Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 23.05.2013 року між ним і відповідачкою [PERSON] зареєстрований шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №654. У шлюбі [INFO] народилось дві доньки - [PERSON] та [PERSON] , однак протягом одного року фактично припинилися шлюбні відносини та спільне проживання. Позивач зазначає, що відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких стають їхні діти, постійно говорить образливі речі, старається принизити позивача, систематично безпідставно викликає поліцію, в результаті чого позивач змушений виправдовуватись перед працівниками поліції за дії, які він не вчиняв. Окрім цього, позивач вказує, що поведінка дружини негативно впливає на психоемоційний стан дітей. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, на даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, примирення між ними неможливе, оскільки ні він, ні відповідачка за час конфлікту не намагались поновити їхні сімейні стосунки, відтак просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Не погоджуючись з даним позовом, відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила в повному обсязі проти заявлених позовних вимог, вважає такі необгрунтованими, а поведінку позивача - цинічною, легковажною, жорстокою та безвідповідальною як по відношенні до неї, так і до їхніх дітей. Вказує, що їхні стосунки з позивачем зародились 15 років тому, Однак, позивач протягом останніх семи років їх спільного подружнього життя систематично застосовував проти неї фізичне, психологічне та економічне насильство, спричиняючи їй значні тілесні ушкодження, всіляко ображав нецензурною лайкою, принижував її честь та гідність, як жінки та матері. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю, просили такий задовольнити. Позивач також зазначив, що не зважаючи на прохання відповідачки щодо надання часу на примирення, намагань примиритись з її сторони не було, з такою вони не проживають більше року. Більше того, за час, який суд надав сторонам на примирення, відповідачка викладала в мережу Інтернет відеозаписи негативного характеру з метою очорнити його репутацію, чим лише збільшила конфлікт між ними. Вважає, що примирення з відповідачкою є неможливим. Відповідач в судовому засіданні 27.04.2021 року змінила свою позицію та не заперечила щодо задоволення позову, однак зазначила, що їх стосунки погіршились внаслідок насильства, яке вчиняв позивач по відношенні до неї. Оскільки відповідачка визнала, пред`явлений до неї позов і визнання відповідає позову, не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення\~ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Заслухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 23 травня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис 654, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.05.2013 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.07.2013 року та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.07.2013 року у подружжя 04 липня 2013 року народилось двоє доньок - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Разом з тим, відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить засадам суспільства. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 03.03.2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було зупинено та надано сторонам строк для примирення до 05.04.2021 року, однак за час, який надавався судом, сторони не примирились, що ними не заперечується. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є одною з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Приймаючи до уваги, що підстави розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, примирення між сторонами є неможливим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved