Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зазначивши, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27.05.1994 року та довідкою Андріївської селищної ради. Вказав, що будинок зареєстрований в Бердянському БТІ під реєстровим №47. 25.02.2016 року як член його сім`ї був зареєстрований в будинку чоловік її доньки [PERSON] . Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14.06.2017 року шлюб між його дочкою [PERSON] та відповідачем розірвано. 16.06.2017 року, тобто понад рік тому відповідач [PERSON] пішов з його будинку, забравши усі належні йому речі і до теперішнього часу не маючи на це поважних причин в будинку не проживає, про що складено акт від 25.07.2019 року. Де проживає відповідач до цього часу йому не відомо. Визнання його втратившим право користування необхідно йому для одержання субсидії. Просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27.05.1994 року, виданого Андріївською селищною Радою народних депутатів, технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] , довідкою від 25.07.2019 року №1189 складеною відповідно до рішення виконкому Андріївської селищної ради №50 від 16.06.2005 року «Про перенумерацію жилих та нежилих приміщень в [ADDRESS] та рішення сесії Андріївської селищної ради №01 від 18.2.2016 року «Про затвердження розпорядження селищного голови» про проведення перейменування вулиць та провулків на території Андріївської селищної ради, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 6-9, 14). Згідно повідомлення відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради (а.с. 21) [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги [PERSON] , тому за ч. 1 ст. 82 ЦПК України не проживання за вищевказаною адресою більше року не підлягає доказуванню. За таких обставин [PERSON] слід вважати таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки [PERSON] визнав позов, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved