Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] ,звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеною позовною заявою, яку мотивує тим, що 01.07.2012 року [PERSON] отримав від нього в борг грошові кошти в сумі 9250 дол. США, які відповідач повинен був повернути через три місяці в тому ж розмірі, про що свідчить власноруч написана ним розписка. Однак після закінчення терміну користування грошовими коштами, [PERSON] отримані гроші в борг не повернув, а здійснював часткові виплати в національній валюті в якості компенсації за прострочення свого зобов`язання. На його неодноразові звернення повернути грошові кошти, ні [PERSON] ні члени його сім`ї не відповідають за свої зобов`язання по поверненню коштів в обумовленому розмірі. Окрім того, він є інвалідом війни, самостійно пересуватись не має змоги, оскільки потребує протезування ноги, а коштів на виготовлення протезу та лікування немає. Таким чином, враховуючи те, що з часу отримання грошових коштів в борг, пройшло сім років і по теперішній час борг не повернуто, просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 8250 дол. США, що згідно офіційного курсу валют, станом на день подання позову, становить 220 192 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Згідно даної ухвали відповідачу встановлений строк не менше п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали для подання відзиву на позов. Позивач в судове засідання не з`явися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак його представник - адвокат Яцко В.Л. надав суду заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю та зобов`язується по мірі наявності коштів погасити суму заборгованості. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, входячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 01.07.2012 року позивач [PERSON] надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 9250 дол. США, які останній зобов`язався повернути, про що свідчить власноруч написана розписка [PERSON] . Відповідач, зобов`язаний був повністю повернути позивачу суму позики до 01.10.2012 року та щомісячно виплачувати суму виходячи з 20% річних, тобто 1,66 % щомісячно. Проте у вищевказаний строк відповідач в порушення своїх договірних зобов`язань повністю не повернув суму позики. Станом на 05.06.2020 року сума неповернутих коштів становить 8250 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ (1 дол. США - 26,69 грн.) становить 220 192 грн. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено у ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як зазначено у ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі фактично був укладений договір позики на суму 9250 дол. США на строк з 01.07.2012 року до 01.10.2012 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка містить усі істотні моменти передбачені для договору. Згідно з витягу з офіційного сайту Національного банку України про офіційний курс гривні щодо іноземних валют, станом на 05.06.2020 року, сума заборгованості щодо договору позики на суму 8250 дол. США, становить 220 192 грн. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів, у строк обумовлений сторонами не виконав, будь-якого доказу щодо повного або часткового повернення коштів на адресу суду не надходило. Беручи до уваги наведені вище фактичні обставини справи та визнання відповідачем суми заборгованості, суд приходить до висновку, що подана [PERSON] позовна заява ґрунтується на вимогах закону і заявлені позивачем вимоги щодо стягнення суми по борговій розписі є підставними, а тому підлягають до задоволення. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач є інвалідом 2 групи та згідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави (на рахунок спеціального фонду державного бюджету України) слід стягнути судовий збір в розмірі 2201,92 грн.

Outcome: approved