Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, до початку розгляду судом справи по суті змінив підстави позову, мотивував його тим, що 8 вересня 2012 року померла його баба по лінії батька [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй на підставі державного акта серії ІІ-ЧН № 005515 земельну ділянку загальною площею 5,15 (3,88 + 1,27) га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Носівської міської ради Чернігівської області. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення, оскільки його батько [PERSON] помер 5 серпня 2012 року. [PERSON] стверджував, що на момент смерті [PERSON] він проживав разом із нею, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті. Він (позивач) вказував, що не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на зазначену земельну ділянку у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документа. [PERSON] просив суд встановити факт постійного проживання разом із [PERSON] на момент смерті останньої, а також визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 5,15 га, яка належала померлій [PERSON], у порядку спадкування після її смерті. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без їх участі за наявними у матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що він є рідним братом позивача та внуком [PERSON], на земельні ділянки [PERSON] не претендує, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. [PERSON] просив розгляд справи проводити без його участі. Суд розглядає справу у відсутності представника Носівської міської ради Чернігівської області та відповідача [PERSON] за наявними у справі доказами. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що вони добре знали покійну [PERSON], її сина [PERSON], знають її внуків. [PERSON] на день смерті проживав разом з бабою [PERSON], доглядав за нею до смерті, піклувався про неї, здійснив поховання, доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку. Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 8 вересня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 21; 22). Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є внуком [PERSON], його батько [PERSON] помер 5 серпня 2012 року, що підтверджується копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 8), свідоцтва про народження (а.с. 6) та свідоцтва про смерть (а.с. 7). Таким чином, [PERSON] в силу ч. 1 ст. 1266 ЦК України має право на спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Факт, який просить встановити позивач, підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована одна у [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради № 101 від 16 січня 2017 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 3,88 га та 1,27 га із земель колишнього КСП імені Фрунзе, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області та на які на імя останньої був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 005515, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 197 від 3 лютого 2004 року, що підтверджується копією державного акта (а.с. 11) та повідомленням відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області від 7 лютого 2017 року (а.с. 12). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 324/02-31 від 20 березня 2017 року (а.с. 29). У судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 005515 втрачено, факт його втрати підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 30). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спадкові земельні ділянки також підлягають задоволенню.

Outcome: approved