Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ДП «Нігинський кар`єр» про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 27 січня 2015 р. по 14 березня 2019 року [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Державним підприємством «Нігинський кар`єр». Під час перебування у трудових відносинах відповідачем була нарахована але не виплачена заробітна плата у розмірі 44 693,93 грн. 14 березня 2019 року за його заявою був звільнений з роботи і при звільненні з ним не був проведений розрахунок. У зв`язку з тим, що відповідач не провів розрахунок при звільненні, має право на стягненя компенсації за затримку розрахунку при звільнені в розмірі 31 609,44 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 11 червня 2019 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, судовою повісткою. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне. Судом встановлено, що наказом № 11 к від 21.01.2015 р. [PERSON] був прийнятий на роботу в ДП «Нігинський кар`єр» на посаду головного механіка підприємства. Наказом № 62 к від 22.05.2015 р. призначений начальником служби безпеки підприємства. Наказом № 102 від 19.12.2018 р. призначений начальником охорони підприємства. Наказом № 17 к від 13.03.2019 р. [PERSON] звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпПУ. Дане місце роботи було основним у позивача. При звільнені з позивачем не був проведений повний розрахунок. Судовим наказом від 01 квітня 2019 року стягнуто з Державного підприємства «Нігинський кар`єр» на користь [PERSON] нараховану але не виплачену суму заробітної плати в розмірі 44 693,93 грн. станом на 26 березня 2019 року. На даний час заборгованість по заробітній платі не погашена. Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Так, відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, положення якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Відповідно до положень ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. В силу ч.1 ст.117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином не проведення відповідачем при звільненні [PERSON] повного розрахунку, за відсутності спору щодо розміру заборгованої заробітної плати, є підставою для виплати позивачу його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, згідно абзацу 3 пункту 2 розділу II, абзацу 3 пункту 3 розділу III, пункту 5, 8 розділу IV, якими передбачено, що у випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата; усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі; нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чиним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно довідки про доходи № 513 від 07.05.2019 року загальна сума доходу за період з 01.01.2019 р. по 28.02.2019 р. становить 18 000 грн. Середньоденна заробітна плата складає 439,02 грн. Враховуючи, що позивач був звільнений 14 березня 2019 року, станом на 02.07.2019 р. затримка виплати становить 72 робочих дня (березень - 11 днів, квітень - 21 день, травень - 21 день, червень - 18 днів, липень 1 день). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, за період з 14 березня 2019 р по 02 липня 2019 р., становить 439,02 грн. х 72 дні = 31609 грн. 40 коп. без виключення (з урахуванням) усіх необхідних обов`язкових податкових платежів. У відповідності до п.3.ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved