Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа [PERSON] про зняття арешту з майна, накладеного на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № В -5/134 від 24 травня 2017 року. Заявник мотивує вимоги тим, що на підставі виконавчого листа № 1522/20845/12, виданого 27.01.2014 року Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з нього на користь [PERSON] на утримання його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 2,5 прожиткових мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.05.2013 року та до досягнення повноліття дитини, тобто до 02.03.2029 року. Так як йому не було відомо про знаходження виконавчого листа на виконанні у відділі ДВС, тому він не надавав квитанції про сплату аліментів, згідно матеріалів виконавчого провадження уторилась заборгованість по аліментам і державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову за № В-5/440 від 09.09.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження стосовно належної йому квартири. В березні 2017 року він вперше отримав виклик з відділу ДВС та з'явився до державного виконавця та надав квитанції та розписки про сплату аліментів, тому станом на 01 квітня 2017 року державний виконавець встановила про відсутність заборгованості про сплату аліментів. При цьому, накладений арешт на належну квартиру [ADDRESS]. Таким чином, на підставі його заяви 24.05.2017 року старшим державним виконавцем Назаровою В.В. постановою ВП № 46539844 було знято арешт з належної йому квартири [ADDRESS], але арешт, накладений на квартиру [ADDRESS], залишений в силі. В зв'язку з тим, що зазначений арешт порушує майнові права позивача та відсутність заборгованості, останній звернувся до суду з зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника відділу, не заперечує проти зняття арешту з майна. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про слухання справи сповіщена належним чином, заперечень не надала. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи наявними доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Матеріалами справи встановлено, що 27 січня 2014 року Приморським районним судом міста Одеси виданий виконавчий документ № 1522/20845/12 про стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання їхньої малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі, що дорівнює 2,5 (двом з половиною) прожитковим мінімумам для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення неповноліття дитиною [PERSON], [INFO] до повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 11). Зазначений виконавчий лист звернений до примусового виконання та перебуває в провадженні Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Постановою № В-5/440 Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 09.09.2015 року, з метою виконання виконавчого документу № 1522/20845/12, накладений арешт на нерухоме майно, що належить боржнику - [PERSON], [INFO], ІНН [NUMBER], а саме на квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер 14595700. Заборонено здійснювати відчуження на нерухоме майно, що належить боржнику - [PERSON], а саме на [ADDRESS] (а.с. 6). Листом № В5/134 Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.05.2017 року повідомлено [PERSON], що для вирішення питання про зняття арешту з майна йому необхідно звернутися до суду з відповідною заявою, в порядку ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», або запропонувати інше майно на яке можливо накласти арешт з метою забезпечення виконання рішення суду (а.с. 12). 24 травня 2017 року постановою № ВП № 46539844 Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знятий арешт та заборону на його відчуження відносно квартири [ADDRESS], реєстраційний номер 14595700, накладений 16.09.2015 року постановою № В -5/440 від 09.09.2015 року, номер запису про обтяження 11205166, що належить [PERSON], [INFO], ІНН [NUMBER], оскільки заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.04.2017 року відсутня (а.с. 8). Також, 24 травня 2017 року постановою № В-5/134 Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, з метою виконання виконавчого документу № 1522/20845/12, накладений арешт на нерухоме майно, що належить боржнику - [PERSON], [INFO], ІНН [NUMBER], а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 19 Конституції України закріплює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності, у зв'язку з тим, що був накладений арешт. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам складеного старшим державним виконавцем Назарово В.А. Приморського ВДВС м.Одеси (а.с.9) станом на 01 квітня 2017 року державний виконавець встановила про відсутність заборгованості про сплату аліментів [PERSON] Також державний виконавець встановила про відсутність заборгованості про сплату аліментів [PERSON] станом на 01 червня 2017 року (а.с.10). У зв'язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна Позивача, так як власник майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України). З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню щодо звільнення з під арешту майна. На підставі викладеного

Outcome: approved