Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на вантажний причіп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що восени 1993 року [PERSON] передав йому на один рік у володіння та на безоплатне зберігання вантажний причіп мод. ГКБ-8160 для легкових автомобілів. Окрім самого причепа [PERSON] передав позивачу рахунок з відміткою про оплату за вказаний причіп та посібник з його експлуатації. На даний час рахунок з відміткою про оплату за вказаний причіп, який передав [PERSON], в позивача не зберігся. Жодних інших документів відповідач йому не передавав. На момент передачі вказаний причіп не було зареєстровано в органах ДАІ, як йому відомо, [PERSON] придбав даний причіп на Тернопільському комбайновому заводі. Після спливу одного року восени 1994 року відповідач відмовився забрати із господарства [PERSON] належний йому причіп, оскільки не мав наміру ним користуватися. З моменту передачі позивачу причепа 24 вересня 1993 року до даного часу він продовжував відкрито безперервно володіти вантажним причепом мод. ГКБ-8160 для легкових автомобілів, який зберігався на його дачній ділянці за адресою: с. Острів Тернопільського району, дачний кооператив «Фінансист». Протягом усього часу перебування вказаного причепа у володінні [PERSON], [PERSON] не звертався до нього з проханням повернути йому причіп, а трьохрічний строк позовної давності сплив у 1997 році. На даний час від початку відкритого безперервного володіння позивачем даним причепом минуло більше ніж 21 рік, а з 01 січня 2004, тобто з моменту набуття чинності ЦК України (в редакції 2003 року), - більше 11 років. За вказаних обставин [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на вантажний причіп моделі ГКБ-8160 для легкових автомобілів, 1992 року випуску, шасі (кузова, рама) № 1396 за набувальною давністю; зобов'язати УДАІ УМВС України в Тернопільській області провести реєстрацію вантажного причепа моделі ГКБ-8160 для легкових автомобілів, 1992 року випуску, шасі (кузова, рама) № 1396. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечив відносно його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328 ЦК України). Стаття 41 Конституції України надає кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку. В судовому засіданні встановлено та сторонами підтверджено факт передачі 1993 року [PERSON] на один рік у володіння та на безоплатне зберігання [PERSON] вантажного причепа мод. ГКБ-8160 для легкових азтомобілів. Разом із причепом [PERSON] передав позивачу посібник з його експлуатації, який долучений до матеріалів цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувалъна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п 'ять років з часу спливу позовної давності (ч.3 ст. 344 ЦК України) Згідно роз'яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховання цього майна. Судам роз'яснено, що однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час вирішення спору щодо визнання права власності за набувальною давністю є встановлення власника майна або безхазяйності речі. Особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем у такому спорі є попередній власник майна або його правонаступник. За вказаних обставин, позивач набув права власності на вантажний причіп мод. ГКБ-8160 для легкових автомобілів за набувальною давністю, оскільки відкрито безперервно володів ним більше ніж п'ять років з часу спливу позовної давності щодо вимоги про витребування даного причепа з його володіння, а тому позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на вантажний причіп моделі ГКБ-8160 для легкових автомобілів, 1992 року випуску, шасі (кузова, рама) [NUMBER] за набувальною давністю підлягають до задоволення. В задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання УДАІ УМВС України в Тернопільській області провести реєстрацію вантажного причепа моделі ГКБ-8160 для легкових автомобілів, 1992 року випуску, шасі (кузова, рама) [NUMBER] суд відмовляє з наступних підстав. Згідно п.11 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Постановою Кобінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, №1388, державна реєстрація конфіскованих транспортних засобів або транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів, а також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі - свідоцтво про реєстрацію) або технічного паспорта (у разі їх наявності) з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. З викладеного вбачається, що рішення суду про визнання права власності на вантажний причіп моделі ГКБ-8160 для легкових автомобілів, 1992 року випуску, шасі (кузова, рама) [NUMBER], є підставою для реєстрації його підрозділами Державтоінспекції МВС. Таким чином, заявлені [PERSON] вимоги до УДАІ УМВС України в Тернопільській області є передчасними, право вимоги в позивача до вказаного органу може виникнути за умови відмови ним в державній реєстрації вантажного причепа моделі ГКБ-8160 для легкових автомобілів, 1992 року випуску, шасі (кузова, рама) [NUMBER].

Outcome: partial