Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Кондратюк Руслан Вікторович, просить визнати таким що не підлягає виконанню виконавчий напису нотаріуса за №904 від 31 січня 2020 року. Покликається на те, що 21 травня 2020 року з листа приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16 березня 2020 року, дізнався, що 06 березня 2020 року, на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. від 31 січня 2020 року по реєстру №904, приватним виконавцем Кондратюк Р.В. відкрито виконавче провадження №61486154 про стягнення з нього 247 417,87 гривень на користь ТОВ «Вердикт капітал». Вважає, що виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає до виконання, оскільки позивач ніколи не мав жодних правовідносин з ТОВ «Вердикт капітал» і не отримував від цієї компанії жодних повідомлень про набуття ТОВ «Вердикт капітал» будь-яких прав і обов`язків за кредитним договорами, які укладав. Також, не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження та самого виконавчого напису нотаріуса. Звертає увагу, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, Постанову КМУ №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою було передбачено можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами та внесено зміни до Постанови КМУ №1172 від 29 червня 1992 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Тому, вчинення 31 січня 2020 року, приватним нотаріусом виконавчого напису на підставі документів, які подавалися відповідачем до «Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» за кредитними договорами, який визнаний незаконним та нечинним рішенням суду, не відповідало чинному законодавству. Від відповідача та третіх осіб відзиву на позов не надходило. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 31 серпня 2020 року представником відповідача надіслано на адресу суду письмові пояснення по справі на виконання вимог ухвали суду від 10 червня 2020 року, в яких дано відповідь окремо на кожне поставлене в ухвалі суду питання, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 09 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлена належним чином. Попередньо про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Приватний виконавець Кондратюк Руслан Вікторович у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлена належним чином. Попередньо про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. Судом встановлено, що 06 квітня 2012 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» було укладено договір банківського поточного (карткового) рахунку №0770/068234-ZP. З договору відступлення прав вимоги №29-01/19/1 від 29 січня 2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт капітал», встановлено, що Первісний Кредитор відступив Новому Кредитору свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору. Як слідує з Додатку №1-1 до договору факторингу від 14 листопада 2016 року, ТОВ «Вердикт капітал» набув права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №0770/068234-ZP від 06 квітня 2012 року. 23 грудня 2019 року ТОВ «Вердикт капітал» надіслав [PERSON] претензію від 19.12.2019 року про усунення порушень зі строком погашення зазначеної заборгованості протягом 7 (семи) днів з дати направлення вимоги, де вказано, що у разі невиконання цієї вимоги Банк розпочне захист охоронюваного права кредитора на дострокове повернення кредиту, шляхом передачі справи до нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріусом. У вимозі зазначено, що станом на 13.12.2019 року загальна сума заборгованості по кредиту становить 246 767, 87 грн., з яких: 47 189, 84 грн. заборгованість за кредитом, 199 578, 03 грн. заборгованість за процентами та комісіями. Відомості про одержання позивачем вимоги відсутні. 31 січня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Володимировичем вчинено виконавчий напис за №904 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості по кредитному договору №0770\\068234-ZP від 06.04.2012 року у загальні сумі 246767, 87 грн. за період з 29 січня 2019 року по 13 грудня 2019 року, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 47 189, 84 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 125 362, 68 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 74 215, 35 грн.; витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса - 650, 00 грн. Вказаний виконавчий напис звернуто до виконання. З листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.09.2020 року №14035/9.1-20/6.3 вбачається, що відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 23.07.2020 року №10 та на підставі підпунктів «е» та «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 09.02.2005 року за №5550 на ім`я [PERSON] , анульовано згідно з наказом Міністерства юстиції України від 07.08.2020 року №2691/5. 06 березня 2020 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження ВП №61486154 з приводу примусового виконання виконавчого напису за №904, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Володимировичем 31 січня 2020 року. 16 березня 2020 року постановою приватного виконавця звернено стягнення на доходи [PERSON] . Того ж числа, за вихідним номером 701 приватним виконавцем Кондратюк Р.В. дана постанова направлена сторонам для виконання та для відому. 21 травня 2020 року постановою приватного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП №61486154 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Положеннями статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», пункти 1, 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу наведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Водночас як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення іпотекодавця про вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц з подібних правовідносин. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису виписка з особового рахунку [PERSON] (а.с.31) за період 29.01.2019 року -13.12.2019 року не містить розрахунків виникнення заборгованості, операцій на підставі який виникла саме ця заборгованість. Також, неможливо прослідкувати строк виникнення заборгованості для з`ясування чи не пропущений строк, передбачений частиною першою статті 88 ЗУ «Про нотаріат», зважаючи на те, що кредитний договір укладений 06 квітня 2012 року, щляхом підписання заяви про відкриття банківського рахунку без зазначенням строку кредитування. Окремо суд зауважує, що відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений в цій справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 31 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому подання стягувачем не нотаріально засвідченого договору є незаконним. Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису від 31 січня 2020 року, а тому виконавчий напис за №904 вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем 31 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 247 417, 87 грн. за період з 29 січня 2019 року по 13 грудня 2019 року слід визнати таким, що не підлягає виконанню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» в користь [PERSON] слід стягнути сплачений ним при подачі позову судовий збір в сумі 840, 80 гривень.

Outcome: approved