Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до КП «Добробут» Староушицької селищної ради (раніше КП Староушицьке виробниче управління житлово-комунального господарства), [PERSON] , [PERSON] про визнання недісним свідоцтва про право власності на житло. Ухвалою суду від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. Крім того, при вивченні матеріалів справи встановлено, що віповідачки [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами. Позивач, обгрунтовуючи позов вказує, що 02 грудня 1997 року Староушицьким виробничим управлінням житлово-комунального господарства, правонаступником якого є комунальне підприємство Староушицьке виробниче управління житлово-комунального господарства, його матері - [PERSON] та його вітчиму [PERSON] , на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Проте, приватизація спірної квартири відбулася без його згоди і без включення його в приватизацію квартири, оскільки у той час він навчався в Новоушицькому технікумі сільського господарства, але був зареєстрований та проживав у квартирі з 1983 року по теперешній час. Його матір та вітчим померли. Вважає недійсним свідоцтво про право власності на житло, оформлене 02 грудня 1997 року, оскільки приватизація відбулася без його участі і просить визнати його недійсним. Представник позивача [PERSON] в суді позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] директор КП «Добробут» Староушицької селищної ради, в суді позов визнав та не заперечував проти визнання свідоцтва про право власності на житло, видане 02 грудня 1997 року Староушицьким виробничим управлінням житлово-комунального господарства, правонаступником якого є комунальне підприємство Староушицьке виробниче управління житлово-комунального господарства, матері [PERSON] - [PERSON] та його вітчиму [PERSON] , недійсним, оскільки в приватизацію квартири не був включений [PERSON] , який мав на це право, оскільки все життя проживав та був зареєстрований у спірній квартирі. Відповідачки - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, звернулись до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнають і ніяких претензій до спірної квартири не мають, не заперечують щодо спадкування квартири позивачем одноосібно, на частку квартири їх брата не претендують, тому не проти, щоб приватизацію визнали недійсною. Суд розглядає справу у відсутності відповідачок, на підставі наявних матеріалів. Заслухав представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 02 грудня 1997 року Староушицьким виробничим управлінням житлово-комунального господарства, правонаступником якого є комунальне підприємство Староушицьке виробниче управління житлово-комунального господарства та КП «Добробут» Староушицької селищної ради, матері [PERSON] - [PERSON] та його вітчиму - [PERSON] , на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , [ADDRESS] , виданого згідно з розпорядженням від 06 листопада 1997 року № 144-а, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 02.12.1997 року. Відповідно до Довідки Староушицької селищної ради про реєстрацію місця проживання особи від 11.02.2019 року за №327 [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] зареєстрований з 27.10.1983 року по теперешній час. Проте, приватизація спірної квартири відбулася без його згоди і без включення його в приватизацію квартири, оскільки, на час приватизації, позивач навчався в Новоушицькому технікумі сільського господарства. Його матір - [PERSON] , яка померла [INFO] та вітчим - [PERSON] , який помер [INFO] залишили йому квартиру у спадок, але оформити її він не може, оскільки відсутній заповіт від вітчима, тому виникла необхідність у визнанні свідоцтва про право власності на квартиру недійсним, оскільки його права при приватизації були порушені, що підтверджується Свідоцтвом про смерть матері [PERSON] від 23.08.2012 року серії [NUMBER] , Свідоцтвом про смерть вітчима [PERSON] від 28.01.2012 року серії [NUMBER] , Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , Свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] від 25.03.1981 року серії [NUMBER] , [PERSON] про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] від 20.02.1994 року за №1. Відповідно до ст.48 ЦК УРСР - недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Імперативним приписом ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у редакції чинній на час приватизації цієї квартири, було визначено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі, тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповоноваженого власника квартири (будинку). Таким чином, приватизація квартири [ADDRESS] Ушиця у грудні 1997 року відбулася без згоди на те [PERSON] , який був зареєстрований у даній квартирі та проживав у ній з 1983 року, за яким зберігалося право на житло на час навчання і проживає та зареєстрований у спірній квартирі до цього часу. Аналіз наведених доказів вказує на те, що позивачем доведено обставини, які підтверджують його позовні вимоги, крім того, визнаються всіма відповідачами, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved