Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк», вказавши, що 01.06.2013 року, отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, дізнався, що 28.02.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], належну на праві власності [PERSON], в рахунок погашення заборгованості позивача за кредитним договором № 509-02//К-07 від 20.08.2007 року та іпотечним договором № 509-02//Z-07 від 20.08.2007 року перед ПАТ «Дельта Банк» в загальній сумі 449109,61 гривень. Посилаючись, що виконавчий напис був вчинений з порушенням встановленого законодавством порядку, оскільки позивач не отримував письмову вимогу про усунення порушень, а вимога ПАТ «Дельта Банк» не була безспірною, просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсягу, пояснивши, що позивачем не оспорюється факт укладення кредитного та іпотечного договорів з ТОВ «Укрпромбанк», а також отримання кредиту і неналежне виконання зобов'язань з повернення кредитних коштів. Разом з тим, з січня 2010 року розпочато процедуру припинення діяльності ТОВ «Укрпромбанк», внаслідок чого [PERSON] не мав змоги перераховувати грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором до кінця грудня 2010 року, коли отримав повідомлення ПАТ «Дельта Банк» про відступлення права вимоги та вимогу про сплату заборгованості в загальній сумі 13824,04 долари США та 4848,79 гривень. Вимог про дострокове погашення кредиту від ПАТ «Дельта Банк» не отримував, як і попереджень про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також представник позивача посилалась, що наданими нотаріусу документами не підтверджується як безспірність заявлених вимог в частині розміру заборгованості, так і отримання ПАТ «Дельта банк» права вимоги за іпотечним договором, оскільки не додано додатків до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року, а наданий витяг з договору підписаний неповноважною особою, замість представників сторін за договором. Відповідачі в судове засіданні представників не направили. Про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином судовими повістками. Представник третьої особи Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ в судовому засіданні вказав, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду, дії державного виконавця, вчинені при виконанні виконавчого напису, на цей час є предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засіданні не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 96). При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 20.08.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (ТОВ «Укрпромбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 509-02/К-07, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 41000 доларів США строком до 19.08.2032 року, зобов'язавшись повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії та інші платежі відповідно до умов договору (а.с. 105-109). Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 20.08.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 509-02//Z-07, предметом якого є належна [PERSON] на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 10-11). 30.12.2010 року [PERSON] отримав від ПАТ «Дельта Банк» повідомлення про укладення договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» та досудову вимогу, за змістом якої ПАТ «Дельта Банк» повідомляє про необхідність оплати суми заборгованості у 13824,04 долари США та 4848,79 гривень (а.с. 111, 112). 28.02.2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі від 20.08.2007 року на загальну суму 449109,61 гривень, з яких 313386,24 гривень заборгованість за кредитом, 125006,89 гривень за відсотками, 10716,47 гривень комісії (а.с. 99). Того ж дня 28.02.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на належну [PERSON] на праві власності квартиру [ADDRESS] для погашення заборгованості за кредитним договором № 509-02//К-07 від 20.08.2007 року та іпотечним договором № 509-02//Z-07 від 20.08.2007 року, яка виникла з 01.07.2010 року по 13.01.2012 року, в загальній сумі 449109,61 гривень (а.с. 98). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 33 ч. 1 Закону України «Про іпотеку» № 898 від 05.06.2003 року (далі Закон № 898) вказує, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до статті 12 Закону № 898 у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Стаття 35 ч. 1 Закону № 898 визначає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Аналіз змісту вказаних статей в їх сукупності дає підстави вважати, що зверненню стягнення на предмет іпотеки у будь-який спосіб, в тому числі і шляхом вчинення виконавчого напису, має передувати письмова вимога іпотекодержателя до іпотекодавця про дострокове виконання основного зобов'язання та відмова іпотекодавця від такого виконання або фактичне невиконання такої вимоги. Аналогічний порядок передбачений і умовами іпотечного договору, пунктами 2.1.6, 4.1, 4.2 якого передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у певних випадках, зокрема, у разі порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання. У випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавця письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 517 ч. 2 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитору прав у зобов'язанні. Як вбачається з наявних у справі документів, ПАТ «Дельта Банк» на момент звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису з письмовою вимогою до [PERSON] про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором не звертався, термін дії кредитного договору та, відповідно, остаточний термін повернення кредитних коштів, визначений кредитним договором до 19.08.2032 року, та на момент вчинення виконавчого напису ще не настав, тож фактично на момент вчинення виконавчого напису ПАТ «Дельта Банк» своє право вимагати дострокового повернення кредиту належним чином не реалізував, а [PERSON] в свою чергу не втратив права виконати свої зобов'язання до закінчення терміну дії договору. Пункт 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису, вказує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язання. Враховуючи вищевказані висновки, суд вважає, що при зверненні з заявою про вчинення виконавчого напису ПАТ «Дельта Банк» не надано доказів того, що стягувач направив, а боржник [PERSON] отримав письмову вимогу про усунення порушень шляхом дострокової сплати всієї суми заборгованості за кредитним договором, а також того, що [PERSON] прострочив виконання цього зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ч. 1 Закону України «Про нотаріат» № 3425 від 02.09.1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як вказує ст. 87 ч. 2 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 1 Постанови № 1172 визначено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 41 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису, при перевірці цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи нотаріус зобов'язаний ознайомитися з установчими документами, свідоцтвом про державну реєстрацію і витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців цієї юридичної особи і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності. Копії зазначених документів залишаються в справах нотаріуса. Однак, вивчивши надані стягувачем нотаріусу документи разом з заявою про вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку про те, що з наданих документів не вбачається безспірність вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], виходячи з наступного. На підтвердження отримання ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 20.08.2007 року стягувачем надано копію договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь ПАТ Дельта Банку від 30.06.2010 року (а.с. 111-116). Відповідно до п. 1.7, 1.10 зазначеного договору правами вимоги у розумінні цього договору є права вимоги до боржників за кредитним та забезпечувальними договорами, які підлягають передачі на підставі цього договору, а Кредитним та Забезпечувальними договорами є кредитні та забезпечувальні договори (договори застави (іпотеки), поруки), укладені Укрпромбанком з Боржниками, права вимоги за якими передані в заставу Національному банку і забезпечують виконання Укрпромбанком кредитних зобов'язань перед Національним банком, та підлягають передачі на підставі цього договору. Перелік Кредитних та Забезпечувальних договорів наведений в Додатку № 2 до цього договору. Договором № 1 від 24.01.2011 року та договором № 2 від 31.01.2011 року (а.с. 117, 118)внесено зімни та доповнення до договору від 30.06.2010 року, зокрема, шляхом виправлення помилок в Переліку Кредитних та Забезпечувальних договорів, які вказані в Додатку № 2 до договору. Між тим, з наданих ПАТ «Дельта Банк» нотаріусу та, відповідно, нотаріусом суду документів не вбачається, що право вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 20.08.2007 року, укладеними зі [PERSON], передано ТОВ «Український промисловий банк» ПАТ «Дельта Банк», оскільки Додатку № 2, а саме переліку кредитних та забезпечувальних договорів, право вимоги за якими отримано ПАТ «Дельта Банк» за договором від 30.06.2010 року, не надано. Витяг з Додатку № 2 до договору від 30.06.2010 року (а.с. 126) вимогам до письмових доказів не відповідає, оскільки відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Натомість, зазначений витяг складений та підписаний юрисконсультом ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] без підтвердження наявності для того правових підстав, оскільки довіреності на вказану особу нотаріусу не надано, крім того, витяг до Додатку договору, який є невід'ємною частиною договору, підписаний не представниками сторін за договором, а лише представником однієї зі сторін, який взагалі не уповноважений на підписання таких документів. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при звернення з заявою про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі, укладеному між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» не надано нотаріусу належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості за договором, прострочення боржника перед кредитором, а також і саме право ПАТ «Дельта Банк» звертатися з відповідними вимогами, у зв'язку з чим суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи сутність заявлених позовних вимог, суд вважає, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Дельта Банк». На підставі викладеного,

Outcome: approved