Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Комунар» про розірвання договору оренди землі. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що його батьку [PERSON] належала земельна ділянка площею 7,64 га, що розташована на території Лихівської селищної ради Пятихатського району Дніпропетровської області. 09.09.2014 року батько уклав з ТОВ Агрофірма «Комунар» договір оренди земельної ділянки строком на 18 років, а 25.11.2014 року батько помер. Спадщину за заповітом у вигляді земельної ділянки площею 7,64 га, що розташована на території Лихівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області після смерті батька прийняв він отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Разом з тим, відповідач користується земельною ділянкою без проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачає заходи із охорони земель, що є істотним порушенням договору оренди, оскільки наслідком такої бездіяльності може бути різке зниження родючості ґрунту орендованої землі. Крім того, в договорі оренди встановлено фіксовану суму орендної плати, яка не підлягає індексації, що вважає порушенням істотних умов договору. Викладені обставини вважає істотними порушеннями умов договору, а тому просив розірвати договір оренди. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі/а.с.58/. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що на даний час Земельний кодекс України не містить норми, за якою для використання земель сільськогосподарського призначення необхідний проект еколого-економічного обгрунтування сівозміни, а тому посилання позивача на порушення ними даної норми вважають безпідставними. Крім того в договорі сторони узгодили розмір орендної плати та положення незастосування індексації до розміру орендної плати, питання щодо її зміни, ані позивачем, ані попереднім власником не піднімалось. Умови договору виконують належним чином, а тому вважають, що підстави для його розірвання відсутні, у звязку з чим у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності на землю належала земельна ділянка площею 7,64 га, що розташована на території Лихівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю серії ЯЛ № 967584/а.с.8/. 09.09.2014 року між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Комунар» в письмовій формі укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передав ТОВ Агрофірма «Комунар» в строкове платне користувння належну йому земельну ділянку строком на 18 років/а.с.12-13/ 25 листопада 2014 ркоу [PERSON] помер. Позивач [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкував належну йому земельну ділянку площею 7,6400 га, що розташована на території Лихівської селищної ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом /а.с.7/ та зареєстрував своє право на нерухоме майно/а.с.10/. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 32 даного Закону визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Такі ж обов'язки покладаються на ТОВ Агрофірма «Комунар» за п. 31 договору оренди земельної ділянки. Підставами припинення права користування земельною ділянкою, передбаченими ст. 141 ЗК України, є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Пунктом 36 Договору оренди сторони передбачили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. На підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Обставиною істотного порушення ТОВ Агрофірма «Комунар» договору оренди позивач вказує користування земельною ділянкою без проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачає заходи із охорони земель. Умови укладеного між сторонами договору оренди землі не покладають на орендаря ТОВ Агрофірма «Комунар» обов'язок замовника розробки проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, відносно орендованої земельної ділянки площею 7,6400 га, кадастровий номер 1224555600:02:003:0016, яка розташована на території Лихівської селищної ради Пятихатського району Дніпропетровської області. Крім того, згідно ч. 4 ст. 22 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Відповідно до пункту 18 розділу X Земельного кодексу України: на період до 01 січня 2015 року вимоги ч. 4 ст. 22 цього Кодексу поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 га. Земельна ділянка [PERSON] розміром не більше ніж 100 гектарів, тому вказана норма носить для ТОВ Агрофірма «Комунар» лише рекомендаційний характер. Крім того, як на підставу розірвання договору позивач посилається на те, що в договорі оренди встановлена фіксована сума орендної плати, яка не підлягає індексації та є меншою мінімального розміру орендної плати. Разом з тим суд звертає увагу, що у п. 5, 9, 10 спірного Договору визначено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 139284,47 грн., орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, що складає 5882,35 грн. з урахуванням прибуткового податку у т.ч. 100% у грошовій формі. Орендар зобовязується виплачувати Орендодавцеві орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі встановленому у цьому Договорі, протягом всього строку дії договору оренди земельної ділянки, вказаному в п. 8 цього Договору. Встановлений розмір орендної плати є фіксованим та може змінюватися тільки за письмовою згодою між Орендарем та Орендодавцем, викладених у відповідних Додаткових угодах до Договору. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється без урахування індексації грошової оцінки земельної ділянки. Тобто, умовами зазначеного договору оренди земельної ділянки передбачено обчислення орендної плати за землю з тієї нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка зазначена у договорі та без урахування індексації грошової оцінки земельної ділянки. [PERSON] під час підписання договору на вказані умови погодився, про що свідчить його власноручний підпис на договорі оренди. Крім того, п. 13 вказаного Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Тобто в договорі закладена можливість застосування мехізму перегляду орендної плати, але позивач з проханням переглянути розмір орендної плати в бік її збільшення до відповідача не звертався, тобто правом передбаченим договором не скористався. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що за результатами розгляду справи факту невиконання умов договору відповідачем ТОВ Агрофірма «Комунар» не встановлено, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. У зв'язку з цим згідно вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню й судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: dismissed