Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відновідно до закону, в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 06.09.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають двоє неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Крім цього зазначила, що 27 квітня 2017 року Млинівським районним судом шлюб між нею і відповідачем було розірвано. На даний час вони спільно не проживають, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Також вказала, що відповідач остаточно припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей і в добровільному порядку домовитись з відповідачем про надання матеріальної допомоги на утримання сина не представилось можливим, а тому змушена звернутися до суду. В судове засідання [PERSON] не зявилась, однак до початку розгляду справи до канцелярії суду через представника подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. (а.с. 23) Відповідач на розгляд справи не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча завчасно був повідомлений про час і дату розгляду справи судовою повісткою та шляхом розміщення оголошення в джерелах масової інформації. (а.с. 21, 22 ) Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, відзиву на позов або заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають двоє неповнолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4, 5) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень;. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Оскільки позивач [PERSON] просить суд стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, а відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, то суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей саме в розмірі по 1000 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Враховуючи, наведене, на підставі ст. ст. 166, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved