Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Альфа Банк», треті особи: приватний нотаріус [PERSON], Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, [PERSON] про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 04.07.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 123700,00 доларів США та зобовязався погасити кредит, відсотки за користування кредитом на умовах та в порядку, визначених договором і додатком № 1 до вказаного договору. У забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором 04.07.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № SME00151170/1, відповідно до якого в заставу банку передано автомобілі марки: «VOLVO», модель «FH 12», тип ТЗ - сідловий тягач Е, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) YV2A4DMA01B274409, реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску; «VOLVO», модель «FH 12», тип ТЗ - сідловий тягач Е, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) YV2A4DMA61B274365, реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску; KRONE, модель SDP, тип ТЗ - Н/ПРИЧІП-ПЛАТФОРМА-Е, колір синій, номер шасі (кузова, рами) WKESDP27000W09320, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 04.07.2008 року також укладено договір застави рухомого майна № SME00151170/2, відповідно до якого в заставу банку передано автомобіль марки KRONE, модель SDP, тип ТЗ - Н/ПРИЧІП-ПЛАТФОРМА-Е, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) WKESDP27000W17926, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску. У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором ПАТ «Альфа Банк» звернулося з позовом до суду та рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2013 року позов ПАТ «Альфа Банк» було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 696946,77 грн. При цьому, позивач зазначає, що 23.12.2016 року він виконав рішення суду, у звязку з чим 23.12.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, 19.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 9153, яким звернуто стягнення на автомобілі марки: «VOLVO», модель «FH 12», тип ТЗ - сідловий тягач Е, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) YV2A4DMA01B274409, реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску; «VOLVO», модель «FH 12», тип ТЗ - сідловий тягач Е, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) YV2A4DMA61B274365, реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску; KRONE, модель SDP, тип ТЗ - Н/ПРИЧІП-ПЛАТФОРМА-Е, колір синій, номер шасі (кузова, рами) WKESDP27000W09320, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску, в рахунок погашення заборгованості за кредитом, нарахованої за період з 03.07.2014 року по 23.06.2016 року в розмірі 63970,96 доларів США. Крім того, 03.05.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 10054, яким звернуто стягнення на автомобіль марки KRONE, модель SDP, тип ТЗ - Н/ПРИЧІП-ПЛАТФОРМА-Е, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) WKESDP27000W17926, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску, в рахунок погашення заборгованості за кредитом, нарахованої за період з 03.07.2014 року по 23.03.2016 року в розмірі 63970,96 доларів США. При цьому вважає, що виконавчий напис вчинений всупереч вимогам закону, оскільки виконавчий напис вчинений на документах, що встановлюють заборгованість за період за який вже була стягнута заборгованість на підставі судового рішення. Крім того, посилається на те, що виконавчі написи вчинені з пропущення трирічного строку. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з наведених в позові та додаткових поясненнях підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник ПАТ «Альфа Банк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи міського відділу ДВС Мукачівського МРУЮ та [PERSON] у судове засідання не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлений своєчасно та належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 04.07.2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] (боржником) було укладено договір кредиту, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 123700,00 доларів США та зобовязався погасити кредит, відсотки за користування кредитом на умовах та впорядку, визначених договором і додатком № 1 до вказаного договору. У забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, 04.07.2008 року ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна № SME00151170/1, відповідно до якого в заставу банку передано автомобілі марки: «VOLVO», модель «FH 12», тип ТЗ - сідловий тягач Е, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) YV2A4DMA01B274409, реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску; «VOLVO», модель «FH 12», тип ТЗ - сідловий тягач Е, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) YV2A4DMA61B274365, реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску; KRONE, модель SDP, тип ТЗ - Н/ПРИЧІП-ПЛАТФОРМА-Е, колір синій, номер шасі (кузова, рами) WKESDP27000W09320, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 04.07.2008 року також укладено договір застави рухомого майна № SME00151170/2, відповідно до якого в заставу банку передано автомобіль марки KRONE, модель SDP, тип ТЗ - Н/ПРИЧІП-ПЛАТФОРМА-Е, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) WKESDP27000W17926, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску. Також встановлено, що у звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором ПАТ «Альфа Банк» звернулося з позовом до суду та рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2013 року позов ПАТ «Альфа Банк» було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 696946,77 грн. При цьому, 23.12.2016 року рішення суду було виконане, у звязку з чим 23.12.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Одночасно судом встановлено, що 19.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 9153, яким звернуто стягнення на автомобілі марки: «VOLVO», модель «FH 12», тип ТЗ - сідловий тягач Е, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) YV2A4DMA01B274409, реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску; «VOLVO», модель «FH 12», тип ТЗ - сідловий тягач Е, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) YV2A4DMA61B274365, реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску; KRONE, модель SDP, тип ТЗ - Н/ПРИЧІП-ПЛАТФОРМА-Е, колір синій, номер шасі (кузова, рами) WKESDP27000W09320, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску, в рахунок погашення заборгованості за кредитом, нарахованої за період з 03.07.2014 року по 23.06.2016 року в розмірі 63970,96 доларів США. Крім того, 03.05.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 10054, яким звернуто стягнення на автомобіль марки KRONE, модель SDP, тип ТЗ - Н/ПРИЧІП-ПЛАТФОРМА-Е, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) WKESDP27000W17926, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску. На підставі зазначених виконавчих написів 03.06.2016 державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пп. 1.1., 1.2. п. 1 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Також відповідно до пп. 3.1. п. 3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Щодо безспірності заборгованості слід зазначити, що в основу розмежування «спірної» і «безспірної» заборгованості покладається не власне ставлення позивача (боржника) до предявленої вимоги (субєктивна ознака), а фактичний характер правовідносин (обєктивна ознака). Факт наявності спору між сторонами субєктивна ознака. Вирішення питання, чи є заборгованість обєктивно безспірною, відноситься до компетенції Кабінету Міністрів України, який відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» встановлює перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться на підставі виконавчих написів про, що було зазначено вище. Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням вимог законодавства, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Крім того, судом враховується наступне. Згідно із ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. При цьому ч. 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, а саме на час укладення кредитного договору у 2008 році, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. При цьому звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16.10.2011 року. Разом з тим у п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Таким чином суд приходить до висновку, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення кредитного договору 04.07.2008 року у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинені виконавчі написи нотаріуса не можуть підлягати виконанню. Аналогічно висловився і Верховний Суд України у постанові від 09.07.2014 року у справі № 6-89 цс14. Враховуючи встановлене, інші доводи позивача не мають правового значення для вирішення цього пору. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчі написи від 19.04.2016 року за № 9153 та від 03.0.2016 року за № 10054, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], такими, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved