Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся суд з позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання кредитного договору та додаткової угоди недійсними. Свій позов мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 15.11.2012 року стягнуто з нього на користь ПАТ «КБ «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Луцьке РУ заборгованість за кредитним договором № 6М/2008/840-МК/81Ю від 09.07.2008 року в розмірі 81454,76 грн. Вказує, що про наявність даного кредитного договору та додаткової угоди до нього від дізнався після отримання вищевказаного рішення суду. Зазначає, що він не підписувалося жодних документів щодо отримання кредиту в ПАТ КБ «Надра», в тому числі кредитного договору, додаткової угоди і меморіального ордеру, а також ніяких коштів не отримував. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір № 6М/2008/840-МК/81Ю від 09.07.2008 року та Додаткову Угоду № 1 від 22.05.2009 року до кредитного договору № 6М/2008/840-МК/81Ю від 09.07.2008 року, укладену між ним та ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Луцького регіонального управління. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовну заяву, з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як зазначено у частині 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, згідно кредитного договору № 6М/2008/840-МК/81Ю від 09 липня 2008 року ПАТ «КБ «Надра» надав позивачу кредит в сумі 10 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 874 від 09.07.2008 року (а.с. 11). Згідно п. 1.3. кредитного договору було встановлено процентну винагороду за користування кредитом в розмірі 15,5 % річних. Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.2 кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти за кредитом та комісії і повністю погасити заборгованість за кредитом не пізніше 09.07.2011 року, при цьому повернення кредиту відповідачем повинно здійснюватись у відповідності до графіку погашення суми кредиту. Відповідно до Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 6М/2008/840-МК/81Ю від 09.07.2008 року (а.с. 12) було продовжено термін дії кредитного договору до 09.07.2012 року та укладено графік погашення кредиту. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 15.11.2012 року в цивільній справі позовом ПАТ КБ «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Луцьке РУ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ КБ «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Луцьке РУ заборгованість за кредитом в розмірі 81\~454,76 грн. (а.с. 3, 4). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків . Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці першому п. 12\~постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями\~547,\~719,\~981,1055,\~1059,\~1107,\~1118 ЦК України\~тощо. Отже, враховуючи зміст наведеної норми права, а також те, що кредитний договір вчиняється у письмовій формі, то недодержання даної вимоги закону може бути підставою для визнання вказаного договору недійсним за клопотанням його сторони. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18.12.2015 року по даній справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, згідно висновку за № 683 від 04.04.2016 року якої встановлено, що підписи розміщенні в графі «Позичальник___О.М. [PERSON]» кредитного договору № 6М/2008/840-МК/81Ю від 09.07.2008 року; в графі «Клієнт» лицевої та зворотної сторони 1-го аркуша, в графі «Клієнт» лицевої та зворотної сторони 2-го аркуша, в графі «Клієнт» лицевої та зворотної сторони 3-го аркуша, в графах «Позичальник___О.М. [PERSON]» та «Клієнт» лицевої сторони 4-го аркуша Додаткової Угоди № 1 від 22.05.2008 року до кредитного договору № 6М/2008/840-МК/81Ю від 09.07.2008 року; в графах «Подтверждение, подпись» та «Город, дата» Заяви на отримання кредиту від 04.07.2008 року виконані не [PERSON], а іншою особою. Як слідує із частини 3 статті 215 ЦК України , якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Судом встановлено, що позивач вищевказаний кредитний договір та додаткову угоду до нього договір не підписував, а тому ці договори не створюють для нього будь-яких обов'язків. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оспорюваний договір договір та додаткова угода до нього були укладені з порушенням вимог щодо його вчинення у письмовій формі, а саме не підписувалися їх стороною [PERSON], що є підставою для визнання їх недійсними. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved