Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив встановити факт, що він та [PERSON], яка померла 19.02.2015 року у с. Охрімівці Віньковецького району Хмельницької області, проживали однією сім`єю на час смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті його рідної тітки [PERSON], яка померла 19.02.2015 року, відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок на території Охрімовецької сільської ради, та він є спадкоємцем за заповітом. З метою переоформлення спадщини він звернувся до нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском строку прийняття спадщини та відсутності даних про факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У звязку з цим [PERSON] змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні 12.06.2017 року заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали, просили задовольнити. В підтримання заяви [PERSON] пояснив, що [PERSON] доводилась рідною сестрою його батька [PERSON] та до самої смерті проживала у с. Охрімівці. Її чоловік помер у 2007 році, дітей у них не було, тому, коли вона не в змозі була себе обходити, [PERSON] у 2010 році переїхав до неї на постійне місце проживання у с. Охрімівці. Представник заінтересованої особи, Охрімовецької сільської ради, залученої протокольно до участі у справі ухвалою суду від 12.06.2017 року, та заінтересована особа приватний нотаріус Віньковецького нотаріального округу Хмельницької області, будучи повідомленими належним чином про дату і час розгляду справи, у суд не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що заяву належить задовольнити. Судом встановлено, що 19.02.2015 року в с. Охрімівці померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилося майно, до складу якого входить, зокрема, житловий будинок та земельна частка (пай), на яке відкрилась спадщина. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Охрімовецької сільської ради від 13.01.1997 року, [PERSON] все своє майно заповіла своєму племіннику [PERSON] 03.03.2016 року заявник [PERSON], як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса від 03.03.2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропущенням ним шестимісячного терміну для прийняття спадщини, та у звязку з тим, що він не може довести факт спільного проживання із спадкодавицею. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії І-БВ № 251015 від 20.02. 2015 року; копією паспорта заявника; постановою приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2016 року; ксерокопією заповіту від 13.01.1997 року, який згідно відмітки секретаря Охрімовецької сільської ради на день смерті заповідача не змінений та не скасований. Згідно свідоцтва про народження VІ-УР №926065 , батьком заявника [PERSON] записаний [PERSON]. Водночас, як вбачається із свідоцтв ЯЖ №218981 та ЯД № 715151, батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Наведене підтверджує пояснення заявника в частині того, що [PERSON] була його рідною тіткою. Факт постійного проживання заявника спільно із [PERSON] протягом останніх років перед її смертю підтвердили у суді свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, згідно довідки Охрімовецької сільської ради від 01.03.2017 року № 280, на день смерті [PERSON] разом із нею без реєстрації у с. Охрімівці по вул. Заславська, 83, проживав її племінник [PERSON], тобто заявник. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1258, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці, оскільки реалізувати своє право на оформлення спадщини вона не може через відсутність документа, котрий свідчить про факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження вимог про визнання факту його постійного проживання із [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки з урахуванням віку останньої вона потребувала догляду та допомоги, не могла проживати самостійно в сільській місцевості, у зв'язку з цим і проживала разом з заявником.

Outcome: approved