Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПП Прогрес Риелт, ТОВ Ремстрой Україна, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру № 283, яка розташована на 16 повресі в 2 секції будинку № 2-А по вул. Макаренка в м. Одесі, загальною площею 109,87 кв.м. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що 12.01.2006 року між ним та ПП Прогрес Риелт був укладений договір № ЛВ/Р-2-279 про інвестування, відповідно до умов якого ПП Прогрес Риелт зобовязалося передати у власність позивачу обєкт інвестування безумовне майнове право на квартиру [ADDRESS], розрахунковою площею 109,87 кв.м, розташовану на 16-му поверсі 2 секції обєкту будівництва, а позивач прийняв на себе обовязок прийняти обєкт інвестування і сплатити за нього ПП Прогрес Риелт обумовлені договором інвестиції. Позивач зазначає, що відповідно до порядку розрахунків він здійснив усі виплати. Згідно п. 4.3. договору орієнтований строк закінчення будівництва і здачі обєкту в експлуатацію визначено у 4-му кварталі 2007 року. [PERSON] вказує, що відповідно до п. 5.3. договору про введення обєкту в експлуатацію ПП Прогрес Риелт письмово сповіщає інвестора цінним листом або телеграмою на адресу інвестора, вказану у договорі, протягом пяти робочих днів з дати надання ПП Прогрес Риелт рішення відповідного державного органу влади та управління про затвердження акту державної технічної комісії про введення закінченого будівництвом обєкту в експлуатацію, проте до теперішнього часу письмового сповіщення від ПП Прогрес Риелт про введення обєкту будівництва в експлуатацію він не одержав. Із засобів масової інформації позивачу стало відомо, що багатоповерховий житловий будинок з офісними приміщеннями та підземним паркінгом з будівельною адресою: м. Одеса, вул. Львівська, 15, здано в експлуатацію. Позивачу також стало відомо, що багатоповерховому житловому будинку з офісними приміщеннями та підземним паркінгом з будівельною адресою: м. Одеса, вул. Львівська, 15, було присвоєно поштову адресу: м. Одеса, вул. Макаренка, 2-А. Крім того, позивач зазначає, що 03 листопада 2015 року він одержав листа від ТОВ «Ремстрой Україна»з \~пропозицією зявитися до ТОВ «Ремстрой Україна» з метою встановлення між ними договірних відносин та здійснення доплати за договором інвестування. Однак, позивач вказує, що він відмовився від вказаної пропозиції так як ТОВ «Ремстрой Україна» не надав жодного доказу, який свідчив би, що ТОВ «Ремстрой Україна» є правонаступником ПП «Прогрес Риелт», що до нього перейшли права та обовязки ПП «Прогрес Риелт» за укладеним із ним договором від 12.01.2006 року № ЛВ/Р-2-279. Оскільки місцезнаходження ПП «Прогрес Риелт» позивачу невідоме, а правових підстав для сплати коштів ТОВ «Ремстрой Україна» та одержання квартири від ТОВ «Ремстрой Україна» не існує, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 07.12.2015року представник ТОВ «Ремстрой Україна» надав суду зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Ремстрой Україна до Приватного підприємства Прогрес Риелт, [PERSON], в якому ТОВ «Ремстрой Україна» просить суд визнати недійсними договір №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006року, додаткову угоду від 06 червня 2007року до договору №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006року, укладені між Приватним підприємством Прогрес Риелт та [PERSON]. В обґрунтування вимог зустрічного позову представник ТОВ «Ремстрой Україна» посилається на те, що ТОВ «Ремстрой-Україна» є власником 2-го пускового комплексу, в частині секції №2 з другого по останній поверх та напівпідземного паркінгу, 2-секційного багатоповерхового житлового будинку з офісними приміщеннями та напівпідземним паркінгом (будівельна адреса м. Одеса, вул. Львівська, 15), відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої 22.01.2013 року за №ОД143130110300. Представник ТОВ «Ремстрой Україна» вказує, що розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради №98 від 26.02.2013року, обєкту присвоєна поштова адреса: м. Одеса, вул. Макаренка, 2-а. Представник позивача за зустрічним позовом зазначає, що з первісного позову ТОВ «Ремстрой-Україна» стало відомо про існування договору №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006 року, додаткової угоди від 06 червня 2007 року до договору №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006 року, укладених між Приватним підприємством «Прогрес-Риелт» та [PERSON]. Позивач за зустрічним позовом вважає договір інвестування та додаткову угоду до нього недійсними, оскільки на момент укладення оспорюваного договору інвестування та додаткової угоди ПП «Прогрес-Риелт» не був забудовником обєкту будівництва житлового будинку з офісними приміщеннями за адресою: м. Одеса, вул. Львівська, 15, зокрема, квартири будівельний номер №283, розрахунковою площею 109,87 кв.