Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Національного природного парку «Подільські Товтри» про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позову зазначає, що з 08.09.2015 року працював в Національному природному парку «Подільські товтри» на посаді головного природознавця. 21.09.2018 року відповідач звільнив з роботи [PERSON] на підставі наказу №127-к від 21.09.2018 року, який вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Просить поновити його на посаді головного природознавця Національного природного парку «Подільські товтри» з 21 вересня 2018 року та стягнути з Національного природного парку «Подільські товтри» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 вересня 2018 року до дня поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач та представник позивача - [PERSON] та [PERSON] позов підтримали і пояснили, що в наказі про звільнення з роботи не вказано переліку обов`язків , які не виконував чи порушив позивач , в зв`язку з чим позивача було звільнено з роботи. Профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації НПП «Подільські Товтри» не було надано згоди на звільнення позивача з роботи. Позивача було звільнено з роботи через його критику адміністрації підприємства. 17 травня 2018 року [PERSON] був відсутній на робочому місці в адміністративній будівлі НПП «Подільські Товтри» через те, що його адміністрацією підприємства разом з працівниками поліції було направлено обстежувати лісові масиви на предмет наявності незаконних вирубок в лісових масивах НПП «Подільські Товтри». Представники відповідача - Нагнибіда В.І. , Костинський В.В. в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що відповідач неодноразово порушував правила внутрішнього розпорядку , що підтверджується наказами, якими накладались на позивача стягнення в виді доган. Профспілковий комітет надав відповідь на подання адміністрації НПП «Подільські Товтри» з порушенням строку , в зв`язку з чим таке запізнення з відповіддю профспілки було розцінено як згоду на звільнення. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що наказом № 70-к від 07.09.2015р. позивача прийнято на посаду головного природознавця в Національний природній парк «Подільські Товтри», що підтверджується копією наказу. Посадові обов`язки, порядок та територія їх виконання Позивачем викладені у Трудовому договорі № 29 -к/2019р. від 07.02.2019р. та в Посадовій інструкції від 14.07.2014 року. з якими позивача було повідомлено. Наказом № 45 - к від 17 травня 2018 року позивача було звільнено з роботи з посади головного природознавця за ст. 40 п. 3 КЗпП України. Однак в зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці - в кабінеті з 12 год. до 17 год. 15 хв. в зв`язку з чим не було можливості відібрати в нього пояснення та перебуванням позивача на лікарняному , 21 травня 2018 року НПП «Подільські Товтри» було видано наказ «Про призупинення дії наказу № 45 - к від 17 травня 2018 року до з`ясування причин відсутності позивача на робочому місці 17 травня 2018 року. Дані обставини сторонами визнані і не спростовуються і вказані відповідачем у відзиві на позов (а.с. 19). З копії наказу №127-к від 21 вересня 2018 року вбачається, що [PERSON] звільнено з посади головного природознавця за ст. 40 п. 3 КЗпП України (за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку). З копії акту про відмову в ознайомленні під підпис з наказом від 21.09.2018 року №127-к вбачається, що [PERSON] ознайомився зі змістом наказу та від підпису відмовився. Відповідачем надіслано копію наказу 127-к від 21.09.2018 р. та розрахунковий листок за вересень 2019 року [PERSON] поштовим відправленням, дана обставина підтверджується копією супровідного листа №723 від 01 жовтня 2018 року. З копії акту про відсутність на робочому місці вбачається, що 17 травня 2018 року [PERSON] був відсутній на роботі без попередження відсутності з 12:00 до 17:15 (до кінця робочого дня). Профспілковим комітетом ППО НПП «Подільські товтри» 04.05.2018 р. було розглянуто подання №316 від 24.04.2018 року на звільнення головного природознавця НПП «Подільські товтри» [PERSON] за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, і прийнято рішення відмовити в наданні згоди на розірвання трудового договору з працівником, що підтверджується копією Витягу з протоколу засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації НПП «Подільські товтри» від 04.05.2018 р.. Міністерством екології та природних ресурсів України опрацьовано подання [PERSON] , в.о. директора національного природного парку «Подільські Товтри», від 03 березня 2018 року № 182 щодо погодження звільнення [PERSON] , головного природознавця національного природного парку «Подільські Товтри», та погоджено звільнення [PERSON] з посади головного природознавця національного природного парку «Подільські Товтри» за умови дотримання вимог законодавства України, що підтверджується копією листа №349/. (а.