Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся у серпні 2019 року до суду з позовом до ТОВ «Інтеграл-4» про стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивач з 21 серпня 2017 року по 19 квітня 2019 року працював на посаді моториста бурової установки в ТОВ «Інтеграл-4». В порушення вимог ст. 115 КЗпП України адміністрація вказаного підприємства нерегулярно виплачувала працівникам заробітну плату, внаслідок чого за період з січня по квітень 2019 року утворилася заборгованість по заробітній платі. При звільненні, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, з ним не був проведений розрахунок по виплаті заробітної плати, яку позивач просить стягти з відповідача. Крім того, позивач на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку, за період з 01 квітня 2019 року по день фактичного розрахунку. Вказує, що в результаті несвоєчасної виплати йому належних сум йому також була завдана моральна шкода, яку він оцінив у 5000 грн, що полягало у необхідності брати кошти в борг, для оплати житлово -комунальних послуг та організації життєдіяльності сім`ї. Ці обставини завдали йому моральних страждань, які посилились коли відповідач відмовився у добровільному порядку виплатити заборгованість. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача -ТОВ «Інтеграл-4» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи у його відсутність від нього до суду не надійшло. Окрім цього, представник відповідача не скористався своїм правом та не надав відзив на позовну заяву. Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 21 серпня 2017 року по 19 квітня 2019 року працював у ТОВ «Інтеграл-4» на посаді моториста бурових установок, звільнений з посади за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.13-15). Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю ( далі КЗпП) України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. За приписами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення. При звільненні з позивачем не був проведений розрахунок по виплаті належних йому від підприємства сум у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою ТОВ «Інтеграл-4». Відповідно до довідки ТОВ «Інтеграл-4» №24/09-1 від 24 вересня 2019 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 9820,41 грн. Його середньомісячна заробітна плата складає 6686,32 грн (а.с. 36). Таким чином, вимоги позивача про стягнення на його користь заборгованості із заробітної плати є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.99 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Судом встановлено, що на день винесення рішення суду розрахунок з позивачем відповідачем не був проведений. Таким чином, оскільки фактичного розрахунку роботодавцем проведено не було, у зв`язку з чим порушувалися права позивача, позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з 19 квітня 2019 року по день фактичного розрахунку (постановлення судового рішення), є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до довідки ТОВ «Інтеграл-4» №24/09-1 від 24 вересня 2019 року, середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає 6686,32 грн. Період затримки розрахунку склав 5 повних місяців, 5 робочих днів у квітні 2019 року та 11 робочих днів у жовтні 2019 року. Тому до стягнення з відповідача на користь позивача належить 38446,34 грн = (6686,32 грн х 5 місяців)+( 6686,32 грн /20 (кількість робочих днів у квітні 2019)х5 («фактично відпрацьованих» днів у квітні 2019) +(6686,32 грн/22 (кількість робочих днів у жовтні 2019)х11 («фактично відпрацьованих» днів у жовтні 2019). Право на оплату праці гарантоване ст. 43 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На думку суду, позивачу діями відповідача завдана і моральна шкода, оскільки в результаті невиплати належних йому сум позивач змушений був брати кошти в борг для оплати житлово-комунальних послуг та організації життєдіяльності сім`ї. Однак, враховуючи принципи розумності, справедливості та співмірності, а також глибину пережитих душевних страждань, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявленої до стягнення моральної шкоди і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Враховуючи, що позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, то із відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі, визначеному Законом України « Про судовий збір». Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial