Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що у період з 1971 року по 1995 рік він працював у колгоспі ім. Димитрова, який пізніше перейменовано на КСП «Молнія», на посаді тракториста, водія та був членом вказаного підприємства. У 1994 році КСП «Молнія» отримало державні акти на право колективної власності на землю, відповідно до списку осіб - членів КСП, які мають право на отримання земельного паю, він був включений за № 18. Разом із тим, він не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Просиввизнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 8,74 кадастрових га, розташовану на територіях Котівської та Юрченківської сільських рад Вовчанського району Харківської області із не витребуваних, розпайованих земель колективної власності колишнього КСП «Молнія» або за рахунок земель запасу, резерву Вовчанської міської ради Харківської області. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Представник позивача надала суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, надала суду заяву про визнання позову у повному обсязі, просила його задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки та архівної довідки позивач [PERSON] у період з 1971 року по 1995 рік він працював у колгоспі ім. Димитрова, який пізніше перейменовано на КСП «Молнія», на посаді тракториста, водія та був членом вказаного підприємства (а.с.6-8). У 1994 році КСП «Молнія» отримало чотири державні акти - серія ХР-08-00-000207, зареєстрований в Книзі за № 44, серія ХР-08-00-000208, зареєстрований в Книзі за № 45, серія ХР-08-00-000307, зареєстрований в Книзі за № 46, серія ХР-08-00-000308, зареєстрований в Книзі за № 47 на право колективної власності на землю, відповідно до списку осіб - членів КСП, які мають право на отримання земельного паю, [PERSON] був включений за № 18 (а.с.10, 35-39). Разом із тим, [PERSON] не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), розмір якої складає 8,74 кадастрових га, відповідно до довідки відділу у Вовчанському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (а.с.39). Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (тут і далі в редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Таким чином, на момент отримання КСП «Молнія» державного акту на право колективної власності на землю позивач був членом цього підприємства, був внесений до додатку до державного акту списку осіб-членів КСП які мають право на отримання земельної частки (паю), під № 18, тобто набув право на земельну частку (пай) з дня видачі державного акта на землю, з цього часу вказане право позивача не оспорювалось та припинено не було, про порушення свого права дізнався лише в 2020 році. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну частку (пай), що узгоджується з позицією ВС у справі № 389/896/19 від 05.02.2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved