Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття з нього арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 листопада 2010 року на адресу Галицького районного суду м.Львова було подано заяву про скасування постанови старшого слідчого СУ ГУ МВСУ у Львівській області від 17 березня 2009 року про накладення арешту на майно в частині квартири за №15 на вул.Гоголя,6 в м.Тернополі, яка належить [PERSON], та квартири №8 на вул.Гоголя,6 в м.Тернополі, яка належить [PERSON] Вказана заява була подана на адресу Галицького районного суду м.Львова з тих підстав, що саме Галицький районний суд м.Львова розглядав кримінальну справу про обвинувачення [PERSON], [PERSON] та [PERSON], і в рамках розслідування даної кримінальної справи було винесено слідчим вищезазначену постанову від 17 березня 2009 року. У своїй заяві на імя Галицького районного суду м.Львова позивач зазначав, що 27 жовтня 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого він позичив [PERSON] та [PERSON] 157 500,00 дол. США, що еквівалентно 822 150,00 грн. З метою забезпечення виконання зобовязання за вказаним Договором позики грошей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 27 жовтня 2008 року було укладено Договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки від 27 жовтня 2008 року [PERSON] передав в іпотеку майно - квартиру [ADDRESS]. Таким чином Іпетекодержателем вказаних квартир з 27 жовтня 2008 року являється [PERSON] 27 грудня 2008 року громадяни [PERSON] та [PERSON] зобовязувалися повернути кошти, отримані в позику згідно п.1 Договору позики грошей від 27 жовтня 2008 року, однак свої зобовязання не виконали. Позивач звернувся у м.Тернополі до нотаріуса з метою вчинення нотаріальних дій для задоволення своїх грошових вимог та звернення стягнення на квартири №№15, 8 по вул.Гоголя,6 в м.Тернополі, однак нотаріус повідомила, що жодних дій щодо цих квартир вчиняти не може, оскільки 17 березня 2009 року винесена постанова старшим слідчим СУ ГУ МВСУ у Львівській області Гелецьким В.І. в рамках розслідування кримінальної справи про накладення арешту на все майно, яке належить громадянам [PERSON], [PERSON], в тому числі і на квартири за вищевказаною адресою. Дізнавшись про накладення арешту на квартири №№15,8 на вул.Гоголя,6 в м.Тернополі, позивач звернувся до прокурора Львівської області, оскільки розслідування в даній справі було передано правоохоронним органам Львівської області, з проханням скасувати їх арешт, покликаючись на ті обставини він має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог забезпечених майном, переданим в іпотеку, зазначаючи, що стосовно [PERSON] жодних кримінальних справ порушено не було. Прокурор Львівської області надіслав позивачу відповідь, що кримінальна справа, в рамках якої накладено арешт на майно, що передане в іпотеку, скерована на розгляд в Галицький районний суд м.Львова, куди була переслана скарга. 14 червня 2011 року Галицьким районним судом м.Львова постановлено вирок, яким засуджено [PERSON], [PERSON], [PERSON] до різних термінів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належало засудженим на час постановлення вироку. В перелік конфіскованого майна ввійшли і квартира за №15 на вул.Гоголя,6 в м.Тернополі, яка належала засудженій [PERSON] та її чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності (перебувала в іпотеці). Квартира за № 8 на вул.Гоголя,6 в м.Тернополі належить на праві приватної власності [PERSON], який до кримінальної відповідальності не притягався. Про постановлений Галицьким районним судом м.Львова вирок позивач дізнався лише з повідомлення апеляційного суду Львівської області, однак, як вбачається з матеріалів кримінальної справи та постановленого вироку, Галицьким районним судом м.Львова питання щодо скасування постанови слідчого СУ ГУ МВСУ у Львівській області від 17 березня 2009 року та зняття арешту з квартир за №15 та №8 в будинку №6 по вул.Гоголя в м.Тернополі не вирішувалося. Станом на день звернення з позовом до суду позивач не може реалізувати свого права щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпечивши в такий спосіб повернення боргу за договором позики. За вказаних обставин [PERSON] просить суд на стадії виконання вироку, постановленого Галицьким районним судом м.Львова від 14 червня 2011 року щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON], виключити з опису та зняти арешт з майна, що підлягає конфіскації, а саме квартир за №№ 15, 8 по вул.Гоголя,6 у м.Тернополі. 01 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про зміну предмета позову, в якій просить суд на стадії виконання вироку, постановленого Галицьким районним судом м. Львова від 14 червня 2011 року щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виключити з опису та зняти арешт з майна, що підлягає конфіскації, а саме: двокімнатної квартири №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327; двокімнатної квартири №8, що знаходиться в будинку № 6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON]А 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за №21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031; в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2008 р. в розмірі 822150 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на двокімнатну квартиру №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №7267327 та двокімнатну квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON]А 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за № 21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки [PERSON] з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способам з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням [PERSON] всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; визначити ціну продажу квартир, не нижчою за ціну, визначену на підставі її оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя, загальною площею 67,8 кв.м., житловою 404 кв.м.; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м.Тернополі, загальною площею 69,8 кв.м., житловою 43,9 кв.м. 19вересня 2014 року позивач подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27жовтня 2008 року в розмірі 822150 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на двокімнатну квартиру №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327 та двокімнатну квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON]А 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за № 21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки [PERSON] з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням [PERSON] всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; визначити ціну продажу квартир, не нижчою за ціну, визначену на підставі її оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м.; зняти арешт, зареєстрований Першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 8578029 від 25 березня 2009 року о 14:41:22 на підставі кримінальної справи №141-2596 від 17 березня 2009, старшого слідчого в ОВС ГУ УМВСУ у Львівській області [PERSON], з двокімнатної квартири №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м.Тернополі, загальною площею 67,8 кв.м., житловою 40,4 кв.м., яка належить [PERSON] та є предметом Договору іпотеки №4191, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 27 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі іпотек за № 8115 від 27 жовтня 2008 року; зняти арешт, зареєстрований Першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим номером 9099449 від 29 вересня 2009 року о 12:08:47, на підставі кримінальної справи № 141-2596 від 17 березня 2009, СУ ГУМВСУ у Львівській області, старший слідчий Гелецький В.І., з двокімнатної квартири №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить [PERSON] є предметом Договору іпотеки №4191, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 27 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі іпотек за №8119367 від 27 жовтня 2008 року. В свою чергу, 19 листопада 2014 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №4191, реєстраційний номер обтяження 8119367 в частині предмету іпотеки нерухомого майна - двокімнатна квартира №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м.Тернополі, загальною площею 67,8 кв.м., житловою 40,4 кв.м., яка належить іпотекодавця [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру №948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за №2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за №7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №17267327; припинити іпотеку нерухомого майна - двокімнатної квартири №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м.Тернополі, загальною площею 67,8 кв.м., житловою 40,4 кв.м., реєстраційний номер 17267327; вилучити з державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 8119367, зареєстрованого 27 жовтня 2008 року о 18:00:01 реєстратором: приватний нотаріус [PERSON], Тернопільський міський, та реєстраційний номер обтяження 8119440 з Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зареєстрованого 27.10.2008 року о 16:03:33 за №8119440 реєстратором: приватний нотаріус [PERSON] 08 червня 2016 року позивач подав до суду чергову заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2008 року в розмірі 3\~744 252 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на двокімнатну квартиру №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327 та двокімнатну квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON]А 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за № 21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки [PERSON] з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням [PERSON] всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; визначити початкову ціну продажу вищевказаного нерухомого майна (предмет іпотеки), на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час здійснення продажу майна, але не є меншою 530\~535,00 грн. (двокімнатна квартира №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі) та 546\~185,00 грн. (двокімнатна квартира №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі); витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м.; зняти арешт, зареєстрований Першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 8578029 від 25 березня 2009 року о 14:41:22 на підставі кримінальної справи №141-2596 від 17 березня 2009, старшого слідчого в ОВС ГУ УМВСУ у Львівській області [PERSON], з двокімнатної квартири №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м.Тернополі, загальною площею 67,8 кв.м., житловою 40,4 кв.м., яка належить [PERSON] та є предметом Договору іпотеки №4191, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 27 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі іпотек за № 8115 від 27 жовтня 2008 року; зняти арешт, зареєстрований Першою Львівською нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстровим номером 9099449 від 29 вересня 2009 року о 12:08:47, на підставі кримінальної справи № 141-2596 від 17 березня 2009, СУ ГУМВСУ у Львівській області, старший слідчий Гелецький В.І., з двокімнатної квартири №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить [PERSON] є предметом Договору іпотеки №4191, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 27 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі іпотек за №8119367 від 27 жовтня 2008 року. 23 вересня 2016 [PERSON] остаточно уточнив заявлені ним позовні вимог, про що подав заяву в якій просив в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2008 року в розмірі 157\~500 дол. США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на двокімнатну квартиру №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру № 948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за № 2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за № 7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17267327 та двокімнатну квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON]А 25 січня 2008 року по реєстру № 871, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за № 2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за № 21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 18404031 шляхом продажу вказаних предметів іпотеки [PERSON] з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням [PERSON] всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; визначити початкову ціну продажу вищевказаного нерухомого майна (предмет іпотеки), на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час здійснення продажу майна, але не є меншою 530\~535,00 грн. (двокімнатна квартира №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі) та 546\~185,00 грн. (двокімнатна квартира №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі); витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 67,8 кв.м., житловою - 40,4 кв.м; витребувати від [PERSON] та передати [PERSON] технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на двокімнатну квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м. Тернополі, загальною площею - 69,8 кв.м., житловою - 43,9 кв.м. Позивач-відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлені уточненні позовні вимоги, викладені в заяві від 23 вересня 2016 року, підтримали повністю з підстав наведених у позові, заявах про уточнення позовних вимог. Просили суд їх задовольнити. Відносно позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] заперечили та просили суд відмовити у його задоволенні. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялися неодноразово належним чином. Будь-які відомості про неможливість їх прибуття в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що чергова неявка вказаних відповідачів не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду клопотання в якому покликається на те, що вказане Управління було необґрунтовано залучене в якості відповідача до участі у розгляді справи №607/9862/14-ц. Позивач просить скасувати рішення, які прийняті в рамках кримінальної справи, що розслідувалась в СУ ГУМВС України у Львівській області, а не Головним управлінням Національної поліції у Львівській області, яке є окремою юридичною особою. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та витребування документів заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Заявлений ним позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Національної поліції у Львівській області про визнання іпотеки припиненою підтримав. Просив суд його задовольнити. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та витребування документів підлягає до задоволення частково, а у задоволенні позову третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Національної поліції у Львівській області, про визнання іпотеки припиненою слід відмовити, виходячи з наступного. 27 жовтня 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] позичив [PERSON] та [PERSON] 157 500,00 дол. США, що еквівалентно 822 150,00 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі №4190 (Т.1, а.с.10). З метою забезпечення виконання зобовязання за вказаним Договором позики грошей 27 жовтня 2008 року між [PERSON] (Іпотекодержатель), [PERSON], [PERSON] (Іпотекодавці) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі №4192. Згідно даного договору [PERSON] передав в іпотеку майно, а саме квартиру [ADDRESS], а [PERSON] передав в іпотеку майно, а саме квартиру [ADDRESS] (Т.1, а.с.8-9). Пунктом 8.4. договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання Позичальниками/Іпотекодавцями зобовязань за договором позики Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно, перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязаних необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, повязаних з реалізацією предмета іпотеки. 10 березня 2009 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою, в якій просить передати [PERSON] та [PERSON] заяву такого змісту: «[PERSON] та [PERSON], ставлю вас до відома, що 27 грудня 2008 року настав строк повернення позичених в [PERSON] грошей в сумі 157500,00 дол. США, що еквівалентно 822 150,00 грн., згідно договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 27 жовтня 2008 року по реєстру №4190. В разі несплати вами позиченої суми на протязі 30 днів приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за моєю заявою буде вчинено виконавчий напис» (Т.2, а.с.31). 10 березня 2009 року приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] звернулась до [PERSON] та [PERSON] із супровідним листом, яким передає їм заяву [PERSON] (Т.2, а.с.31 (на звороті)). Як вбачається із повідомлень телеграфом, [PERSON] та [PERSON] отримали повідомлення приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] про виконання договору позики від 28 жовтня 2008 року, однак не вчинили жодних дій щодо виконання своїх зобовязань (Т.2, а с.32). Як слідує з листа Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №2/8254 від 20 листопада 2014 року, згідно наявних облікових, у ході розслідування кримінальної справи №141-2596 та виділеної з неї в окреме провадження кримінальної справи №141-3097 на квартиру [ADDRESS] було накладено арешт, оскільки розслідуванням було встановлено, що зазначена квартира була предметом легалізації злочинним шляхом здобутих коштів. Викрадених з каси КС «Християнська злагода» та привласнених [PERSON] та іншими особами. Кримінальна справа №141-2596 уже розглянута Галицьким районним судом м.Львова і вироком даного суду [PERSON] та інші особи засуджені, в тому числі, за вказану легалізацію злочинним шляхом здобутих коштів, здійснену шляхом проведення фінансової операції з придбання згаданої квартири №15 (Т.2, а.с.27). Вироком Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року по справі №1-9/11 [PERSON] визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.ч.2,3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України та їй призначено покарання: за ч.5 ст.191 КК України - 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки з конфіскацією особистого майна; за ч.3 ст.209 КК України - 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією особистого майна, з конфіскацією коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом; за ч.2 ст.358 КК України - 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.358 КК України - 6 місяців арешту; за ч.2 ст.366 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати досади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 2 роки. Згідно ст.ст.70,72 КК України остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обрано [PERSON] покарання -12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки, з конфіскацією особистого майна, з конфіскацією коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом (Т.3, а.с.70-152). Із змісту вироку вбачається, що одним із епізодів, за які [PERSON] засуджена, є те, що 29 січня 2008 року підсудна [PERSON], переслідуючи мету легалізації здобутих за вказаних обставин злочинним шляхом коштів, діючи за попередньою змовою із підсудним [PERSON], підсудною [PERSON] та іншими невстановленими слідством особами, придбала у [PERSON] квартиру №15 в будинку №6 на вул.Гоголя в м.Тернополі, про що у цей же день був укладений відповідний договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] При цьому підсудна [PERSON], з метою приховування своєї злочинної діяльності, у вказаному договорі вказала, що покупцем квартири є її чоловік [PERSON] У цей же день, тобто 29 січня 2008 року, підсудна [PERSON] передала [PERSON] за вказану квартиру частину із привласнених нею за вищевказаних обставин в складі очолюваної нею групи коштів спілки, а саме 707000 грн. Придбавши вказану квартиру, підсудна [PERSON], зареєструвала її у органах БТІ на [PERSON] (Т.3, а.с.110). Вказані обставини в ході розгляду кримінальної справи були підтверджені оголошеними та перевіреними в судовому засіданні показами свідка [PERSON] (Т.3, а с.122). Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справа апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2012 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року залишено без змін (Т.1, а.с.119-138). Як слідує з відповіді Галицького районного суду м.Львова № 01/110/2016 від 18 жовтня 2016 року, наданої на запит адвоката [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], в матеріалах кримінальної справи № 1-9/11 про обвинувачення [PERSON] за ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.ч.2, 3 ст.358, ч.2 ст.366 КК України, [PERSON] за ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.366 КК України та [PERSON] за ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.366 КК України відсутні відомості про виконання вироку суду в частині конфіскації особистого майна [PERSON] У звязку з цим на адресу Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 21 вересня 2016 року Галицьким районним судом [PERSON] було скеровано лист № 1-9/11/1/3-КК/16-вих з проханням повідомити про результат виконання вироку суду. Станом на 17 жовтня 2016 року відповідь на вищезгаданий лист до суду не надходила (Т.4, а.с.51). Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється, зокрема у разі конфіскації. Вироком Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року по справі №1-9/11 встановлено, що саме підсудна [PERSON], переслідуючи мету легалізації здобутих за вказаних обставин злочинним шляхом коштів, придбала у [PERSON] спірну квартиру №15 в будинку №6 на вул.Гоголя в м.Тернополі, про що у цей же день був укладений відповідний договір купівлі-продажу квартири. При цьому [PERSON], з метою приховування своєї злочинної діяльності, у вказаному договорі зазначила, що покупцем квартири є її чоловік [PERSON], а тому суд прийняв рішення про конфіскацією в [PERSON] коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом. Відповідно до положень ст.354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Водночас [PERSON], з метою захисту свого порушеного права, у звязку з невиконанням [PERSON] договору позики, просить звернути стягнення на вищевказане нерухоме майно. Згідно із ч.1 ст.575 ЦК України, ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст.27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. В силу ст.23 Закону України «Про іпотеку» особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, іпотека зберігає силу, якщо право власності переходить до іншої особи,. Припинення права власності не тягне припинення іпотеки. З проаналізованих норм закону вбачається, що право власності на спірну квартиру [ADDRESS] перейшло від [PERSON] до держави, яка набула статус іпотекодавця в частині вказаного нерухомого майна, яке передано в іпотеку за договором від 27 жовтня 2008 року, який укладено між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За вказаних обставин, суд вважає, що Головне управління Національної поліції у Львівській області та [PERSON]Й, є неналежними відповідачами по даній справі. Згідно розяснення Верховного Суду України, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6 (із наступними змінами), відповідачами у справі суд притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція чи територіальні органи Державного казначейства. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду в справі №607/9791/13-ц від 30 серпня 2013 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду, завдану злочином в сумі 294523,10 грн. шляхом звернення стягнення на майно, здобуте злочинним шляхом, а саме на квартиру №15 в будинку №6 на вул.Гоголя в м.Тернополі, яка належить [PERSON]; скасовано в реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру №15 в будинку №6 на вул.Гоголя в м.Тернополі, за [PERSON], а саме запис від 26 лютого 2008 року про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на квартиру №15 в будинку №6 на вул.Гоголя в м.Тернополі, яка належить [PERSON] (Т.1, а.с.101). Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 02 січня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 серпня 2013 року скасовано частково, а саме в частині визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. Постановлено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. У решті рішення залишено без змін (т.1, а с.103-104). З наведеного слідує, що на квартиру №15 в будинку №6 на вул.Гоголя в м.Тернополі, яка на час винесення рішення в справі №607/9791/13-ц від 30 серпня 2013 року, перебувала в іпотеці, на підставі рішення суду було звернуто стягнення в користь [PERSON] та скасовано запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON], що також підтверджує припинення його права власності на спірне нерухоме майно. Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON], в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та зняття арешту з квартири [ADDRESS] до задоволення не підлягають, так як заявлені до неналежних відповідачів. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині звернення стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м.Тернополі, загальною площею 69,8 кв.м., житловою 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 25 січня 2008 року по реєстру №871, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за №2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за №21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №18404031, шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням [PERSON] всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, в порядку, визначеному ст.38 Закону України «Про іпотеку», суд виходить з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам ст.16 ЦК України, оскільки [PERSON] є Іпотекодержателем нерухомого майна. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи [PERSON] не виконав перед позивачем своїх зобовязань щодо повернення отриманих в позику коштів в сумі 157 500,00 дол. США, згідно договору від 27 жовтня 2008 року. Водночас невиконання ним зобовязань забезпечено договором іпотеки нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»). Частиною 3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», тобто продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якому покупцеві за договірною ціною, визначеною за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або на підставі оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (ст.39 Закону України «Про іпотеку»). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру №8, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м.Тернополі, загальною площею 69,8 кв.м., житловою 43,9 кв.м., яка належить Іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 25 січня 2008 року по реєстру №871, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 25 січня 2008 року за №2652239, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 26 лютого 2008 року за №21495 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №18404031, ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені фактичними обставинами справи. Позовні вимоги [PERSON] в частині витребування у [PERSON] правовстановлюючих документів на передане ним в іпотеку майно суд вважає безпідставними, оскільки в ст.38 Закону України «Про іпотеку» законодавець вказує на можливості іпотекодержателя здійснювати дії із продажу від свого імені й без необхідності одержання якого-небудь окремого повноваження від іпотекодавця. Відповідно до п.2.7 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження. Для посвідчення такого договору іпотекодержатель зобовязаний за тридцять днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Іпотекодержатель має документально підтвердити нотаріусу, що він повідомив осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, наявність чи відсутність правовстановлюючих документів на передане в іпотеку майно не обмежує право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. Покликання представника відповідача на застосування до вимог [PERSON] строків позовної давності суд до уваги не бере, так як вони спростовуються матеріалами справи, зокрема зверненням позивача до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], що мало місце 10 березня 2009 року (Т.2, а.с.31), зверненням в прокуратуру Львіської області, яке 30 січня 2010 року направлено заступником прокурора Львівської області для розгляду голові Галицького районного суду м.Львова (Т.2, а.с.33), листом судді Галицького районного суду м.Львова від 11 червня 2012 року (Т.2, а.с.34), ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова від 11 жовтня 2013 року в справі №461/12190/13-ц (Т.2, а с.35), ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про відмову у відкритті провадження у справі №607/5172/14-ц від 04 квітня 2014 року (Т.2, а.с.36). Щодо самостійних вимог третьої особи [PERSON] на предмет спору, то суд вважає, що він має право на такий позов з огляду на наступне. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України). Згідно з частинами 2 та 3 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (ст.216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в звязку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обовязковий елемент конкретного субєктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою субєктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Разом з тим, суд приходить до висновку , що вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], а саме: визнати недійсним договір іпотеки від 27 жовтня 2008 року, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний №4191, реєстраційний номер обтяження 8119367 в частині предмету іпотеки нерухомого майна - двокімнатна квартира №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м.Тернополі, загальною площею 67,8 кв.м., житловою 40,4 кв.м., яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 29 січня 2008 року по реєстру №948, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 29 січня 2008 року за №2659454, ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2008 року за №7295 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №17267327; припинити іпотеку нерухомого майна - двокімнатної квартири №15, що знаходиться в будинку №6 по вул.М.Гоголя в м.Тернополі, загальною площею 67,8 кв.м., житловою 40,4 кв.м., реєстраційний номер 17267327; вилучити з державного реєстру іпотек реєстраційний номер обтяження 8119367, зареєстрованого 27 жовтня 2008 року о 18:00:01 реєстратором: приватний нотаріус [PERSON], Тернопільський міський, та реєстраційний номер обтяження 8119440 з Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зареєстрованого 27.10.2008 року о 16:03:33 за №8119440 реєстратором: приватний нотаріус [PERSON], не ґрунтуються на нормах закону та суперечать фактичним обставинам справи, а тому не підлягають до задоволення. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.\~ Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. Публічний порядок це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями ст.228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших обєктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за ст.228 ЦК потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. [PERSON] не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів недійсності Договору іпотеки, укладеного 27 жовтня 2008 року між [PERSON] (Іпотекодержатель) та [PERSON], [PERSON] (Іпотекодавці). На час укладення спірного договору [PERSON] був власником квартири [ADDRESS], та міг в повному обсязі реалізовувати своє право володіти, користуватися, розпоряджатися власністю. Обставини, встановлені обвинувальним вироком суду відносно [PERSON] та інших осіб, на які вказує [PERSON], мали наслідком припинення права власності [PERSON] на квартиру за вищевказаною адресою. Водночас вироком суду не встановлено вини іпотекодавця та незаконності заволодіння ним спірною квартирою, а тому останній, як сторона правочину, не вчиняв дій спрямованих на порушення публічного порядку. Дане нерухоме майно перейшло у власність держави, оскільки суд прийняв рішення про конфіскацією в [PERSON] коштів та іншого майна, одержаних злочинним шляхом. Зі змісту вироку слідує, що квартира [ADDRESS] входить до переліку майна, одержаного злочинним шляхом, а тому держава набула статус іпотекодавця за договором від 27 жовтня 2008 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Покликання [PERSON] на те, що спірний договір іпотеки порушує його права, як особи в користь якої звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], є безпідставними, оскільки в силу ст.44 Закону «Про виконавче провадження», з урахуванням кількості потерпілих, перелік яких міститься у вироку Галицького районного суду м.Львова від 14 червня 2011 року, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Outcome: partial