Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що вона закінчила юридичний факультет ВДУ ім.Л. [PERSON] із відзнакою за спеціальністю «правознавство». У цьому ж вузі навчалась в аспірантурі, успішно захистила дисертацію за спеціальністю 12.00.01 «теорія та історія держави і права, історія політичних та правових учень», в результаті чого їй присуджено науковий ступінь кандидата юридичних наук. З листопада 2004 року вона почала трудову діяльність юрисконсультом у Волинському державному університеті ім.Лесі Українки, а з вересня 2006 року здійснювала науково-педагогічну роботу в цьому ж вузі на посадах асистента, старшого викладача, доцента кафедри теорії та історії держави і права. 18.01.2018 року наказом № 149 К/В від 18.01.2018 року її було звільнено із займаної посади згідно з п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вважає, що звільнення її з посади доцента кафедри є незаконним , посилаючись на те, що при формулюванні наказу № 7 - К/В від 18 січня 2018 року на виконання постанови Апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2018 року про її поновлення на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права на безстроково, відповідач навмисно включив додаткову умову «до заміщення вакансії у встановленому законом порядку», що безпідставно і необґрунтовано суттєво звузило її права. 16 січня 2018 року Апеляційний суд Волинської області вирішив поновити її на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права у Східноєвропейському національному університеті імені [PERSON]. Згідно з п.2 ч.І ст 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Саме тому суд встановив, що «звільнення позивачки із зазначеної посади відбулося з 18 листопада 2016 року згідно наказу № 149- К/В від 21 листопада 2016 року, що свідчить про фактичне продовження роботодавцем трудових відносин з працівником на невизначенин термін». А тому, дані трудові відносини позивачки з роботодавцем необмежені строком. Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників у Східноєвропейському національному університеті імені [PERSON] від 28.05.2015 р., затверджене ректором СНУ ім. Л.[PERSON] у п. 4.8. передбачає «Відповідно до чинного законодавства при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, зокрема, і контракт» Поновленням на роботі слід вважати допущення працівника до виконання трудових обовязків на робочому місці та внесення відповідного запису в трудову книжку. Як зазначає Міністерство праці та соціальної політики України в листі від 07.08.2007р. № 205/06/187-07, питання, повязане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до його трудової книжки відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту населення України від 29.07.93р. № 58. Цього не було зроблено, що свідчить про невиконання постанови Апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2018 року. Наказ про її звільнення з роботи № 8 - К/В від 18 січня 2018 року виданий одночасно з наказом про поновлення на роботі № 7 - К/В від 18 січня 2018 року, що свідчить про відсутність наміру роботодавця виконувати постанову Апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2018 року. Звільнення її 18.01.2018 року проведено роботодавцем з грубим порушенням вимог чинного трудового законодавства, а саме: після звільнення не проведено виплату належних працівникові сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України. Відповідач втретє звільняє її з посади неправомірно, що є дискримінаційним з ознаками переслідування. Незаконність двох попередніх звільнень доведено в судовому порядку. На підтвердження своїх вимог, позивач покликається на Конституцію України, положення ст.21, п.2 ст.36, 235КЗпП України, Закони України «Про освіту», «Про вищу освіту». Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд скасувати накази № 8 - К/В від 18 січня 2018 року та № 7 - К/В від 18 січня 2018 року, поновити її на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права СНУ ім.Лесі Українки за безстроковим трудовим договором; стягнути з відповідача, на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. 02.04.2018р.\~від відповідача\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~відповідач просить\~відмовити в\~задоволенні позову.\~Відзив обґрунтовано\~тим,\~що поновлення\~на роботі\~[PERSON]\~ було\~здійснено на\~підставі постанови\~Апеляційного суду\~Волинської області\~від 16.01.2018р.\~Поновлення позивача\~відбулося на\~умовах,\~які були\~визначені попереднім\~строковим договором,\~а саме\~-\~до заміщення\~вакансії згідно\~чинного законодавства.\~Факт поновлення\~позивача та\~виплати їй\~середньомісячного заробітку\~підтверджується наказом\~№ 7-К/В\~від 18.01.2018р.,\~який нею\~додано до\~позовної заяви\~і платіжними\~документами про\~вручення коштів.\~Перед поновленням\~[PERSON],\~було повідомлено\~в телефонному\~режимі 16.01.2018р.\~та надіслано\~повідомлення за\~вих.\~№ 03-28/02/116\~від 16.01.2018р.\~про необхідність\~предявлення трудової книжки та інших даних для проведення належного поновлення. Проте, позивач звернулася 17.01.2018р. до університету із заявою про поновлення при цьому не надавши трудову книжку. Таким чином, у позивача відсутні записи про її поновлення у трудовій книжці як цього вимагає Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях та вказує на перешкоджання університету в належному виконанні короткого змісту постанови Апеляційного суду Волинської області від 16.01.2018р. Наказом № 8-К/В від 18.01.2018р. [PERSON] звільнено у звязку із закінченням строкового трудового договору, так як на посаду, яку вона обіймала до поновлення, було обрано на законних підставах іншого науково-педагогічного працівника, як цього вимагає процедура заміщення посад науково-педагогічних працівників, визначена Законом України «Про вищу освіту». Позов вважає необґрунтованим. В судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у позовній заяві мотивів, просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 31296,90грн., додавши розрахунок. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала з підстав, наведених у відзиві. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази , подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд установив таке. Згідно з положеннями ст.43 Конституції України, кожен має\~право на\~працю,\~що включає\~можливість заробляти\~собі на\~життя працею,\~яку він\~вільно обирає\~або на\~яку вільно\~погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 16.01.2018року задоволено позов [PERSON] до Східноєвропейського національного університету імені [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Ухвалено поновити [PERSON] на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права Східноєвропейського національного університету імені [PERSON], стягнути з Східноєвропейського національного університету імені [PERSON] в користь [PERSON] 45995,18грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судовий збір. На виконання вказаного рішення Апеляційного суду Волинської області Східноєвропейським національним університетом імені [PERSON] 18.01.2018р. видано наказ №7-К/В , згідно з яким [PERSON] поновлено на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права Східноєвропейського національного університету імені ЛесіУкраїнки, виплачено середній заробіток за один місяць в сумі 4586,64грн. Наказом №8-К/В від 18 січня 2018 року (по особовому складу) Східноєвропейського національного університету імені [PERSON] 18 січня 2018 року [PERSON] звільнено з посади доцента кафедри теорії та історії держави і права, у звязку із закінченням строку трудового договору, згідно з п.2 ст.36 КЗпП України. 18 січня 2018 року [PERSON] була ознайомлена з цими наказами, про що свідчить її підпис. Як слідує із змісту ст.21 КЗпП України,\~трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, та дотримуватись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з \~ст. 23 цього Кодексу\~трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2\~і\~3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 16.01.2018року. яким було задоволено позов [PERSON] до Східноєвропейського національного університету імені [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, встановлено фактичне продовження роботодавцем- Східноєвропейським національним університетом імені [PERSON] трудових відносини з [PERSON] на невизначений термін. Згідно з положеннями ст.235 КЗпП України, поновленим на роботі вважається, коли роботодавцем видано наказ про поновлення на роботі, внесено запис у трудову книжку, допущено працівника до трудових обовязків. Судом встановлено, що позивача до виконання трудових обовязків не було допущено, запису про поновлення позивача у трудову книжку не внесено. Також судом встановлено, і даного факту представник відповідача не заперечив в судовому засіданні, що відповідачем протягом одного дня винесено одночасно 2 накази: про поновлення позивача на роботі та її звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, у звязку із закінченням строку трудового договору. Зазначені вище обставини свідчать про те, що звільнення позивача із займаної посади з 18.01.2018р. відбулося у звязку з закінченням строкового трудового договору, хоча трудові відносини з позивачем встановлені на невизначений термін. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що позивача звільнено у звязку із закінченням трудового договору, оскільки такі доводи спростовуються наведеними вище доказами, які узгоджуються з вимогами перерахованих норм законодавства. Отже, таке звільнення позивача, яка фактично і не була поновлена на роботі відповідачем, є незаконним та тягне за собою поновлення порушеного права позивача відповідно до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України. За правилами ч. 2\~ст. 235 КЗпП України,\~при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. З довідки про доходи № 557від 27 березня 2018 року, виданої адміністрацією СНУ ім. Лесі Українки, слідує, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 4586,64грн., середньоденна заробітна плата позивача становить 179,86грн., отже до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.01.2018р. по 14.08.2018р. в сумі 31296грн.90коп. (4586,64х6) +(179,86х21)). На підставі ч. ч. 1, 13\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача СНУ ім. Лесі Українки в дохід держави підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 1409,60грн. (704,80+704,80) від сплати якого позивач була звільнена під час розгляду справи в суді.

Outcome: approved