Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював у відповідача з 27 липня 2011 року. 10 жовтня 2018 року його було звільнено у зв`язку з невиконанням умов колективного договору (несвоєчасною виплатою заробітної плати) з виплатою вихідної допомоги у розмірі 3-місячного середнього заробітку. Повний розрахунок з ним було проведено лише 28 березня 2019 року. Тому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 71024,46 гривень. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до частини 3 ст.131 ЦПК України. Про причини своєї неявки він не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи, відзив на позов суду не направив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство України, яким врегульовані спірні правовідносини, суд встановив наступне. Позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 27 липня 2011 року по 10 жовтня 2018 року, що встановлено з копії трудової книжки [PERSON] , 10 жовтня 2018 позивач звільнений у зв`язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору (несвоєчасною виплатою заробітної плати) з виплатою вихідної допомоги у розмірі 3-місячного середнього заробітку. (ч. 3 ст. 38 КЗоТ України). (а.с. 9-10) Відповідно до довідок № 171 від 01 квітня 2019 року та № 172 від 01 квітня 2019 року, виданих ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», позивач працював на підприємстві відповідача в період з 27 липня 2011 року по 10 жовтня 2018 року, при звільненні станом на 10 жовтня 2018 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] складала 72773,99 грн. та станом на 28 березня 2019 року заборгованість по заробітній платі виплачена. Середньоденний заробіток до звільнення [PERSON] складає 639,86 грн. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі несплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівнику сум у встановлені строки, зазначені в 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку або на момент розгляду справи в суді. Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100 (далі - Порядок). Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Розмір середнього заробітку за весь час затримки з розрахунку при звільненні суд розрахував наступним чином. Відповідно до довідки № 171 від 01 квітня 2019 року зазначено, що позивач дійсно працював на ВП «Шахта «Україна» в період з 27 липня 2011 року по 10 жовтня 2018 року та його середньоденний заробіток складає 639,86 гривень. Згідно листів від 19 жовтня 2017 року № 224/0/103-17/214 остання редакція від 19 жовтня 2017 року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2018 році» та від 08 серпня 2018 року № 78/0/206-18 Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 році», станом на 19 березня 2019 році кількість днів затримки виплати заробітної плати складає 111 днів. Таким чином, сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, що підлягає стягненню, складає: 639,86 гривень середньоденної заробітної плати х 111 дня = 71024,46 гривень. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за період з 11 жовтня 2018 року по день повного розрахунку, тобто по 28 березня 2019 р. у розмірі 71024,46 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved