Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті його матері [PERSON] відкрилась спадщина - житловий будинок в с.Журавлине Володимирецького району. Вказану спадщину він прийняв як спадкоємець за законом, однак спадкові права оформити не зміг через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату йому відмовлено. Просить визнати за ним право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. В судове засідання позивач надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву в якій визнав позов, просив розглянути справу без його участі. Суд дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась. [INFO] року померла матір позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю. Судом встановлено, що за життя [PERSON] фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими спорудами [ADDRESS], що підтверджується довідкою Мульчицької сільської ради №541 від 29.02.2016 року, технічним паспортом будівлі. Згідно запису у погосподарській книзі №11, житловий будинок [ADDRESS], особовий рахунок №492 значиться за [PERSON], що підтверджується довідкою сільської ради №541 від 29.02.2016 року. У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1953 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS], хоча і не здійснила його державної реєстрації. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст.25, 346 ЦК України. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності за покійною матір'ю та у оформленні спадщини після її смерті, що підтверджується постановою державного нотаріуса [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину №935/01-16 від 30.07.2016 року. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] здійснюється за законом, оскільки заповіт покійною не складався, що підтверджується постановою державного нотаріуса [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Та обставина, що сторони по справі є спадкоємцями майна [PERSON] 1-ої черги за законом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про народження позивача [NUMBER] від 16.12.1958 року, паспортом [PERSON] серія [NUMBER]. Будь-яких інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері в порядку, встановленому ст.1268 ЦК України, оскільки у визначений термін подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом, що підтверджується постановою державного нотаріуса [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину №935/01-16 від 30.07.2016 року. В той же час інший спадкоємець - відповідач [PERSON] спадщину після смерті матері не прийма, що підтверджується його особистою заявою. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті матері, до складу якої входить і житловий будинок з господарськими будівлями, у зв'язку з чим його позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved