Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась 13 жовтня 2016 року до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти в сумі 163000,00 Євро боргу та три відсотки річних в сумі 4890,00 Євро, та понесені судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що 15 серпня 2012 року відповідач [PERSON] отримав від неї в борг 163000,00 Євро, які вона перевела зі свого банківського рахунку на рахунок відповідача. На підтвердження отримання грошей в борг відповідачем було складено письмову розписку від 16 серпня 2012 року, в якій він зобовязався повернути борг до 15 серпня 2015 року. Але відповідач своїх зобовязань не виконав та у визначену дату суму боргу не повернув. Тому відповідач має сплатити суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних за користування грошима. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] подали до суду заяви про визнання позовних вимог та обставин, викладених в позові, обидва просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, 16 серпня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у позику відповідачеві грошову суму у розмірі 163000,00 Євро, яку останній зобов'язався повністю або частинами повернути в строк до 15 серпня 2015 року, про що свідчить оригінал розписки, поданої позивачем. Той факт, що між сторонами був укладений договір позики підтверджується розпискою від 16 серпня 2012 року, написаною відповідач власноручно та засвідченою його підписом. За таких умов, сторони визначили зобовязання, яке підлягає виконанню, та строк його виконання, 15 серпня 2015 року. У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка відповідно частини 1 статті 360-7 ЦГЖ України є обов'язковою для всіх судів Украйни, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Додатковим підтвердженням факту передачі позивачем грошових коштів у борг відповідачу являється банківська виписка про перерахування 163000,00 Євро з рахунку [PERSON] в комерційному банку Чеської Республіки на рахунок [PERSON] у Банк ING Королівства Нідерландів, що також визнав відповідач у своїй письмовій заяві. До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу борг за договором позики, а тому з відповідача підлягає стягненню борг в сумі 163000,00 Євро. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, він, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу та проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором позики не виконує з 16 серпня 2015 року. Три проценти річних від простроченої суми, визначені позивачем у розмірі 4890,00 Євро, відповідають річному строку невиконання відповідачем свого зобовязання (163000,00 Євро х 3% = 4890,00 Євро. На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, а також суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в сумі 6890,00 грн.

Outcome: approved