Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду\~з даним позовом в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором позики від 31.01.2014 року у розмірі основного боргу 11 550 (одинадцять тисяч пятсот пятдесят) доларів США; процентів на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 1026,2 (одна тисяча двадцять шість) доларів США, а також всі понесені ним судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 січня 2014 року ним було надано відповідачу позику в розмірі 11\~550 Доларів США, яку відповідач зобов'язувався повернути 07лютого 2014 року, про що останній надав відповідну розписку. Проте, відповідач не виконав зобов'язань за договором позики, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить розписка про отримання представником відповідача судової повістки, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в ході розгляду справи, 31.01.2014 року [PERSON] надав [PERSON] в борг грошові кошти, в сумі 11 550 (одинадцять тисяч пятсот пятдесят) доларів США, зі строком повернення до 07.02.2014 року, підтвердженням чого є розписка [PERSON] оригінал якої міститься матеріалах справи. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договорами позики, а відтак зобов'язаний повернути позивачу суму грошових коштів основного боргу 11 550 (одинадцять тисяч пятсот пятдесят) доларів США; процентів на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 1026,2 (одна тисяча двадцять шість) доларів США. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Згідно ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, у частині першій\~статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо\~\~безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений\~ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій\~статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~\~\~ Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи з встановлених судом обставин справи, умов договору позики між сторонами та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини і те, що відповідач свої зобов'язання за договорами позики перед позивачем не виконав, судом було перевірено розрахунок процентів за користування позикою наданий позивачем, який є обґрунтованим, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню проценти на рівні облікової ставки НБУ за користування позикою у наступному розмірі: за розпискою від 31 січня 2014 року 11 550 (одинадцять тисяч пятсот пятдесят) доларів США 3-хпроцентів на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 1026,2 (одна тисяча двадцять шість) доларів США Відповідно до ч.1\~ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 цього Кодексу. Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, сума 3% річних за розпискою від 31.01.2014 року на загальну суму 11 550 (одинадцять тисяч пятсот пятдесят) доларів США за період з 07.02.2014 по 23.01.2017 року складає 1026,2 (одна тисяча двадцять шість) доларів США. У відповідності до вимог\~ст. ст. 84, 88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені позивачем судові витрати та витрати на правову допомогу, які складаються із судового збору за подачу позову та заяви про забезпечення позову, оплати юридичних послуг на загальну суму 6977,39 грн.

Outcome: approved