], яка померла 10 лютого 2001 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що [PERSON] за життя склала заповіт, яким на її користь заповіла усе приналежне їй майно. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, оскільки її батько [PERSON], який є сином спадкодавця [PERSON] та мав обовязкову частку у спадковому майні, спадщину у встановленому порядку не прийняв та помер 19.11.2005 року. Позивач прийняла спадщину у порядку, передбаченому ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак своїх спадкових прав в нотаріальному порядку оформити не може, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії. З наведених підстав позивач просила визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно в судовому порядку. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] в позовній заяві одночасно просила розглядати справу у її відсутності, а від представника відповідача Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області в канцелярію суду надійшло повідомлення від 04.09.2017 року за вих.№294/02-16 про визнання позову [PERSON] та розгляд справи у відсутності представника сільської ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з ністпуного. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №177683, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 26.08.2015 року, встановлено, що [PERSON] померла 10 лютого 2001 року в селі Гуща Любомльського району Волинської області (а.с.8). Копією довідки Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 26.08.2015 року за №547 та копією витягу з погосподарської книги №1 за 2001-2005 роки Гущанської сільської ради від 16.08.2017 року №274/02-16 стверджено, що будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться по вул.Прикордонників, 10, в селі Гуща Любомльського району Волинської області, по особовому рахунку №84 належав [PERSON] (а.с.6, 62). Відповідно до ст.524 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на день відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. З копії заповіту, посвідченого 15.05.2000 року секретарем Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області, встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла приналежний їй житловий будинок та сертифікат на право на земельну частку (пай) своїй онуці [PERSON] (а.с.5). Копією довідки Гущанської сільської ради Любомльського району від 26.08.2015 року №547 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 21.08.2017 року за №48829126 стверджено, що укладений [PERSON] заповіт є чинним (а.с.6, 57 на звороті). Та обставина, що позивач [PERSON] доводиться спадкодавцю [PERSON] онукою, підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу позивача, а також копією архівної довідки Державного архіву Волинської області від 26.08.2016 року №1121/01-44, якою доводиться ступінь родинних звязків між батьком позивача [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], як сином та матірю (а.с.9, 11, 12). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) стверджується копією довідки Гущанської сільської ради Любомльського району від 26.08.2015 року №547. Цією ж довідкою стверджено, що син спадкодавця - [PERSON] після смерті своєї матері спадщину у встановленому порядку не прийняв та, як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №011648, виданого Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області 16.11.2005 року, останній помер 13.11.2005 року в с.Гуща Любомльського району Волинської області (а.с.10). Крім цього, досліджена копія матеріалів спадкової справи №79/2017 до майна померлої 10.02.2001 року [PERSON] свідчить про те, що інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно після її смерті, в тому числі на обовязкову частку, згідно положень ст.535 ЦК України (в редакції 1963 року), немає (а.с.56-61). Статтею 560 ЦК України (в ред.1963 р.) передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. При цьому законом, чинним на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], було визначено, що спадщина є належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, якщо він її прийняв. ЦК України (в редакції 1963 р.) не було встановлено граничного строку, за спливом якого спадкоємцеві не може бути видане свідоцтво про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 21.08.2017 року за №263/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Гуща, вул.Прикордонників, 10, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останній, як спадкодавцю (а.с.4). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 05.09.2017 року за №96369166, підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Гуща, вул.Прикордонників, 10, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.64). Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди, тамбура, сарая та огорожі, які знаходяться в с.Гуща по вул.Прикордонників, 10, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем [PERSON] (а.с.41-45). Також на підставі вказаного висновку та технічного паспорта ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» від 10.09.2015 року встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.35-45).\~ В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеними. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Прикордонників, 10, в с.Гуща Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON]

Outcome: approved