м., розташованої на 16 поверсі в секції 2 обєкту будівництва, відповідно не був власником безумовного майнового права на спірну квартиру, визначеного розділом 2 договору, ПП «Прогрес-Риелт» не мав права на укладення спірного договору інвестування та додаткової угоди до нього. Представник позивача за зустрічним позовом зазначає, що договір №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006року та додаткова угода від 06 червня 2007року до договору №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006 року, укладені між Приватним підприємством «Прогрес-Риелт» та [PERSON], є недійсними з моменту їх вчинення та не створили для сторін юридичних наслідків, у звязку з чим, [PERSON] не набув статусу інвестора 2-го пускового комплексу, в частині секції №2 з другого по останній поверх та напівпідземного паркінгу, 2-секційного багатоповерхового житлового будинку з офісними приміщеннями та напівпідземним паркінгом (будівельна адреса м. Одеса, вул. Львівська, 15), поштова адреса: м. Одеса, вул. Макаренка, 2-а, за оспорюваними договором та додатковою угодою, не набув право власності на майнові права на новостворене майно у вигляді квартири будівельний номер №283, розрахунковою площею 109,87 кв.м. у спірному будинку, у звязку з чим, за ним не може бути визнано право власності на спірну квартиру. Також, представник позивача за зустрічним позовом вказує, що про договір №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006 року та додаткову угоду від 06 червня 2007 року до договору №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006року, укладені між Приватним підприємством «Прогрес-Риелт» та [PERSON], ТОВ «Ремстрой-Україна» нічого не відомо, ТОВ «Ремстрой-Україна», як замовник будівництва багатоповерхового житлового будинку з офісними приміщеннями та напівпідземним паркінгом (будівельна адреса м. Одеса, вул. Львівська, 15), з [PERSON] договорів про інвестування не укладало. Позивач за зустрічним позовом вважає, що [PERSON] має право лише на отримання від приватного підприємства «Прогрес-Риелт» грошових коштів, внесених за договором №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006 року. У судове засідання 10.12.2015року [PERSON] не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, первісний позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. У судове засідання 10.12.2015року представник ТОВ Ремстрой Україна не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, також надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, зустрічний позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити, у задоволенні первісного позову просив відмовити. Відповідач - ПП Прогрес Риелт у судове засідання повторно не зявилися, повідомлявся належним чином. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та необхідність задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 12.01.2006 року між [PERSON] та ПП Прогрес Риелт був укладений договір № ЛВ/Р-2-279 про інвестування, відповідно до умов якого ПП Прогрес Риелт зобовязалося передати у власність позивачу обєкт інвестування безумовне майнове право на квартиру [ADDRESS], розрахунковою площею 109,87 кв.м, розташовану на 16-му поверсі в секції 2 обєкту будівництва, а позивач прийняв на себе обовязок прийняти обєкт інвестування і сплатити за нього ПП Прогрес Риелт обумовлені договором інвестиції. Графік сплати інвестиційних внесків визначений у п. 5.2 договору. Згідно п. 4.3. договору орієнтований строк закінчення будівництва і здачі обєкту в експлуатацію визначено ще у 4-му кварталі 2007 року. Відповідно до п. 5.3. договору про введення обєкту в експлуатацію ПП Прогрес Риелт письмово сповіщає інвестора цінним листом або телеграмою на адресу інвестора, вказану у договорі, протягом пяти робочих днів з дати надання ПП Прогрес Риелт рішення відповідного державного органу влади та управління про затвердження акту державної технічної комісії про введення закінченого будівництвом обєкту в експлуатацію. Відповідно до п.6.1. договору після внесення 100% інвестиційних внесків та протягом 35 робочих днів з дати надання Підприємству рішення про закінчення будівництва обєкту будівництва і прийняття його в експлуатацію підприємство зобовязується передати інвестору обєкт інвестування та документи, що підтверджують прийняття обєкта будівництва в експлуатацію, а інвестор зобовязується прийняти обєкт інвестування та документи по акту приймання-передачі. Відповідно до п.6.2 договору обєкт інвестування передається інвестору в момент підписання акту приймання-передачі. Відповідно до п.6.3. договору оформлення права власності на новозбудоване майно інвестора здійснюється з видачею свідоцтва про право власності на це майно, як на обєкт нерухомого майна, на підставі цього договору, акту приймання-передачі обєкту інвестування та відповідного рішення (розпорядження) місцевих органів влади про затвердження акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта будівництва. 06 червня 2007року між ПП Прогрес Риелт та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006року, відповідно до умов якої, розмір інвестиції становить 740438,68грн., з яких 614032,23грн. є договірною вартістю, а 123406,45грн. складає ПДВ. Зі змісту декларації про готовність обєкта до експлуатації, яка зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області від 22.01.2013 року № ОД143130110300 вбачається, що 2-й пусковий комплекс в частині секції № 2 з другого по останній поверх та напівпідземного паркінгу, 2-секційного багатоповерхового житлового будинку з офісними приміщеннями та напівпідземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Львівська, 15, здано в експлуатацію. Крім того, розпорядженням Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради № 98 від 26.02.2013 року 2-му пусковому комплексу в частині секції № 2 з другого по останній поверх та напівпідземним паркінгом, 2-секційного багатоповерхового житлового будинку з офісними приміщеннями та напівпідземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Львівська, 15, було присвоєно поштову адресу: м. Одеса, вул. Макаренка, 2-А. Судом також встановлено, що до теперішнього часу письмового сповіщення від ПП Прогрес Риелт про введення обєкту будівництва в експлуатацію він не одержав, однак одержав листа від ТОВ Ремстрой Україна з пропозицією зявитися до ТОВ Ремстрой Україна з метою підписання документів щодо отримання майнових прав на квартиру. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] відмовився від вказаної пропозиції, оскільки ТОВ Ремстрой Україна не надав доказів того, що ТОВ Ремстрой Україна є правонаступником ПП Прогрес Риелт, та до нього перейшли права та обовязки ПП Прогрес Риелт. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, зокрема, договори. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі п.5 ст.7 Закону України Про інвестиційну діяльність інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Однак, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що на момент укладення договору інвестування та додаткової угоди до договору, ПП Прогрес Риелт був власником майнових прав на спірну квартиру. Навпаки, в матеріалах справи міститься декларація про готовність обєкта до експлуатації, яка зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області від 22.01.2013 року №ОД143130110300, зі змісту якої вбачається, що замовником є ТОВ Ремстрой Україна. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що ним було здійснено виплати на користь ПП ПрогресРиелт, тобто позивачем не доведено виконання взятих на себе договірних зобовязань по оплаті обєкту інвестування. Також, позивачем не доведено, які його права були порушені, оскільки листом він був повідомлений про необхідність зявитися до ТОВ Ремстрой Україна з метою підписання документів на отримання майнових прав на інвестиційну квартиру. При викладених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Приватного підприємства Прогрес Риелт, Товариства з обмеженою відповідальністю Ремстрой Україна про визнання права власності, задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою у позові, витрати по сплаті судового збору позивачу за первісним позовом не відшкодовуються. Щодо зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Ремстрой Україна до Приватного підприємства Прогрес Риелт, [PERSON] про визнання договору про інвестування та додаткової угоди до договору про інвестування недійсними, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року № 9, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до п. 1.1. договору №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006року, за своїм змістом цей договір є договором купівлі-продажу майнових прав відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується при йняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ч.2 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Таким чином, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що на момент укладення договору інвестування та додаткової угоди, ПП «Прогрес-Риелт» був забудовником обєкту будівництва житлового будинку з офісними приміщеннями за адресою: м. Одеса, вул. Львівська, 15, зокрема, квартири будівельний номер №283, розрахунковою площею 109,87 кв.м., розташованої на 16 поверсі в секції 2 обєкту будівництва, або ПП «Прогрес-Риелт» був власником безумовного майнового права на спірну квартиру, визначеного розділом 2 Договору, або з інших підстав мав право на укладення спірного договору інвестування та додаткової угоди до нього. Як було зазначено вище, відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації, яка зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області від 22.01.2013 року №ОД143130110300, замовником є ТОВ Ремстрой Україна. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.2 ст.236 ЦК України, якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Наведені вище обставини та законодавчі положення свідчать про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ Ремстрой Україна та визнання недійсним договору №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006року та додаткової угоди від 06 червня 2007року до договору №ЛВ/Р-2-279 про інвестування від 12 січня 2006року, які укладені між Приватним підприємством Прогрес Риелт та [PERSON]. Приймаючи до уваги, що позивачем за зустрічним позовом не заявлені вимоги про відшкодування витрат по сплаті судового збору, відповідно до ст. 11 ЦПК України у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідачів за зустрічним позовом.

Outcome: approved