Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Львівські автобусні заводи» про визнання недійсним запису № 31 від 10 червня 2011 року у трудовій книжці [NUMBER] про звільнення його згідно з ст. 28 КЗпП України як такого, що не пройшов випробування, обумовленого при прийнятті на роботу, та про зобов'язання ТОВ «Львівські автобусні заводи» видати наказ про розірвання трудового договору з [PERSON] після фактичного припинення ним роботи в ТОВ «Львівські автобусні заводи» у березні 2013 року. Позов обґрунтував тим, що з 19 серпня 1975 року працював на різних посадах на Львівському автобусному заводі (в останній період часу організаційно-правова форма та назва підприємства - ТОВ «Львівські автобусні заводи»). Зазначив, що фактично перебував у трудових відносинах з ТОВ «Львівські автобусні заводи» до квітня 2013 року. Однак в трудовій книжці, яку йому видала в. о. завідуючої архівом ТОВ «Львівські автобусні заводи» [PERSON] 17 червня 2016 року, виявив, що запис про розірвання трудового договору в 2013 році відсутній, а останнім є запис № 31 від 10 червня 2011 року про звільнення його згідно з ст. 28 КЗпП України як такого, що не пройшов випробування, обумовленого при прийнятті на роботу. Цей запис вважає недійсним, оскільки тривалий час до цього працював на підприємстві, угоди про випробування не укладав. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, додатково пояснив, що працював в ТОВ «Львівські автобусні заводи» протягом 2011-2012 років, на початку квітня 2013 року з вказівки керівництва ТОВ «Львівські автобусні заводи» його не допустили на територію заводу, тому вважає трудовий договір розірваним з цього часу. Представник ТОВ «Львівські автобусні заводи» в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду ТОВ «Львівські автобусні заводи» було повідомлено належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Розпискою від 17 червня 2016 року, складеною [PERSON] та в. о. завідуючої архівом ТОВ «Львівські автобусні заводи» [PERSON], підтверджується факт отримання [PERSON] своєї трудової книжки 17 червня 2016 року. Дослідивши трудову книжку [PERSON] [NUMBER], суд встановив, що запису № 31 від 10 червня 2011 року про звільнення його згідно з ст. 28 КЗпП України як такого, що не пройшов випробування, обумовленого при прийнятті на роботу, передує запис № 30 від 05 травня 2011 року про поновлення на роботі слюсарем з механоскладальних робіт п'ятого розряду в складальний цех № 2. Поновлення на роботі, зважаючи на зміст ч. 1 ст. 235 КЗпП України, означає, що до цього працівник працював на цій роботі та був звільнений без законної підстави або незаконо переведений на іншу роботу . Згідно з ч. 1 ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу робітників не може перевищувати одного місяця. Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників визначено, що слюсар з механоскладальних робіт є робітником. Отже, оскільки позивач був прийнятий на роботу ще до 05 травня 2011 року (запис про прийняття на роботу в трудовій книжці відсутній), навіть за наявності угоди сторін про випробування (чого судом не встановлено) строк випробування повинен був закінчитися ще до 10 червня 2011 року. Частиною 1 ст. 28 КЗпП України передбачено, що коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Тому звільнення позивача 10 червня 2011 року у зв'язку з встановленням його невідповідності виконуваній роботі протягом строку випробування є незаконним. Більше того, відповідно до копії наказу директора ТОВ «Львівські автобусні заводи» [PERSON] від 06.02.2013 про відрядження [PERSON] по виробничих питаннях в м. Київ з 07.02.2013 до 09.02.2013, копії рішення Апеляційного суду Львівської області від 22 липня 2013 року про стягнення з ТОВ «Львівські автобусні заводи» на користь [PERSON] заборгованості з заробітної плати за липень-серпень 2012 року, січень 2013 року, судом встановлено, що [PERSON] працював, принаймі деякий час, в ТОВ «Львівські автобусні заводи» як в 2012, так і в 2013 роках, тобто трудовий договір між [PERSON] та ТОВ «Львівські автобусні заводи» продовжував діяти і після внесення запису № 31 в трудову книжку. За таких обставин позовна вимога [PERSON] про визнання недійсним запису № 31 від 10 червня 2011 року у трудовій книжці [NUMBER] про звільнення його згідно з ст. 28 КЗпП України як такого, що не пройшов випробування, обумовленого при прийнятті на роботу, підлягає задоволенню. В свою чергу позовна вимога [PERSON] про зобов'язання ТОВ «Львівські автобусні заводи» видати наказ про розірвання трудового договору з [PERSON] після фактичного припинення ним роботи в ТОВ «Львівські автобусні заводи» у березні 2013 року не підлягає задоволенню, оскільки ст. 36 КЗпП України не передбачено такої підстави припинення трудового договору, а значить немає ні обов'язку відповідача щодо видання такого наказу, ні права позивача вимагати видання такого наказу.

Outcome: partial