Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з даним позовом, який мотивувала тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач в даний час проживає окремо від сім'ї і ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоча працездатний і має реальну можливість надавати їй таку допомогу. Вказала, що інших утриманців у відповідача немає, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також позивачка зазначила, що в даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що просила стягнути з відповідача аліменти ще й на своє утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Судові витрати позивачка просила покласти на відповідача та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми місячного платежу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність. Вказала, що позовні вимоги підтримує й просила їх задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. За таких обставин суд проводить розгляд справи без фіксації технічними засобами, у відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 23.02.2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі (а.с.2-3). Неповнолітня дитина перебуває на утриманні та вихованні матері, яка в даний час не працює й перебуває у декретній відпустці по догляду за дитино. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, згідно ст.181 СК України п.3 у частці від доходу батька. Крім того, у відповідності до ст.75 СК України, дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх доходів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], а також по 1/6 частині доходів щомісячно, на утримання позивачки. При цьому, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує, що інших утриманців у відповідача немає, він працездатний, отримує стабільний дохід, а отже й має реальну можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання сина та на її утримання. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved