Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Полонської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На обґрунтування позову зіслався на те, що 05.07.1996 року померла його мати [PERSON], [INFO], яка проживала в [INFO]. За життя мати була членом колгоспу імені Щорса (потім СВК «Полісся») м. Полонне, отримувала колгоспну пенсію, була включена в списки членів СВК«Полісся» під № 483 для отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), але сертифікат не отримала у звязку зі смертю. У 2018 році йому стало відомо, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] був зареєстрований сертифікат серії ХМ № 0317483 за № 141 від 01.06.1997 року, який знаходиться у відділі Держгеокадастру у Полонському районі. Також зазначив, що у вищезгаданому сертифікаті виданого на імя його матері помилково її по-батькові зазначено замість «Якимівна» на «Яківна». При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено, у звязку з тим, що пропустив шестимісячний строк звернення. Вважаючи, що фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки здійснював поховання матері, обробляв земельну ділянку, забрав меблі з її будинку, сімейні фотографії, просив позов його задоволити. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача до суду не прибув, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, заперечень щодо задоволення позову не мають. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Допитані як свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що разом з [PERSON] працювали з 1955 року та з 1967 року відповідно в СВК «Полісся», іншої [PERSON] в колгоспі не було. Допитаний [PERSON] пояснив, що [PERSON], яка померла у 1996 році є матірю позивача. Після її смерті [PERSON] доглядав за будинком, восени обробляв земельну ділянку, а також він допомагав йому після смерті матері з її будинку перевозити меблі. Допитана як свідок [PERSON], яка проживала по сусідству з покійною [PERSON] суду повідомила, що після смерті останньої її син [PERSON] доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку, встановив огорожу. Крім того, займався її похованням. Суд, заслухавши позивача його представника, свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] померла 05 липня 1996 року в м. Полонне Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва смерть виданого 06.07.1996 року (а.с.4). За життя [PERSON] була членом колгоспу імені Щорса в м. Полонному, що підтверджується записами в книзі №4 обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, була включена в списки членів колективного с/г «Полісся» під номером 483 для отримання сертифікату на земельну частку (пай). Сертифікат на її імя був виданий вже після її смерті 01.06.1997 року за № 141 серія ХМ № 0317483, на земельну частку розміром 5,30 умовних кадастрових гектара, нормативна грошова оцінка станом на 01.01.2018 року становить 108817,77 грн. В списку членів СВК «Полісся» і в сертифікаті не вірно записано по-батькові «Яківна» замість «Якимівна». В судовому засіданні було встановлено показаннями свідків та письмовими доказами, що така особа, як [PERSON] ніколи не була членом СВК «Полісся», а була лише [PERSON]. Даний сертифікат на даний час знаходиться у відділі Держгеокадастру у Полонському районі. Дані обставини підтверджуються також довідками відділу Держгеокадастру у Полонському районі від 15.08.2018 року та від 12.10.2018 року. Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії УЖ № 424312 виданого 05.05.1945 року матірю його є [PERSON]. Згідно витягу зі спадкового реєстру наданого приватним нотаріусом [PERSON] після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Спадкоємцем на майно померлої [PERSON] є позивач та відповідно до норм діючого на момент смерті матері законодавства, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай) після померлої, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР ( 1963 року), не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння ( користування, розпорядження) спадковим майном. Згідно ч.2 ст. 553 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) спадкоємець за законом чи за заповітом в праві відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня її відкриття. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року (з відповідними змінами, які діяли на час виникнення даних правовідносин), заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. З п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 року вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що спадкоємець фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що свідчить про прийняття ним спадщини. Також суд враховує те, що мати позивача за життя набула права на земельну частку (пай) і визнання за позивачем цього права в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved