Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики, укладеним 21 серпня 2015 року, в сумі 5 243 921 грн. 20 коп. Позов обґрунтовує тим, що 21 серпня 2015 року [PERSON] взяв у нього в борг 202 468, 00 доларів США строком на 2 місяці та зобов'язався повернути вказані грошові кошти до 21 жовтня 2015 року. Дана позика була укладена в простій письмовій формі у вигляді договору позики, який відповідач написав власноручно. Однак, після спливу строку повернення грошових коштів відповідач по справі борг йому не повернув. Він неодноразово звертався до нього з проханнями про повернення грошей, однак, відповідач, не заперечуючи існування у нього боргу та обіцяючи його повернути, від виконання своїх зобов'язань ухиляється. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просить його задоволити з підстав, викладених у заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, мотивуючи тим, що 21 серпня 2015 року відповідач не позичав у позивача ніяких грошей, розписку від 21 серпня 2015 року він не підписував та позивачу нічого не винен. Згідно письмових заперечень відповідача [PERSON] проти позову (а.с. 21-22), що підтримані його представником в судовому засіданні, у 2010 році відповідачем одержано позику від [PERSON] в розмірі 50 000 доларів США під 3 % на місяць на суму залишку боргу. На погашення вказаного боргу ним було надано позивачу наступні кошти: 1) 22.01.2016 року - 44 500 доларів США; 05.04.2016 року - 10 000 доларів США; 29.07.2016 року - 5 000 доларів США; 24.08.2016 року- 5 000 доларів США; 30.12.2016 року- 3 000 доларів США; 22.03.2017 року - 5 000 доларів США; всього: 72 500 доларів США. Жодних інших коштів в борг від [PERSON] він не отримував. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1047 ЦК України передбачено, що у разі, якщо сума позики не менш як в десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, договір позики має укладатись в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 206 ЦК України ( в редакції на 21 серпня 2015 року) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На обґрунтування позову позивачем суду наданий договір позики від 21.08.2015 року, згідно якого, [PERSON] отримав у власність від [PERSON] 202468 доларів США, які зобов'язався повернути до 21.10.2015 року (а.с. 29). Проте, відповідно до висновку судових експертів Вінницького відділення КНДІСЕ №603/604/18-21 від 13.04.2018 року підпис в договорі позики від 21.08.2015 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів не самим [PERSON], а іншою особою. Будь-яких доказів на спростування даних обставин суду не надано. Доказів про укладення між сторонами договору позики 21.08.2015 року, про отримання в цей день відповідачем у позивача грошей у позику, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже із заявлених позивачем підстав позов задоволенню не підлягає. Судові витрати відповідача склали 2860 грн. - витрати на проведення почеркознавчої експертизи (а.с. 128, 133, 144). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України дані витрати відповідача підлягають стягненню з позивача. Від сплати судового збору позивач звільнений як інвалід 1 групи (а.с.1) (п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Outcome: approved