Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, в обґрунтування якого зазначив, що згідно рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.05.2015 року вирішеностягувати з нього аліменти на користь його дружини - [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист від 16.06.2015 року. Позивач вважає, що дана заборгованість виникла через обставину, яка має істотне значення, а саме через те, що ні про розгляд справи у 2015 році ні про виконавче провадження його ніхто не повідомляв належним чином у встановленому законом порядку. Відповідачка знаючи про те, що він на час подачі позову про стягнення аліментів проживає у с. Бровари Бучацького району Тернопільської області, свідомо приховала від суду вказану інформацію та зазначила у позовній заяві місце його проживання свою адресу: [ADDRESS] . У квітні 2019 року, коли він керував автомобілем, його зупинили працівники поліції та повідомили, що відносно нього існує заборона у праві керування транспортними особами. Також, у червні 2019 року, коли позивач намагався перетнути кордон України, йому було відмовлено в перетині та прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 20 червня 2019 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову у повному обсязі та просили їх задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові, в подальшому не прибули в судове засідання. Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що позивач з 2015 року, з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, не надавав жодної допомоги на утримання їх неповнолітніх дітей. В подальшому не прибула в судове засідання. Представник відповідача подала суду заяву про розгляд справи без участі відповідачки, у якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.09.2008 року в Язловецькій сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №7, розірвано (а.с. 8). Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2015 року вирішено стягувати з [PERSON] , зареєстрованого за адресою: с. Броварі, Бучацького району, Тернопільскої області, останє відоме місце проживання [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одна тисяча) грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 10.02.2015 року (а.с. 37-38). На виконання рішення суду Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 16.06.2015 року видано виконавчий лист (а.с. 14). Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Раковецького М.С. від 17.08.2015 року відкрито виконавче провадження щодо виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с. 15). Постановами державного виконавця від 29.05.2018 року встановлено тимчасові обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у праві полювання та у праві виїзду за межі України (а.с. 16, 17). На запит адвоката Андрусенка І.Я., листом Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби від 03.05.2019 року № 21174 повідомлено, що на виконанні у ДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 17.08.2015 року - винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В межах даного виконавчого провадження винесено наступні постанови про: 1) тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; 2) тимчасове обмеження у праві полювання; 3) тимчасове обмеження у праві користування зброєю; 4) тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментних платежів. Здійснено перевірку фінансово-майнового стану. Направлялися виклики державного виконавця про зобов`язання боржника з`явитися до відділу ДВС. Відомості відносно боржника [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників (а.с. 13). 20.06.2019 року начальником четвертої групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» капітаном Шишко О.О. прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України [PERSON] , [INFO] , на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (а.с. 12). Як вбачається розрахунку державного виконавця із сплати аліментів № 48462514, згідно виконавчого листа №344/1938/2015 від 16.06.2015 року виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі по 2000 грн. заборгованість по аліментах станом на 01.05.2019 року становить 102 000 грн. (а.с. 21). Також згідно представленої позивачем копії довідки про місце проживання слідує, що [PERSON] зареєстрований за адресою: с. Броварі Бучацького району Тернопільської області з 30.09.2003 року по теперішній час (а.с. 5). Представником відповідача долучено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України, за заявою [PERSON] , щодо несплати її колишнім чоловіком [PERSON] аліментів на утримання їх спільних дітей з 10.02.2015 року по теперішній час. Листом Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 20.01.2020 року № 0736/108/46/02/2020 на запит [PERSON] надано інформацію, що досудове розслідування по вищевказаному кримінальному провадженні триває. [PERSON] , [INFO] , з 2018 року неодноразово надсилались повістки про виклик до Івано-Франківського ВП ГУНП в області на адресу його місця проживання, а саме: [ADDRESS] . Також із матеріалів досудового розслідування відомо, що виконавчою службою Івано-Франківської області Марцинковський С.П., з 2018 року : неодноразово повідомлявся про відкриття стосовно нього виконавчого провадження про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання їхніх спільних дітей, [PERSON] , 2009 р.н., та [PERSON] , 2013 р.н. Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, якому кореспондує конституційний обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Так, відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист є виконавчим документом, на підставі якого здійснюється примусове виконання відповідного рішення. За приписами ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз положень ч. 2 ст. 197 СК України дозволяє дійти висновку, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дітей з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Викладене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №343/860/17 від 21.11.2018 та №344/12158/16-ц від 01.08.2018 року. За приписами Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи наведені законодавчі приписи, а також встановлені в ході розгляду справи обставини, віддаючи пріоритет інтересам дитини та одночасно зважаючи на те, що платник аліментів - позивач є особою працездатного віку, суду не представлено даних про наявність у нього будь-яких тяжких захворювань та інвалідності, належних та допустимих доказів добровільного надання фінансової допомоги на утримання дітей поза межами виконавчого провадження позивачем суду не надано, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка станом на квітень 2019 року складала 102 000,00 грн., адже позивачем не доведено існування обставин істотного значення, яке б слугували підставою для виникнення спірної суми заборгованості по аліментах. При цьому, посилання позивача на необізнаність, що з нього стягуються аліменти в примусовому порядку у даному випадку є безпідставними, оскільки така обставина не звільняє батька від обов`язку утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття в розмірі, достатньому для їх повноцінного харчування, фізичного і духовного розвитку, забезпечення необхідними речами повсякденного вжитку, а тому не може бути підставою і для звільнення платника від сплати заборгованості за аліментами, як просить позивач. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пред`явлений позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed