Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 22.10.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Вказує, що відповідач останніх п'ять років не забезпечує сім'ю, не займається вихованням дітей, не цікавиться їхнім здоров'ям, не підтримує подружнього життя, з січня 2018 року проживають окремо. На даний час шлюб існує формально, примирення між ними недоцільне, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Просить шлюб розірвати, місцем проживання дітей визначити її місце проживання та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання на судовий розгляд не з'явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов пітримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання на судовий розгляд не з'явився, відзиву та заперечень на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 31). Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 22.10.2007 року зареєстрували шлюб у Будзинській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 5, 6). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] (позивач) отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда до шести років [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2863/17 [PERSON], [INFO], у період з 16.03.2017 року по 24.03.2017 року проходив стаціонарне лікування з діагнозом: дитячий церебральний параліч, нижня спастична диплегія, зі стійкими, тяжкими руховими порушеннями; хронічний періодонтид 85,75 зубів; хронічний середній карієс 55, 52, 54, 61, 62, 64, 65, 51, 74, 84 зубів (а.с. 7). Подружнє життя у сторін не склалося, подружнього життя не підтримують, з січня 2018 року проживають окремо, шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, а відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень та відзиву на позовну заяву не подав, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що позивач просила місцем проживання дітей визначити її місце проживання, а відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень та відзиву на позовну заяву не подав, суд, вважає, що місцем проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері - [PERSON] (позивач). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (квитанція № ПН163457 від 13.03.2018 року, а.с. 1) та за надання професійної правничої допомоги в сумі 700,0 грн. (квитанція № 007290 від 13.03.2018 року, а.с. 11, витяг з договору про надання правової допомоги від 13.03.2018 року, а.с. 10). На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved