Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської, треті особи [PERSON] , [PERSON] , Державний нотаріус Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори С.М. Бережко про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування уточнених позовних вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка була власницею 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Власниками по 1/3 частці цієї ж квартири є - позивач та його сестра [PERSON] , згідно свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 16.06.1999 року. Підставою права власності на зазначену квартиру було рішення Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя згідно Закону України «Про приватизацію» державного житлового фонду, про що записано у реєстровій книзі за № 246р/36796 від 25 червня 1999 року. [INFO] року відкрилась спадщина після померлої матері - [PERSON] , 1958 року народження, на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . 31 березня 2005 року позивачем була подана заява до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, після смерті матері, та видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, так як заповіт не був складений, - на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Його заява була зареєстрована за № 209 та на її підставі відкрито спадкову справу № 135/2005. 31 березня 2005 року до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори заяву подала його сестра - [PERSON] , про те, що вона також є спадкоємницею за законом, після смерті їхньої матері [PERSON] . Проте спадщину в установлений законом строк вона не приймала: претензій до того, щоб свідоцтво про право спадщини за законом було видане на його ім`я, як сина померлої, немає. Ця заява зареєстрована за № 372 та долучена до спадкової справи. 11 вересня 2018 року постановою Державного нотаріуса четвертої запорізької державної нотаріальної контори С.М. Бережко винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON] , 1958 року народження, на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В вищезазначеній постанові нотаріуса вказано, що оскільки для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а позивач звернувся після спливу шести місяців з дня смерті матері, яка померла [INFO] і повинен був звернутися до 12 вересня 2004 року. Ним заява була подана до нотаріальної контори 31 березня 2005 року. Крім того, в постанові нотаріуса зазначено, що померла мати була зареєстрована за адресою спадкової квартири з 23.04.1991 року і виписана 19 травня 2001 року, на час відкриття спадщини не була зареєстрована у спірній квартирі. Проте, вона постійно разом з позивачем проживала у цій квартирі. Позивач вважає, що він не пропустив строк для прийняття спадщини після померлої матері, так як він постійно проживав разом із матір`ю, як спадкодавцем, на час відкриття спадщини відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Вважає себе таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України (шість місяців) не заявив про відмову від спадщини. Він не заявляв про відмову від прийняття спадщини. Він сумісно проживав разом зі своєю матір`ю у спірній квартирі, що можуть підтвердити свідки. Його мати дійсно на час її смерті не була зареєстрована у спірній квартирі, так як 10.03.2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] . Шлюб був зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції. Запис № 137. Вже на час реєстрації шлюбу мати позивача хворіла і мала тяжке захворювання. Для її лікування необхідно було виїхати за межі України. В цьому їй надав допомогу її чоловік, з яким вона зареєструвала шлюб. Проте, вилікувати матір не вдалося і вона взимку 2004 року повернулася до спірної квартири, де вони стали разом з нею та неповнолітньою донькою позивача проживати. Він доглядав за матір`ю, разом з нею проживав та вів з нею спільне господарство, мати фактично знаходилась на його утриманні. Вона бажала скласти на ім`я позивача заповіт на належну їй 1/3 частку спадкової квартири. Проте, в зв`язку з хворобою матері вона не встигла за своє життя скласти заповіт, так як раптово померла в зв`язку з раком шлунку, 4 стадії. Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Він не має можливості зареєструвати своє право власності та розпорядитися своєю власністю. Так як його право на спадщину, після смерті матері, ще не підтверджене. Він також, як і його матір, на теперішній час тяжко хворіє і про свою хворобу навіть не бажає надавати інформацію. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається в наслідок смерті особи або оголошення її померлою. Стаття 1221 ЦК України - місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право у спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті на життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На сьогоднішній день та на день смерті матері дітьми являються тільки позивач та його сестра [PERSON] , яка спадщину не приймала, на час її відкриття в спірній квартирі не проживала, фактично спадщину не приймала і не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину після смерті матері було видане на ім`я позивача. Батьків в померлої матері вживих вже, також, не має. Про чоловіка матері - [PERSON] позивачу нічого відомо і останнє його відоме місце проживання було за адресою спірної квартири. Як передбачає ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З моменту смерті матері, позивач фактично прийняв її спадщину, успадкував належну їй 1/3 частку спадкової квартиру, зареєстрований та проживає в цій квартирі, користується нею, фактично управляє спадковим майном покійної матері, сплачує всі комунальні та інші платежі. Згідно ст. 29 ЦК України місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця його матері, а саме в спірній квартирі [ADDRESS] , що можуть підтвердити свідки. Інших спадкоємців першої черги не має. Факт родинних відносин з померлою матір`ю підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу матері. Згідно звіту про оцінку майна від 06 серпня 2018 року, проведеного Приватним підприємством « ГЕОТРОН», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 717/15 від 10.09.2015 року, виданий Фондом Державного майна України, [PERSON] - вартість двокімнатної квартири в п`ятиповерховому житловому будинку на 4 поверсі, загальною площею 62,46 кв. м. - 225126 грн. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд встановити факт того, що останнім постійним місцем проживання [PERSON] , 1958 року народження, яка померла [INFO] було [ADDRESS] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після померлої матері - [PERSON] , що померла [INFO] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 09.11.2018 року на 11 год. 00 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду на 27.05.2019 року на 09 год. 30 хв. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Запорізької міської ради в судовому засіданні позов не визнала, вважала позовні вимоги необґрунтованими. Пояснила суду, що позивачем [PERSON] не доведено доказами факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вважала, що вимога про визнання права власності на спадкове майно суперечить вимогам чинного законодавства. Третя особа [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] надала суду заяву про визнання позовних вимог. Третя особа Державний нотаріус Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори С.М. Бережко в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, пояснила, що покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані докази дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.03.2004 серія [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 16.06.1999 № [NUMBER], виданого Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Мати позивача на час смерті не була зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 29.03.2005, виданою комунальним підприємством «ВРЕЖО № 2», згідно з якою [PERSON] , 1958 року народження, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 23.04.1991, виписана 19.05.2001. 10.03.2001 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10.03.2001 серія [NUMBER] , виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції. Частиною 1 статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі статтею 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 31.03.2005 року, позивачем [PERSON] до Четвертої Запорізької нотаріальної контори подана заява про прийняття спадщини за законом та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] матері - [PERSON] , яка зареєстрована за № 209 та на підставі якої відкрито спадкову справу № 135/2005. Тобто, заява подана позивачем через рік після смерті матері. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.09.2018 р., [INFO] року відкрилась спадщина після померлої - [PERSON] , 1958 року народження, яка на день смерті постійної реєстрації не мала. 31 березня 2005 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори подана заява - [PERSON] про прийняття спадщини за законом та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] матері - [PERSON] , зареєстровано за № 209 та на її підставі відкрито спадкову справу № 135/2005. 31 березня 2005 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори подана заява - [PERSON] про те, що їй відомо, що вона є спадкоємицею за законом після смерті [INFO] матері - [PERSON] , проте спадщину в установлені законом строки вона не прийняла, і претензій, до того, щоб свідоцтво про права на спадщину за законом було видане на ім`я сина померлої - [PERSON] , вона не має (заява зареєстровано за вх. № 372 та долучена до спадкової справи № 135/2005). В спадковій справі № 135/2005 після померлої [INFO] [PERSON] наявна довідка, видана Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно- експлуатаційна житлове об`єднання № 2» м. Запоріжжя 29 березня 2005 року, в якій зазначено, що [PERSON] , 1958 року народження, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 23 квітня 1991 року виписана 19 травня 2001 року. 11 вересня 2018 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] , представник [PERSON] з питання видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 (одну/третю) частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]) після померлої [INFO] матері - [PERSON] , 1958 року народження, яка на день смерті постійної реєстрації не мала. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (В заяві про прийняття спадщини [PERSON] зазначено, що до складу спадкового майна входить: частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Згідно підпункту 1, 12 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна. Якщо об`єктів нерухомого майна декілька і їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження одного із об`єктів цього майна на вибір спадкоємця(ів). Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. На підставі ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто, [PERSON] до 12 вересня 2004 року повинен був звернутися до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку, прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. В зв`язку з викладеним, нотаріусом прийнято рішення про відмову [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON] , 1958 року народження, на 1/3 (одну/третю) частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]). Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] постійно, ще з дев`яностих років разом і з сином [PERSON] проживала в квартирі [ADDRESS] Лише в 2001 році [PERSON] виїхала за межі України для лікування онкологічного захворювання, повернулась у 2003 році. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] разом з іншими належними та допустимими доказами - довідкою про склад сім*ї від 15.09.06 р., оригіналом заяви [PERSON] про визнання позовних вимог, свідчать про те, що останнім постійним місцем проживання [PERSON] , було [ADDRESS] , а також про те, що позивач [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за вказаною адресою. Підтвердження судом факту постійного проживання [PERSON] . зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не потребує встановлення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» визначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.» Згідно пункту 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати обставини, які входять до предмета у зазначеній категорії справ, і які можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.». В судовому засіданні вивчено та оголошено матеріали спадкової справи № 135/2005 заведеної після смерті [PERSON] . Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У пункті 3.3 листа визначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку як винятковий спосіб захисту застосовується у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця). В зв`язку з вищенаведеним, а також враховуючи те, що позивачем [PERSON] не доведено доказами, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про те, що не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial