Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто», третя особа: МТСБУ - про стягнення страхового відшкодування за полісом, пені, інфляційних витрат за прострочення виплати страхового відшкодування. В обґрунтування своїх вимог позивач при зверненні до суду посилалась на те, що 16 травня 2014 року близько 22.00 години у м. Києві на перехресті вул. Мельникова та вул. О. Теліги сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль позивача - Subaru Outback, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіль КІА Sporttage, реєстраційний номер [NUMBER], що належить гр. [PERSON], під керуванням [PERSON]. Винною стороною було визнано позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені обидва автомобілі. 19 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача, а саме ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», у якого було застраховано цивільну відповідальність власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/8690841 від 28.04.2014р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). В той же день позивач подав до компанії всі необхідні документи. Потерпіла особа [PERSON] 19.05.2014р. також звернулася до відповідача 19 травня 2014 року з повідомленням про настання страхового випадку та надала комплект первинних документів, необхідних для розгляду події, в тому числі і довідка ДАІ, що підтверджує настання дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого ТЗ. Враховуючи затягування з виплатою страхового відшкодування з боку відповідача та об'єктивні проблеми, які виникли в потерпілої сторони в зв'язку з необхідністю якомога швидшого відновлення їхнього автомобіля, позивач відшкодував нанесений їм збиток, шляхом перерахування визначеної суми в розмірі 26 516,10 грн., необхідної для ремонту пошкодженого транспортного засобу, на рахунок СТО ТОВ «Автоцентр на Харківському». 30 липня 2014 року відповідачем було складено та підписано страховий акт №000019299/01 про страхове відшкодування в розмірі 24 978,12 грн., в т.ч. 510,0 грн. франшиза згідно полюсу та 24 468,12 грн. до сплати. Про зазначені обставини та про готовність сплатити визначену суму, відповідача було повідомлено листом від 04.08.2014р. №5429/В. В зв'язку з затягуванням виплати позивач неодноразово звертався до відповідача як в усному так і в письмовому вигляді щодо прискорення вирішення цього питання. Відповідач періодично надавав відповіді з обіцянками, проте у визначений строк страхове відшкодування відповідачем не виплачено. 16 грудня 2014 року відповідно до пункту 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся з повідомленням до третьої сторони - Моторного (транспортного) страхового бюро України, а 30 грудня 2014 року подав заяву до нього та надав всі необхідні для виплати страхового відшкодування (справа №1/002). В березні 2015 року відповідач отримав від Моторного (транспортного) страхового бюро України лист №3/1-04/7621 від 13.03.2015р. лист з відмовою виплати страхового відшкодування з посиланням на припинення членства відповідача в Моторному (транспортному) страховому бюро України. В той же час це було вже зроблено після первинного звернення відповідача до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Окрім цього в телефонній розмові з представниками Департаменту врегулювання було встановлено, що 11 лютого 2015 року рішенням президії №342/2015 у порушення умов договору про співпрацю повноваження Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо повернення гарантійного внеску шляхом врегулювання страхових випадків за внутрішніми договорами страхування були призупинені. В зв'язку із зазначеним позивач на особистому прийомі у Моторному (транспортному) страховому бюро України 06 квітня 2015р. подав скаргу на дії президії, однак ні відповіді, ні страхового відшкодування від Моторного (транспортного) страхового бюро України не отримано. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд: - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто»на користь ПП [PERSON] суму страхового відшкодування за полісом №АС/8690841 від 28.04.2014р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 24 468 грн. 12 коп. та пеню за прострочення страхового платежу у розмірі 7 433 грн. 61коп.; - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» на користь ПП [PERSON] пеню та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 13 208грн. 26коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач ПАТ «УСК «Гарант авто» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання представника відповідача суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Третя особа: МТСБУ в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки в судове засідання представника третьої особи суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16 травня 2014 року близько 22.00 години у м. Києві на перехресті вул. Мельникова та вул. О. Теліги сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль позивача - Subaru Outback, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіль КІА Sporttage, реєстраційний номер [NUMBER], що належить гр. [PERSON], під керуванням [PERSON]. Встановлено, що винною стороною було визнано позивача. Вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені обидва автомобілі. 19 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача, а саме ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», у якого було застраховано цивільну відповідальність власників наземних транспортних засобів (поліс №АС/8690841 від 28.04.2014р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). В той же день позивач подав до компанії всі необхідні документи. Потерпіла особа [PERSON] 19.05.2014р. також звернулася до відповідача 19 травня 2014 року з повідомленням про настання страхового випадку та надала комплект первинних документів, необхідних для розгляду події, в тому числі і довідка ДАІ, що підтверджує настання дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого ТЗ. Так вбачається, що враховуючи затягування з виплатою страхового відшкодування з боку відповідача та об'єктивні проблеми, які виникли в потерпілої сторони в зв'язку з необхідністю якомога швидшого відновлення їхнього автомобіля, позивач відшкодував нанесений їм збиток, шляхом перерахування визначеної суми в розмірі 26 516,10 грн., необхідної для ремонту пошкодженого транспортного засобу, на рахунок СТО ТОВ «Автоцентр на Харківському». 30 липня 2014 року відповідачем було складено та підписано страховий акт №000019299/01 про страхове відшкодування в розмірі 24 978,12 грн., в т.ч. 510,0 грн. франшиза згідно полюсу та 24 468,12 грн. до сплати. Про зазначені обставини та про готовність сплатити визначену суму, відповідача було повідомлено листом від 04.08.2014р. №5429/В. В зв'язку з затягуванням виплати позивач неодноразово звертався до відповідача як в усному так і в письмовому вигляді щодо прискорення вирішення цього питання. Відповідач періодично надавав відповіді з обіцянками, проте у визначений строк страхове відшкодування відповідачем не виплачено. Вбачається, що 16 грудня 2014 року відповідно до пункту 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся з повідомленням до третьої сторони - Моторного (транспортного) страхового бюро України, а 30 грудня 2014 року подав заяву до нього та надав всі необхідні для виплати страхового відшкодування (справа №1/002). В березні 2015 року відповідач отримав від Моторного (транспортного) страхового бюро України лист №3/1-04/7621 від 13.03.2015р. лист з відмовою виплати страхового відшкодування з посиланням на припинення членства відповідача в Моторному (транспортному) страховому бюро України. В той же час це було вже зроблено після первинного звернення відповідача до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Окрім цього в телефонній розмові з представниками Департаменту врегулювання було встановлено, що 11 лютого 2015 року рішенням президії №342/2015 у порушення умов договору про співпрацю повноваження Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо повернення гарантійного внеску шляхом врегулювання страхових випадків за внутрішніми договорами страхування були призупинені. В зв'язку із зазначеним позивач на особистому прийомі у Моторному (транспортному) страховому бюро України 06 квітня 2015р. подав скаргу на дії президії, однак ні відповіді, ні страхового відшкодування від Моторного (транспортного) страхового бюро України не отримано, в зв'язку з чим позивач просив суд про задоволення позову на що слід зазначити наступне. Пунктом 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду Таким чином вбачається, що крайній строк виплати страхового відшкодування відповідачем припадав на 29 серпня 2014р. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Пункт 2 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Вбачається, що період за який нараховується пеня становить -283 дні, що становить 7 433 грн. 61 коп. Відповідно до ст.625 ЦКУ боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання на 283 дні, чим спричинив позивачу збитків на суму 13 208 грн26 коп. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 451,10 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved