Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 30 червня 2003 року помер його батько - [PERSON], який проживав за адресою: [INFO]. Згідно заповіту посвідченого секретарем Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області 18.11.2002 року і зареєстрованого в реєстрі №218 [PERSON] все своє майно заповів своєму синові [PERSON]. На час смерті [PERSON] із ним постійно проживав його син позивач по справі [PERSON] [INFO] та дружина [PERSON] 1937 р. н. яка померла 11.04.2013 року. 12.03.2004 року позивач в державного нотаріуса Радивилівської районної нотаріальної контори [PERSON] оформив спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) в землях КСП Агрофірми «Крупець» с. Крупець Радивилівського району Рівненської області в розмірі 2,15 га та майновий пай КСП Агрофірми «Крупець». Будинок і господарські будівлі, що знаходяться за адресою с.Заміщина вул. Острівна, 6, Радивилівського району Рівненської області належали його батькові на підставі технічного паспорта виданого 06.11.2015 року за №55611 КП Радивилівським районним БТІ Рівненської області та відповідно до запису зробленого в погосподарській книзі №10 рахунок №947 Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області. Відповідно до ст. 1299 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний зареєструвати своє право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Так, як свідоцтво про право власності на вказаний будинок не оформлене померлим належним чином, нотаріус відмовляється видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів. Враховуючи наведене просив визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно, а саме будинковолодіння, що належало померлому [PERSON], яке розташоване за адресою: с.Заміщина вул. Острівна, 6 Радивилівського району Рівненської області. ПредставникКрупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області в судове засідання не зявився, та подали лист за №02-28/34 від 11.01.2016 року в якому справу просили розглянути без представника сільської ради, в задоволенні позову не заперечували. Заслухавши сторону та дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення. 30 червня 2003 року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складалася із будинковолодіння за вказаною адресою та земельної частки (паю) в землях КСП Агрофірми «Крупець» с. Крупець Радивилівського району Рівненської області в розмірі 2,15 га та майнового паю КСП Агрофірми «Крупець». Згідно заповіту посвідченого Крупецькою сільською радою Радивилівського району Рівненської області і зареєстрованого в реєстрі №93 [PERSON]все своє майно заповів своєму синові [PERSON]. 12.03.2004 року [PERSON] оформив свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори, і зареєстроване в реєстрі №105 згідно якого Спадкоємцем майна [PERSON], померлого 30.06.2003 року є його син [PERSON] Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається із земельної частки (паю) в землях КСП Агрофірми «Крупець» с.Крупець Радивилівського району Рівненської області в розмірі 2,15 га та майнового паю КСП Агрофірми «Крупець» (Свідоцтво серія ВВВ №638874) Факт відмови державного нотаріуса Радивилівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння за адресою: с.Заміщина вул. Острівна,6 Радивилівського району Рівненської області через відсутність правовстановлюючих документів доводиться із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.12.2015 року. Відповідно до запису в погосподарській книзі № 10 рахунок №947 Крупецької сільської ради Радивилівського району Рівненської області власником будинковолодіння за адресою: с.Заміщина вул. Острівна, 6 Радивилівського району Рівненської області є [PERSON] Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Із ст.524 ЦК Української РСР, слідує, що спадкуванняздійснюється за законом та за заповітом. Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предмету звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ст.527 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини він прийняв майно померлого, оскільки проживав та був зареєстрований разом з батьком, подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини і не заявляв про відмову від спадщини. Крім того, 12.03.2004 року оформив спадщину за заповітом на земельну частку (пай) в землях КСП Агрофірми «Крупець» с. Крупець Радивилівського району Рівненської області в розмірі 2,15 га та майновий пай КСП Агрофірми «Крупець» (Свідоцтво серія ВВВ №638874). Факт смерті [PERSON] 30.06.2003 року стверджується із свідоцтва про смерть (серія І-ГЮ за №133866). Відповідно до ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про визнання права власності на зазначене вище домоволодіння законні, обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved