Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 26.12.2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалось, у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відповідач не визнає себе батьком дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просила шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та місцем проживання дитини визначити її місце проживання. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмове клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги визнає, просив їх задовольнити та розгляд справи провести без його участі. Додатково просив суд врахувати його правову позицію стосовно обставин справи. Зокрема вказав, що подружнє життя між ним та позивачкою не склалось, з весни 2019 року стосунки погіршились та з початку 2020 року вони почали проживати окремо. Зазначив, що він та його батьки підтримували позивачку матеріально, дитину від народження він не бачив, оскільки позивачка уникає будь-якого спілкування з ним, забороняє спілкування своїм родичам з ним, через що він не може дізнатись про долю позивачки та новонародженої дитини. Крім цього ствердив, що він щомісячно сплачує аліменти за рішенням суду на утримання дитини. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 26.12.2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 2479, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Подружнє життя у сторін не склалося, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого Тлумацькою міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області за № 1030 від 08.07.2021 року [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (донька), [INFO] , зареєстровані та проживають по [ADDRESS] (а.с. 10). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.10.20220 року вирішено стягувати з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] (донька), [INFO] , в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 12-16). Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання дитини визначити її місце проживання, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що місцем проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання її матері [PERSON] (позивачка). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved