Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. В заяві вказує, що з 29.10.2005 року перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 553. Від подружнього життя мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Починаючи з лютого 2020 року після того, як відповідачка працевлаштувалась на іншу роботу у них погіршились стосунки. Відповідачка почала нехтувати сімейними цінностями, почала вживати спиртні напої, інколи не приїжджала ночувати. Позивач вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сім`я розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідачки судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 15.10.2020 року справу прийнято до розгляд, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомлення) сторін, призначено судове засідання на 01.12.2020 року. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує, просила залишити прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони з 29.10.2005 року перебувають у шлюбі зареєстрованому у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 553 (а.с.7). Від подружнього життя мають доньку: [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України. В силу ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для прийняття визнання позову. Враховуючи те, що відповідачка позов визнала, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім`ї при існуючих обставинах є недоцільним. У відповідності до ст. 113 СК України, суд визнає за можливе залишити за відповідачкою після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені ним. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з наведеною вище нормою ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають 50% судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду, а 50% судового збору - підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України. При розгляді вимог позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатам, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів розміру витрат понесених ним на правничу допомогу з урахуванням гонорару та інших витрат, пов`язаних з підготовкою справи до розгляду, суд не вбачає законних підстав для задоволення цих вимог при вирішення питання при розподілі судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved