Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Тернопільської міської ради про визнання права на приватизацію квартири за [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він є єдиним спадкоємцем за законом свого брата [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті він у встановленому законом порядку прийняв спадщину та оформив свої права власності в порядку спадкування на належні померлому [PERSON] земельні ділянки на території Лановецького району. Крім того, брат користувався квартирою по [ADDRESS] . 10.12.2018 року [PERSON] , як єдиний квартиронаймач квартири по [ADDRESS] звернувся до міської ради із заявою про передачу квартири у приватну власність в порядку приватизації, однак приватизація не була завершена в зв`язку з його смертю. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді від 24 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23 серпня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі у якості третьої особи, без самостійних вимог ПП «Перспектива». У судовому засіданні представник позивача - адвоката Черняк М.В. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові. Представник Тернопільської міської ради заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що вказана квартира є службовою, відтак не підлягає приватизації. Крім того, позивачем не доведено факту звернення спадкодавця до органу приватизації із заявою про передачу спірної квартири у приватну власність. Представник ПП «Перспектива» зазначив, що спадкодавець [PERSON] був працівником ПП «Перспектива». Останній за життя не звертався до підприємства з метою отримання будь -яких документів для реалізації права на приватизацію. Посилаючись на наведене, просив вирішити позов згідно вимог чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, давши належну оцінку доказам та обставинам по справі суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської ради народних депутатів від 29.03.1993 р. за №221 «Про розгляд заяв громадян про надання квартир» вирішено однокімнатну квартину за [ADDRESS] закріпити за управлінням житлового господарства, комунально-побутового обслуговування як службову та надати її слюсарю - сантехніку ЖЕК-10 [PERSON] на склад сім`ї - одна особа. Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської ради за №2232 від 28.12.2011 року та Додатку №2 до вищезазначеного , будинок по [ADDRESS] перебуває на управлінні та утриманні ПП «Перспектива» [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 15.06.1993 р. до дня смерті, і знятий з реєстрації у квартирі [ADDRESS] з 14.12.2018 року в зв`язку зі смертю, що стверджується довідками ПП «Перспектива» за №116 від 21.12.2018 року та від 10.05.2019 р. за №207. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується Свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Печірнянської сільської ради Лановецького району Тернопільської області від 18 грудня 2018 р. серія [NUMBER] . [PERSON] є братом померлого [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про народження відповідно: серії [NUMBER] , виданим Буглівською сільською Радою Лановецького району Тернопільської області 14.10.1978 р. та серії [NUMBER] виданим Буглівською сільською Радою Лановецького району Тернопільської області 19.05.1965 р. 21 лютого 2019 р. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим 21.02.2019 р. приватним нотаріусом Березій З.А. за заявою [PERSON] , Спадкоємцем [PERSON] визнано його брата [PERSON] , оскільки єдиний спадкоємець законом першої черги батько померлого [PERSON] відмовився від спадкування після смерті сина. 29 липня 2019 року [PERSON] за його заявою видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Дані обставини стверджуються записами та даними копії спадкової справи за № 4/2019 року наданої на запит суду та листом приватного нотаріуса Березій З.А. від 17.09.2019 р. №695/01-16. Відповідно до Довідки міського бюро технічної інвентаризації від 31.07.2019 р. за № 31/07-20, від гр. [PERSON] не надходило жодних документів щодо передачі у приватну власність квартири [ADDRESS] згідно ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир у власність громадян. Згідно Довідки ТВБВ №10019/08 від 21.12.2018 р. за № 189, [PERSON] в списки для приватизації житла за адресою [ADDRESS] в ТВБВ №10019/08 не включений. Довідкою ПП « Перспектива» від 30.07.2019 р. за №23 стверджується, що станом на 30.07.2019 р. службова квартира за [ADDRESS] є вільною. Згідно повідомлення Управління організаційно-виконавчої роботи Тернопільської міської ради від 22.08.2019 р. за № 254/3, у відділ звернень та контролю документообігу організаційно- виконавчої роботи та у відділ квартирного обліку та нерухомості, звернень з приводу зміни статусу службової квартири [ADDRESS] не надходило. Відповідно до повідомлення відділу квартирного обліку та нерухомості Тернопільської міської ради від 22.08.2019 р. за № 672/11, у відділ квартирного обліку та нерухомості звернень з приводу зміни статусу службової квартири [ADDRESS] не надходило. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до вимог ст. 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992, приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), стосовно якої вирішується питання про передачу у власність. Суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Квартири (кімнати, будинки) віднесені у встановленому порядку до числа службових не підлягають приватизації. Згідно з вимогами ст.118 ЖК, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Пунктом 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затверджене постанови Ради Міністрів РСР «Про службові житлові приміщення» від 4 лютого 1988 р. №37, передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Отже, судом встановлено, що квартира по [ADDRESS] , була закріплена за управлінням житлового господарства, комунально-побутового обслуговування як службова і була надана для заселення слюсарю - сантехніку ЖЕК-10 [PERSON] , у зв`язку з характером його трудових відносин, що стверджується розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської ради народних депутатів від 29.03.1993 р. про закріплення квартири як службової за управлінням житлового господарства, комунально-побутового обслуговування та надання її працівнику - слюсарю - сантехніку ЖЕК-10 [PERSON] , копією поквартирної карточки на спірну квартиру, повідомленням ПП «Перспектива» від 30.07.2019 р. за №23 про те, що станом на 30.07.2019 р. службова квартира за [ADDRESS] є вільною. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що спірна квартира не є службовою, оскільки відсутнє рішення виконкому міської ради про віднесення її до службової, як таке, що спростовується матеріалами справи і нормами законодавства. Судом встановлено, що статус службової спірна квартира набула відповідно до розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської ради народних депутатів від 29.03.1993 р., яка була місцевим органом виконавчої влади і входила до системи органів виконавчої влади. Отже, єдиним можливим (законним) шляхом приватизації службового житла є виведення житла зі статусу службового і повернення його у власність держави або територіальної громади на підставі рішення виконавчого комітету міської ради за клопотанням відповідного органу, за яким житло закріплене як службове. Порушення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком роботодавця. Після цього стає можливим початок процедури приватизації житла з дотриманням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р. Судом не встановлено та позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту виключення спірної квартири з числа службового житла, а тому суд приходить до переконання, що спірна квартира є службовою. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що спадкодавець [PERSON] звертався до органу приватизації із заявою про приватизацію майна, однак не встиг завершити процедуру приватизації як таке, що правового значення для вирішення спору немає, оскільки квартира була службовою і не підлягала приватизації. Суд не приймає до уваги надану позивачем копію заяву [PERSON] від 10.12.2018 р. про приватизацію квартири, яку він займав, оскільки вказана заява не містить найменування органу приватизації, відсутні відмітки подачі та реєстрації її у відповідних органах. Сама по собі заява не підтверджує факту звернення наймача з належно оформленою заявою до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду. Вказаний факт звернення спростовується відповіддю міського бюро технічної інвентаризації та пояснення ПП «Перспектива». Згідно із ч. 5 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише тоді, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Враховуючи встановлені обставини справи, вищенаведені вимоги закону, суд прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту звернення спадкодавця до відповідних органів у встановленому законом порядку для приватизації квартири, крім того, спірна квартира є службова.

Outcome: dismissed