Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання його членом сім'ї наймача [PERSON], яка померла [INFO] року, та визнання за ним право користування житловою кімнатою [NUMBER] площею 18,14 кв.м у квартирі, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 01.11.1991 року по 16.03.2004 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2003р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Він є власником 11/25 часток квартири [ADDRESS], що складає житлова кімнати №5 площею 13,44 кв.м і балкон площею 0,84 кв.м, а інша житлова кімната №6 площею 18,14 кв.м - перебувала у користуванні [PERSON] Після розірвання їх шлюбу особисті рахунки у цій квартирі були розподілені. Незважаючи на те, що шлюб між ними було розірвано, з 2007 року вони почали перебувати у фактичних шлюбних відносинах та вести спільне господарство, а саме: придбавати на двох продукти харчування, готувати їжу на двох, прибирати разом всю квартиру, прати речі, прогулюватися на вулиці, а також нести спільні витрати на оплату комунальних послуг і придбавати речі домашнього вжитку. Позивач вказує, що [INFO] року померла [PERSON], внаслідок чого житлова кімната №6 площею 18,14 кв.м у квартирі [ADDRESS] вивільнилася. Зважаючи те, що він та [PERSON] протягом багатьох років вели спільне господарство, проживали однією сім'єю, хоч й в незареєстрованому шлюбі, та несли спільні витрати на проживання, просить визнати його членом сім'ї останньої. Також позивач зазначає, що 02.12.2013 року його поставлено на першочерговий квартирний облік за місцем мешкання зі складом родини - 2 особи на підставі розпорядження №743р. голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району. 27.11.2013 року заступник голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району у своєму листі № 04/01-36/1123 не заперечує проти отримання [PERSON] вивільнюваної житлової кімнати №6 площею 18,14 кв.м у квартирі [ADDRESS]. Але 19.12.2013 року Департамент житлово-комунального господарства Запорізької міської ради відмовив [PERSON] у наданні його родині даної житлової кімнати у квартирі відмовив. Тому просить суд визнати за ним право користування цією житловою кімнатою №6 площею 18,14 кв.м у квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник свої вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання [PERSON] членом сім'ї наймача просила вирішити на розсуд суду, а у позові про визнання за [PERSON] права користування житловим приміщенням - відмовити, оскільки вважає, що останній має статус тимчасового мешканця. Третя особа [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважає їх законними та обґрунтованими. В судовому засіданні пояснив, що його рідний дід [PERSON] та [PERSON] дійсно на його пам'яті проживали разом як одна сім'я. [PERSON] пояснює, що ще зі свого дитинства [PERSON] за її життя він постійно називав «бабуся». Вона і його дід, проживаючи однією сім'єю, постійно спільно вели господарство, робили спільні витрати, спільно відпочивали, навіть їздили у подорож до Республіки Кіпр, придбавали речі домашнього вжитку та побутову техніку, разом робили ремонт у своїй квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] тощо. Він пам'ятає, що з 2003 року по 2007 рік дід [PERSON] та бабуся [PERSON] дуже сварилися, після чого навіть розірвали шлюб. Але після цих подій вони помирилися та жили разом у своїй квартирі, продовжуючи спільно вести свій побут. Коли з 2011 року дід та бабуся не змогли самостійно вести своє господарство через свій похилий вік, їх онук [PERSON] постійно допомагав їм по дому, готував їжу, прибирав у квартирі, прав їх речі, платив за комунальні послуги, ходив до аптеки за ліками та іноді залишався на ніч. Після смерті [PERSON] він постійно проживає в квартирі [ADDRESS] разом зі своїм дідом [PERSON] задля того, щоб приглядати за ним та допомагати йому по дому. Допитана в судовому засіданні свідки [PERSON] суду пояснила, що знайома з [PERSON] та [PERSON] як з однією сім'єю, оскільки близько 18 років товаришує з дочкою [PERSON] - Іриною. Увесь цей час вони всі разом часто бачилися на сімейних святах, куди її постійно запрошували. Сім'ю [PERSON] і [PERSON] вона може охарактеризувати, як звичайну родину, яка нічим не виділялася від інших, де як сваряться, так й миряться. Зі слів Ірини чула, що вони разом їздили відпочивати до Республіки Кіпр. Приблизно у 2008-2009 роках вона бачила [PERSON] та [PERSON] разом в кафе на вул. Сталеварів в м. Запоріжжя. У цей період вона також позичала у цієї сім'ї гроші, а коли їх повертала, то заходила до них додому. Квартира, в якій проживала родина [PERSON], складається з двох жилих кімнат, двері яких на замки не зачинялися. Вона бачила, що [PERSON] та [PERSON] користувалися всією квартирою без винятків, як своєю власною. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду те, що вже більше 20 років вона знає родину [PERSON], зокрема, [PERSON] і [PERSON], оскільки увесь цей час вони разом приходи за покупками у крамницю «Конон» на пр. Металургів у м. Запоріжжя, де вона постійно працює. Всі покупки родина [PERSON] завжди робили разом, а розрахунки за товар міг робити як [PERSON], так й [PERSON]. Приблизно рік тому до неї в магазин почав приходити [PERSON], але вже сам або з онуком [PERSON], оскільки, як він їй пояснив, [PERSON] померла. Також свідок [PERSON] додала, що всіх своїх постійних клієнтів, які роблять у неї покупки впродовж довгого часу, вона знає особисто в обличчя та за іменами. Крім того, свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні, суду пояснив, що приблизно у 2007-2008 роках познайомився з [PERSON] і [PERSON], як з однією сім'єю. Саме в цей час вони наймали його для того, щоб він допомагав їм робити ремонт у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] а саме: реставрувати балкон, встановити міжкімнатні двері, тощо, а тому був у цій квартирі 5-6 раз. Наскільки він пам'ятає, ця квартира складалася з двох жилих кімнат та балкону, замків на міжкімнатних дверях у ній не було. Він бачив, що [PERSON] і [PERSON] поводилися, як чоловік і дружина. Прийняття вже виконаних робіт та розрахунки за неї [PERSON] та [PERSON] робили разом. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, третю особу, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи за зором (безстроково) та має статус «дитина війни». Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 00013409015 від 04.02.2014р. та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що з 01.11.1991 року [PERSON] знаходився у зареєстровану шлюбі з [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]). 16.03.2004 року Відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя було зареєстроване розірвання шлюбу на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2003р. Як пояснив відповідач та чого не заперечували позивач і третя особа, після розірвання шлюбу особисті рахунки у квартирі [ADDRESS] де проживали разом [PERSON] та [PERSON], були розподілені на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2005р. у справі № 2-502/2005р. таким чином, що за [PERSON] на праві користуванні в цій квартирі залишилася житлова кімната площею 13,44 кв.м, а за [PERSON] - житлова кімната площею 18,14 кв.м. Розпорядженням Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 08.02.2006р. №281р [PERSON] в порядку приватизації передано у приватну власність 11/25 частин квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складають: кімната №5 площею 13,44 кв.м, балкон площею 0,84 кв.м, про що видане свідоцтво про право власності на житло №152 від 08.02.2006р. Право власності на 11/25 частин даної квартири зареєстровано в ОП ЗМБТІ за реєстраційним номером 14049593, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.03.2006р. Інші 14/25 частин вказаної квартири належать територіальній громаді в особі Запорізької міської ради на підставі рішення Виконкому Запорізької міськради від 27.06.1997р. №309, право користування на яку (частку квартири) передано [PERSON] У статті 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, та становлять: пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмові докази, речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи висновки експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 цього Кодексу). Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено за допомогою належних і допустимих доказів та не спростовано сторонами або іншими особами, які беруть участь у справі, що з 2007 року [PERSON] та [PERSON] відновили свої шлюбні відносини та почали проживати у власній квартири як жінка та чоловік однією сім'єю, але не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Під час їх спільного проживання однією сім'єю вони разом вели спільне господарство; прали, прибирали квартиру удвох, готовили їжу на двох; робили спільні витрати на оплату комунальних послуг, набуття речей домашнього вжитку, побутової техніки, меблів, будівельних матеріалів для ремонту у власній квартирі спільно відпочивали; разом робили ремонт у своїй квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також обставини того, що позиває є членом сім'ї [PERSON] підтверджуються письмовими доказами у справі, зокрема, квитанціями ПрАТ «Запоріжзв'язоксервіс», фіскальними чеками ВАТ «Укртелеком», квитанціями до прибуткового касового ордера про спільну оплату інших комунальних послуг, чеками на придбання меблів, будівельних матеріалів та побутової техніки. [INFO] року [PERSON] померла. Згідно з частиною другою статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. У статті 64 ЖК України гарантовано, що членами сім'ї наймача є особи, які проживають разом з ним, дружина наймача, їх діти і батьки, а також визнані у судовому порядку інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, в тому числі встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи викладені вище обставини у їх сукупності та кожного окремо, суд приходить до висновку про доведення позивачем за допомогою пояснень позивача, третьої особи [PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та письмових доказів своїх вимог про визнання [PERSON] членом сім'ї наймача [PERSON], яка померла [INFO] року, внаслідок чого підлягають задоволенню судом. Що стосується вимог позивача про визнання за ним права користування спірним жилим приміщенням, що вивільнилось то суд приходить до наступних висновків. Як вже зазначалось, [INFO] року померла цивільна дружина позивача - [PERSON] Після її смерті звільнилася житлова кімната площею 18,14 кв.м у квартирі [ADDRESS] на яку з [PERSON] був укладений окремий договір найму житла з окремим особовим рахунком. 18.10.2013 року третьою особою [PERSON] було зареєстроване місце проживання в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з метою здійснення стороннього догляду за своїм дідом [PERSON] та надання йому допомоги по дому. У зв'язку з цим, позивач, будучи ветераном праці, нагородженим орденом Трудової Слави ІІ ступеня і орденом Трудової Слави ІІІ ступеня, медаллю «Ветеран праці України», маючи звання «Почесний металург СРСР», звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району та Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради з проханням надання додаткової житлової площі у вивільненій квартирі [ADDRESS] Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району від 02.12.2013р. № 743р [PERSON] як ветерана праці, нагородженого орденами Слави, включено у першочергову квартирну чергу за №1953 облік за місцем мешкання зі складом родини - 2 особи: [PERSON], 1937 року народження, та [PERSON], 1982 року народження. Також заступник голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району Близнюк Д.В. у своєму листі «Про надання довідки на вивільнену житлову площу» від 27.11.2013р. №04/01-36/1123 вказує, що сім'я наймача [PERSON] потребує поліпшення житлових умов, та має право на отримання житлового приміщення, яке звільнилося у спірній квартирі спільного заселення, де мешкають наймачі. Але вже у листі Департаменту житлово-комунального господарства Запорізької міської ради від 19.12.2013р. № Ко-4656 повідомляється про те, що задовольнити звернення [PERSON] з питання надання його родині вивільненої житлової кімнати площею 18,14 кв.м в комунальній квартирі [ADDRESS] не надається можливим, оскільки він не підпадає під дію статті 54 Житлового кодексу України. У частині першій статті 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Ст. 54 ЖК України передбачено, що ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. Судом встановлено, що розподілені особові рахунки в квартирі [ADDRESS] до дня смерті [PERSON] залишалися формальними, оскільки вже з 2007 року родина [PERSON] ([PERSON] й [PERSON]) продовжувала проживала однією сім'єю, але не перебуваючи у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Як встановлено у судовому засіданні за допомогою належних і допустимих засобів доказування, позивач разом зі своїм онуком як за життя [PERSON], так й після її смерті до теперішнього часу користується всією квартирою, в тому числі спірною кімнатою №6 площею 18,14 кв.м. З огляду на ті обставини, що відповідач, відмовляючи позивачу в наданні вивільненої спірної кімнати, не з'ясував родинні відносини його з [PERSON] та умови їх проживання в квартирі [ADDRESS] не взяв до уваги, що [PERSON] перебуває на першочерговому обліку на поліпшення житлових умов, формально поставився до прохання [PERSON] надання додаткової житлової площі. Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права користування на спірну вивільнену житлову кімнату в квартирі є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved