Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харків з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 96 687,60 грн., сплату за проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 2019, 60 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 26.10.2017 на [ADDRESS] відповідач, керуючи автомобілем «ГАЗ-3302», реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Fiat, реєстраційний номер [NUMBER] , який здійснив зіткнення з Лексус -350, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Червонозаводського районного суду м. Харків від 21.11.2017 відповідача визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було завдано матеріальної шкоди, згідно висновку експерта № 21482 від 22.02.2018 вартість відновного ремонту автомобіля Фат Добло , реєстраційний номер [NUMBER] складає 96 687, 60 грн. Крім того, позивач зазнав також моральної шкоди у вигляді негативних наслідків дорожньо-транспортної пригоди, а саме нервовий стрес, глибокі переживання позивача через дорожньо-транспортну пригоду, втратив душевний спокій та був змушений деякий час провести на станціях технічного обслуговування. У зв`язку з пошкодженням автомобіля позивач не міг виконувати свої службові обов`язки, яку оцінює в розмірі 5 000, 00 грн, яка обґрунтована тим, що внаслідок пошкодження, родина [PERSON] позбавлена можливості використання автомобіля Фіат Добло реєстраційний номер [NUMBER] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було надано незручності у роботі, він не міг швидко добратися до місця роботи, його сім`я позбавилася можливості поїхати на автомобілі у заплановану на цей місяць поїздку, змінилися його плани і це завдало йому моральних страждань. Крім того, позивач неодноразово пропонував відповідачу врегулювати спір мирним способом. Але відповідачем не було задоволено пропозицій. З вини відповідача, позивач змушений захищати у суді своє порушене право і втрачає свій час, і це також наносить йому моральної шкоди. 26.10.2018 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 28.02.2019 ухвалою суду відкрито провадження по справі, прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив задовольнити та розглянути в його відсутність. Проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації та оголошення на сайті суду. Ухвалою суду від 20.05.2020 було вирішено розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. Судом встановлено, що 21.11.2017 постановою Червонозаводського районного суду м. Харків відповідача визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Постановою встановлено, що 26.10.2017 на вулиці Достоєвського, 16 в м. Харків відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «ГАЗ-3302», реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Fiat, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив зіткнення з Лексус -350, реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив п. 13.1 ПДР України, при дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постанова набрала законної сили 04.12.2017 (а.с. 10-11). Автомобіль Fiat, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 8). Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постановою Червонозаводського районного суду м. Харків від 21.11.2017 встановлено вину відповідача у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку експерта № 21482 від 22.02.2018 та ремонтної калькуляції вартість відновного ремонту автомобіля Фат Добло , реєстраційний номер [NUMBER] складає 96 687, 60 грн. В своїх письмових поясненнях позивач також вказує, що останньому було завдано моральної шкоди, яка виявилась моральних стражданнях через завдання матеріальної шкоди майну позивача, необхідністю проведення відновлюваного ремонту, звернення до суду, вчинення інших дій, пов`язаних з усуненням наслідків дорожньо-транспортної пригоди, а також стресовому стані, в якому позивач опинився під час дорожньо-транспортної пригоди, оскільки саме він був за кермом автомобіля, що негативно відобразилось на здоров`ї позивача. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В свою чергу, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). При цьому, відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що мало місце пошкодження автомобіля, яке є власністю позивача. При цьому, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що 26.10.2017 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ-3302, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] (належить [PERSON] ) та автомобіля Фіат Добло, реєстраційний номер [NUMBER] власником якого є [PERSON] та пригода сталась саме з вини відповідача. Розмір завданої матеріальної шкоди позивачу становить 96 687, 60 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, доказів протилежного чи того, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, до суду не надав. З врахуванням наведеного, судом встановлено факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також встановлено ту обставину, що саме відповідач є завдавачем шкоди. Відтак, у відповідача викає обов`язок відшкодувати завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду позивачу, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 96 687, 60 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позивачу завдано моральних страждань, оскільки позивачу належить автомобіль Фіат, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди опинився в стресовому стані, зазнав сильних душевних хвилювань. Крім того, саме внаслідок дій відповідача майну останнього завдано матеріальну шкоду, що в подальшому викликало у позивача низку вимушених змін у житті - необхідність проведення ремонту автомобіля, зміни у звичному укладі життя позивача та його сім`ї, звернення до суду, додаткові витрати щодо визначення вартості відновлюваного ремонту. З врахуванням наданих в позовній заяві пояснень, досліджених доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню повністю, а саме з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення моральна шкода у розмірі 5 000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти за проведення авто товарознавчої експертизи в розмірі 2019, 60 грн. (а.с. 12) та судовий збір у розмірі 1 037, 07 грн. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved