Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул.Нікітіна, буд.8, який належить йому на праві приватної власності згідно договору дарування житлового будинку від 28.12.2004 року. В будинку з 27.01.1996 року є зареєстрованим [PERSON] відповідач по справі, який з 2013 року повністю припинив виконувати свої обовязки користувача та постійно проживає за адресою: [INFO], м-н 3[ADDRESS]. Зазначив, що реєстрація місця проживання відповідача у будинку не дає змоги вирішити ряд питань, повязаних з житлом, а саме: щодо оформлення субсидії, розрахунку комунальних платежів, розпорядження належним йому нерухомим майном, а саме надання його в користування чи здійснення його відчуження. Враховуючи викладене, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Нікітіна, буд.8. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копій договору дарування житлового будинку від 28.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул.Нікітіна, буд.8 належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Згідно копії будинкової книги для реєстрації громадян, мешкаючих в будинку №8 по вулиці Нікітіна в місті Лозова Харківської області, та довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.12-13). З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Комунальним підприємством «Житлова управляюча компанія» 05.12.2018 року, вбачається, що за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул.Нікітіна, буд.8 зареєстровано троє осіб - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.20). Відповідач в даному будинку не проживає більше пяти років, що підтверджується актами перевірки проживання особи в житловому будинку від 15.05.2018 року, 11.09.2018 року, 05.12.2018 року та письмовими свідченням сусідів [PERSON], [PERSON] (а.с.14-18). За змістом позовної заяви відповідач не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного житла. Позивач не чинив ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу, особистих речей та майна, які належать відповідачу в зазначеному житловому приміщенні немає. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до вимог ч.1\~ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.\~Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Частиною першою\~статті 383\~ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідач не входить до кола членів сім'ї власника квартири відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України. Частиною 1 ст.319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями\~статті 391ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16. Враховуючи зазначене, оскільки відповідач не є власником житлового будинку за адресою: Харківська область, м. Лозова, вулиця Нікітіна, буд.8 та членом сім`ї позивача, участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує права власника житла, оскільки він зобов'язаний нести додатковий тягар зі сплати нарахованих комунальних платежів, та бажає розпорядитися вказаним майном, а доказів протилежного суду не надано, тому суд приходить до висновку, що вимога позивачів в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Витрати по оплаті судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача за позовом.

Outcome: approved