Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві зазначила, що її дідусь [PERSON] і бабуся [PERSON] при житті були співвласниками дворогосподарства, що розташоване в с. Вільхівці по вулиці Вайди, №7, Тячівського району, Закарпатської області, України. Крім цього, її дідусю [PERSON] належали на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0.07 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована в с. Вільхівці по вулиці Вайди, №7, Тячівського району та земельна ділянка площею 0.55 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Сасово» Вільховецької сільської ради. 18 квітня 2005 року помер її дідусь [PERSON], а 3 червня 2012 року померла її бабуся [PERSON] і після їх смерті відкрилася спадщина на належне їм майно. Заповіту спадкодавці не залишили і єдиним спадкоємцем першої черги є їх син, а її батько [PERSON], який відмовився від спадщини і не заперечує проти визнання права на спадкове майно за нею. Після смерті дідуся і бабусі вона прийняла спадщину, однак відсутність державної реєстрації нерухомого майна перешкоджає їй в оформленні спадщини в нотаріальному порядку. А тому просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Вільхівці по вулиці Вайди, №7, Тячівського району, Закарпатської області, України, а також на належні [PERSON] при житті земельну ділянку площею 0.07 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована в с. Вільхівці по вулиці Вайди, №7, Тячівського району та земельну ділянку площею 0.55 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Сасово» Вільховецької сільської ради. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, так як згідно до поданої письмової заяви позов підтримала і просила розглянути справу у її відсутності, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви проти позову не заперечив і просив справу розглянути у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що дідусь позивачки [PERSON] і бабуся позивачки [PERSON] при житті були забудовниками та співвласниками житлового будинку з надвірними спорудами, що розташоване в с. Вільхівці по вулиці Вайди, №7, Тячівського району, Закарпатської області, України. 18 квітня 2005 року [PERSON] помер, а 3 червня 2012 року померла [PERSON] і після їх смерті відкрилася спадщина на належне їм майно. Позивачка, у звязку з неприйняттям спадщино спадкоємцем першої черги її батьком, будучи неповнолітньою прийняла спадщину, однак відсутність державної реєстрації нерухомого майна перешкоджає їй в оформленні спадщини в нотаріальному порядку, що підтверджено постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважають набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Беручи до уваги наведене, з врахуванням вимог ст.ст. 1222 , 1223, 1268 ЦК України, суд вважає , що невизнане право позивачки на успадкування житлового будинку з надвірними спорудами підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на це спадкове майно. Разом з цим позов в частині визнання права власності ще і на земельні ділянки, які на підставі державних актів на право приватної власності на землю при житті належали спадкодавцю [PERSON], суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачкою не надано доказів щодо неможливості(відмову) в нотаріальному порядку оформити право на це спадкове нерухоме майно. Судові витрати слід покласти на позивачку.

Outcome: partial