Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов мотивований тим, що [INFO] померла його мама [PERSON] . При житті вона склала заповіт в користь своїх онуків [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв позивач та [PERSON] (син позивача). [INFO] син [PERSON] помер. Позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина. Рішенням Старовижівського районного суду Воїнської області від 11 жовтня 2021 року позивачу поновлено строку для подачі заяви нотаріусу. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовився від спадщини після смерті бабусі [PERSON] та брата [PERSON] . Проте нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння в зв`язку з відсутністю документів на спадкове майно. Тому просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельні ділянки по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився. Його представник подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує. Просить судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача Смідинської сільської ради Ковельського району Волинської області в підготовче засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника. Позов визнають. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 108/2021, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені такі обставини. [INFO] померла [PERSON] (а.с.20), яка була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] разом із онуком [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.22, 24 ). При житті [PERSON] склала заповіт на усе своє майно в користь своїх онуків [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач [PERSON] та його син [PERSON] . Після смерті сина [PERSON] позивач пропустив строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2021 року позивачу [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.26-27). Інший спадкоємець за законом заповітом- [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] не приймав та на неї не претендує. Від отримання належної йому частики у спадковому майні відмовився. Про що подав заяви (а.с.16,17). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено. Таким чином судом з`ясовано, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Про що нотаріусом винесена постанова. (а.с.41). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Випискою з погосподарської книги № 2 за 2021 рік Смідинської сільської ради Волинської області (а.с.23) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позивачем виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу (а.с.33-37). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавиці [PERSON] . Із заяви, поданої до суду вбачається, що відповідачем позовні вимоги визнаються в повному обсязі (а.с.47). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому необхідно визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Клопотання представника позивача про залишення за позивачем судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. задовольнити.

Outcome: approved