overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька. В обґрунтування заяви зазначив, що 10 червня 1990 року він із відповідачкою зареєстрували шлюб в Ізяславському районному відділі ЗАГС. 24 червня 2000 року [PERSON] народила сина [PERSON], а 07 вересня його народження було зареєстроване в Ізяславському районному відділі ЗАГС, про що зроблено актовий запис № 110. Батьком народженої дитини відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу був записаний позивач. [PERSON] зазначив, що він із цим не погоджується оскільки у 1997 році вони із дружиною припинили спільне проживання, [PERSON] з того часу проживає у м. Ізяслав. У 2000 році шлюб між ними був розірваний, а пізніше він взнав, що 24 червня 2000 року він взнав, що колишня дружина народила сина, у свідоцтві про народження якого [PERSON] був записаний батьком. За наведених обставин він звернувся до суду та просить виключити відомості про його батьківство із актового запису про народження [PERSON], [INFO] В судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримав. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечила. Суд, заслухавши позивача та відповідачку, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя, крім випадку, передбаченого статтею 124 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився 24 червня 2000 року, про її народження 07 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізяславського районного управління юстиції був складений актовий запис № 110. Батьками в актовому записі про народження дитини зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] з 10 червня 1990 року перебували у шлюбі, який був розірваний Ізяславським районним судом 17 січня 2000 року, про що свідчить копія рішення суду. Відповідачка [PERSON] визнала, що із 1997 року вона з [PERSON] спільно не проживала, після розірвання шлюбу в січні 2000 року 24 вересня 2000 року у неї народився син [PERSON], колишній чоловік не є його біологічним батьком. Враховуючи наведені обставини, обєктивно оцінивши всі належні докази у справі, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не має кровного споріднення із [PERSON], а тому із актового запису про народження дитини виключити відомості про позивача як батька дитини. На підставі ст.ст. 122, 136 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.07.2014 року відповідачем було пошкоджено автомобіль ВАЗ 21099 з державним номерним знаком СА 2883 АК, яким користується позивач. Висновком Золотоніського МВ УМВС України Черкаській області від 26.07.2015 року було встановлено, що [PERSON] пошкодив автомобіль ВАЗ 21099 з державним номерним знаком СА 2883 АК. Пошкодженням автомобіля позивачу було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 18\~443,11 грн. і моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн. яку він просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути витрати за проведення товарознавчого дослідження в сумі 1250 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. В судовому засіданні [PERSON] та його адвокат на задоволенні позову наполягали повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, але не повідомив про причини неявки. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до висновку Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області від 26.07.2015 року, з приводу дій [PERSON] було відмовлено у внесенні в ЄРДР та рекомендовано звернутися до суду з позовом про вирішення вказаних питань. Відповідно до висновків експертного дослідження від 29.07.2015 року № 33 та від 08.04.2015 року № 04 вартість відновлювального ремонту становить 18\~443,11 грн. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що пошкодження автомобіля призвело до порушення законних прав позивача та моральних страждань, втратити нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації його життя. Тому розмір моральної шкоди в сумі 6 000,00 грн. суд вважає обґрунтованим та справедливим. Суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 301,43 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником будинку по вул. Щербакова, 43 в с. Келеберда Канівського району Черкаської області. З лютого 2013 року за домовленістю з [PERSON] у його будинку проживали [PERSON] та її донька [PERSON] В грудні 2013 року позивачу стало відомо, що систему опалення розморожено внаслідок чого батареї та труби полопалися, затоплено деревяну підлогу, килимове покриття, прийшли в негодність шпалери, штукатурка. Внаслідок пошкодження майна позивачу була заподіяна матеріальна шкода яку він оцінив в розмірі 11\~361,00 грн. та моральна шкода в розмірі 8 639,00 грн. В судовому засіданні представник позивача змінила позовні вимоги та просила стягнути тільки матеріальну шкоду. Відповідач позовні вимоги визнала та пояснила, що система опалення розмерзлася у звязку з тим, що вона тривалий час знаходилася в лікарні. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 3098 від 14.12.1989 року та технічного паспорту, [PERSON] належить житловий будинок в с. Келеберда Канівського району. Відповідно до акту обстеження домоволодіння [PERSON] від 10.02.2014 року, в будинку по вул. Щербаковій, 43 в с. Келеберда опалення і батареї вийшли з ладу, батареї полопані, потріскані труби, вся вода вилилася на коврове покриття. Відповідно до кошторисної документації, ремонт житлового будинку в с. Келеберда Канівського району Черкаської області домоволодіння [PERSON] становить становить 11\~361,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, в судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами факту того, що під час проживання [PERSON] в будинку який належить [PERSON] по вул. Щербаковій, 43 в с. Келеберда Канівського району, відповідач допустила розмороження системи опалення внаслідок чого батареї та труби полопалися, затоплено деревяну підлогу, килимове покриття, прийшли в негодність шпалери, штукатурка. Суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий в сумі 243,60 грн. та 350,00 грн. витрат за надання висновку спеціаліста.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну стягувача аліментів. Свої позовні вимоги позивач пояснює тим, що рішенням суду від 11.01.2014 р. з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання дочки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На даний час дочка проживає з позивачем [PERSON] та перебуває на його утриманні, а тому позивач просить припинити з нього стягнення аліментів на утримання дитини та стягнути з відповідачки [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. з моменту набрання рішення законної сили і до досягнення дочкою повноліття В судове засідання позивач не з'явився, але направив заяву в якій змінив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 350,00 грн., справу просить слухати у його відсутність, змінений позов просить задовольнити повністю. В судове засідання відповідач не з'явилася, але направила до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, зі зменшеною сумою розміру аліментів згідна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що змінений позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України - не утримує дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) [NUMBER] від 01.09.2014 року - [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно виконавчого листа провадження№2-695/416/14 р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO]. стягнуто аліменти в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення виконавчого комітету Чапаєвської сільської ради від 29.08.2014 р. №51 виконком сільської ради вирішив вважати за доцільне визначити місце проживання [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] за місцем його проживання. Згідно довідки виконкому Чапаєвської сільської ради №125 від 15.08.20144 р. до складу сім'ї [PERSON] входить його дочка [PERSON], 2002 р.н. Згідно характеристики за місцем проживання на [PERSON] №338 від 15.08.2014 р. разом з ним проживає його малолітня дочка [PERSON]. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна подружжя. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 26 вересня 1987 року зареєстровано шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони мають двох спільних повнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], проте сімейні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть, з 2004 року мешкають окремо, розірвати шлюб через орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає, у зв'язку з чим позивач просить суд розірвати вказаний шлюб, після розірвання залишити відповідачу прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, 30.12.2014 року надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, 30.12.2014 року надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». З урахуванням заяв сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Саївською сільською радою П'ятихатського району Дніпропетровської області, 26.08.1987 року між сторонами по справі зареєстровано шлюб за актовим записом №14. Згідно довідок Саївської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області №729 від 03.12.2014 року та №742 від 05.12.2014 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], але не проживає за вказаною адресою з 2004 року, проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] Довідкою Саївської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області №741, від 05.12.2014 року посвідчено, що відповідач зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] разом з сином [PERSON] Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.ч.1,2 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, при чому якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Враховуючі вищезазначені обставини, приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені та не поновлені, сторони з 2004 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, втратили почуття взаємної любові та поваги, позовні вимоги відповідачем визнано в повному обсязі, суд вважає збереження сім'ї неможливим, так як це протирічить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 17 лютого 1996 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Протягом 8 років шлюбні відносини були припинені, через постійні сварки і скандали з різних побутових причин, непорозуміння у поглядах на життя, що зробило сумісне проживання неможливим. З того часу вони сумісного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї неможливе. Посилаючись на норми, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, про що надала письмову заяву. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON], 1975 р.народження, та [PERSON], 1978 р.народження, 17.02.1996 р. зареєстрували шлюб у виконкомі Грузько-Зорянської селищної ради Гірницького району м.Макіївки, актовий запис № 7, і після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 7). Подружжя має неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с.7) Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. [PERSON] та [PERSON] протягом 8 років припинили шлюбні відносини, не ведуть сумісне господарство. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідач не наполягає на змінені її прізвища на дошлюбне. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 21.01.2006 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З червня 2013 р. шлюбні відносини були припинені, через постійні сварки і скандали з різних побутових причин, непорозуміння у поглядах на життя, що зробило сумісне проживання неможливим. З того часу вони сумісного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї неможливе. Посилаючись на норми, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, про що надала письмову заяву. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON], 1982 р.народження, та [PERSON], 1981 р.народження, 21.01.2006 р. зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 28, і після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 5). Подружжя має неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.6-7) Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. [PERSON] та [PERSON] з червня 2013 припинили шлюбні відносини, не ведуть сумісне господарство. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідач наполягає на змінені її прізвища на дошлюбне. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 25 квітня 2012 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Від шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. З березня 2013 р. шлюбні відносини були припинені, через постійні сварки і скандали з різних причин, що зробило сумісне проживання неможливим. З того часу вони проживають окремо, мають різні бюджети, сумісного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї неможливе. Посилаючись на норми, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його присутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її присутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 25.04.2012 р. у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 197, і після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 3). Подружжя має малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с.4) Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. [PERSON] та [PERSON] з березня 2013 року припинили шлюбні відносини, не ведуть сумісне господарство. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідач наполягає на відновленні дошлюбного прізвища. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved