Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про порушення умов та стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 04.12.2018 року між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до вказаного договору позики, відповідач взяв в позивача в борг грошову позику у розмірі 15600 грн.,\~ зобов`язався повернути кошти до 09.12.2018 р., що підтверджується розпискою від 04.12.2018 підписаною відповідачем. 14.12.2018 року відповідач надана позика була частково повернута, а саме в сумі 5000 грн., про що зазначено в розписці. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В розписці від 04.12.2018 р. не встановлений розмір процентів та термін їх сплати. В зв`язку з цим, згідно вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України та виплачуються проценти щомісяця до дня повернення позики. Відомості щодо наявності оригіналів доказів вказані в додатках до позовної заяви. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 10 600 грн., індекс інфляції за весь період прострочення (10.12.2018 р. до 20.08.2019 р.) у розмірі 434 грн. 60 коп., 3% річних у розмірі 220 грн. 42 коп. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 03.09.2019 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вказавши, що сплатить борг до кінця 2019 року. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до вказаного договору позики, відповідач взяв в позивача в борг грошову позику у розмірі 15600 грн.,\~ зобов`язався повернути кошти до 09.12.2018 р., що підтверджується розпискою від 04.12.2018 підписаною відповідачем. 14.12.2018 року відповідач надана позика була частково повернута, а саме в сумі 5000 грн., про що зазначено в розписці. Станом на 20.08.2019 р. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики від\~ 04.12.2018 року в розмірі 10 600 грн. не виконала. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути кошти, проте, на його звернення про повернення боргу відповідач борг не повертає. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63 цс 13) договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 1 cт. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до cт. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 cт. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики в сумі 10 600 грн.,\~ індекс інфляції за весь період прострочення (10.12.2018 р. до 20.08.2019 р.) у розмірі 434 грн. 60 коп.,\~ 3% річних у розмірі 220 грн. 42 коп. Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved