Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення завданої моральної шкоди. В обґрунтування вимог вказує, що 10.10.2013 року відповідач, який виступав адвокатом на стороні потерпілого по кримінальній справі № 9/4146 заявив у засіданні, що його дружину [PERSON] потрібно притягнути до кримінальної відповідальності за ст..ст.384, 385 КК України, що він не є батьком своїх дітей, що він та його дружина причетні до вбивства [PERSON], ображає його та дружину [PERSON], називаючи її співмешканкою, звинуватив його та його дружину у незаконному володінні зброєю. Всі вищевказані твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки причетність його дружини [PERSON] до вбивства [PERSON] не доведена вироком від 16.10.2013 року. Цим же вироком спростовано твердження відповідача щодо зберігання ним та дружиною зброї? оскільки позивача виправдано за ст..263 КК України . Своїми протиправними та протизаконними діями відповідач образив позивача та його дружину, оскільки за їх віросповіданням є священні поняття честі, родини, чим завдав значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, душевних переживаннях, погіршенні відносин у родині та переживаннях, погіршенні звичного способу життя, погіршенні здоров»я, морального та фізичного стану. Просить стягнути з відповідача на його користь 100 000 грн моральної шкоди . Позивач розпочавши розгляд справи у режимі відеоконференції, відмовився від участі у відео конференції, в судове засідання не з»явився. Враховуючи надані позивачем пояснення по суті позовних вимог, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності позивача на підставі наявних у справі доказів., Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов не визнав, заперечив проти його задоволення з тих підстав, що як представник потерпілої [PERSON] в судових дебатах по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON], посилаючись на докази та документи, які були зібрані органом досудового слідства та судом і які знаходились в матеріалах кримінальної справи, підтримуючи державне обвинувачення та думку потерпілої, заявляв, що у підсудного [PERSON] немає на утриманні неповнолітніх дітей, оскільки в свідоцтві про їх народження батьком дітей [PERSON] не записаний. Будь-яку недостовірну інформацію не розповсюджував, тому просить в задоволенні позову відмовити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, представника [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач будучи за фахом адвокатом здійснював представництво в суді інтересів потерпілої [PERSON] під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України. Під час виступу в дебатах 10 жовтня 2013 року о 10 год сказав : Крім вироку потрібно винести окрему ухвалу про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за ст.. 384, 385 КК України… Прошу врахувати, що немає у справі доказів, які підтверджують, що діти підсудного [PERSON], що він є батьком. Позивач вважає зазначені факти такими, що не відповідають дійсності, порочать честь і гідність. Згідно ст.. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно ст.. 21 СК України шлюбом є сімейний сою жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. … Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов»язків подружжя. Відповідно ч.1 ст..27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя,їхніх дітей, а також в інтересах держави і суспільства. Відповідно ст.. 121 СК України права та обов»язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно ст..122 СК України дитина яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров»я про народження дружиною дитини. Як вбачається з актового запису про народження [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON]. Відомості про батька записані у відповідності до ст.. 135 СК України. Суд вважає, що позивачем не доведено, що під час виступу в дебатах відповідач поширював інформацію щодо сімейного стану позивача, не висловлювався щодо причетності [PERSON] до вчинення злочину, передбаченого ст.ст. 115 та 263 КК України, а також позивачем не доведено поширення відповідачем недостовірної інформації відносно [PERSON] щодо зберігання та володіння ним вогнепальною зброєю всупереч законодавства України, незаконного використання зброї. Вироком Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 16.10.2013 року [PERSON] виправданий за ч.1 ст.263 КК України. Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи, позивачем не був підтверджений факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. А отже, позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України, не надано суду доказів на підтвердження встановленої протиправності дій відповідача, тобто наявності його вини, і відповідно причинного зв'язку. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі За таких обставин позов [PERSON] не підлягає задоволенню. .

Outcome: dismissed