с. 161). З копії наказу №47 від 01 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] - головному природознавцю, за порушення трудової дисципліни оголошено догану, після чого [PERSON] оскаржив вище вказану догану, однак рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27 липня 2018 року у позові [PERSON] до Національного природного парку «Подільські товтри» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення - відмовлено. З копії Акту про проведення службового розслідування від 19 липня 2017 року вбачається, що комісія вважає за необхідне розглянути питання про притягнення головного природознавця [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення від займаної посади. З копії наказів №97 від 27 червня 2017 року та № 57 від 28 березня 2017 року вбачається, що враховуючи збіг терміну притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності з моменту виявлення дисциплінарного проступку, [PERSON] попереджено про недопущення подібних фактів при виконанні службових обов`язків, також одним із наказів за невиконання протокольного доручення директора, [PERSON] оголошено догану та наголошено про належне виконання посадових обов`язків. Наказом №56 від 27 березня 2017 року [PERSON] оголошено догану, за несвоєчасне та неякісне проведення інвентаризації матеріальних активів, що підтверджується копією вищевказаного наказу. З поданого 19 листопада 2018 року відзиву вбачається, що підставою для видання наказу №127-к від 21 вересня 2018 року про звільнення [PERSON] з посади головного природознавця за ст. 40 п. 3 КЗпП України стали систематичні порушення та неналежне виконання обов`язків (накази: №47 від 01.03.2018року «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] »; №82 від 25.04.2018 року «Про оголошення догани» ) а також систематичні відмови від надання пояснень щодо поважності причин неналежного виконання обов`язків, у зв`язку з чим, в.о. директора НПП «Подільські Товтри» О.В. Оцишен просить суд відмовити в задоволені позову [PERSON] , оскільки він є безпідставним та необгрунтованим. Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.92 за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: - порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; - невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; - невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; - враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; - з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця. Тому для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Важливим є те, що при звільненні працівника відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України підприємство повинно навести у наказі конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. З копії лікарняних листків ( т. 1 а.с. 137 - 146) вбачається, що позивач з 21 травня 2018 року по 21 вересня 2018 року перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні . Представники відповідача в судовому засіданні пояснили. що позивач з січня 2018 року по вересень 2018 року повністю відпрацював два місяці - лютий та квітень 2018 року, з 21 травня 2018 року позивач не працював і на роботу не виходив зв`язку зі знаходженням на лікуванні. Відповідно до ст.. 43 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Звільнення позивача з роботи було здійснено через чотири місяці - 21 вересня 2018 року після 07 травня 2018 року - останнього дня коли на думку відповідача профспілковий орган повинен був надати адміністрації НПП «Подільські Товтри» рішення про надання згоди , чи про відмову в наданні згоди на звільнення позивача, тобто дня , в який відповідач вважає, що «отримав згоду первинної профспілкової організації на звільнення позивача з роботи». Тому суд вважає, що позивача було звільнено з роботи з порушенням вимог ст.. 43 КЗпП України , а тому він підлягає поновленню на роботі. відповідно до ст.. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. При вирішенні питання про розмір середньомісячного заробітку суд враховує заробіток позивача за лютий 2018 року та квітень 2018 року , оскільки це два останні місяці, в яких позивач відпрацював всі робочі дні. Дані обставини підтверджуються поясненнями сторін та копіями листків непрацездатності ( т. 1 а.с. 137 - 146). Лютий 2018 року та квітень 2018 року мають по 20 робочих днів. заробітна плата позивача в лютому 2018 року та квітні 2018 року становила по 5656 гривень 00 коп. Тому середньоденний заробіток позивача становить 282 гривні 80 коп. (( 5656 грн. 00 коп. + 5656 грн. 00 коп.)/40 робочих днів). За період з 21 вересня 2018 року по 22 липня 2020 року минуло 438 робочих дні. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середньомісячний заробіток в сумі 123866 гривень 40 коп. (438 робочих дні х 282 гривні 80 коп.). З урахуванням того , що рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку підлягає негайному виконанню, що відповідно до ст.. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню , суд вважає, що негайному стягненню з відповідача підлягає стягненню середньомісячний заробіток в сумі 5656 гривень 00 коп. , а середньомісячний заробіток в сумі 118210 гривень 40 коп. (123866 гривень 40 коп. - 5656 гривень 00 коп.) підлягає стягненню після набрання рішенням законної сили. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1238 гривень 66 коп. з позовних вимог про стягнення середньомісячного заробітку. При частковому задоволенні позову суд враховує, що поновлення позивача на роботі здійснюється з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання про поновлення на роботі . а не з дня звільнення з роботи - 21 вересня 2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial