Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору купівлі-продажу жилого будинку, є власником жилого будинку за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним в даному будинку зареєстрований його син [PERSON], 1975 року народження. З 17.01.2014 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, він за власною ініціативою залишив будинок. Там відсутні її речі. [PERSON] в добровільному порядку з реєстраційного обліку знятися не бажає, а тому позивач вимушений сплачувати комунальні послуги по числу зареєстрованих осіб у будинку, в зв'язку з чим несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. Позивач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла письмова заява, відповідно до якої він підтримує свій позов та просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Так, як відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу жилого будинку, [PERSON] є власником жилого будинку за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 6). Відповідно до довідки Красноградської міської ради Красноградського району Харківської області разом з позивачем в даному будинку зареєстрований син [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. З урахуванням наведеного та надаючи оцінку всім доказам в їх сукупності, враховуючи що відповідач [PERSON] понад рік не користується вищезазначеним будинком, суд вважає за доцільне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та

Outcome: approved