Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Річен Груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги мотивував тим, що наказом про прийняття на роботу № 12-Ка від 30.11.2016 року в порядку переведення з ТОВ «Гадячсир» він був прийнятий на роботу основним працівником за професією водій автотранспортних засобів в автоколону № 9 с.Хмелів ТОВ «Річен Груп». 26.09.2018 року його було звільнено за власним бажанням по ст.. 38 КЗпП України, згідно наказу від 26.09.2018 року № 35-КА. Відповідач з липня 2017 року не виплачував йому нараховану заробітну плату, а при звільненні з роботи з 26 вересня 2018 року не виплатив всі суми, що належать йому від підприємства. Його неодноразові звернення до відповідача ніякого результату не дали. Станом на 01.10.2108 року заборгованість по заробітній платі становить 68078 грн. 96 коп. та компенсація за невикористану відпустку по переведенню з ТОВ «Гадячсир» складає 7848 грн. 32 коп., а всього 75927 грн. 28 коп. Тому просив стягнути з ТОВ «Річен Груп на його користь нараховану , але не виплачену заробітну плату за період по 26 вересня 2018 року в розмірі 75927 грн. 28 коп. та 700 грн. у відшкодування витрат по оплаті правничої допомоги адвоката з підготування позовної заяви. Позивач в судове засідання не з'явився. Від нього до суду надійшла заява , в якій просив справу слухати без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити , посилаючись на викладені в позові обставини , не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка неодноразово направлялася на зареєстровану адресу місця знаходження юридичної особи. Заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову від неї її не надійшло. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 43 Конституції України,- кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до статті 115 КЗпП України,- заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»,- працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Судом встановлено, що згідно довідки ТОВ «Річен Груп» від 14 березня 2017 року № 14/03 [PERSON] з 01 грудня 2016 року перебуває у трудових відносинах з підприємством за професією водій автотранспортних засобів третього класу автоколони № 9 с.Хмелів. Наказ про прийняття на роботу № 12-КА від 30.11.2016 року у порядку переведення з ТОВ «Гадячсир» за п.5 ст. 36 КЗпП України. Згідно даного наказу за ним закріплений службовий автотранспортний засіб ГАЗ 309 днз [NUMBER] (молоковоз). Стаж роботи водієм автотранспортних засобів на підприємстві становить 3 місяці 14 днів (а.с.5). Згідно копії трудової книжки [PERSON] 26.09.2018 року звільнений з ТОВ «Річен Груп» за власним бажанням, згідно ст.. 38 КЗпП України (а.с.4). Відповідно до довідки управління праці у Полтавській області від 19.10.2018 року , наказом від 30.11.2017 року № 12-КА [PERSON] прийнято на роботу основним працівником у порядку переведення з ТОВ «Гадячсир» за професією водій автотранспортних засобів третього класу в автоколону № 9 с.Хмелів 01.12.2016 року з 40 годинним робочим тижнем, з оплатою праці згідно штатного розпису, а з 26.09.2018 року - звільнено за власним бажанням по ст.. 38 КЗпП України , згідно наказу від 26.09.2018 року № 35-КА. Згідно розрахункового листа за вересень 2018 року заборгованість по заробітній платі станом на 01.10.2018 року складає 68078 грн. 96 коп. та компенсація за невикористану відпустку по переведенню ТОВ «Гадячсир» складає 7848 грн. 32 коп. (а.с.6). Оскільки відповідач не виплачує позивачу належну до сплати суму заробітної плати в розмірі 75927 грн. 28 коп., то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України , розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що згідно договору про надання правової допомоги від 29 листопада 2018 року між адвокатом Менько Д.Д. та [PERSON] , адвокат Менько Д.Д. надавав правову допомогу [PERSON] (а.с.15). Згідно п. 2 даного Договору розмір гонорару визначався за домовленістю сторін і становив 700 грн. Відповідно до квитанції № 48 від 29 листопада 2018 року [PERSON] сплатив 700 грн. адвокату Меньку Д.Д. за підготування до Роменського міськрайонного суду Сумської області позовної заяви до ТОВ «Річен Груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Суд приходить до висновку , що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 700 грн. є співмірним. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 700 грн. підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved