Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 07.02.1996 року померла його бабуся [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0218343. Він є спадкоємцем за правом представництва, оскільки його батько помер 08.12.1984 року. Спадщину після смерті бабусі він прийняв фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак оформити не може, так як нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просив визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай). В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що за життя бабуся посвідчила заповіт, яким заповіла його матері [PERSON] житловий будинок в с. Ярове Хустянської сільської ради, на який в подальшому було видано свідоцтво про право на спадщину. Решта спадщини залишилася неохоплена заповітом. Представники відповідачів в задоволенні позову не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд відповідними листами. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 лютого 1996 року померла баба позивача [PERSON], яка мешкала в с.Ярове Хустянської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.6). За життя, 26.04.1995 року, вона посвідчила заповіт в Хустянській сільській раді Буринського району, зареєстрований в реєстрі за №14, яким житловий будинок з господарськими спорудами в с. Ярове Хустянської сільської ради Буринського району заповіла своїй невістці матері позивача [PERSON], яка 22.06.1998 року отримала на нього свідоцтво про право на спадщину, яке було зареєстроване в Спадковому реєстрі за №1161, решта спадкового майна залишилася не охопленою заповітом, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, письмовою завою [PERSON], інформаційними довідками зі Спадкового реєстру. Батько позивача і син [PERSON] - [PERSON] помер 08.12.1984 року, тобто до моменту смерті своєї матері, у звязку з чим його син [PERSON], відповідно до положень ч.2 ст.529 ЦК Української РСР, норми якого діяли на час відкриття спадщини, успадковує ту частину спадщини, яка б належала за законом його батьку, що вбачається також із свідоцтва про смерть, свідоцтв про народження (а.с.7-9). Відповідно до ч.1 ст.537 ЦК Української РСР частина майна , що залишилася незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку ст.529-533 цього Кодексу. Таким чином позивач, згідно ч.2 ст.529 цього Кодексу успадкував частину майна, яка не була охопленою заповітом і за законом належала б його померлому батьку, який входив до числа спадкоємців за законом першої черги. До цієї частини спадщини ввійшло право спадкодавця на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Хустянське» розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом серії СМ №0218343, що підтверджується відповідним сертифікатом, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.5,16). Позивач прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки зазначений сертифікат виданий 19.03.1997 року, тобто після смерті [PERSON], що підтверджується письмовими розясненнями нотаріуса з питань оформлення спадщини, наданими на звернення позивача (а.с.15). Однак право останньої на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] будучи членом колективного сільськогосподарського підприємства, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, що був виданий агропідприємству «Хустянське», але з невідомих причин вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після втрати її цивільної правоздатності, тобто після її смерті (а.с.10-14). Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його права шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (паї), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії СМ №0218343.

Outcome: approved