Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] про припинення сервітуту та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом реєстр.№ 7-617 від 09.08.2017 року. На даний час у вказані квартирі зареєстровані він та [PERSON]. [PERSON] є сином [PERSON], який заочним рішенням Приморсього районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року, яке набрало законної сили 26.09.2017 року, визнаний такий, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. При цьому, позивач посилався на ті обставини, що [PERSON] жодного дня у вказаній квартирі не проживав. Посилаючись на вказані обставини позивач просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 09.10.2017 року відкрите провадження по даній справі. Ухвалою суду від 15.02.2018 року було витребувано з Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області повний витяг про актовий запис про народження [PERSON], [INFO]. Проте відповідь на ухвалу суду у встановлені строки суду н надано, та враховуючи розумні строки розгляду справи суд вважає можливим розглянути справ без запитуємої інформації. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, підтримала позовні вимоги, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, відзив, будь-які заяви чи клопотання відповідач не надав, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з'явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] є власником обєкту житлової нерухомості (квартири) № 3, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, буд.9, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, р/н № 7-617 від 9 серпня 2017 року. Що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.02.2018р. Відповідно до довідки (виписки з домової книги) від № 3401 від 02.10.2017 року за вищезазначеною адресою зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Підставою реєстрації [PERSON], [INFO] стало те, що у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований батько дитини - [PERSON]. 12 вересня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси було визнано [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою № 3 за адресою: м. Одеса, вул. Коблевська, 9.(справа №522/15587/17). Дане заочне рішення набрало законної сили 26.09.2017 року. На підставі даного рішення була видана довідка про зняття з реєстрації місця проживання особи від 29.09.2017 року, відповідно до якої [PERSON] було знято з реєстрації у вищевказаній квартирі. [PERSON], [INFO], 16.07.2009 року був зареєстрований за адресою: [INFO] по 26.09.2017 року. Тобто, реєстрація батька дитини стала юридичним фактом, на підставі якого у [PERSON] виникло сервітутне право на користування майном, яке належить [PERSON]. Проте, на даний час [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання, тобто обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту припинена. У звязку із цим сервітут [PERSON] припинений. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює [PERSON] перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад один рік, ніяких речей відповідача в квартирі не міститься, що підтверджується актом про не проживання від 29.09.2017 року, який складений комісією у складі сусідів позивача. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов'язані зареєструвати своє місце проживання. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не проживає у квартирі позивача з моменту народження, речей відповідача в квартирі немає, та враховуючи що його батько відповідача [PERSON] визнаний судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню оскільки дитини проживає разом з батьками, але його батько в спірній квартирі не проживає, що вже встановлено су домовим рішенням.

Outcome: approved