Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовом про скасування арешту. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 19 листопада 1985 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області було накладено арешт на ? частину житлового будинку, що належала [PERSON] за адресою: сел. Високий, вулиця Артема, б. 68, Харківського району Харківської області, та на ? частину житлового будинку, що належала [PERSON] за адресою: сел. Високий, вулиця Артема, б. 68, Харківського району Харківської області. [PERSON] померла 24 вересня 2014 року. [PERSON], [INFO], в житловому будинку за адресою: сел. Високий, вулиця Артема, № 68, не проживає та знялась з реєстрації 25 липня 1986 року і виїхала на інше місце проживання. Ще за життя, 15 жовтня 2010 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 724, згідно якому все своє майно, з чого б воно не складалось та взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона матиме право за законом, вона заповідала [PERSON]. У встановлений законом строк Позивач звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області щодо оформлення спадщини, але там йому стало відомо, що на житловий будинок накладено арешт ухвалою Харківського районного народного суду від 19.11.1985р. При таких обставинах, Позивач не має можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок, оскільки на будинок накладено арешт, що спонукало останнього звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявися, про причини неявки суду не повідомив, але надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника селищної ради (а.с.24). Позивач в судове засідання не зявився, але надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.25). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянув справу в межах заявлених вимог, перевірив матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що Рішенням Харківського районного народного суду Харківської області від 26 квітня 1986 року, цивільна справа за № 2-924/86, позов [PERSON] задоволено та визнано право власності на житловий будинок в сел. Високий по вулиці Артема № 68 Харківського району Харківської області за [PERSON] повністю. Цим же рішенням суду стягнуто на користь [PERSON] гроші у розмірі 4400,00 рублів. Грошові кошти у розмірі 4400,00 рублів було сплачено повністю на користь [PERSON] 12 вересня 1986 року, що підтверджується копією рішення Харківського районного народного суду Харківської області (а.с.6). Рішення Харківського районного народного суду від 26 квітня 1986 року було зареєстровано у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 08 жовтня 1986 року, про що зроблено запис у реєстрову книгу № 19 за реєстровим № 2442, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення (а.с.7). [PERSON] померла 24 вересня 2014 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останньої серії 1-ВЛ № 456850 (а.с.10). [PERSON], [INFO], в житловому будинку за адресою: сел. Високий, вулиця Артема, № 68, не проживає та скасувала свою реєстрацію 25 липня 1986 року, виїхавши на інше місце проживання, що підтверджується копією Будинкової книги на вищезазначений житловий будинок (а.с.13-16). Ще за своє життя, 15 жовтня 2010 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 724, згідно якого остання все своє майно, з чого б воно не складалось та взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона матиме право за законом, вона заповідала [PERSON], що підтверджується копією заповіту (а.с.9). У встановлений законом строк Позивач звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області про оформлення спадщини, але на житловий будинок накладено арешт ухвалою Харківського районного суду від 19.11.1985 р., що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 05.07.2016р. (а.с.12). Позивач не має можливості отримати ухвалу Харківського районного народного суду Харківської області від 19.11.1985р., оскільки цивільна справа за № 2-924/86 відсутня, що підтверджується листом Харківського районного суду Харківської від 19.07.2016р. за № 08-10/177/16 (а.с.11). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Зазначені в позові вимоги розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту оскільки така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування судами України. Враховуючи наведене суд вважає, що в даному випадку Позивачем обрано спосіб захисту свого права, що передбачений законом, а тому суд позовні вимоги задовольняє в повному обсязі, оскільки Рішення Харківського районного народного суду Харківської області від 19.11.1985р., цивільна справа № 2-924/86, набрало законної сили та вищевказане Рішення суду було повністю виконано, тому необхідно звільнити майно з-під арешту, застосованого на підставі ухвали Харківського районного народного суду Харківської області від 19 листопада 1985 року на ? частину житлового будинку, що належала [PERSON] за адресою: сел. Високий, вулиця Артема, б. 68, Харківського району Харківської області, та на ? частину житлового будинку, що належала [PERSON] за адресою: сел. Високий, вулиця Артема, б. 68, Харківського району Харківської області.

Outcome: approved