Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Рівневтормет» про стягнення на його користь середнього заробітку за період затримки розрахунку з 03.04.2014 року по 31.10.2014 року у розмірі 15 836, 90 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебував у трудових відносинах з ПАТ «Рівневтормет» до 29 квітня 2013 року. На момент звільнення утворилась заборгованість у розмірі 31 946 грн. 49 коп., яка була стягнута судовим наказом виданого Рівненським міським судом 04 січня 2013 року. Станом на сьогоднішній день відповідач розрахунку з ним не провів. Рішенням Рівненського міського суду від 02.04.2014 року із ПАТ «Рівневтормет» стягнено на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 20 509, 10 грн. за період з 30 квітня 2013 року по 02 квітня 2014 року. Таким чином до стягнення з відповідача підлягає середній заробіток за період затримки розрахунку з 03.04.2014 року по 31.10.2014 року у розмірі 15 836, 90 грн. Також тривала невиплата заробітної плати спричинила йому моральні страждання, тому з відповідача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшила, просила стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку з 03.04.2014 року по 17.12.2014 року у розмірі 19 441, 16 грн. В судовому засіданні представник відповідача визнала частково, пояснила, що з середнього заробітку, який підлягає до стягнення з відповідача необхідно провести утримання для сплати податків, тому сума надана позивачем є завищеною. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судовим наказом Рівненського міського суду від 04.12.2013 року стягнено з ПАТ «Рівневтормет» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 31946, 49 грн. Рішенням Рівненського міського суду від 02.04.2014 року із ПАТ «Рівневтормет» стягнено на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 20 509, 10 грн. за період з 30 квітня 2013 року по 02 квітня 2014 року. Вищевказаним рішенням встановлено, що одноденний заробіток [PERSON] становить 109, 22 грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 03.04.2014 року по 17.12.2014 року складає 19 441, 16 грн. (109, 22 грн. Х 178 дні). Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких від виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, доводи представника відповідача про те, що суду необхідно провести утримання для сплати податків є хибними. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач та його представник не надали суду належних доказів про те, що відповідач заподіяв моральну шкоду та не змогли обґрунтувати у чому вона полягає. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 40, 44, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: partial