Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи: Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Онищенко Марія Олександрівна про визнання недійсною довіреності, договорів купівлі-продажу транспортного засобу та витребування майна з чужого володіння. Вимоги мотивує тим, що 24.08.2011 року він уклав з ІП «АІС-Столиця» договір купівлі-продажу транспортного засобу № [NUMBER], відповідно до якого оплатив та прийняв у власність транспортний засіб GEELY Emgrand ЕС7 FE-1. 12 жовтня 2011 року на підставі довідки-рахунку № КІМ018193 від 11.10.2011 року та його заяви, ВРЕР-11 УДАІ в м. Києві було проведено реєстрацію автомобіля GEELY FE-1, присвоєно реєстраційний номер [NUMBER] та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12.10.2011 року. В листопаді 2013 року він розмістив оголошення в мережі Інтернет з приводу здачі в оренду належного йому вказаного автомобіля за яким 23 листопада 2013 року йому зателефонував [PERSON] та повідомив про бажання взяти автомобіль в оренду. 24 листопада 2013 року, отримавши розписку про взяття автомобіля в оренду, він передав в користування [PERSON] транспортний засіб. У подальшому невстановлена особа, яка видавала себе за [PERSON], надала від його імені довіреність якою уповноважила [PERSON], що зареєстрований та мешкає в [ADDRESS] та [PERSON], що зареєстрований та мешкає за адресою [ADDRESS], керувати та розпоряджатися автомобілем GEELY FE-1, 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Вказана довіреність 25.11.2013 року була посвідчена приватним нотаріусом КМНО Онищенко М.О. Позивач зазначає, що за повідомленням приватного нотаріуса підставою для посвідчення довіреності на право керувати та розпоряджатися автомобілем [NUMBER], зокрема, стали паспорт громадянина України [NUMBER] на ім'я [PERSON], [INFO], картка фізичної особи - платника податків ДПІ у Солом'янському районі м. Києва та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12.10.2011 року. Проте фактично він, [PERSON], народився 16 січня 1992 року, його серія та номер паспорту - [NUMBER], будь якої довіреності на право керування та розпорядження належним йому автомобілем [NUMBER], на ім'я [PERSON] та [PERSON] він не видавав. У подальшому автомобіль перепродувався. Так, на підставі вищевказаної довіреності 26.11.2013 року [PERSON] зняв з обліку автомобіль та 01.12.2013 року на підставі договору комісії від його імені продав автомобіль GEELY FE-1, [PERSON], відповідно довідки-рахунку серії ВІА № 055335 від 01.12.2013 року за ціною 62 030 грн. 05.12.2013 року на підставі заяви [PERSON] та довідки-рахунку серії ВІА № 055335 проведена реєстрація автомобіля та присвоєно новий реєстраційний номер [NUMBER]. В свою чергу [PERSON] 05.04.2014 року за участі ТОВ «Автотрейд-РС» продав його автомобіль [PERSON], про що останній отримав довідку-рахунок серії ААВ № 086497 від 05.04.2014 року, відповідно якої ціна продажу автомобіля склала 69 120 грн. Право власності на автомобіль зареєстроване за [PERSON] та присвоєно новий державний реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі поданої ним заяви до правоохоронних органів про злочин 14 травня 2014 року Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві до ЄДРДР було внесено дані та розпочате кримінальне провадження № 12014100030004964, в ході якого 08.07.2014 року [PERSON] було повідомлено про підозру у незаконному заволодінні автомобілем [NUMBER]. Згодом дане кримінальне провадження було об'єднано з кримінальним провадженням № 12014100030002269 по якому та той час проводилося досудове розслідування ГУ МВС України в м. Києві. В ході досудового розслідування було підтверджено, що належний йому автомобіль GEELY FE-1, після того як ним незаконно заволодів [PERSON], 05.12.2013 року був зареєстрований за [PERSON] з реєстраційним номером АІ 2822 ЕІ, а 05.04.2014 року за [PERSON] з реєстраційним номером АА 2139 ОІ. 22 жовтня 2014 року слідчим управлінням ГУ МВС України в місті Києві було повідомлено його про призначення почеркознавчої експертизи, проведення якої було доручено експерту НДЕКЦ при ГУ МВС України в місті Києві. Відповідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС України в місті Києві від 03.11.2014 року, підпис та напис в довіреності від 25 жовтня 2013 року, згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] керувати, управляти та розпоряджатися автомобілем [NUMBER], виконано не [PERSON], а іншою особою. Позивач зазначає, що будь якої довіреності на право керувати та розпоряджатися належним йому автомобілем на ім'я [PERSON] та [PERSON] 25.10.2013 року він не підписував, а автомобіль вибув з його володіння внаслідок злочинних дій відповідача [PERSON], якому на даний час пред'явлено обвинувачення за фактом вчинення кримінального правопорушення, тому просить визнати недійсною вказану довіреність; визнати недійсною довідку-рахунок серії [NUMBER] від 01.12.2013 року видану на ім'я [PERSON] та договір купівлі-продажу автомобіля за яким [PERSON] набув права власності на належний йому автомобіль; визнати недійсною довідку-рахунок серії ААВ № 086497 від 05.04.2014 року видану на ім'я [PERSON] та договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] набув права власності на автомобіль GEELY; визнати його власником цього автомобіля та зобов'язати [PERSON] повернути йому автомобіль GEELY, номер кузова [NUMBER]. Відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов з уточненими вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] у якому просить визнати його добросовісним набувачем автомобіля GEELY ЕС7 FE-1, 2011 року випуску, VIN [NUMBER], залишити даний транспортний засіб у його власності та зняти всі обмеження щодо використання його права власності на автомобіль (а.с. 140-142, 231-233, т.1). Вимоги зустрічного позову [PERSON] мотивує тим, що спірний автомобіль йому був проданий 05 квітня 2014 року [PERSON] за участі ТОВ «Автотрецд-РС», про що він отримав довідку-рахунок серії ААВ№086497 від 05.04.2014 року, відповідно до якої ціна продажу автомобіля слала 69 120,00 грн. На підставі довідки-рахунку Центром № 12 надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів підпорядкованого УДАЇ ГУ МВС України в м. Києві автомобіль GEELY ЕС7 FE-1, 2011 року випуску, зареєстрований за ним та присвоєний новий реєстраційний номер [NUMBER]. Він у законний спосіб придбав автомобіль, сплатив кошти, провів його реєстрацію, тому являється добросовісним набувачем транспортного засобу, у зв'язку з чим відсутні законні підстави для позбавлення його права власності. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2015 року вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання добросовісним набувачем, залишення у власності майна та зняття обмежень було об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Онищенко Марія Олександрівна про визнання недійсною довіреності, договорів купівлі-продажу транспортного засобу та витребування майна з чужого володіння (а.с. 161, 162, т.1). Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.11.2015 року було проведено заміну третьої особи за первісним позовом Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві на Управління безпеки дорожнього руху (а.с. 154, т. 1). За повідомленням Адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС м. Житомира від 03.09.2015 року відповідач по справі [PERSON], [INFO], у зв'язку зі смертю 22.05.2015 року знятий з реєстрації за адресою [ADDRESS] (а.с. 86, т.1). За клопотаннями представника позивача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зуcтрічним позовом ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2016 року до участі у справі у якості відповідачів було залучено правонаступників [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 238, 239, т.1). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.05.2016 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] та клопотанням представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] до участі у справі за обома позовами у якості відповідача залучено правонаступника [PERSON] - [PERSON], а також судом виключено з числа третіх осіб за первісним позовом Управління безпеки дорожнього руху та залучено до участі у справі за первісним позовом у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головний сервісний центр МВС України (а.с. 27, 43, 44, т. 2). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.07.2016 року за клопотанням представника третьої особи Головного сервісного центру МВС України Волошиної Я.Л. було виключено з числа третіх осіб за первісним позовом Головний сервісний центр МВС України та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору за первісним позовом Регіональний сервісний центр в м. Києві МВС України (а.с. 106, 107, т. 2). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав первісний позов та викладені у ньому обставини, у задоволенні зуcтрічного позову просив відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON], який є позивачем за зуcтрічним позовом, та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити у первісному позові та задовольнити зуcтрічні позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду подала заперечення на позов з проханням відмовити у задоволенні вимог, зазначивши, що ні вона, як колишня дружина [PERSON], ні її діти [PERSON] та [PERSON] заяв про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] не подавали, приймати спадщину не бажають; спадкоємцем є рідний брат померлого [PERSON], який до нотаріальної контори подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 25, т. 2). Відповідачі за обома позовами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. та представник третьої особи за первісним позовом Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві в судове засідання не з'явилися, суду подали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника [PERSON], [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, у задоволенні зустрічного необхідно відмовити виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС910164, виданого ВРЕР-11 УДАІ в м. Києві, [PERSON] являється власником автомобіля GEELY FE-1, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 10). Згідно довіреності від 25.10.2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О., [PERSON] уповноважив [PERSON] та [PERSON] керувати, управляти та розпоряджатися автомобілем марки GEELY FE-1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 28, 29, т.1). Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. 3 ст. 244 ЦК України). З пояснень позивача, вказану нотаріально посвідчену довіреність від 25.10.2013 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] він не видавав, наміру відчужувати автомобіль не мав, лише автомобіль передав 24.11.2013 року у користування в оренду відповідачу [PERSON], згідно отриманої від останнього розписки. Відповідно договору комісії від 01.12.2013 року [PERSON] доручив ТОВ «Корн Сервіс» продати автомобіль GEELY FE-1, який був куплений [PERSON] згідно довідки-рахунку серії [NUMBER] від 01 грудня 2013 року, виданої ТОВ «Корн Сервіс», за ціною 62 030 грн. (а.с. 22, 24-27, т.1). Як убачається із копії заяви від імені [PERSON] № 31024533 від 26.11.2013 року про зняття з обліку транспортного засобу, реєстрація відчуження автомобіля [NUMBER], представником [PERSON] [PERSON] відбулася на підставі спірної довіреності від 25.10.2013 року. 05.12.2013 року на підставі заяви [PERSON] та довідки-рахунку серії ВІА № 055335 від 01.12.2013 року проведена реєстрація спірного автомобіля, якому було присвоєно новий реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 23, т.1). У подальшому 05.04.2014 року [PERSON] подав автомобіль GEELY FE-1 [PERSON], згідно довідки-рахунку серії ААВ № 086497 від 05.04.2014 року, виданої ТОВ «Автотрейд-РС», вартістю 69 120 грн. (а.с. 21, т.1). Наданий час право власності на автомобіль GEELY FE-1, номерний знак [NUMBER], зареєстроване за [PERSON] За заявою [PERSON] про злочин поданої до правоохоронних органів щодо незаконного заволодіння [PERSON] автомобілем GEELY FE-1, н.з. АА 4467 КТ, до ЄДРДР 14 травня 2014 року було внесено відповідні дані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України (а.с. 16, 17, т.1). На даний час в суді триває розгляд кримінального провадження за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України щодо незаконного заволодіння спірним транспортним засобом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності до положень ст. 216 Цивільного кодексу України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12014100030002269 судовим експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру була проведена почеркознавча експертиза за висновком якої від 03.11.2014 року № 512/тдд встановлено, що підпис та напис в довіреності від 25.10.2013 року, яка виконана на паперовому листі формату А-4, згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] та [PERSON] керувати, управляти та розпоряджатися автомобілем [NUMBER], номер кузова [NUMBER], в графі «підпис», що була складена та посвідчена приватним нотаріусом КМНО Онищенко М.О. виконано не [PERSON], а іншою особою (а.с. 35-42, т. 1). Суд приймає до уваги вищевказаний висновок експерта, оскільки у спростування нього будь яких доказів відповідачами за первісним позовом суду не надано та про такі не заявлено. Отже, судом встановлено, що на вчинення правочину щодо відчуження автомобіля [NUMBER], та видачі довіреності від 25.10.2013 року представникам [PERSON] та [PERSON] позивач волевиявлення не мав, намір стосовно продажу транспортного засобу відсутній, довіреність не підписував, а відтак такий правочин є недійсним і будь якої юридичної сили не має. Таким чином, вимоги [PERSON] у частині визнання недійсними спірної довіреності від 25 жовтня 2013 року та договору купівлі-продажу автомобіля марки GEELY FE-1, н.з. [NUMBER], укладеного між [PERSON] від імені позивача, згідно цієї довіреності, та [PERSON] здійсненого на підставі довідки-рахунку серії [NUMBER] від 01.12.2013 року виданої ТОВ «Кори Сервіс», підлягають задоволенню, так як знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. У задоволенні вимог у частині визнання недійсною довідки-рахунку від 05.04.2014 року та договору купівлі-продажу автомобіля укладеного між [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, оскільки позивач є не є стороною даного правочину, між [PERSON] та останнім володільцем автомобіля [PERSON] існують речово-правові відносини щодо права на спірний транспортний засіб, тому способом захисту є відповідний цим правовідносинам віндикаційний позов - витребування майна. Саме до цього зводяться роз'яснення надані Пленумом Верховного Суду України у п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, відповідно яких норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Правовою підставою для звернення до суду позивач за первісним позовом зазначив, серед іншого, ст. 388 УК України, що регулює правовідносини, що виникли між позивачем та останнім покупцем спірного транспортного засобу. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 зазначено проте, що суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. З урахуванням зазначеного підлягають задоволенню вимоги про витребування у [PERSON] спірного автомобіля на користь [PERSON] Вимоги за зустрічним позовом про визнання добросовісним набувачем та залишення автомобіля у власності [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги не є належним способом судового захисту, відповідно положень ст. 16 ЦК України, так як добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Також не підлягають задоволенню вимоги за первісним позовом у частині визнання [PERSON] власником автомобіля, оскільки його право власності підтверджується реєстрацією спірного автомобіля 12.10.2011 року у МРЕВ-11 м. Києва, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та право власності підтверджується витребуванням автомобіля у добросовісного набувача - [PERSON] (а.с. 10, 18, т. 1). Відповідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в дохід держави в сумі 691 грн. 21 коп. з відповідача [PERSON], так як решта відповідачів прав позивача на порушувала.

Outcome: partial