Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на автомобіль. Свої вимоги мотивує тим, що 21 квітня 2014 року він придбав у [PERSON] автомобіль марки «Mercedes-Benz» 131D, 1996 року випуску, колір білий, шасі (кузов) № WDB6760351К056931, тип ТЗ фургон, реєстраційний номер [NUMBER]. Відчужуваний автомобіль належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії КХС № 718599, виданого МРЕВ ДАІ 25.10.2005 року. Вартість автомобіля за згодовую сторін була визначена у розмірі 9300 доларів США. На підтвердження факту продажу автомобіля між ним та [PERSON] 21 квітня 2014 року був укладений письмовий договір купівлі-продажу автомобіля, проте нотаріально він посвідчений не був, оскільки вони домовилися про його нотаріальне посвідчення в тримісячний строк після його підписання за умови належного технічного стану автомобіля та відсутності прихованих недоліків. Він експлуатував придбаний автомобіль протягом трьох місяців, технічних несправностей не виявив, тому кілька раз звертався до [PERSON] з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, проте він до нотаріуса не зявлявся, мотивуючи постійною зайнятістю. З цих же підстав [PERSON] зволікав з видачею йому довіреності на право володіння, користування та розпорядження придбаним ним автомобілем. Вважаючи себе власником автомобіля, він вільно володів, користувався та розпоряджався ним, проходив ДТО, здійснював поточний та капітальний ремонти автомобіля, страхував від свого імені відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. В даний час у нього виникла потреба у виїзді за кордон у звязку з чим знову звернувся до відповідача з вимогою оформити право власності на автомобіль в нотаріуса, який відмовився від переоформлення автомобіля, мотивуючи тим, що це вплине на його право призначення та отримання субсидій. Тому просить визнати за ним право власності на вищевказаний автомобіль. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи - Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області в судове засідання не зявився, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч.3 ст.640\~ЦК України визначено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1365 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved