Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа:\~Департамент служб\~у справах\~дітей Харківської\~міської ради,\~ в якому просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначити спосіб участі одного із батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач зазначив, що 16 січня 2010 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. 20 липня 2010 року у сторін народився син [PERSON]. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач добровільно сплачував аліменти на утримання дитини, проводив з сином спільний час, забирав його зі школи, водив на тренування у гурток. Влітку 2017 року відповідач уклала повторний шлюб, після чого спілкування позивача з сином почало погіршуватись. Відповідач приховує своє нове місце проживання, де мешкає разом з теперішнім чоловіком, тому сина позивач міг забирати виключно зі школи та у батьків відповідача. Надалі, відповідач відмовляла у зустрічі з сином, та без пояснення причин почала чинити перешкоди. З січня 2018 року спілкування припинилося зовсім. У середині лютого 2018 року прийшовши до школи, щоб побачити сина, позивач зустрівся з відповідачем, яка зауважила що спілкуватися з сином не дасть можливості. Усі намагання переконати відповідачку з приводу спілкування з сином були марними. У звязку із зазначеним позивач змушений звернутись до суду з позовом з проханням усунити перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON]О, [INFO], які чиняться з боку його матері [PERSON], шляхом встановлення йому графіку зустрічей із дитиною до його повноліття без присутності його матері, у тому числі і за місцем проживання батька, таким чином: перший, третій тиждень місяця з суботи 10.00 години до неділі 18:00 години, перша половина весняних та осінніх шкільних канікул, друга половина зимових шкільних канікул, під час літніх канікул 4 тижні, а саме з 15.06. по 01.07, та з 23.07 по 06.08 з можливістю спільного відпочинку та оздоровлення за межами м. Харкова у тому числі закордонні поїздки. В судовому засіданні позивач [PERSON], його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON],\~надала відзив\~на позов,\~в якому\~просила у\~задоволенні позовних\~вимог відмовити\~в повному\~обсязі.\~Надалі,\~ позивач\~та її\~ \~представник в судовому засіданні визнали позов частково, заперечували проти задоволення позовних вимог в частині визначення часу зустрічі позивачу з сином під час літніх канікул, наголошували що 4 тижні перебування сина з батьком є значним проміжком часу для розлучення матері з малолітнім сином, вважали, що 2 тижні достатньо для забезпечення потреб батька спілкування з сином під час літніх канікул. Також, заперечували проти спільного відпочинку позивача з сином за межами м. Харкова, в тому числі закордонних поїздок, щодо здійснення перешкод з боку матері у спілкуванні дитини з батьком. Заперечували проти попереднього розрахунку суми судових витрат позивача. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу без їх участі, надав висновок щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої сина [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, матеріали справи, показання свідків, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2010 року, який було розірвано рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/9339/16-ц від 26 грудня 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], про що Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції видано свідоцтво про народження від 06 серпня 2010 року. Дитина на теперішній час постійно мешкає разом з відповідачем [PERSON]. Допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив всі пояснення раніше їм надані, зазначав, що з початку літа 2017 року відповідач уклала повторний шлюб та почала перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною до моменту звернення з позовом до суду. Відповідач пояснювала свідку, що вона не дасть можливості спілкуватись з дитиною тому, що в неї нова сімя. На питання представника відповідача: «Яким чином відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною»?, свідок відповів, що на даний час перешкод у спілкуванні з дитиною немає, але до подання позову до суду вони існували. Свідок допомагає дитині матеріально. Допитана в якості свідка [PERSON], підтвердила раніше надані нею пояснення. Зазначила, що після зустрічей з батьком дитина повертається задоволеною, іноді не дуже. Раніше позивач погрожував їй по телефону, але свідок в органи поліції з цього приводу не зверталась. Свідок пояснила що не перешкоджає батькові у спілкуванні та вихованні дитини. Натомість [PERSON] уточнила що позивач відвозить сина до бабусі та дідуся, де дитина залишається тривалий час. Допитаний в якості свідка [PERSON] зазначав, що з відповідачем по справі жодних відносин немає. Свідок є батьком позивача. Більше року тому назад відповідач розірвала шлюб з позивачем. 01 вересня 2017 року позивач разом зі своєї матірю домовились з відповідачем забрати [PERSON] зі школи, але [PERSON] не виконала обіцянки, та забрала дитину самостійно. Свідок особисто не чув розмов між позивачем та відповідачем з приводу дитини. Допитаний в якості свідка [PERSON] зазначав, що він є хрещеним батьком [PERSON] У свідка з відповідачем склались нормальні відносини. Після розірвання шлюбу, позивач брав сина у відповідача та разом зі свідком та його дитиною були на прогулянках. Позивач домовлявся зі свідком щодо сумісної прогулянки разом з дітьми, але зі слів позивача [PERSON] дитину не надавала. Свідок зазначив, що позивач разом з сином їздив на авіашоу. Відносини позивача з сином нормальні, [PERSON] говорив свідку, що його матір ([PERSON]О) забрала в нього телефон. Відповідно до ст. 141 СК України, мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов'язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною пятою\~статті 157 СК України. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно\~з ч.2,3 ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~ч.1,2\~ст.\~159\~СК України\~якщо той\~із батьків,\~з ким\~проживає дитина,\~чинить перешкоди\~тому з\~батьків,\~хто проживає\~окремо,\~у спілкуванні\~з дитиною\~та у\~її вихованні,\~зокрема якщо\~він ухиляється\~від виконання\~рішення органу\~опіки та\~піклування,\~другий із\~батьків має\~право звернутися\~до суду\~з позовом\~про усунення\~цих перешкод. Суд\~визначає способи\~участі одного\~з батьків\~у вихованні\~дитини (періодичні\~чи систематичні\~побачення,\~можливість спільного\~відпочинку,\~відвідування дитиною\~місця його\~проживання тощо),\~місце та\~час їхнього\~спілкування. В\~окремих випадках,\~якщо це\~викликано інтересами\~дитини,\~суд може\~обумовити побачення\~з дитиною\~присутністю іншої\~особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити\~ \~\~Конституції України\~ \~\~(стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року\~ \~\~(статті\~ \~\~8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини,\~ \~\~Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року. Відповідно до положень ч.ч. 4 -6 ст.19 СК України\~передбачено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків тощо, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 530 від 07.08.2018 року, комісія вважає за доцільне визначити [PERSON] наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], визначивши час: перший, третій місяця з суботи 10:00 до неділі 18:00 , друга половина зимових шкільних канікул; перша половина весняних та осінніх шкільних канікул; влітку 2 тижні для спільного відпочинку та оздоровлення. Суд вважає, що вищевказаний висновок органу опіки та піклування підтверджує наявність спору між батьками щодо визначення часу участі у вихованні та спілкуванні позивача з дитиною, і в цілому погоджується із цим але висновок не повною мірою вирішує спірну ситуацію, яка склалась з приводу визначення часу батьку для спілкування та виховання дитини. В судовому засіданні позивач зазначив, що на цей час відповідач перешкоди не чинить у спілкуванні зі спільною дитиною. Отже, вимоги щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] позивачем не обґрунтовані, свого підтвердження на час слухання справи не знайшли. У звязку з цим суд у задоволенні цієї позовної вимоги відмовляє. Враховуючи те, що [PERSON] 8 років, що вже є достатнім віком для дитини знаходитись разом з батьком тривалий час без присутності матері під час літніх канікул, батько для сина повинен являтись взірцем та авторитетом, батько повинен приділяти достатньо уваги сину для його повноцінного виховання, формування його моральних цінностей, тому суд, приходить до висновку, що рішення органу опіки та піклування у частині визначення часу позивачу для виховання сина під час літніх канікул (що тривають три місяці) два тижні є недостатньо обґрунтованим та обєктивним, не відповідає забезпеченню максимально можливих інтересів дитини. \~\~Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Виходячи із\~системного аналізу\~ч.1\~ст.3,\~ч.1\~ст.18\~Конвенції про\~права дитини,\~ст.ст.\~11,15\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» ст.ст. 7,19,141,153,157,159 СК України\~суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Отже, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст.157 СК України). Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. \~\~\~\~Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, батько зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір'ю. Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача із дитиною виключно за домовленістю із відповідачем може протиправно обмежити їх участь у вихованні дитини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага («Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992 року, п.90, «Хант проти України», п.54), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. \~На підставі досліджених доказів судом встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дитиною, окрім спілкування у літній час та можливості позивача спільно відпочивати з дитиною за межами Харкова, у тому числі за кордоном. Так, відповідач наполягає у наданні позивачу двох тижнів для спільного відпочинку сина разом з батьком під час літніх канікул. Позивач наполягає на наданні йому у сукупності 4 тижнів, а саме з 15.06. по 01.07 та з 23.07 по 06.08. Користуючись принципом розумного балансу участі обох батьків у вихованні дитини, врахуванням передусім інтересів дитини, суд вважає за необхідне визначити позивачу час зустрічі з дитиною під час літніх канікул з 15.06. по 01.07 та з 23.07 по 06.08., що є достатнім і необхідним для забезпечення батьком виховання і розвитку сина. Щодо надання можливості спільного відпочинку позивача з сином за межами м. Харкова, слід зазначити, що позивачем не конкретизовано місце (місця) спільного відпочинку позивача з дитиною, встановлення можливості виїзду батька з сином за межі м. Харкова є абстрактною категорію яка містить в собі можливість в тому числі виїзду дитини за кордон, натомість, враховуюче те, що надання дозволу для виїзду дитини за кордон не є предметом позову у даній справі, становить інший спосіб захисту, суд у задоволенні цих вимог відмовляє. У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди\~звернутися за вирішенням спору до суду. Одночасно позивач просив стягнути на його користь судові витрати понесені останнім у звязку з отримання правової допомоги у розмірі 5000 грн. 00 коп., та витрати на оплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., а разом 5704 грн. 80 коп. Так [PERSON] при зверненні до суду із заявою надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. В якому зазначено що між позивачем та Адвокатським бюро «Бондаренко Наталії» укладено угоду про надання правової допомоги № 01/03/18 від 05.03.2018 року. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката [PERSON] на представництва інтересів [PERSON] в Комінтернівському районному суді м. Харкова, підготовку позову та доказів для подання до суду орієнтовно складає 5000 грн. 00 коп. З попереднім розрахунком судових витрат відповідач була ознайомлена. У судовому засіданні представником позивача було надано суду угоду про надання правової допомоги № 01/03-18, додаткову угоду № 1 до угоди про надання правової допомоги 01/03-18 від 05.03.2018 року, акт про надання юридичних послуг, квитанцію про оплату цих послуг у сумі 5000 грн. 00коп. У додатковій угоді № 1 до угоди про надання правової допомоги 01/03-18 від 05.03.2018 року, загальна вартість послуг за даною угодою складає 5000 грн. 00 коп., що включає підготовку та подання позовної заяви, участь у судових засіданнях у суді першої інстанції (орієнтована кількість судових засідань 5), підготовка та подання процесуальних документів при розгляді справи у суді першої інстанції. Судом встановлено, що представник позивача адвокат [PERSON], подавала процесуальні документи при розгляді справи у суді першої інстанції, брала участь у судових засіданнях, що підтверджується матеріалами судової справи.

Outcome: partial