Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON]звернувся з позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 23 філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту в розмірі 36 000 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 23 філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №328823/6676/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний». За умовами вказаного договору-заяви позивач внес грошові кошти в розмірі 36 000 доларів США, зі строком до 23 лютого 2015 року. Зазначені кошти були залучені на його депозитний рахунок. За чотири дні до закінчення депозиту він звернувся із заявою про повернення депозиту, однак банк не видав йому грошові кошти. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання представника не направив, надав заперечення проти позову, згідно з якими, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості. Зокрема, вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. В судовому засіданні встановлено, що 17.02.2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 23 філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву №328823/6676/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний». За умовами вказаного договору-заяви позивач внес грошові кошти в розмірі 36 000 доларів США, зі строком до 23 лютого 2015 року. Відповідно до п.1 договору-заяви, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті у сумі 36000 доларів США на строк з 17 лютого 2014 року по 22 лютого 2015 року. Згідно з п.6 договору-заяви після закінчення строку, визначеного п.1 договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов. 19.02.2015 року [PERSON] звернувся до відділення № 23 філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення депозитного внеску в сумі 36 000 доларів США. 24.02.2015 року [PERSON] звернувся до відділення № 23 філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із претензією щодо повернення депозиту. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року за №2121-III (далі - Закон №2121-III), вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За змістом ст.47 Закону №2121-III банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб. Частини 1 і 2 ст.55 Закону №2121-III визначають, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу, як зазначено у ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України, укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. За змістом ст.ст.1074, 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Отже, аналіз вищезазначених норм цивільного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved