Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить: -розірвати шлюб, укладений між нею відповідачем; -стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дочок: [PERSON] Дар?ї Олексіївни [INFO] та [PERSON] [INFO], визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 гривень до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, та пояснила, що у 1999 році вона та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох дочок. На даний час, у зв?язку із взаємними непорозуміннями, вона та відповідач припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Примиритись не бажають, а тому прагнуть розірвати шлюб. Крім того позивач пояснила, що діти знаходяться на її утриманні, а відповідач не надає допомогу на їх утримання. За таких обставин просить стягнути аліменти. Відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, але не погодився з розміром аліментів, пояснивши, що він дійсно має нестабільний та мінливий дохід. В середньому отримує близько 3000 гривень на місяць, а тому має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 1999 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (дошлюбне прізвище Вербило) відділом реєстрації актів громадянського стану Малинського району Житомирській області був зареєстрований шлюб за актовим записом № 177 (а.с. 4). Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. В ст. 24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач та відповідач не бажають підтримувати шлюбні відносини, то суд розриває укладений між сторонами шлюб. Також згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В статті 184 цього ж кодексу зазначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками дочок: [PERSON] Дар?ї Олексіївни [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 5, 6), які на даний час знаходяться на утриманні позивача (а.с. 7). Отже відповідач зобовязаний надавати позивачу допомогу на утримання дітей. Оскільки відповідач має нерегулярний дохід, що визнав він сам, то суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна особисто довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Однак позивач не надала доказів, що відповідач має змогу платити аліменти у заявленому нею розмірі. Крім того суд враховує, що обов?язок утримання дитини покладається на обох батьків, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно. В решті позову суд відмовляє за безпідставністю. У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів. У звязку з цим суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору за розірвання шлюбу, а також на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial