Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є власником житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку на даний час зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач, [PERSON] зареєстрована за даною адресою, але фактично не проживає в ньому з 2015 року. Реєстрація відповідача у даному житловому будинку перешкоджає позивачу належно користуватися цим житлом, змушує нести зайві витрати на утримання житла. [PERSON] будь-якого інтересу до даного житла не виявляє, не несе витрати по його утриманню, її особистих речей у будинку немає, вона не є членом сім`ї власника житлового будинку. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що є усі правові підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 05 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в поряду загального позовного провадження. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 03 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність та відзиву на позов не подала. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзиву не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 Житлового кодексу Української РСР\~ закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Статтею 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник реалізовує право володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з статтею 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10726233 від 24.05.2006 (а.с.6). Відповідач є зареєстрованою у належному позивачу житловому будинку 11.01.2016, що підтверджується будинковою книгою (а.с.7-11). Реєстрація відповідача у будинку позивача також підтверджується відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області від 04.02.2021 (а.с.22). Згідно довідки Рачинської сільської ради Горохівського району Волинської області від 21 жовтня 2020 року №541, до складу сім`ї [PERSON] входить, зокрема, [PERSON] . Остання не є родичем позивача (а.с.15). Довідкою Рачинської сільської ради Горохівського району Волинської області від 30.10.2020 №564 стверджується, що [PERSON] , 1958 року народження, яка зареєстрована по [ADDRESS] , за даною адресою не проживає (а.с.32). З актів старости виконавчого комітету Горохівської міської ради від 05.10.2020, 15.10.2020, 23.10.2020 вбачається, що зареєстрована за вищевказаною адресою [PERSON] , 1958 року народження, не проживає по місцю реєстрації (а.с.29-31). Згідно акту, який складено 11 березня 2021 року за №236 старостою Виконавчого комітету Горохівської міської ради Луцького району Волинської області [PERSON] та сусідами позивача, [PERSON] та [PERSON] , відповідач, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] з 20.01.2016 за даною адресою не проживає (а.с.40). Отже, відповідач зареєстрована у належному позивачу житловому будинку, не є членом його сім`ї, а тому право позивача, передбачене ст.ст.317,319 ЦК України, як власника житлового приміщення підлягає захисту, а право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. За таких обставин, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом фактичних і правових підстав для задоволення позову та визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідач підлягає зняттю з реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved