Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою у якій просить суд встановити факт проживання у зареєстрованому шлюбі його померлих батьків [PERSON] та [PERSON]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник як спадкоємець після смерті своїх батьків не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилася після смерті його батьків, у зв'язку із втратою свідоцтва про шлюб його померлих батьків. Шлюб реєструвався Євсіївським ЗАГСом Спаського району Приморського краю РФ 24.11.1952 року. Заявник вказує, що у зв'язку із великою віддаленістю вказаного органу РАЦС він не має можливості отримати дублікат свідоцтва про одруження, що і стало приводом для звернення до суду. У судовому засіданні представник заявника адвокат [PERSON] підтримав заявлені вимоги, наполягав на їх задоволенні. Суд, дослідивши письмові докази по факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], вважає, що заява є законною та обґрунтованою, оскільки батьки заявника дійсно являлися чоловіком та дружиною з наступних підстав. В силу ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 10.10.1953 року, батьками заявника [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON]. Також дочкою померлих [PERSON] та [PERSON] являється [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.10.1954 року та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 14.07.1973 року. Також суд вважає беззаперечним факт, що у копії паспорту [PERSON] на сторінці сімейний стан є печатка про реєстрацію шлюбу 24.11.1952 року ЄВсіївським ЗАГСом Спаського району Приморського краю РФ. Також на підтвердження, родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], судом оглянуто домову книгу, згідно якої [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою [ADDRESS] з 16.03.1977 року. В силу ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст.256 ЦПК України у судовому можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З положень ст. 3, ч. 1 ст. 234 ЦПК України, п. 4, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року(зі змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України). Тотожність прізвищ [PERSON] та [PERSON], а також наявність у них двох дітей, проживання разом з 1977 року, дозволяють суду зробити висновок, що вказані особи дійсно знаходились у зареєстрованому шлюбі та приходились один одному чоловіком та дружиною. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому, заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved