Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», треті особи без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського нотаріального округу Маринець О.С., відділ ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON], про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню, та визнання недійсним пункту загальних умов кредитування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.12.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50007134 про визнання кредиту у розмірі 241443,75 грн. з визначеним строком повернення на 60 місяців, з цільовим призначенням для придбання автомобіля. В забезпечення кредитного договору 25.12.2012 року з відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кметюк С.А., зареєстрований в реєстрі за № 1752, за умовами якого позивачем передано в заставу належний йому транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter» 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. Як стало відомо позивачу з постанови про повернення виконавчого провадження від 20.10.2015 року державного виконавця відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві - 02.03.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter» 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності. На підставі вказаного виконавчого напису ВДВС Деснянського МУЮ м. Києва було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на автомобіль та оголошено в розшук. 01.04.2015 року автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter» 2012 року випуску, державний номер був зупинений працівниками ДПС УДАІ м. Вінниці та складено акт № 483 огляду тимчасово затриманого транспортного засобу та переданий на тимчасове зберігання. Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений у відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, тому у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису. Згідно вимог ст. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. [PERSON] зазначає, що він не отримував від ТОВ «Порше Мобіліті» вимоги про дострокове повернення кредиту з нарахованою сумою боргу за кредитним договором, у зв'язку з чим був позбавлений можливості подати свої заперечення щодо розміру заборгованості. Щодо визнання недійсним пункту кредитного договору позивач зазначає, що з ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено договір споживчого кредитування, до якого, всупереч принципу добросовісності, було включено умови про визначення грошового еквіваленту суми кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування, які є несправедливими, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача. Просив виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. 02.03.2015 року зареєстрований в реєстрі за № 225 про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter», номер кузова [NUMBER], рік випуску - 2012, колір - білий, реєстраційний номер - [NUMBER], шо належить на праві приватної власності [PERSON], на користь ТОВ «Порше Мобіліті» - визнати таким, що не підлягає виконанню. Визнати недійсним пункт 1.3 Загальних умов кредитування, додаток до кредитного договору № 50007134 від 11.12.2012 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] в частині визначення грошового еквіваленту суми кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2016 року залученодо участі у цивільній справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Представники позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» Самойленко А.О. в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, та просила в задоволенні вимог відмовити посилаючись на обставини викладені в запереченнях на заявлені позовні вимоги. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. згідно заяви просив справу слухати у його відсутність. Третя особа Відділ ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві представника до суду не направив, заяв та клопотань до суду не направив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 11.12.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50007134 про визнання кредиту у розмірі 241443,75 грн. з визначеним строком повернення на 60 місяців, з цільовим призначенням для придбання автомобіля. В забезпечення кредитного договору 25.12.2012 року з відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кметюк С.А., зареєстрований в реєстрі за № 1752, за умовами якого позивачем передано в заставу належний йому транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter» 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. Як стало відомо позивачу з постанови про повернення виконавчого провадження від 20.10.2015 року державного виконавця відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві - 02.03.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter» 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві приватної власності. На підставі вказаного виконавчого напису, ВДВС Деснянського МУЮ м. Києва було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на автомобіль та оголошено в розшук. В подальшому автомобіль реалізовано на прилюдних торгах, власником є третя особа [PERSON] Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, де встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Порядку), відповідно до п. 1 якого такими документами є: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідачем було надано нотаріусу оригінал Кредитного договору № 5000734 від 11.12.2012 року та оригінал Вимоги про дострокове погашення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50007134 від 08.01.2015 року. Вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчинені виконавчого напису не перевіряє можливість спору між сторонами щодо кредитної заборгованості не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахування положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у без спірному порядку, тобто перевіряє щоб документи, з яких обчислена заборгованість, не були спірні. Згідно з положення ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» не пов'язує наявність безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника з наявністю спору щодо розміру зобов'язань за кредитним договором, суми борг за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом і пені. Ця норма передбачає, що документи, які надаються нотаріусу, повинні підтверджувати без спірність заборгованості або іншої відповідальності боржника. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню, оскільки доводи позивача та його представника є безпідставними та непідтвердженими. При цьому судом критично оцінюються пояснення позивача щодо спірного розміру суми, оскільки з грудня 2013 року ним порушувались вимоги кредитного договору. В зв'язку з невиконанням умов договору позивачу 08.01.2015 року направлено вимогу щодо достроково повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за однією з адрес, вказаною в кредитному договорі: [ADDRESS]. Дана вимога позивачем отримана 27.01.2015 року, однак [PERSON] не надано жодних доказів щодо оспорення даної вимоги після її отримання. За таких обставин у відповідача після спливу 30-денного терміну виникло право на звернення за виконавчим написом нотаріуса, що ним і було правомірно вчинено. Щодо визнання недійсним пункту 1.3 загальних умов кредитування суд встановив наступне. Згідно п. 1.3 Загальних умов кредитування сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Позивачем не доведено того, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві. Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В укладеному між сторонами у письмовій формі договорі, який складається з: кредитного договору; графіка погашення кредиту; загальних умов кредитування, чітко визначені всі умови кредитування, зокрема, розмір наданого кредиту, строк, на який наданий кредит, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов'язки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін. Судом встановлено, що кредит позивачу надано не в іноземній валюті. Діюче законодавство не містить заборони на визначення грошового зобов'язання в гривні із посиланням на еквівалент суми зобов'язання в іноземній валюті. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 02.07.2014 р. у справі № 6-79цс14. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, а тому в позові слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed