Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач в порушення своїх зобов'язань не здійснив позивачу страхову виплату після настання страхового випадку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовні вимоги з наведених у позові підстав. Проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.02.2015 на перехресті вул. Кіото та пр-ту Броварський в м. Києві мала місце ДТП, в якій було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль марки «Фольксваген» д/н [NUMBER], що підтверджується довідкою про пошкодження автомобіля від 06.02.2015, виданою на місці ДТП інспектором ВДАІ Деснянського РУ ГуМВС України в м. Києві. Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва в справі № 754/2388/15- п від 03.03.2015 винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля марки «Рено», д/н [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8689527. 06.02.2015 позивачем було подано відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено 09.02.2015. Однак, в порушення норм чинного законодавства та своїх зобов'язань Відповідач товарознавчу експертизу (дослідження) не призначив. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження вих. № 1101 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Фольксваген», д/н [NUMBER], складає 35812,52 грн. Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № [NUMBER] встановлена страхова сума за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 35812,52 грн. 06.02.2015 відповідачу було надано заяву про страхове відшкодування. 20.03.2015 відповідачу були надані всі необхідні документи, у зв'язку з чим, страхове відшкодування підлягало виплаті не пізніше 20.06.2015. На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача 35812,52 грн. страхового відшкодування та вартість проведення зазначеної оцінки у розмірі 700,00 грн., що разом становить 36512,52 грн. Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено порядок виплати страхового відшкодування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням індексу інфляції, згідно розрахунку позивача, з яким погоджується суд. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позов підлягає задоволенню, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved