Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 15004 грн. 17 коп. неустойки та 15000 грн. моральної шкоди, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір підряду № 3, згідно якого останній повинен був до 26 серпня 2014 року виконати роботи по заливці наливної підлоги відповідно до переліку та в обсягах, вказаних у рахунку-фактурі. В той самий день він сплатив відповідачеві 8198,86 грн., що становить 100% загальної вартості замовлення. Але відповідач умови договору не виконав. Тому 19 вересня 2014 року він надіслав йому листа з пропозицією повідомити про причини невиконання робіт, однак відповіді не отримав. 7 травня 2015 року він знову звернувся до відповідача, в листі вимагав невідкладно приступити до виконання робіт. На що отримав відповідь від 18 травня 2015 року, в якій [PERSON] фактично відмовився найближчим часом виконати роботи, запропонував іншу дату виконання, але і в цей строк нічого не зробив. Тому на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» він має сплатити йому пеню в розмірі 3% вартості роботи, що за період з 1 травня по 1 липня 2015 року за 61 день складає 15004,17 грн. Відповідачем також була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 15000 грн., оскільки дотепер порушуються його права як споживача, наявний температурний режим створює підвищені ризики для належного завершення робіт, що викликає в нього занепокоєння, відповідач позбавив його можливості завершити роботи по впорядкуванню гаража та побутової кімнати, він не може використовувати ці приміщення за призначенням, що створює для нього незручності. Він змушений витрачати час та зусилля для захисту своїх інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надіслав заяву, в якій просить провести судове засідання за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує (а.с.16). Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, пояснив, що з позивачем неможливо було узгодити додаткові умови договору, що необхідно було для того, щоб розпочати роботу, [PERSON] не виходив на зв»язок. Під час розгляду першої справи в суді йому пропонувалось узгодити ці умови або повернути гроші, від чого позивач відмовився, не надавав реквізити для повернення грошей. Тому він не міг ні приступити до виконання робіт, ні повернути гроші. Позивач навмисно затягував час, не хотів, щоб він виконував роботи, щоб стягнути з нього ще додаткові гроші. Також просить врахувати, що в договорі за порушення терміну виконання зобов»язань передбачена сплата пені в розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни позову за кожен день прострочення. Моральну шкоду позивачеві він не завдавав. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.\~837,\~865 ЦК України\~за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. В ч.1,3 ст.865 ЦК України\~також визначено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 2 лютого 2016 року стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] пеню в розмірі 253,36 грн. за невиконання договірних зобов»язань за період з 6 листопада 2014 року по 26 січня 2015 року (а.с.20-22). У вищевказаному рішенні також вказано, що з матеріалів справи вбачається та підтверджено письмовими доказами, що 11 серпня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір підряду №3, за умовами якого, замовник доручає та сплачує, а підрядник бере на себе зобов'язання по виконанню заливки наливної підлоги сараю та гаражу за адресою: вул.Генерала Тхора, 46-а, м. Конотоп відповідно до переліку та у обсягах, наведених у рахунку-фактурі від 11 серпня 2014 року №1, яка є невід'ємною частиною цього договору (п.п.1.1). Згідно з п.2.1 зазначеного договору ціна договору становить 8198 грн. 86 коп. без ПДВ. Пунктом 3.1 договору передбачено, що зазначені роботи мали бути проведені відповідачем з 11 по 26 серпня 2014 року . Позивач [PERSON] на виконання умов договору сплатив відповідачу загальну вартість послуг у сумі 8198 грн. 86 коп., що підтверджується рахунком-фактурою №1 від 11 серпня 2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №1, однак відповідач ФОП [PERSON] обумовлені договором підряду роботи у визначений строк не виконав. Ці обставини були встановлені рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення виконання умов договору будівельного підряду від 11.08.2014 та моральної шкоди, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 2 червня 2015 року, яким позовні вимоги були задоволені частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] станом по 6 листопада 2014 року 199 грн. 33 коп. пені та 1000 грн. моральної шкоди. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача пені за порушення терміну виконання зобов'язань за договором, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач ФОП [PERSON] частково визнав позов, а саме: вимоги про стягнення пені у розмірі 199,33 грн. та моральної шкоди у розмірі 1000 грн., оскільки ним умови договору підряду від 11 серпня 2014 року виконані не були, у зв'язку з чим суд, відповідно до умов п.6.3. договору підряду, стягнув пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожний день прострочення за період з 27.08.2014 по 06.11.2014. Таким чином, оскільки обставини стосовно невиконання ФОП [PERSON] договору підряду від 11 серпня 2014 року, а також межі застосування відповідальності у вигляді пені та її розмір, встановлені рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Сумської області від 2 червня 2015 року, тому при розгляді цієї справи вони не підлягають доказуванню в силу ч.3\~ст. 61 ЦПК України (а.с.20-22,24-26). Згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Однак відповідно до п.6.3 договору підряду № 3 від 11 серпня 2014 року за порушення терміну виконання своїх зобов»язань за договором винувата сторона виплачує постраждалій стороні пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожен день прострочення (а.с.18,19). За таких обставин, оскільки самим договором передбачено стягнення пені за порушення терміну виконання зобов»язань, то в даному випадку слід стягнути пеню згідно договору, а не на підставі ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3% вартості роботи (послуги), як про це просить позивач. Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 14 березня 2016 року, яке не набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за період 1 березня по 1 травня 2015 року (а.с.23). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожен день прострочення за період з 1 травня 2015 року по 1 липня 2015 року за 61 день, такий період вказує сам позивач. Розмір пені, виходячи з облікової ставки НБУ, яка в цей період складала 30%, ціни договору у 8198 грн. 86 коп., становить 411,07 грн.: (8198 грн. 86 коп. х 30% : 365 х 61). При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надані роз'яснення про те, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Між сторонами існували договірні правовідносини, а договором підряду № 3 від 11 серпня 2014 року, укладеного між ними, не передбачено відшкодування моральної шкоди. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», на який посилається позивач, споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, коли вона пов»язана з пошкодженням або знищенням майна споживача або каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. У справі не встановлено обставин, з якими Закон України «Про захист прав споживачів» пов'язує право споживача на відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише пеня в розмірі 411,07 грн. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому відповідач не надав доказів на підставу своїх заперечень про те, що він не міг виконати умови договору внаслідок того, що позивач навмисно затягував час, не хотів, щоб він виконував роботи, які також не хотів узгоджувати. Оскільки позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 15004,17 грн., а задоволені лише вимоги в розмірі 411,07 грн., то судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 15,10 грн. (411,07 х 551,20 : 15004,17).

Outcome: partial