Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що 25.10.2003 р. в Жмеринський районній державній нотаріальній конторі його мати [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,5214 га, розташованої в [ADDRESS] переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, належної спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 026830, виданого виконкомом Коростівецької сільської ради 21.04.2003 р. Але не отримавши державного акту за землю взамін свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки його мати [INFO] померла. До дня своєї смерті мати постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Згідно запису в погосподарській книзі та довідки із сільської ради разом з [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадщину після смерті матері він прийняв шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини до Жмеринської райдержнотконтори, а 21.11.2008 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається із цілого житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Жмеринською райдержнотконторою 25.10.2003 р. Згідно довідки відділу Держкомзему у Жмеринському районі № 3357 від 15.04.2014 р. державний акт на право приватної власності на землю, земельна ділянка рахується за [PERSON], загальною площею 0,5214 га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, вартість усієї земельної ділянки станом на 04.04.2014 року становить 26222,88 грн. За життя [PERSON] взамін свідоцтва про право на спадщину за законом про належність їй 1/3 частини земельної ділянки площею 0,5214 га та розташованої в [ADDRESS], державний акт на право власності на земельну ділянку не отримувала. Постановою державного нотаріуса № 399/02-31 від 27.03.2014 р. йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право власності на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку. Спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері немає. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину земельної ділянки, загальною площею 0,5214 га, що в [ADDRESS] переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення селянського господарства, належної [PERSON], яка померла [INFO] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, подав заяву про уточнення позовних вимог, просить із тих самих підстав, що викладені у позовній заяві визнати за ним право на 1/3 частини земельної ділянки, загальною площею 0,5214 га, що в [ADDRESS] переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення селянського господарства, належної [PERSON], яка померла [INFO], цієї земельної ділянки в порядку спадкування, оскільки за життя його мати [PERSON] отримала лише право на спірну земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, але не отримала державного акту про право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, як того вимагало чинне на момент смерті законодавство. Судові витрати просив віднести на його рахунок. Представник відповідача - Коростівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області сільський голова Кокиза А.П. у судове засідання не з»явився, надав письмову заяву, відповідно до якої позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглядати у його відсутність. Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вислухавши пояснення позивача, враховуючи позицію відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів. Відповідно до ч.ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] в с. Коростівці Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7), після смерті якої відкрилась спадщина і на 1/3 частину якої отримала свідоцтво про право на спадщину за законом її дочка [PERSON] Спадкове майно, на яке видане свідоцтва складається 1/3 частки земельної ділянки, площею 0,5214 га, що в [ADDRESS], переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства. (а.с. 9) Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю IV-ВН № 026830 від 21.04.2003 [PERSON] на підставі рішення Коростівецької сільської ради народних депутатів від 01.04.1994 р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,5214 га, яка розташована по [ADDRESS]. Земельну ділянку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства. (а.с. 10) На державному акті є відмітка нотаріуса про видачу 25.10.2003 року по реєстру №1809 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку вказаної земельної ділянки на ім»я [PERSON]. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (а.с. 8), яка згідно заповіту від 04.11.2003 р. (а.с 32-зворот) заповіла все своє майно своєму сину [PERSON] 08.07.2008 та 21.11.2008 р. позивач звернувся до Жмеринської районної державної нотконтори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке він прийняв (а.с. 31-зворот- 32), та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.11.2008 р. на частину спадкового майна, а саме житловий будинок з господарчими будівлями під [ADDRESS] та зареєстрував право власності на нього у встановленому порядку (а.с. 15-19, 11-12) Звернувшись до державного нотаріуса Жмеринської державної нотконтори Вінницької області із заявою про оформлення спадщини після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,5214 га, що знаходиться в [ADDRESS], постановою державного нотаріуса № 399/02-31 від 27.03.2014 р. позивачу було відмовлено видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, оскільки на зазначене спадкове майно після смерті [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи. (а.с. 24) З довідки Управління Держземагенства у Жмеринському районі Вінницької області № 3357 від 15.04.2014 р. вбачається, що земельна ділянка площею 0,5214 га, що по [ADDRESS] відповідно до Державного акту на право приватної власонст на землю рахується за [PERSON] При житті [PERSON], яка померла [INFO], взамін свідоцтва про право на спадщину за законом про належність їй 1/3 частини земельної ділянки площею 0,5214 га, що по [ADDRESS] державний акт на право власності на земельну ділянку не отримувала. Вартість земельної ділянки станом на 04.04.2014 року становить 26222,88 грн. (а.с. 20, 39-40) Відповідно до копії спадкової справи №481 до майна померлого [INFO] [PERSON] та витягів із спадкових реєстрів (а.с.13-14, 30-38) [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері за заповітом шляхом подачі письмових заяв до Жмеринської районної державної нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Наявності осіб, які мають право на обов»язкову частку у спадщині не встановлено. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування, що регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до роз»яснень, що містяться у п.10 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України, що діяла в редакції на час смерті спадкодавця [PERSON] право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Отже, з врахуванням вищевказаного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] та визнання за ним права на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,5214 га, що по [ADDRESS], що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку; ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], та за життя отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] на спірну земельну ділянку не оформила право власності шляхом отримання державного акту, тобто набула лише право на спадкове майно, яке підлягає переходу до спадкоємця в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218,1222, 1223 ч.1, 1225, 1268 ч.ч.1,2 , 1269 ч.1, ЦК України, ст. 81, 126 ЗК України,

Outcome: approved