Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до СК «Автостоянка «Каштан», в якому після неодноразових уточнень та доповнень просив суд визнати недійсними рішення засідання членів правління споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» за період з 12.12.2009 року до цього часу, у тому числі оформлене протоколом №14 від 12.11.2011 року; усунути перешкоди у користуванні належним позивачу майном, а саме місцями для зберігання автомобілів 92, 99 споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан», шляхом заборони відповідачу та кому-небудь чинити перешкоди щодо доступу [PERSON] до належних йому машиномісць [NUMBER] автостоянки «Каштан»; визнати рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 14.08.2010 року та від 04.02.2011 року недійсними, а також визнати недійсними зміни до статуту споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан», які були прийняті шляхом затвердження нової редакції статуту; визнати усі рішення зборів уповноважених членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан», у тому числі від 03.12.2011 року - недійсними; стягнути з споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» на користь позивача 18 670 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилається на те, що 12 грудня 2009 року відповідачем протиправно, у порушення вимог статуту споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» було проведено позачергові загальні збори членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» та складено протокол. Відповідно до протоколу рішенням вказаних зборів обрано членів правління, ревізійну комісію та розглянуті інші питання. Крім того, 12 січня 2010 року відбулось засідання незаконно обраного правління споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» на якому були прийняті наступні рішення: - загальні збори членів автостоянки від 12.12.2009 р. вважати легітимними, оскільки станом на 12.01.2010 р. під протоколом (рішенням) загальних зборів розписалося 92 члена кооперативу, в тому числі 5 чоловік проти рішення; - шляхом голосування головою правління СК «Автостоянка «Каштан» обраний член правління [PERSON], та прийняті інші рішення. Позивач також вказує, що рішеннями незаконно обраного правління споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 13.03.2010 року, 20.03.2010 року та 24.04.2010 року [PERSON] було виключено з членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан». Рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/2-1092/2011 року від 24.05.2011 року, залишеним без змін 10.11.2011 року ухвалою апеляційного суду Одеської області, рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 12.12.2009 року, рішення незаконно обраного правління споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 12.01.2010 року та усіх наступних, у тому числі від 13.03.2010 року, 20.03.2010 року та 24.04.2010 року були визнані незаконними. [PERSON] зазначає, що за цей період незаконного здійснення повноважень голови правління кооперативу, [PERSON] здійснив державну реєстрацію змін до статуту кооперативу, з якими позивач не згоден, участі при прийнятті рішень з цього питання не приймав. Відповідно до протоколу №3 загальних зборів членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 14 серпня 2010 року було затверджено нову редакцію статуту споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан»; змінено юридичну адресу споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан»; раніше проведені загальні збори, які були визнані судом протиправними, вирішено вважати легітимними; затверджено список обраних уповноважених загальних зборів. Позивач вважає, що вказані збори були проведені з порушенням вимог діючого статуту споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» та законодавства, оскільки відповідно до п.4.14. статуту до компетенції правління відноситься скликання загальних зборів, підготовка порядку денного, інформування членів кооперативу про дату проведення зборів. Також здійснив державну реєстрацію змін до статуту кооперативу згідно до протоколу №1 від 04.02.2011 року. [PERSON] зазначає, що загальних зборів членів кооперативу 04.02.2011 року не було проведено. [PERSON] стверджує, що всі перелічені рішення були прийняті складом правління, який за рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/2-1092/2011 року від 24.05.2011 року, залишеним в силі 10.11.2011 року апеляційним судом Одеської області був визнаний незаконно обраним. Таким чином, [PERSON] вказує, що всі питання порядку денного були розглянуті із порушенням п.4.14 Статуту, адже на зборах не були присутні 97 членів кооперативу, як вказано у протоколі, тому загальні збори відповідно до п.4.7. статуту не можна вважати правомочними. [PERSON] наполягає на тому, що зборів як таких взагалі не проводилось, а був лише складений список осіб, яких ознайомлювали із вже прийнятим рішенням, за що вони розписувались, а у подальшому голова правління [PERSON] вважав, що ознайомлення із вже прийнятим рішенням зборів фактично може вважатися голосуванням за його прийняття. Позивач вважає, що загальні збори не вправі були делегувати підписання нової редакції статуту голові правління [PERSON], який за рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/2-1092/2011 року від 24.05.2011 року, залишеним в силі 10.11.2011 року апеляційним судом Одеської області був визнаний незаконно обраним. Також загальні збори не вправі були приймати рішення про визнання загальних зборів легітимними, оскільки вони за рішенням суду були визнанні незаконними. [PERSON] також вказує, що затвердження списків про вибори уповноважених загальних зборів не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про кооперацію» та статуту кооперативу. Крім того, позивач вважає, що рішення правління, які приймалися складом, що існував до 12.12.2009 року, також не можна вважати законними, у зв'язку із тим, що правління кооперативу відповідно до п.4.11 статуту, обирається строком на 2 роки. Рішення правління за час з 12.01.2010 року по 10.11.2011 року, на думку позивача є незаконними на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 15122-1092/2011 року від 24.05.2011 року, яке було залишено без змін апеляційним судом Одеської області. [PERSON] вказує, що 8 червня 2010 року відповідно до п.4.11 статуту повноваження членів правління у складі, який існував до 12.12.2009 року закінчились, тому усі рішення з червня 2010 року по цей час є незаконними, так як прийняті складом членів правління, повноваження яких вже скінчились. Позивач також зауважує, що статут у новій редакції споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» містить положення, які прямо суперечать діючому законодавству, зокрема, у п.7.1. зазначено, що кооператив є власником грошових коштів членів кооперативу, що не відповідає вимогам ст.321 ЦК України. Позивач вважає, що прийняттям статуту у новій редакції були істотно звужені його права як члену кооперативу, щодо участі у здійсненні права приймати рішення, які віднесені к виключним повноваженням загальних зборів членів кооперативу. [PERSON] також вказує, що, [PERSON] 03.12.2011р. організував та провів чергові загальні збори уповноважених членів кооперативу, обраних на загальних зборах 14.08.2010 року. Відповідно до протоколу від 03.12.2011 року до уповноважених членів кооперативу було доведено про існування вищевказаних рішення Київського районного суду м. Одеси та апеляційного суду Одеської області, та всупереч рішенням суду на зборах було прийнято рішення, що усі рішення правління прийняті на загальних зборах уповноважених, які судами були визнані нелегітимними, знов визнали правомірними та обов'язковими до виконання. Було затверджено список уповноважених членів кооперативу у кількості 25 чоловік. При цьому, позивача виключили рішенням правління з членів кооперативу, оформленого протоколом № 14 від 12.11.2011 року, а потім знову виключили рішенням чергових загальних зборів уповноважених членів кооперативу, оформлених протоколом № 4 від 02.12.2011 року. Після проведення не передбачених статутом кооперативу чергових загальних зборів уповноважених кооперативу, члени обраного на ньому правління 04.12.2011 року провели засідання, яке оформлене протоколом №15 від 04.12.2011 року, та приймають рішення про обрання головою правління [PERSON], а рішення правління, оформлені протоколами №13 та 14, визнають законними. Позивач вказує, що вказаним рішенням, по-перше, незаконно обрали голову правління незаконно обраними членами правління, по-друге, рішенням визнано законними рішення правління, яке також не було повноважним, оскільки строк повноважень членів правління згідно п. 4.11. статуту закінчився. [PERSON] зазначає, що голова правління СК «Автостоянка «Каштан» [PERSON] продовжує незаконно приймати рішення, підписувати протоколи, засвідчувати їх від імені голови правління кооперативу, з проставленням відтиску печатки, продовжує представляти інтереси кооперативу в установах, організаціях та утримує у себе документи кооперативу, печатку та не допускає до виконання повноважень голову правління кооперативу [PERSON], якого обрано на загальних зборах членів кооперативу, та правомірність повноважень якого як голови правління кооперативу підтверджена рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2012 року у справі № 1512/2-7823/11, яке набрало законної сили. 09.11.2011 року що голова правління СК «Автостоянка «Каштан» [PERSON] вручив позивачу повідомлення про те, що рішенням засідання членів правління кооперативу №14 від 12.11.2011 року [PERSON] знову виключено з членів кооперативу та заборонено користуватись машиномісцями № 92 та № 99. Згодом [PERSON] надіслав на адресу позивача витяг з рішення засідання членів правління кооперативу №14 від 12.11.2011 року. [PERSON] вважає, що підстав для виключення його з членів кооперативу у правління не було, а факти які викладені у витягу з рішення надумані та не відповідають дійсності. Викладені обставини зумовили звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивача, який є одночасно представником третьої особи [PERSON] наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. У судове засідання 20.01.2014 року представник відповідача СК «Автостоянка «Каштан» не з'явився, про час та місце судового засідання СК «Автостоянка «Каштан» повідомлялося належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки (т.2, а.с. 46), про поважність причин відсутності не повідомив, у зв'язку із чим розгляд справи було відкладено на 05.03.2014 року. У судове засідання 05.03.2014 року з'явився колишній представник СК «Автостоянка «Каштан», про час та місце судового засідання СК «Автостоянка «Каштан» повідомлялося належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки (т.2, а.с. 60), однак зі змісту довіреності СК «Автостоянка «Каштан» на представника [PERSON] вбачається, що її видано 08.02.2013 року строком на 1 рік до 08.02.2014 року (а.с. 71). Враховуючи закінчення строку дії довіреності представника СК «Автостоянка «Каштан», суд виходить з того, що представник позивача за зустрічним позовом - СК «Автостоянка «Каштан» у судове засідання повторно не з'явився, при цьому СК «Автостоянка «Каштан» було належним чином повідомлено про дату, час та місце слухання справи. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Як вбачається, з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито ще 06.02.2012 року. Систематичне неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого представника відповідача розцінюється судом як намір затягування розгляду справи. Суд враховує і те, що відповідч, який є юридичною особою, не позбавлений права направити до суду іншого представника для забезпечення захисту своїх інтересів, надавши при цьому відповідну довіреність, оскільки інститут представництва юридичної особи не є безпосередньо пов'язаним з особистістю будь-якого окремого представника. При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неодноразове неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого представника відповідача, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Будучи присутнім у судових засіданнях 13.03.2012 року, 17.04.2012 року, 29.05.2012 року, 13.11.2012 року, 02.08.2013 року, 11.10.2013 року, 20.11.2013 року представник СК «Автостоянка «Каштан» заперечував проти задоволення позову, вказував, що Назаров не був прийнятим до членів кооперативу, а протокол № 3 засідання правління від 26.11.2008 року є підробленим та недійсним. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні [PERSON] є власником 2/135 майна СК «Автостоянка «Каштан», був членом цього кооперативу та користувався машиномісцями № 92 та № 99. Рішенням позачергових загальних зборів членів кооперативу СК «Автостоянка «Каштан» від 12.12.2009 року [PERSON] було виключено зі складу кооперативу та заборонено користуватися стоянкою. Цим же рішенням загальних зборів обрано членів правління, ревізійну комісію та розглянуті інші питання. Крім того, 12 січня 2010 року відбулось засідання правління споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» на якому були прийняті наступні рішення: загальні збори членів автостоянки від 12.12.2009 р. вважати легітимними; шляхом голосування головою правління СК «Автостоянка «Каштан» обраний член правління [PERSON], та прийняті інші рішення. Рішеннями правління споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 13.03.2010 року, 20.03.2010 року та 24.04.2010 року [PERSON] було виключено з членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан». Судом також встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/2-1092/2011 року від 24.05.2011 року, залишеним без змін 10.11.2011 року ухвалою апеляційного суду Одеської області, рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 12.12.2009 року, рішення незаконно обраного правління споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 12.01.2010 року та усіх наступних, у тому числі від 13.03.2010 року, 20.03.2010 року та 24.04.2010 року були визнані неправомірними (т. 1, а.с. 13-16). За цей період неправомірного здійснення повноважень голови правління кооперативу [PERSON] здійснив державну реєстрацію двох нових редакцій статуту СК «Автостоянка «Каштан», що були затверджені рішеннями загальних зборів від 14.08.2010 року та від 04.02.2011 року (т.1, а.с. 140-162). Так, відповідно до протоколу №3 загальних зборів членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 14 серпня 2010 року: затверджено нову редакцію статуту споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан»; змінено юридичну адресу споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан»; усі раніше проведені загальні збори вважати «легетивними» (суд розуміє, що на увазі малося «легітимними»); затверджено список обраних уповноважених загальних зборів (т.1, а.с. 69). Рішення загальних зборів членів кооперативу від 04.02.2011 року, яким затверджено статут кооперативу у новій редакції, відповідачем суду надано не було, незважаючи на його витребування ухвалою суду від 25.11.2013 року (т.2, а.