Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання та вважати, що він, постійно проживав з батьком [PERSON], який помер 20 грудня 2014 року, на час відкриття спадщини у квартирі [ADDRESS] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS], житловою площею 22,7 кв. м, загальною площею 38,4 кв.м, після смерті батька [PERSON], який помер 20 грудня 2014 року. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що спірна квартира зареєстрована у рівних частинах за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1997 року, р.№ 4-97-93782-К2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1997 року та відповіддю КП ХМБТІ № 1044472 від 12.09.2018 року. Вважає, що частка кожного з власників у праві власності на спірну квартиру є рівною з іншими співвласниками та складає 1/4 частину квартири, на підставі ст.ст. 368,369 ЦК України. 20 грудня 2014 року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини зазначеної вище квартири. Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є [PERSON], який спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо постійно мешкав на час смерті батька у житловому будинку за місцем проживання спадкодавця. Факт постійного проживання позивача з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується тим, що уся родина позивача постійно мешкала та була зареєстрована у зазначеній квартирі, що вбачається з довідки з місця проживання дільниці №28 КП «Жилкомсервіс» №1425 від 02.09.2016 року. 01 січня 2014 року помер син позивача - [PERSON], після чого уся родина обєдналася і вони були вимушені мешкати та знаходитися разом з батьком, який після смерті онука був у тяжкому фізичному стані. Батько потребував постійної допомоги та підтримки, тому позивач знаходився поруч і мешкав разом з ним до часу його смерті, а саме до 20 грудня 2014 року. Після смерті батька позивач також постійно мешкав у вищезазначеній квартирі зі своєю родиною. Однак, при зверненні до нотаріуса, в оформленні спадкових прав позивачу було відмовлено, оскільки відсутнє підтвердження у встановленому законом порядку факту його постійного проживання зі спадкодавцем та рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою суду від 24.10.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 06.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд по суті. В судовому\~засіданні представник позивача позов підтримала посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися надали заяви про слухання справи у їх відсутність, при цьому зазначили, що в повному обсязі визнають позовну заяву та погоджуються із викладеними у позові доводами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є матірю позивача та жінкою померлого [PERSON] Позивач та відповідач [PERSON] разом з дітьми проживали в квартирі по вул.Юмашева. Після розлучення позивач [PERSON] переїхав жити до неї. Однак, після смерті одного з синів позивача, [PERSON] тяжко захворів, в звязку з чим в лютому 2014 року позивач повернувся до спірної квартири для догляду за батьком, проживав там до його смерті та після. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою сторін у справі, знайома з ними близько 14 років, часто буває в гостях та на родинних святах. Позивач та відповідач разом з двома дітьми та батьком позивача проживали в спірній квартирі. Потім [PERSON] та [PERSON] розлучились і позивач переїхав зі спірної квартири, а [PERSON] залишилась проживати разом з синами та свекром [PERSON] Після смерті одного з онуків [PERSON] захворів та потребував сторонньої допомоги у догляді. Позивач повернувся в сімю та доглядав за батьком. В грудні 2014 року [PERSON] помер. Похоронами та поминками займалися його син та невістка сторони в справі. Суд,\~вислухавши думку представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва\~про право\~власності на\~житло від 07.08.1997\~року \~реєстраційний номер\~4-97-93782-К2\~виданого ХМЦПДЖФ та довідки КП «ХМБТІ» № 1044472 від 10.09.2018 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної (сумісної) власності належить квартира № 1 за адресою м.Харків, вул. Юмашева, буд. 33. (а.с.28, 25) Відповідно до ч.1 ст.368, ч.ч.1, 2 ст.369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно з ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, або поділу зазначеного майна, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Зазначені положення також містяться в Постанові ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до п.17 якого частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Таким чином, частка кожного з перерахованих вище осіб у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівною з іншими співвласниками та складає 1/4 частину квартири. [PERSON] помер 20.12.2014 року, у віці 78 років про що є відповідний актовий запис за №18182. (а.с.22) Як вбачається\~з листа\~ Другої\~ХДНК від\~03.10.2018\~року після\~смерті [PERSON], померлого 20.12.2014 року, який на момент смерті постійно проживав та був зареєстрований в [INFO], спадкова справа не заводилась. Спадкове майно після померлого складається з частини квартири [ADDRESS]. Позивач вважається таким, що не прийняв спадщину, з огляду ст.ст. 1268,1269,1272 ЦК України, ст.ст. 66,67 ЗУ «Про нотаріат» та п.п. 3.13, 3.15, 3.21 п. 3 глави 10, розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012 року № 282/209959. (а.с. 26) Згідно довідки\~дільниці №\~28\~КП «Жилкомсервіс»\~від 02.09.20-16\~року \~ в 2-х\~кімнатній приватизованій\~квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 27) [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. ( а.с. 12-13) Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315\~ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші, ніж визначені ч. 1 ст. 315 ЦПК України, факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1,6 ст.29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання позивача з батьком [PERSON], що помер 20.12.2014 року, на день його смерті у квартирі [ADDRESS]. Даний факт визнано відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON], а також встановлено показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] У розясненнях, що містяться в п.п.2,20,21 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~р.\~№ 7«Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. ЦК України врегульовано порядок здійснення права на спадкування. Згідно зі ст.1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221\~ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно дост.1217,1218ЦК\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.ст.1258, 1264\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування уразі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею1259 цього Кодексу. Згідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у термін передбачений ст.1170 ЦК України. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після смерті свого батька, який помер 20.12.2014 року, у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved