Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття арешту з майна. В позові зазначено, що позивач є співвласником квартири № 62 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області. Згідно постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 вересня 2009 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 306 гривень 00 копійок. В межах даного виконавчого провадження постановою державного виконавця на належну позивачу частину квартири було накладено арешт та заборону відчуження. В теперішній час зазначене виконавче провадження завершене та знищене, інші виконавчі документи на виконанні у державній виконавчій службі не перебувають. Однак, в зв'язку з тим, що накладений постановою державного виконавця арешт не скасований, тому позивач позбавлений права вільно користуватися та розпоряджатися своєю частиною квартири, що, в свою чергу порушує його права як власника майна. Позивач просить суд з метою усунення перешкод у користуванні належною йому частиною квартири зняти арешт з частини квартири № 62 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області. В судове засідання позивач не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Також в заяві зазначено, що виконавче провадження з примусового виконання постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 вересня 2009 року було завершено у 2010 році, крім того, в теперішній час зазначене виконавче провадження вже знищено. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, дійсно було зареєстроване обтяження арешт нерухомого майна; зареєстровано 17 червня 2010 року за № 9945312 реєстратором Запорізькою філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони та його відчуження, АМ 646122, 16 червня 2010 року, відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, державний виконавець Балковенко К.М.; об'єкт обтяження квартира, частина квартири в спільній сумісній власності трьох співвласників № 62 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області; власник [PERSON]; обтяжувач відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області; заявник відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Згідно повідомлення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2016 року, адміністративні матеріали за 2008 2009 роки знищені згідно інструкції про строки зберігання. Строк зберігання даної категорії справ три роки. Згідно повідомлення Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 26 грудня 2016 року, згідно перевірки Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 26 грудня 2016 року виконавчі документи у відношенні [PERSON] у відділі не перебувають. Згідно витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень (ВП спецрозділ), станом на 01 лютого 2017 року виконавче провадження з виконання постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 вересня 2009 року № 3-6072/2009 про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 306 гривень 00 копійок завершено, в зв'язку із чим 24 грудня 2010 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно повідомлення Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 02 лютого 2017 року, виконавче провадження з виконання постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 вересня 2009 року № 3-6072/2009 про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в розмірі 306 гривень 00 копійок було завершено відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з тим, що неможливо встановити місце проживання боржника. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки. Після закінчення терміну зберігання виконавчі провадження підлягають знищенню. В зв'язку з тим, що виконавче провадження завершено у 2010 році, а отже знищено, оглянути його та надати матеріали виконавчого провадження немає можливості. Тобто, вбачається, що станом на теперішній час жодні виконавчі документи відносно позивача на виконанні у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не перебувають. Таким чином, судом було встановлено, що відсутні підстави для обтяження належного позивачу майна, а наявність арешту на належне позивачу нерухоме майно порушує право власності позивача, внаслідок чого позивач не може належним чином, вільно та на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. Вказані обставини порушують права позивача як власника нерухомого майна. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та усунення перешкод позивачу в користуванні частиною квартири № 62 в будинку № 36/2 по пр. 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, яка належить йому на праві спільної сумісної власності, шляхом зняття арешту з частини зазначеної квартири.

Outcome: approved