с. 31-32). Судом встановлено, що вказані загальні збори від 14.08.2010 року та від 04.02.2011 року були проведені з порушенням вимог статуту споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» та вимог чинного законодавства, а фактично самих загальних зборів не було. Згідно із ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу;визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном; утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об'єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу. Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням. Розділ ІV статуту СК «Автостоянка «Каштан» розроблений на підставі і відповідно до Закону «Про кооперацію» і містить ті ж самі положення. Крім цього, п.4.10 розділу ІV статуту СК «Автостоянка «Каштан» передбачає, що протоколи загальних зборів членів Кооперативу оформлюються у триденний строк, підписуються головою та секретарем зборів, засвідчуються печаткою кооперативу (т.1, а.с. 134-139). У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також є членами СК «Автостоянка «Каштан», повідомили суду, що про загальні збори СК «Автостоянка «Каштан», які начебто мали відбутися 14.08.2010 року та 04.02.2011 року, членів кооперативу ніхто не сповіщав, а самі збори не проводилися. Правлінням був складений список членів кооперативу, яких ознайомлювали із вже прийнятими рішеннями, за що вони розписувались, у подальшому голова правління [PERSON] вважав, що ознайомлення членів кооперативу із рішенням загальних зборів може вважатися голосуванням на самих зборах. Зазначені показання свідків кореспондують та підтверджують пояснення позивача [PERSON] Будь яких доказів на підтвердження реального проведення загальних зборів членів кооперативу 14.08.2010 року та 04.02.2011 року, або щонайменш належного та завчасного сповіщення членів кооперативу про їх проведення, відповідачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК суду не надано. При викладених обставинах, суд вважає за необхідне визнати недійсними рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 14.08.2010 року та від 04.02.2011 року, визнати недійсними нові редакції статуту споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан», затверджені рішеннями загальних зборів членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» від 14.08.2010 року та від 04.02.2011 року. Суд також визнає недійсними усі рішення зборів уповноважених членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан», за період з 14.08.2010 року по день ухвалення рішення у справі - 05.03.2014 року, в тому числі рішення від 03.12.2011 року, адже саме 14.08.2010 року на засіданні загальних зборів членів, яке фактично не проводилося, було затверджено список обраних уповноважених загальних зборів При цьому суд вважає, що загальні збори членів кооперативу не вправі були приймати рішення про визнання рішень загальних зборів легітимними, які за рішенням суду вже були визнані протиправними. Щодо обрання уповноважених членів кооперативу та прийняття ними в подальшому будь-яких рішень, суд вважає за необхідне додатково зазначити наступне. Затвердження списків про вибори уповноважених загальних зборів, по - перше, було здійснено рішенням загальних зборів кооперативу, які, як було встановлено судом, не проводилися, а, по-друге, таке затвердження не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про кооперацію» та статуту кооперативу. Статтею 15 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що у разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. Кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених визначаються статутом кооперативу. Однак, статутом споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» такий порядок не визначений та скликання зборів уповноважених кооперативу не передбачено, а вищим органом є загальні збори членів кооперативу. Отже, усі рішення, які приймалися зборами уповноважених членів споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан», за період з 14.08.2010 року по день ухвалення рішення у справі - 05.03.2014 року є недійсними. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2012 року у справі № 1512/2-7832/11 за позовом [PERSON] до СК «Автостоянка «Каштан», [PERSON] було визнано неправомірним рішення правління СК «Автостоянка «Каштан» № 14 від 12.11.2011 року, а також визнано неправомірним рішення загальних зборів уповноважених членів кооперативу СК «Автостоянка «Каштан»від 03.12.2011 року (т.1, а.с. 129-133). Рішення суду першої інстанції було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.12.2013 року (т.2, а.с. 66-67). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначеними судовими рішеннями було встановлено, зокрема, що у зв'язку з тим, що відповідно до п.п.4.11 .та 4.12. статуту в редакції 1999 року правління обирається строком на 2 роки і вказаний склад правління, що в останнє був обраний 08.06.2008 року, був легітимним до 08 червня 2010 року (т.2, а.с. 41). Однак, суд враховує, що рішенням загальних зборів СК «Автостоянка «Каштан» від 12.12.2009 року було обрано новий склад правління. В подальшому це рішення загальних зборів від 12.12.2009 року було визнано неправомірним рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/2-1092/2011 року від 24.05.2011 року, залишеним без змін 10.11.2011 року ухвалою апеляційного суду Одеської області. Таким чином, усі рішення, які приймалися правлінням СК «Автостоянка «Каштан» у період з 12.12.2009 року (дата обрання нового складу правління) до 10.11.2011 року (дата набрання законної сили рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/2-1092/2011) є недійсними, оскільки вони приймалися нелегітимним складом правління. Недійсними є й усі наступні рішення, які приймалися після 10.11.2011 року, адже вони приймалися нелегітимним складом правління, з урахуванням закінчення повноважень у попереднього складу правління ще 08.06.2010 року. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] в цій частині також задовольняються судом. Суд визнає недійсними усі рішення членів правління споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» за період з 12.12.2009 року по день ухвалення рішення по справі 05.03.2014 року, в тому числі рішення, оформлене протоколом № 14 від 12.11.2011 року. З огляду на перелік способів захисту цивільних прав, що закріплений у ст. 16 ЦК України, суд вважає, що позивачем було обрано вірний спосіб захисту, та усі вищевказані рішення загальних зборів кооперативу, уповноважених членів, правління та статути у новій редакції мають бути визнані судом саме недійсними згідно п.2 ч.2 ст. 16, ч. 1 та ч. 2 ст. 203 ЦК України, адже за своєю суттю усі вони є різновидами та формами корпоративних правочинів, що виключає можливість визнання їх незаконними (оскільки вони не є нормативно-правовими актами) або протиправними (такого способу захисту права ЦК та чинне законодавство взагалі не передбачає). Факт того, що позивачу належить 2/135 часток спільного майна СК «Автостоянка «Каштан» був встановлений рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/2-1092/2011 року від 24.05.2011 року, яке є чинним, а тому не потребує доказування. Суд критично оцінює посилання СК «Автостоянка «Каштан» на те, що Назаров не був прийнятим до членів кооперативу, а протокол № 3 засідання правління від 26.11.2008 року є підробленим та недійсним, адже якщо [PERSON] не був прийнятим до членів кооперативу, незрозуміло навіщо та яким чином СК «Автостоянка «Каштан» чотири рази виключало з членів кооперативу особу, яка не була його членом. Та обставина, що [PERSON] був членом кооперативу встановлена рішенням суду по справі № 1512/2-1092/2011 року від 24.05.2011 року, яке є чинним, а тому вона має для суду преюдиціальне значення та спростовує ці заперечення відповідача. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України СК «Автостоянка «Каштан» не надав суду належних доказів недійсності протоколу № 3 засідання правління від 26.11.2008 року та у будь-якому випадку сам по собі протокол неможливо визнати недійним, оскільки це лише документ, з яким закон не пов'язує настання жодних правових наслідків. Судом встановлено, що рішенням засідання членів правління кооперативу, оформленого протоколом №14 від 12.11.2011 року, [PERSON] знову було виключено з членів кооперативу та заборонено користуватись машиномісцями № №92 та 99, які йому належать. Дана обставина представником відповідача у судовому засіданні не заперечувалася. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням того, що судом визнаються недійсними усі рішення членів правління споживчого кооперативу «Автостоянка «Каштан» за період з 12.12.2009 року по 05.03.2014 року, в тому числі рішення, оформлене протоколом № 14 від 12.11.2011 року щодо незаконного виключення позивача зі складу кооперативу, позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання відповідача не чинити йому перешкод у доступі та праві користування машиномісцями № 92 та № 99 є обґрунтованими та задовольняються судом. Моральна шкода, як встановлюється у ст. 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 4 вказаної статті наголошується, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Матеріалами справи підтверджено, що внаслідок неодноразового та незаконного виключення [PERSON] зі складу членів кооперативу, з явним нехтуванням та ігноруванням відповідачем судових рішень, що вже приймалися з цього приводу, протиправною забороною користуватися його власністю, [PERSON] була заподіяна моральна шкода. [PERSON] переніс певні моральні страждання, що позбавило його нормальних життєвих зв'язків і вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, враховуючи ст.1 Протоколу Конвенції про захист прав людини та і основоположних свобод, яка захищає право власності та роз'яснення, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначити залежно від характеру немайнових витрат і з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що з урахуванням характеру й обсягу моральних страждань, яких позивач зазнав, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, на його користь за заподіяну моральну шкоду має бути стягнуто з відповідача 1000 грн. Судові витрати у вигляді судового збору на підставі ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам майнового та немайнового характеру, а також з урахуванням мінімальної ставки судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: partial