Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», третя особа - [PERSON] про стягнення нарахованих, але не виплачених аліментів із заробітної плати за заявою працівника, мотивуючи свої вимоги тим, що батько позивача [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго», до вказаного підприємства його батько звертався з заявою про утримання з його заробітної плати з 01.09.2017 по 31.07.2018 аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], 1999 р.н., який продовжує навчання щомісячно у твердій грошовій сумі, у розмірі 1700 грн. щомісяця на рахунок відкритий у ПАТ КБ «Приват Банк». Однак з березня 2017 р. заробітну плату батьку позивача стали виплачувати нерегулярно та виникла заборгованість із заробітної плати та залишились не виплачені аліменти за його заявою, які вже утримані із заробітної плати, але не перераховані. Тому позивач, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання відповідно до заяви батька [PERSON] за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 у розмірі 8 500 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1 800 грн. Ухвалою судді від 3 травня 2018 р. позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Згідно із відзивом відповідача на позовну заяву, що надійшов до суду 06.06.2018, відповідач вважає необґрунтовано завищеними витрати на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки підготовка позовної заяви не є складною, та не потребувала значного обсягу юридичної і технічної роботи. Відсутні акти приймання-передачі виконаних робіт та квитанцій, які б підтверджували оплату адвокатських послуг. Сума розміру аліментів. Яка утримана. Але не перерахована за період з вересня 2017 р. по лютий 2018 р. склав 8 500 грн. Просив у задоволенні позову відмовити. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Батько позивача [PERSON] звертався до суду з заявою про стягнення заборгованості із заробітної плати та рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2018 стягнуто на його корить належні розрахункові кошти при звільненні, але в цю суму не входили належні позивачу аліменти, які були утримані із заробітної плати, але не перераховані. Згідно із ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. 28.08.2017 батько позивача [PERSON] за місцем роботи подав заяву про утримання з його заробітної плати з 01.09.2017 по 31.07.2018 аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], 1999 р.н., який продовжує навчання щомісячно у твердій грошовій сумі, у розмірі 1700 грн. щомісяця на рахунок відкритий у ПАТ КБ «Приват Банк». Заяв про відкликання [PERSON] не подавав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював по 28.02.2018 у ПАТ «Запоріжжяобленерго». Згідно довідці про утримання із заробітної плати аліментів ПАТ «Запоріжжяобленерго», наданою відповідачем в якості доповнення до відзиву на позовну заяву, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за період з вересня 2017 р. по лютий 2018 р. по утриманих, але не перерахованих аліментах складає 8 500 грн. Позивач [PERSON] є студентом ІV курсу відокремленого структурного підрозділу «Василівський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету» Запорізької області першого рівня акредитації. Навчається за рахунок бюджетних коштів, та щомісячно отримує стипендію у розмірі 1426,00 грн. Тому, враховуючи надану відповідачем довідку про утримані, але не перераховані аліменти, суд доходить висновку, що позивачем вірно обчислено розмір утриманих, але не перерахованих аліментів та визначено їх період. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом стягнення на його користь суми нарахованих та утриманих, але не виплачених аліментів в розмірі 8 500 грн. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1 800 грн. 00 коп., суд виходить з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов'язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі - [PERSON] і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, угодою про надання правничої допомоги № 44 від 10.04.2018, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією № 737358 на суму 1 800 грн. від 06.07.2018 року та актом прийняття-передачі наданих адвокатських послуг від 06.07.2018. Підсумовуючи викладене, заявлена позивачем до стягнення сума судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 1 800 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, на підставі п. 1. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved