Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Навтогаз України», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовна заява мотивована тим, що на підставі наказу Дочірнього підприємства « Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 09.06.2017 року №75-к [PERSON] призначено на посаду начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Відповідно до наказу НАК «Нафтогаз України» від 23.01.2019 року №24 «Про затвердження організаційної структури ДП «Укравтогаз» затверджено та введено в дію з 01.02.2019 року нову організаційну структуру ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», зобов`язано директора ДП «Укравтогаз» Ватажичина О.В. забезпечити вжиття в установленому законодавством порядку здійснити заходи щодо ліквідації відокремлених підрозділів підприємства, приведення штатного розпису підприємства у відповідність із затвердженою організаційною структурою підприємства, дотримання вимог трудового законодавства України під час комплектування працівниками нововведених посад підприємства та вивільнення працівників, посади яких будуть скорочені. Наказом ДП «Укравтогаз» від 31.01.2019р. № 29 «Щодо організаційної структури ДП «Укравтогаз» введено в дію з 01.02.2019 року нову організаційну структуру ДП «Укравтогаз» , затверджено штатний розпис ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» у відповідності із затвердженою організаційною структурою та зобов`язано начальника відділу кадрів Сидоренко О.В. провести перестановку працівників та переведення на вакантні посади у новостворені підрозділи, за їх згодою, з дотриманням чинного законодавства України. Також відповідачем прийнято рішення припинити діяльність структурних підрозділів ДП «Укравтогаз» , зобов`язано управління по роботі з персоналом спільно з Об`єднаною профспілковою організацією підприємства забезпечити вимоги трудового законодавства і прав працівників виробничих регіональних управлінь «Київавтогаз», «Львівавтогаз», «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» в процесі ліквідації РВУ та скорочення посад. 28.03.2019 року позивач отримав від адміністрації підприємства, на якому він працював повідомлення про те, що посада начальника управління виведена зі штатного розпису , у зв`язку з чим 28.05.2019 року його може бути звільнено за п.1 ст. 40 КзпП України із займаної посади та позивачу запропоновано переведення на вакантні посади ДП «Укравтогаз» з урахуванням його кваліфікації та спеціальності, а саме: наповнювач балонів 4 розряду ( м. Бровари, м. Одеса, м. Шостка, м. Біла Церква, м. Дніпро, м. Лозова )., начальник АГНКС 9 м. Житомир), машиніст компресорних установок 5 розряду ( м. Житомир, м. Одеса, м. Звенигородка. с. Долина, м. Шепетівка), Майстер ( м. Харків ). Крім того, 26.06.2019 року о 16 год 40 хв листом « Про надання вакансій» №2052/06-19 з метою штучного створення формальних ознак дотримання вимог ст. 49-2 КЗпП України позивачу було запропоновано іншу роботу з наступними вакантними посадами в ДП «Укравтогаз» . У листі вказано, що у разі згоди на переведення на вакантну посаду , що зазначена в Переліку. позивачу необхідно письмо проінформувати адміністрацію підприємства , надати на ім.»я директора ДП «Укравтогаз» заяву на переведення на обрану посаду підтвердження, що дана посада відповідає професії ( спеціалізації) відповідача. Ознайомившись з листом «Про надання вакансій» №2052/06-19 від 26.06.2019р. , позивач повідомив працівників Управління по роботі з персоналом про намір підготувати і подати на ім.»я директора ДП «Укравтогаз» заяву на переведення на обрану посаду , проте працівники управління по роботі з персоналом не надали позивачу можливості написати заяву на переведення на обрану посаду та цього ж дня, 26.06.2019 року о 16-40 год вручили позивачу наказ ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» №661к «Про звільнення з роботи», яким позивача звільнили з посади начальника РВУ «Київавтогаз» у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає, що звільнення є незаконним та наказ про звільнення підлягає скасуванню, оскільки при звільненні позивача, відповідач порушив п.1,2,6 ч.2 ст. 40 КЗпП України, а саме: з позивачем був укладений трудовий договір на невизначений строк та звільнення мало бути проведено лише за умови, якщо працівника ( позивача) неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Так, 26.06.2019 року позивач не встиг ознайомитися з посадовими інструкціями запропонованих відповідачем вакансій та написати заяву про переведення на одну із запропонованих посад, оскільки того ж дня відповідач звільнив його із займаної посади. Також при звільненні позивача з займаної посади не було враховане його переважне право залишення на роботі, не надано належної оцінки його перевагам в рівні кваліфікації. Позивач одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2011 та 2015 року народження, дружину, яка не працює з 2019 року. Позивач має диплом «бакалавра» за напрямком підготовки «менеджмент» з кваліфікацією бакалавра з менеджменту промислових підприємств Київського національного економічного університету , має диплом магістра за спеціальністю «Менеджмент організацій», продовжує навчання без відриву від виробництва на другому курсі заочної форми навчання у Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу за спеціальністю « Нафтогазова інженерія та технології газонафтопроводи та газосховища». Наказом ДП «Укравтогаз» №54 від 07.03.2018 року позивач був нагороджений грамотою за особливі трудові здобутки, сумлінне виконання посадових обов`язків по поновленню роботи автомобільних газонаповнювальних компресорних станції ДП «Укравтогаз» у 2018 році. До того ж, 26.06.2019 року позивач подав відповідачу заяву про надання відпустки з 26.06.2019 року по 30.06.2019 року для підготовки та захисту дипломного проекту, додавши до заяви довідку-виклик. Незважаючи на вказане, в цей же день позивача було звільнено з роботи без прийняття рішення щодо вказаної заяви. Крім вказаних порушень при звільненні, позивача звільнено з роботи без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації , що також є порушенням ст. 43 КЗпП України. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» по особовому складу «Про звільнення з роботи» № 661к від 26 червня 2019 року ; поновити [PERSON] ( ІПН: [NUMBER] ) на роботі на посаді начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз» НАК «Навтогаз України); стягнути з ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 26.06.2019р. по день ухвалення рішення по даній справі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК Нафтогаз «України» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з наведених вище підстав. Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що 12.06.2017 року [PERSON] , виконуючого обов`язки начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» призначено на посаду начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» з посадовим окладом, згідно штатного розпису, відповідно до наказу ДП «Укравтогаз» №75к від 09.06.2017р. З матою забезпечення ефективного використання матеріальних, технічних та фінансових ресурсів підприємства, поступового переходу до цільової, функціональної дворівневої організаційної структури та зміни загального підходу до формування організаційно-управлінської структури підприємства, наказом ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» №24 від 23.01.2019р. «Про затвердження організаційної структури ДП «Укравтогаз» , відповідно до п.п. 6.10 статуту ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», затверджено та введено в дію з 01.02.2019 р. організаційну структуру ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України». Наказом ДП «Укравтогаз» №178 від 27.03.2019 р. « Про ліквідацію структурних підрозділів» припинено діяльність регіонального виробничого управління «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» шляхом ліквідації. На підставі наказу ДП «Укравтогаз 2 від 27.03.2019 року №178 «Про ліквідацію структурних підрозділів» , 28.03.2019 року ДП «Укравтогаз» повідомило начальника РВУ «Кииївавтогаз» [PERSON] про те, що на підставі ст. 49-2 КЗпП України , посада начальника управління виведена зі штатного розпису, у зв`язку з чим з 28.05.2019 р. позивача може бути звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України із займаної посади. Представник відповідача зазначив, що позивачу були запропоновано переведення на вакантні посади ДП «Укравтогаз», враховуючи кваліфікацію та спеціальність останнього на роботу на 12 вакантних посад. 21.05.2019 року позивачу направлено рекомендований лист про надання вакансій та зазначено, що у разі надання згоди на переведення на вакантну посаду, що зазначена в переліку, необхідно інформувати про це адміністрацію підприємства та надати заяву на переведення на обрану посаду . 26.06.2019 року позивачеві запропоновано нові посади в ДП «Укравтогаз» та зазначено, що у разі надання згоди на переведення на вакантну посаду , що зазначена в переліку, необхідно письмово проінформувати про це адміністрацію підприємства . Позивачу було запропоновано 54 вакантні посади, згідно списку, проте позивач не скористався своїм правом на переведення на вакантні посади ДП «Укравтогаз» , не надано доказів, які б свідчили про згоду останнього на переведення на інші посади за період з 28.03.2019 року по 26.06.2019 року. На підставі наказу ДП «Укравтогаз» №661к від 26.06ю2019р. «Про звільнення» [PERSON] 26.06.2019 року звільнено з посади начальника РВУ «Київавтогаз» у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці за п.1 ст. 40 КЗпП України. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу Дочірнього підприємства « Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 09.06.2017 року №75-к [PERSON] призначено на посаду начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Відповідно до наказу НАК «Нафтогаз України» від 23.01.2019 року №24 «Про затвердження організаційної структури ДП «Укравтогаз» затверджено та введено в дію з 01.02.2019 року нову організаційну структуру ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» , зобов`язано директора ДП «Укравтогаз» Ватажичина О.В. здійснити заходи щодо ліквідації відокремлених підрозділів підприємства, приведення штатного розпису підприємства у відповідність із затвердженою організаційною структурою підприємства, дотримання вимог трудового законодавства України під час комплектування працівниками нововведених посад підприємства та вивільнення працівників, посади яких будуть скорочені. Наказом ДП «Укравтогаз» від 31.01.2019р. № 29 «Щодо організаційної структури ДП «Укравтогаз» введено в дію з 01.02.2019 року нову організаційну структуру ДП «Укравтогаз» , затверджено штатний розпис ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» у відповідності із затвердженою організаційною структурою та зобов`язано начальника відділу кадрів Сидоренко О.В. провести перестановку працівників та переведення на вакантні посади у новостворені підрозділи, за їх згодою, з дотриманням чинного законодавства України. Також відповідачем прийнято рішення припинити діяльність структурних підрозділів ДП «Укравтогаз» , зобов`язано управління по роботі з персоналом спільно з Об`єднаною профспілковою організацією підприємства забезпечити вимоги трудового законодавства і прав працівників виробничих регіональних управлінь «Київавтогаз», «Львівавтогаз», «Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» в процесі ліквідації РВУ та скорочення посад. 28.03.2019 року відповідач повідомив позивача про те, що посада начальника управління виведена зі штатного розпису , у зв`язку з чим 28.05.2019 року його може бути звільнено за п.1 ст. 40 КзпП України із займаної посади та позивачу запропоновано переведення на вакантні посади ДП «Укравтогаз» з урахуванням його кваліфікації та спеціальності, а саме: наповнювач балонів 4 розряду ( м. Бровари, м. Одеса, м. Шостка, м. Біла Церква, м. Дніпро, м. Лозова )., начальник АГНКС 9 м. Житомир), машиніст компресорних установок 5 розряду ( м. Житомир, м. Одеса, м. Звенигородка. с . Долина, м. Шепетівка), Майстер ( м. Харків ). 26.06.2019 року о 16 год 40 хв листом «Про надання вакансій» №2052/06-19 відповідач запропонував позивачу інші вакантні посади в ДП «Укравтогаз» В листі зазначено, що у разі згоди на переведення на вакантну посаду , що зазначена в Переліку. позивачу необхідно письмо проінформувати адміністрацію підприємства , надати на ім.»я директора ДП «Укравтогаз» заяву на переведення на обрану посаду підтвердження, що дана посада відповідає професії ( спеціалізації) відповідача. Цього ж дня, 26.06.2019 року позивача було звільнено з посади начальника РВУ «Київавтогаз» у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України та о 16-40 год йому вручено наказ ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» №661к «Про звільнення з роботи». У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, органіці або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України, звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу посаду. Частиною 3 ст. 49-2 КзпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Як убачається з матеріалів справи, у зв`язку із змінами в організації виробництва - ліквідації 28.03.2019 року позивачу було запропоновано не всі вакантні посади, а лише частина. Решта вакантних посад запропоновано позивачу 26.06.2019 року, з якими відповідач позивачу не надав можливості ознайомитися належним чином, та цього ж дня звільнив з посади, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, а отже звільнення позивача відбулося з порушенням встановленої законом процедури. За змістом частини 1 ст. 243 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Частиною другою ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі винесення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш, як за один рік. Суд вважає, що при звільненні позивача з посади було порушено процедуру звільнення, а саме: не запропоновано всі посади, на які міг би претендувати позивач у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, не надано позивачу часу, достатнього для ознайомлення з наявними вакансіями, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 107 342, 24 ( сто сім тисяч триста сорок дві ) грн 24 коп, виходячи з наступного: середньоденна заробітна плата за квітень та травень 2019 року складає: 19 740, 79 грн ( зарплата за квітень) + 18 711, 36 грн (зарплата за травень) =38 452, 15 грн; 38 452, 15 грн: 44 (кількість робочих днів)= 646, 64 грн. ( середньоденна заробітна плата). З 29.06.2019 року по 21 січня 2020 року кількість робочих днів складає 166 днів. 166 (робочих дні) х 646, 64 грн ( середньоденна заробітна плата) = 107 342, 24 грн. Зважаючи на те, що діяльність регіонального виробничого управління « Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» припинена шляхом ліквідації та посада начальника управління, на якій працював позивач, виведена із штатного розпису, то відповідно посада, на яку просить поновити позивач, відсутня. так, як позивача неможливо поновити на попередній посаді, суд вважає, що в частині позовних вимог щодо поновлення на роботі на посаді начальника регіонального виробничого управління «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист пра людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожний аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в в залежності від характеру рішення. крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України № 63566/00, параграф 23 ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскільки з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та поновлення на попередній посаді не вбачається можливим, з метою дотримання прав та інтересів позивача та відповідача, суд виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне змінити дату звільнення [PERSON] [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Дніпровським РУ МВС України в м. Києві, ІПН: [NUMBER] , зареєстрований: [ADDRESS] з 26 червня 2019 року на дату постановлення рішення суду - 21 січня 2020 року,

Outcome: partial