Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Посилався, що 23.03.2015р. в присутності свідків відповідач [PERSON] позичив в нього у борг грошову суму еквівалентну 41 000 дол. США, яку зобов'язувався повернути в строк до 05.05.2015р. На підтвердження вказаних умов договору з боку [PERSON] було складено письмову розписку. До теперішнього часу відповідач жодним чином умови договору позики не виконав. На підставі наведеного [PERSON] просив суд стягнути на його користь з [PERSON] грошову суму за договором позики від 23.03.2015р. у розмірі 865 200,20 грн., що є еквівалентом 41 000 дол. США за офіційним курсом НБУ долара США до гривні України 100=21,10 на час укладання позики, або стягнути еквівалент 41 000 дол.США у гривні України по офіційному курсу НБУ долара США до гривні України на час постановлення рішення по справі. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву , в якій просив проводити розгляд справи за його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримав, не заперечував проти проведення по справі заочного судового засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечував в судовому засіданні позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд виходив з таких підстав. Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення , та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно письмової розписки, наданої позивачем [PERSON] на обґрунтування позову встановлено, що 23.03.2015р. відповідач [PERSON] позичив у позивача грошові кошти у сумі 41 000 дол. США строком до 05.05.2015р. Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , виникає спір. Будь-яких належних та допустимих доказів про належне виконання ним грошового зобов'язання відповідач [PERSON] суду не надав. За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача [PERSON], що до теперяшнього часу відповідач не повернув визначену у розписці суму позики. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З врахуванням принципу розгляду цивільних справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при розрахунку сум, що підлягають стягненню суд приймає до уваги визначений позивачем у позові курс, що дорівнює встановленому на час розгляду справи офіційному курсу іноземних валют Національного Банку України. Зокрема на час постановлення рішення у справі офіційний курс 100 дол.США дорівнює 22.28 грн. Виходячи з наведеного загальна сума боргу [PERSON] за договором позики становить 913 480 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним під час подання позовної заяви судовий збір 3654 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved