Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія України» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним і витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, оскільки договір оренди №251 від 1 вересня 2011 року земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності згідно державного акта серії АЯ№5519440, з відповідачем він особисто не підписував. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та відповідачем 1 вересня 2011 року відповідає чинному законодавству. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на праві власності має земельну ділянку [ADDRESS] площею 8,39 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Миколаївського району Одеської області, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та доданими до нього документами (а.с.9-12). 1 вересня 2011 року між позивачем [PERSON], якому належить на праві приватної власності земельна ділянка згідно державного акту серії АЯ № 5519440 та відповідачем СТОВ «Надія України» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 (п'ять років) та зареєстрованого у відділі Держкомзему у Миколаївському районі Одеської області 4 квітня 2012 року (а.с.14-17). За умовами зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського признання, яка знаходиться на території Новопетрівської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Договір укладено на 10 років. Орендар повинен щорічно сплачувати орендну плату в грошовій або натуральній формі. У відповідності до ч.1 ст. 237 ЦК України представництво є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. У відповідності до ч.1,2 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє; представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Але, згідно ч.1, ч.2 ст. 241 ЦК України: - правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання; - наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що договір оренди земельної ділянки , яка належить її сину [PERSON] , підписувала вона особисто за свого сина [PERSON], про що пізніше повідомила йому. Орендну плату по договору оренди земельної ділянки вона не отримувала, зазначену орендну плату щорічно отримував особисто її син [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що він особисто не підписував договір оренди, замість нього договір оренди підписала його мама - [PERSON]. Про те, що мама підписала договір оренди належної йому земельної ділянки він знав, але не ставив питання про визнання його недійсним тому, що на той час він працював. За весь період перебування земельної ділянки в оренді у відповідача він особисто отримував орендну плату, передбачену договором оренди. Проти умов договору оренди земельної ділянки заперечень у нього немає. Відповідач за період оренди земельної ділянки повністю виконував свої обов'язки по договору оренди і претензій до відповідача з приводу виконання його обов'язків по договору оренди він не має і претензій до відповідача не мав. Після звільнення його з роботи у зв'язку з досягненням пенсійного віку він вирішив самостійно обробляти належну йому земельну ділянку і тому просить визнати договір оренди зазначеної земельної ділянки недійсним. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що щорічно з позивачем проводились розрахунки згідно договору оренди земельної ділянки у повному об'ємі, позивач особисто отримував орендну плату щорічно і при цьому ніяких претензій щодо укладення договору оренди земельної ділянки та розрахунків по договору оренди він не заявляв. Орендар виконував усі умови договору оренди протягом 2011-2013 років, що фактично підтверджують сторони та матеріали справи (а.с.24-28). Таким чином позивач, будучи увідомленим про те, що його мати підписала договір оренди земельної ділянки, не ставив питання про скасування зазначеного договору оренди, постійно і особисто отримував орендну плату у повному обсязі згідно договору оренди, ніяких претензій щодо розрахунків по договору оренди не мав, що свідчить про те, що він повністю схвалив спірний договір оренди, хоча він не був особисто ним підписаний, а його близькою особою - матір'ю. Дії позивача [PERSON] свідчать про те, що оспорюваний договір оренди прийнятий ним до виконання.

Outcome: dismissed