Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] \~01.08.2018 року взяв у нього в борг кошти в сумі 43\~245 грн., які зобов`язався повернути до 22.03.2020 р., що підтверджується власноруч написаною ним розпискою. Однак, у встановлений борговим документом строк [PERSON] позику не\~повернув. По цей час борг в добровільному порядку не повернуто, а тому змушений звернутись із вказаним позовом в суд. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав\~ та суду пояснив, що [PERSON] надавав в користування [PERSON] земельну ділянку площею 1, 13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю. При цьому договір земельної ділянки у встановленому законом порядку не укладався. Вказує, що відповідач жодних грошових коштів від позивача за вказаною розпискою як позику не отримував і ця обставина нічим не підтверджується, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.79 ЦПК України\~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~Судом\~\~встановлено,\~\~що 01.08.2018 року\~\~відповідач [PERSON] написав розписку, згідно якої позичив у [PERSON] гроші в сумі 22,500 грн., а також отримав 5 тонн зерна в грошовому еквіваленті 20\~000 грн. за земельні паї, крім цього [PERSON] оплатив земельний податок 745 грн. 60 коп.\~за паї у 2018 році.\~ Усі гроші у сумі 43245, 6 грн. зобов`язувався повернути до 22.03.2020 року, гарантував земельними паями. Дана розписка скріплена підписом відповідача [PERSON] (а.с.6). Згідно висновку експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи № 5978 від 14.01.2021 року вбачається, що підпис від імені [PERSON] у розписці від його імені із зазначеною датою складання 01.08.2018 року, яка розташована і закінчується, відповідно словами: «Розписка Я, [PERSON] позичив…, … гарантую земельними паями. 01.08.2018 р. /підписи/ [PERSON] [PERSON] » виконаний [PERSON] . (а.с. 65-68) Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до положень\~\~статті 207 ЦК України\~\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із\~статтею 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 545 ЦК України\~врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. На підтвердження неповернутого відповідачем [PERSON] боргу за позикою, позивачем [PERSON] до матеріалів справи додано копію розписки від 01.08.2018 року. Ці обставини, з урахуванням вимог\~ст. 545 ЦК України, свідчать про не виконання [PERSON] боргового зобов`язання перед [PERSON] . Як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Суд погоджується з доводами позивача, що належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, тобто в даному випадку в гривнях. За таких обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Представником позивача [PERSON] подано заяву про стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги, згідно договору про надання правової допомоги від 27.03.2020 року, укладеного між [PERSON] (клієнтом) та [PERSON] (адвокатом). Згідно акту виконаної роботи за надані послуги у цивільній справі, адвокатом витрачено 10 годин часу, а саме: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1 год., \~вивчення останніх рішень судової практики з аналогічних спорів 3 год., підготовка та подання позовної заяви до суду 6 год. Всього на суму 2000 грн. Відповідно до квитанції від 30.03.2020 року. [PERSON] перерахував адвокату Хімчинському Б.Г. за виконану роботу грошову суму в розмірі 2000 грн. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. З огляду на вищевикладене, суд виходить із вимогст. 137 ЦПК України, та враховуючи надані представником відповідача: договір про надання професійної правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 2000 грн. було підтверджено, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача по справі. Частиною 1статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Також у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пов`язані із розглядом справи в сумі 840 грн. 80 коп. судового збору, що сплачені позивачем. На підставі наведеного, ст.ст.\~202,\~207,\~524-526,\~545,\~599,\~631,\~1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved