Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області, Мгарської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позові вказав, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Позивач є спадкоємцем на спадкове майно згідно заповіту та за його заявою було відкрито спадкову справу № 381/2012. До складу спадщини входить зокрема приватизована земельна ділянка , площею 2, 780 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мгарської сільської ради Лубенського району . Позивач звернувся до Першої Лубенської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на земельну ділянку, однак йому було відмовлено в цьому на тій підставі, що в Державному земельному кадастрі відсутні відомості про спадкову земельну ділянку, і вона не містить кадастрового номера. Позивач прохає визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, прохав його задовольнити. Відповідач - управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області, надіслало суду лист з проханням розглянути справу без участі свого представника, при вирішенні позову покладаються на думку суду. Відповідач - Мгарська сільська рада Лубенського району Полтавської області - проти позову не заперечує, надіслала суду листа з проханням розглянути справу без участі свого представника. Третя особа - перша Лубенська державна нотаріальна контора надала суду письмову заяву, в якій прохає справу розглянути без участі свого представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши позивача та його представника, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина 1 статті 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно пункту г) ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування Згідно ч.9 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно ч.ч.3, 4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. /а.с. 5/ Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом про народження позивача. /а.с. 6/ . 11.04.2000 року [PERSON] склав заповіт, згідно його усе належне йому майно заповідав своєму сину -позивачу по справі./а.с.7/ Після смерті [PERSON]. відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2, 780 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мгарської сільської ради Лубенського району Полтавської області і належала останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р3 № 679573 виданого на підставі рішення Мгарської сільської ради народних депутатів від 22.06.2001 року /.а.с.10/. Листом державного нотаріуса Першої Лубенської державної нотаріальної контори від 23.04.2013 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки неможливо отримати витяг з Державного земельного кадастру, тобто відомості про земельну ділянку та її власника відсутні, а у земельної ділянки немає кадастрового номера. З листа державного нотаріуса Першої Лубенської нотаріальної контори вбачається, що інших спадкоємців на майно померлого крім позивача немає. Таким чином, спадкодавець [PERSON] за життя набув у власність земельну ділянку, на яку наявний правовстановлюючий документ на його ім'я. Оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через відсутність необхідних відомостей в Державному земельному кадастрі. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, відсутність іншого шляху захисту інтересів позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Судові витрати позивач взяв на себе, прохає їх не стягувати.

Outcome: approved