Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області, [PERSON], [PERSON], в обґрунтування вимог якого зазначив, що його померлий батько [PERSON] за життя своєю заявою від 25.06.2013 року скасував свій заповіт від 14.12.2011 року, яким заповідав йому земельну ділянку (пай), площею 4,9400 га, розташовану на території Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області, у зв'язку з чим останній було скасовано. [PERSON] вважає, що посадовими особами Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області, які відповідно до статті 1251 ЦК України і статті 37 Закону України «Про нотаріат» вчиняють нотаріальні дії в селі Мар'янівка Васильківського району Київської області де немає нотаріуса, при прийнятті і реєстрації заяви [PERSON] від 25.06.2013 року про скасування заповіту не було дотримано вимог статті 37 Закону України «Про нотаріат», пунктів 5, 6 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419, підпунктів 2.3, 2.5, 2.6, 2.10 і 2.11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, оскільки ними не було вжито заходів щодо охорони спадкового майна, не засвідчено справжність підпису на заяві особи про скасування заповіту, не перевірено і не з'ясовано обсяг цивільної дієздатності особи та не встановлено особу заявника. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] вважає, що при складанні заяви [PERSON] від 25.06.2013 року про скасування заповіту та її посвідченні було відсутнє вільне волевиявлення особи і заява не відповідала його внутрішній волі, що суперечить ч. 1 ст. 215 ЦК України, а тому, змінивши в судовому засіданні позовні вимоги, просить визнати недійсною заяву [PERSON] від 25.06.2013 року про скасування заповіту та зобов'язати Мар'янівську сільську раду Васильківського району Київської області вчинити відповідні передбачені законодавством дії щодо відновлення заповіту [PERSON] від 14.12.2011 року. Під час розгляду справи позовні вимоги [PERSON] об'єднано в одне провадження із позовними вимогами [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Мар'янівська сільська рада Васильківського району Київської області про визнання дійсним правочину, а саме: заяви [PERSON] від 25.06.2013 року про скасування заповіту. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що [PERSON] вчинив усі належні дії щодо вираження своєї волі по скасування свого заповіту від 14.12.2011 року для чого подав до сільської ради заяву від 25.06.2013 року про це, однак з незалежних від нього причин, на даній заяві не вчинено посвідчувального напису про справжність його підпису. Оскільки заяву від 25.06.2013 року [PERSON] було підписано особисто в присутності голови сільської ради, [PERSON] на підставі статті 219 ЦК України просить визнати такий правочин її батька дійсним. [PERSON] і його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просили його задовольнити з викладених у заяві підстав. Представник позивача пояснив, що обставини неналежного складання і оформлення заяви [PERSON] від 25.06.2013 року про скасування заповіту свідчать про відсутність волевиявлення останнього щодо вчинення ним такої дії. Також, зазначив, що заява не зареєстрована в книзі реєстрації нотаріальних дій, а її текст написано не самим заявником, а іншою заінтересованою особою - спадкоємцем особи, яка могла на власний розсуд викласти зміст заяви. [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо вимог [PERSON], виклали обставини щодо їх особистих сімейних стосунків з останнім та свої думки і міркування відносно причин вчинення [PERSON] дій по скасуванню заповіту від 14.12.2011 року. [PERSON] зазначила, що в силу особистих образ на [PERSON] він вирішив скасувати заповіт на користь останнього. Пояснила, що текст заяви [PERSON] від 25.06.2013 року виконано нею особисто за проханням батька і даного факту не заперечила. Так, [PERSON] пішов до сільської ради де у нього прийняли вказану заяву. [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги щодо дійсності заяви та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник [PERSON] - [PERSON] пояснив, що доводи [PERSON] і його представника щодо відсутності волевиявлення [PERSON] в заяві останнього від 25.06.2013 року спростовуються підписом спадкодавця у заяві про скасування заповіту. Представник Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області Король М.І. в судовому засіданні пояснила, що вона знала [PERSON] як мешканця села Марянівка, який жив недалеко від сільської ради. Напередодні подання спірної заяви, а саме: 23 червня 2013 року вона бачила [PERSON] і він говорив їй що бажає подати в сільраду заяву, на що вона запропонувала тому прийти в сільську раду на прийом. Дійсно 25 червня 2013 року [PERSON], приходив до сільської ради і подав заяву про скасування свого заповіту. Зазначила, що вона особисто вголос прочитала принесену [PERSON] заяву і вказала останньому що заява не підписана. Тоді, [PERSON] у її присутності підписав вказану заяву датовану 25.06.2013 року про скасування заповіту; при цьому, вона роз'яснила йому про необхідність того, щоб підпис у заяві відповідач підпису в паспорті. Тоді, він пред'явив їй свій паспорт громадянина України, який вона переглянула. Після чого, [PERSON] залишив заяву і пішов, а вона, поставивши на заяві резолюцію для секретаря сільської ради «до виконання», віддала заяву на реєстрацію. Також, зазначила, що судових рішень про обмеження або позбавлення [PERSON] дієздатності до сільської ради не надходило, а тому у неї не виникло сумнівів щодо його дієздатності. Вислухавши пояснення сторін і їх представників, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. 25 червня 2013 року [PERSON] особисто підписано і подано до Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області заяву про скасування його ж заповіту від 14.12.2011 року на користь сина [PERSON], яку прийнято органом місцевого самоврядування, зареєстровано за Вх. № 16 від 25.06.2013 року та вказаний заповіт скасовано (а.с. 5). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є мешканцем села Мар'янівка та перебуває із сторонами по справі у звичайних відносинах, як і з померлим [PERSON], з яким він у період 2013 - 2014 років спілкувався щодня. Пояснив, що [PERSON] мав хворобу ніг і через це не ходив, а постійно сидів у дворі. Зазначив, що йому нічого не відомо про те, чи мав [PERSON] намір скасувати свій заповіт на сина [PERSON], а також йому не відомо, чи відвідував [PERSON] сільську раду 25 червня 2013 року. Допитана в якості свідка медичний працівник акушерського пункту села Мар'янівка [PERSON] зазначила, що за рекомендаціями лікаря вона здійснювала медичне обслуговування [PERSON] на дому за місцем його проживання. Пояснила, що [PERSON] через хворобу не ходив і вона ніколи не бачила щоб він ходив по селу у 2013 - 2014 роках. Курс процедур на дому [PERSON] проходив 2 - 3 рази на рік по десятку днів. Також зазначила, що вони із ним завжди домовлялись про її візити і жодного разу не було такого, щоб вона прийшла, а [PERSON] не було вдома. Допитана під час розгляду справи [PERSON], яка є знайомою сторін по справі та знала померлого пояснила, що їй відомо про факт перебування [PERSON] на лікуванні в санаторній установі в березні - квітні 2013 року протягом 30-ти днів. Зазначила, що [PERSON] перебував там сам без супроводу близьких чи рідних. Допитана як свідок секретар Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області [PERSON] пояснила, що з померлим [PERSON] і його дітьми хороші відносини. Так, зранку 25 червня 2013 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин вона особисто бачила [PERSON] в приміщенні сільської ради у приймальні голови сільради. Далі, після опівдня вона отримала на виконання серед інших документів заяву [PERSON] від 25.06.2013 року про скасування заповіту і по резолюції голови зробила заяву до нотаріальної контори про скасування заповіту [PERSON] від 14.12.2011 року. При цьому, зазначила, що дану заяву [PERSON] вона зареєструвала лише у журналі «заяв громадян», а до журналу реєстрації нотаріальних дій її не вносила. Одночасно, враховуючи норму статті 63 ЦПК України, суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON] стосовного того, що на його думку [PERSON] не міг ходити, внаслідок чого не міг прийти в сільську раду, а також не міг скасувати свій заповіт на користь сина [PERSON], оскільки дані пояснення є особистими міркуваннями і умовиводами свідка, не містять жодних фактичних даних про обставини, які мають значення для справи та не є відомими йому особисто чи з певних джерел. Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зокрема, показання свідка [PERSON] щодо перебування [PERSON] на лікуванні навесні 2013 року підтверджуються Витягом із медичної карти № 1883-копія стаціонарного хворого, згідно із якою з 22 березня по 15 квітня 2013 року [PERSON] був госпіталізований до Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни в селі Циблі Переяслав-Хмельницького району Київської області. [PERSON] в судовому засіданні не заперечив даний факт та зазначив, що за їх домовленістю за його батьком там доглядали і допомагали медичні працівники установи. Також, суд враховує показання свідка [PERSON] про те, що вона особисто бачила [PERSON] в приміщені сільської ради в день подачі ним заяви, а також пояснення представника сільської ради Король М.І. про те, що [PERSON] дійсно особисто приходив до сільської ради і подав заяву про скасування заповіту. З огляду на дані обставини, суд критично оцінує показання свідка [PERSON] про те, що [PERSON] не ходив; при цьому, зазначені нею обставини про те, що вона ніколи не бачила щоб [PERSON] ходив по селу у 2013 - 2014 роках і завжди був присутній вдома коли вона до нього приходила, не означають, що [PERSON] був позбавлений можливості сходити в сільську раду для подачі своєї заяви 25 червня 2013 року і не виключають цього. Крім того, вони із ним завжди домовлялись про її візити. При вирішенні даного спору суд керується наступними положенням законодавства, що діяло станом на дату вчинення спірного правочину. Так, відповідно до норми статті 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про нотаріат», у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1)вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2)посвідчують заповіти (крім секретних); 3)видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах. Пункти 5 і 6 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419 передбачають, що посадові, службові особи з'ясовують обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які звернулися за посвідченням заповітів і довіреностей, виходячи з того, що цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання; визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом або іншими документами, передбаченими пунктом 6 цього Порядку (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, що звернулася за посвідченням заповіту чи довіреності; посадова, службова особа має право відмовити у посвідченні заповіту чи довіреності у разі набрання законної сили рішенням суду про визнання недієздатною або обмежено дієздатною фізичної особи, що звернулася за таким посвідченням; посадові, службові особи встановлюють особу, що звернулася за посвідченням заповіту чи довіреності, та перевіряють її цивільну дієздатність; встановлення особи здійснюється: громадянина України - за паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичним чи службовим паспортом, тимчасовим посвідченням громадянина України, виданим у зв'язку із втратою паспорта, тимчасовим посвідченням громадянина України, виданим у зв'язку з набуттям громадянства України, посвідченням особи на повернення в Україну. Приймаючи до уваги пояснення представника Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області Король М.І., яка є головою цієї сільради і особисто 25 червня 2013 року в приміщені селищної ради приймала від [PERSON] заяву про скасування ним заповіту, про те, що останній особисто у її присутності підписав вказану заяву та вона встановила його особу за паспортом громадянина України звіривши його підпис у паспорті і заяві, а також про відсутність в сільраді судових рішень про обмеження або позбавлення [PERSON] дієздатності, суд приходить до висновку, що доводи [PERSON] про порушення відповідних норм законодавства щодо встановлення особи заявника і перевірки його дієздатності, є безпідставними та спростовуються зазначеними обставинами, що встановлені в судовому засіданні. Підпункти 2.3, 2.5, 2.6, 2.10 і 2.11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5 на порушення яких посадовими особами Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області при прийнятті заяви [PERSON] від 25.06.2013 року про скасування заповіту посилається [PERSON], передбачають, що: - при вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, визначеному статтею 43 Закону України «Про нотаріат»; у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього; копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування (пп. 2.3.); - під час посвідчення заповіту та засвідчення справжності підпису на документах визначається обсяг цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, встановленому статтею 44 Закону України «Про нотаріат» (пп. 2.5.); - порядок підписання нотаріально посвідчуваних документів визначено статтею 45 Закону України «Про нотаріат»; Відповідно до статті 45 Закону України «Про нотаріат», при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії; нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса; - тексти нотаріально посвідчуваних заповітів, заяв, дублікатів нотаріальних документів, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і витягів з них повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту заповітів, заяв, повинні бути позначені хоча б один раз словами; прізвища, імена та по батькові фізичних осіб повинні бути написані повністю; дописки та виправлення в тексті нотаріально оформлюваного документа не допускаються (пп. 2.10); - посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування (додатки 1 - 14); посвідчувальний напис на заповіті вміщується після підпису громадянина на тій самій сторінці чи на звороті документа (пп. 2.11.). Як встановлено судом, заява [PERSON] від 25.06.2013 року про скасування заповіту підписана ним особисто, а її текст написано зрозуміло і чітко, прізвища, імена та по батькові фізичних осіб написані повністю, дописки та виправлення в ньому відсутні. Факт написання тексту спірної заяви не заявником, а його спадкоємцем, суд вважає таким, що не впливав на волевиявлення спадкодавця, оскільки дану заяву до уповноваженого органу подано особою особисто, що не суперечить вимогам статей 47 і 56 Закону України «Про нотаріат», пунктів 7, 8, 10 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419 відповідно до яких: - заповіти і довіреності підписуються заповідачем або довірителем у присутності посадової, службової особи; фізична особа, на користь якої заповідається майно, не може бути присутньою під час підписання заповіту, а також підписувати його за заповідача; - тексти заповітів і довіреностей повинні бути написані зрозуміло і чітко; - посвідчені заповіти і довіреності реєструються посадовими, службовими особами, а також, підпункту 2.1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, який передбачає що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. Разом з цим, судом встановлено, що при отриманні і реєстрації заяви [PERSON] від 25.06.2013 року посадовими особами Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області не було засвідчено справжності підпису особи на даній заяві, не вчинено на такій заяві посвідчувального напису шляхом його вчинення на заяві після підпису громадянина, чим не дотримано вимог пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 9 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 419 та підпункту 2.11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5. Крім того, посадовими особами зазначеної сільської ради також порушено вимоги підпункту 2.11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, оскільки спірну заяву [PERSON] не зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування, а записано в журнал реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян с. Мар'янівка. Проте, враховуючи пояснення голови органу місцевого самоврядування, у присутності якої [PERSON] особисто підписав і особисто подав їй спірну заяву від 25.06.2013 року, а також показання свідка [PERSON] щодо обставин опрацювання нею даної заяви, суд приходить до висновку, що зміст підписаної і поданої до уповноваженого органу заяви [PERSON] про скасування заповіту відповідали його справжній волі на вчинення такої дії. До того ж, суд переконаний, що сам по собі факт підписання [PERSON] заяви від 25.06.2013 року прямо і беззаперечно вказує на реалізацію вільного волевиявлення особою її дій спрямованих на скасування свого заповіту, про що і свідчить особистий підпис [PERSON] виконаний на правочині у присутності голови сільської ради. Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що з часу скасування [PERSON] заповіту до його смерті (з червня 2013 року по грудень 2014 року) минуло вісімнадцять місяців за час плину яких [PERSON] не вчинив жодних дій спрямованих на зміну існуючих обставин щодо його розпорядження спадковим майном та не відновив дію скасованого заповіту і не склав новий. Дана обставина, на думку суду також вказує на те, що [PERSON] дійсно мав бажання і виразив свою волю щодо підписання заяви від 25.06.2013 року і не вважав скасування свого заповіту помилкою. Нормами статті 219 ЦК України передбачено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним; суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Як встановлено судом заява [PERSON] від 25.06.2013 року відповідала його справжній волі. Також, судом достовірно встановлено, що при прийнятті і реєстрації вказаної заяви посадовими особами Мар'янівської сільської ради Васильківського району Київської області не було дотримано вимог чинного законодавства щодо вчинення нотаріальних дії, що стало результатом порушення ними належного і правильного нотаріального посвідчення одностороннього правочину особи. Як пояснили в судовому засіданні посадові особи органу місцевого самоврядування - голова і секретар Мар'янівської сільської ради, при прийнятті і реєстрації заяви [PERSON] від 25.06.2013 року вони допустили виявлені в судовому засіданні порушення нормативно-правових актів, які регулюють порядок вчинення ними нотаріальних дій, у зв'язку з недостатнім володінням і поганим знанням ними змісту і норм законодавства у цій сфері, а тому суд приходить до висновку, що саме вказані обставини перешкодили належному у відповідності до вимог спеціального законодавства вчиненню нотаріальної дії по прийняттю і реєстрації заяви [PERSON] від 25.06.2013 року. Тобто, під час розгляду справи також встановлено, що належному нотаріальному посвідченню правочину перешкоджали обставини, які не залежали від волі особи яка вчинила правочин. Отже, судом встановлено, що односторонній правочин [PERSON] від 25.06.2013 року відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а належномі і правильному нотаріальному посвідченню даного правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від волі останнього. Таким чином, існують передбачені цивільним законом підстави для визнання заяви [PERSON] від 25.06.2013 року про скасування заповіту, яка є нікчемним правочином - дійсною. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON], а тому його слід задовольнити в силу статті 219 ЦК України, а в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved