Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Філії «Лозівського кінного завода №124» Державного підприємства «Конярство України» про стягнення заборгованості по заробітній платі 12822,71 грн., середнього заробітку за 2 місяці затримки розрахунку при звільненні 6533,24 грн., та витрат на правову допомогу - 500 грн. в якому зазначив, що працював у відповідача на посаді конюха з 03.09.2013 року, 31.03.2014 року він був звільнений з підприємства за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. При звільненні з роботи відповідачем в останній день його праці не було проведено повного розрахунку. В заяві до суду позивач просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав, погодився на заочний розгляді справи, вказав, що станом на 13.06.2014 року відповідачем з ним не було проведено розрахунку по заборгованості із заробітної плати в сумі 12822,71 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час, місце слухання справи був повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, від відповідача заперечень на позов, поданих у зазначений судом строк, заяв про розгляд справи у його відсутність, не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. За вимогами ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 даного Кодексу. Стаття 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із матеріалів справи убачається, що [PERSON] працював в Філії «Лозівського кінного завода №124» Державного підприємства «Конярство України» з 03.09.2013 року по 31.03.2014 року (а.с.8-11), був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно довідки ДП Лозівський кінний завод № 124 станом на 14.05.2014 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 12 822, 71 грн.(а.с.7). Спору між сторонами про розмір сум, належних працівникові при звільненні, із матеріалів справи не убачається. Тобто на 31.03.2014 року, на день звільнення [PERSON], відповідач не здійснив з працівником розрахунок по заробітній платі, як того вимагає діюче законодавство України про працю, чим порушив права позивача, передбачені ст. 43 Конституцією України. Отже, суд приходить до висновку, що сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 12 822, 71 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дотриманням передбачених КЗпП України строків. Суд на підставі ст..11 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог. Позивач просить про стягнення середнього заробітку за 2 місяці затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6533,24 грн., розмір середнього заробітку підтверджується довідкою ДП Лозівський кінний завод № 124 від 22.05.2014 року./а.с.8/ Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги і в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Сплата позивачем витрат на правову допомогу у сумі 500 грн. підтверджується квитанцією Лозівської юридичної консультації від 30.05.2014 року/а.с.13/ Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved