Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] у якій просить розірвати шлюб в якому він перебуває із відповідачкою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що поступово їх подружнє життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В них з відповідачкою різні характери, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. У лютому 2014 року вони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, та за його переконанням подальшого сенсу підтримувати подружні відносини немає. Примирення поміж ними з відповідачкою неможливе. Поміж ними немає спору щодо місця проживання дитини, а також вирішено питання щодо утримання сина. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив пред'явлену заяву задовольнити посилаючи на викладені у позові обставини. Відповідно до заяви відповідачки вона не заперечує проти розірвання шлюбу та просить вирішувати справи без її присутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 168, під час якого у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили з причини відсутності взаєморозуміння, різні характери та погляди на життя, ведення спільного господарства, конфлікти та непорозуміння, втрату поваги. Сторони спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, що не дозволяє зберегти відносини притаманні подружжю, у зв'язку з чим примирення поміж ними неможливе. Поміж сторонами досягнуто згоду, що після розірвання шлюбу дитина залишатиметься проживати із відповідачкою. Питання про поділ майна буде вирішуватися окремо від спору про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved