Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Талалаївського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 березня 2005 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Талалаївського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №08. Мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що шлюбні стосунки між ним та відповідачкою не склалися, в сім`ї постійно виникають сварки та суперечки, що негативно вливає на виховання доньки. З липня 2019 року шлюбні стосунки між ними припинені. Спільне господарство не ведуть. Оскільки примирення між ними неможливе, позивач просить в судовому порядку розірвати шлюб між ним та [PERSON] . В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала суду заяву в якій вказала, що позов [PERSON] визнає у повному обсязі та просить розірвати шлюб без надання терміну на примирення. Також просить розглянути справу без її участі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 12 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Талалаївського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №08, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 березня 2005 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого (повторно) 07 червня 2012 року (а.с.7). Згідно пояснень [PERSON] , викладених у позовній заяві, шлюбні стосунки між ним та відповідачкою не склалися, в сім`ї постійно виникають сварки та суперечки, що негативно впливає на виховання доньки. З липня 2019 року шлюбні стосунки між ними припинені. Спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи викладене, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] , так як збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін, оскільки згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка, примус до шлюбу не допускається. В зв`язку із задоволення позовних вимог, відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768 гривень 40 копійок у відшкодування сплаченого судового збору (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved