Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся у січні 2019 р. до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням а саме: квартири за адресою: [ADDRESS], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач є одноосібним власником цієї квартири на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 01.02.2006. У вказаній квартирі із позивачем також зареєстровані: [PERSON] - син позивача, та [PERSON] - немає родинного відношення до позивача. Остання раніше перебувала у шлюбних відносинах із сином позивача [PERSON], а після розірвання шлюбу 15.11.2016 р. виселилась із приміщення. Враховуючи той факт, що комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а відповідач понад два роки не проживає у належній йому квартирі, особистих речей в квартирі не має, позивач вимушений звернутись до суду із позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування належним йому на праві власності житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] є колишньою дружиною його рідного сина [PERSON], з яким вона розлучилась в листопаді 2016 року. Із цього часу вона виселилась із квартири і з ними не проживала. Представник відповідача [PERSON] позов визнала, підтвердивши в судовому засіданні про те, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає з жовтня 2016 р. У травні 2017 року вона виїхала за кордон на постійне місце проживання до м. Торонто (Канада). Третя особа [PERSON] позовні вимоги також підтримав повністю. Представник третьої особи - Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Пояснень та клопотань не подавав. Заслухавши у судовому засіданні учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на таке. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 01.02.2006 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 23.01.2006 р. № 95-С/8КІ, а також відомостями, що містить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 153014424 від 17.01.2019 р. щодо зареєстрованих прав на цей об'єкт нерухомого майна. Згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, в квартирі за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON], третя особа [PERSON]. Факт припинення шлюбних відносин відповідача із сином позивача [PERSON], крім особистих пояснень позивача і представника відповідача, підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 16 листопада 2016 року, виданим Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві серії [NUMBER]. Відповідно до оглянутого у судовому засіданні Акту від 21.12.2018 р., складеного за участю мешканців зазначеного вище будинку - сусідів позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], підписи яких засвідчено керівником ОСББ «Крокус-5», останніми було засвідчена факт не проживання [PERSON] в квартирі адресою: [ADDRESS]. Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК україни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абз. 3 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки судом встановлено, що позивач є власником зазначеної квартири, тому має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності щодо особи, яка не є його співвласником, проте в ній зареєстрована, шляхом визнання її такою, що втратила право на користування цим жилим приміщенням. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп., які сплачено позивачем за подання позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved