Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.12.2011 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області відносно відповідачки було винесено вирок, яким її було визнано винною у скоєнні злочину за ст. 185 ч.1 КК України (таємне викрадення чужого майна «крадіжка»), призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, а позивача по даному вироку визнано потерпілим. Позивач зазначає, що злочинними діями [PERSON] йому завдано матеріальну шкоду в сумі 1775 грн., яку відповідачка обіцяла повернути в добровільному порядку , але до цього часу не повернула. Також просить стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 1000 грн., яка полягає перенесених душевних стражданнях. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив постановити рішення про задоволення позову. Відповідачка по справі [PERSON] в судові засідання не з'явилася. Судові повістки відповідно до вимог абз. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися відповідачці за адресою її місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, а тому в силу абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені їй належним чином. Однак відповідач свідомо ухилялася від явки до суду, адже їй відомо про розгляд даної справи в суді. Крім того, відповідно до ст. 77 ЦПК України відповідачка, як учасник процесу, несе обов'язок повідомляти суд про причини своїх неявок. Однак [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомила, тому наявні підстави вважати, що вона не з'являлася в судові засідання без поважних причин. Заява про розгляд справи за відсутності відповідачки не надходила. Дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Із вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 1-434 від 28.12.2011 року вбачається, що [PERSON] визнано винною за ст. 185 ч.1 КК України, призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, а позивача по даному вироку визнано потерпілим. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1993 р., «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідачка не повернула позивачу шкоду. За змістом ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями , відшкодовується особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 1166 , 1167 ЦК України. Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути судовий збір. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідачки, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності та ухвалити по справі заочне рішення позивач згідно заяви проти такого вирішення справи не заперечував.

Outcome: approved