Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса. В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що 09 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» (правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», а згодом на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року правонаступником стало ТОВ «Кредитні Ініціативи») та [PERSON] укладено кредитний договір № 1901/1106/88-518, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 15 000 дол. США на строк з 09 листопада 2006 року по 08 листопада 2009 року. 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. вчинено виконавчий напис за №3829, яким з нього на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» запропоновано стягнути суму заборгованості за кредитним договором № 1901/1106/88-518 від 09 листопада 2006 року в розмірі 26 853 дол. США 22 центи за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року, з яких: 10 609,12 дол. США - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16 107,07 дол. США - прострочена заборгованість за комісією та процентами; 137,03 дол. США - строкова заборгованість за комісією та процентами та 1 500 грн. - сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А. І. 03 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63472353 в ході якого арештовано майно боржника та здійснюються відрахування з його доходів. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис є таким, що вчинений нотаріусом з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», щодо обов`язковості переліку певних документів, факту безспірності заборгованості, та вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, оскільки на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом не встановлено та не перевірено наявність права вимоги у стягувача, так як з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Датою остаточного повернення кредиту згідно договору є 08 листопада 2009 року, тому трьохрічний строк позовної давності для стягувача почав обчислюватися з 09 листопада 2009 року та закінчився 09 листопада 2012 року, в той час як виконавчий напис вчинено 22 вересня 2020 року. Факт пропуску трьохрічного строку позовної давності для звернення з вимогою про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 1901/1106/88-518 від 09 листопада 2006 року встановлено судовими рішення, зокрема рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2014 року у справі №607/8620/13-ц, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2015 року у справі №607/375/15-ц, а відтак доказування не потребує. Крім того, нотаріус не переконався у отриманні позивачем вимоги відповідача про усунення порушень та не дотримався спливу тридцяти днів з моменту надіслання вимоги, внаслідок чого було вчинено спірну нотаріальну дію за відсутності для цього достатніх правових підстав. З огляду на зазначене, позивач просить суд виконавчий напис № 3829 від 22 вересня 2020 року, вчинений приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. на користь стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1901/1106/88-518 від 09 листопада 2006 року визнати таким, що не підлягає виконанню. 30 листопада 2020 року позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій він просив зупинити стягнення за виконавчим написом. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року вжито заходів забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом № 3829 від 22 вересня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. на користь стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1901/1106/88-518 від 22 вересня 2020 року. Ухвалою судді від 01 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 12 січня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що доводи позивача щодо порушення відповідачем строків звернення для вчинення виконавчого напису нотаріусом є хибними, оскільки кредитним договором передбачено, що даний договір діє з дня підписання і до повного виконання зобов`язань за даним договором, тому виходячи з того, що станом на 22 вересня 2020 року зобов`язання позивача перед кредитором не виконанні, останній є чинним. При цьому ТОВ «Кредитні ініціативи» реалізовуючи своє право щодо повернення боргу ініціював стягнення заборгованості за останні три роки до моменту висунення вимоги. Крім того, ототожнення позивачем поняття строку звернення для вчинення виконавчого напису нотаріусом та поняття позовної давності не є вірним, так як зі спливом позовної давності зобов`язання боржника не припиняються, а відтак враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису зобов`язання за кредитним договором не були належним чином виконані ТОВ «Кредитні ініціативи» в межах строків давності звернулось до [PERSON] для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить суд врахувати, що з дня вимоги по кредитному договору минуло більше трьох років, надана відповідачем нотаріусу виписка по рахунку не відповідає вимогам чинного законодавства, не надано доказів відкриття рахунку та в якому Банку вказаний рахунок було відкрито, не вказано строків погашення заборгованості, як того вимагає п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріусу, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 26.06.1999р., а також відповідачем не надано доказів надіслання боржнику вимоги про повернення боргу відповідно до п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того повідомила суд про надання доказів витрат на правову допомогу протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду по суті спору. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, попередньо надіславши до суду відзив на позову заяву у якому виклав свої заперечення проти позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т. В. в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, що не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи наступного. 09 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1901/1106/88-518, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 15 000 дол. США в строк з 09 листопада 2006 року по 08 листопада 2009 року (п.1.1. Договору), а останній - повернути його і сплатити 15% річних за користування ним в сумі та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до п.10.5 Договору, він діє з дня його підписання і до повного виконання зобов`язань за цим Договором. Забезпеченням виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом виступає іпотека: однокімнатна квартира [ADDRESS] (п.2.1 Договору). В червні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки мотивуючи його тим, що 09 листопада 2006 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 1901/1106/88-518, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування ним. В порушення умов договору [PERSON] покладені на нього зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 01 березня 2013 року має місце заборгованість в сумі 185 271,10 грн. Також зазначив, що вказане зобов`язання забезпечено договором іпотеки, за яким відповідачі передали позивачу в іпотеку квартиру [ADDRESS] , на яку і слід звернути стягнення. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2014 року у справі № 607/8620/13-ц позов задоволено. 10 вересня 2014 року колегія суддів в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області ухвалила рішення у справі №607/8620/13-ц, яким в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено. Даним рішенням встановлено, що для ПАТ «Сведбанк» строк позовної давності, який почав обчислюватись 09 листопада 2009 року, закінчився 09 листопада 2012 року. Тобто, на момент укладення факторингового договору від 28 листопада 2012 року, відповідний строк вже сплив і для нового кредитора, яким є ТОВ «Кредитні ініціативи». 22 квітня 2015 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області розглянув позов [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Білецької Н. А. про визнання договору іпотеки припиненим, усунення перешкод у користуванні, розпорядженні майном та зобов`язання вчинити певні дії, за результатами розгляду якого позовну заяву задоволено частково та визнано припиненим іпотечний договір № 1901/1106/88-518 від 09 листопада 2006 року, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до нового кредитора - ТОВ «Кредитні ініціативи» з огляду на встановлення апеляційним судом Тернопільської області обставин пропуску відповідачем строків позовної давності для стягнення основного боргу та до вимог про звернення стягнення на передане в іпотеку майно за кредитним договором № 1901/1106/88-518 від 09 листопада 2006 року. Водночас, як вбачається із виписки по рахунку, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитні інціативи» за кредитним договором № 1901/1106/88-518 від 09 листопада 2006 року станом на 01 червня 2020 року становила 26 853,22 дол. США з яких: 10 609,12 дол. США - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16 107,07 дол. США - прострочена заборгованість за комісією та процентами; 137,03 дол. США - строкова заборгованість за комісією та процентами. 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3829 про звернення стягнення з [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - смт. Залізці, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце проживання - невідоме, фактичне місце роботи - невідоме, який є Боржником за Кредитним договором № 1901/1106/88-518 від 09 листопада 2006 року, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», в подальшому правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року є ТОВ «Кредитні ініціативи», код ЄДРПОУ - 35326253. Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. Загальна сума, що підлягає стягненню - 26 853 дол. США 22 центи та 1 500 грн. плати здійсненої стягувачем за вчинення виконавчого напису. 03 листопада 2020 року на виконання вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63472353. 04 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А. І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] . З врахування встановлених обставин суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз?яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц. Крім того, слід брати до уваги постанову Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі №6-27цс15, в якій викладено наступний правовий висновок: відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У постанові від 17 травня 2018 року у справі №307/1580/17 щодо застосування положень ч. 2 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.3 п.3 гл.16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій Верховний Суд дійшов висновку про те, що нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, не обмежено трирічним строком за умови встановлення сторонами відповідно до ст. 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги. Тож позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17 відступила від цього висновку, зазначивши у постанові від 02 липня 2019 року, що такий строк не може бути змінений договором. Так, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 п.3 гл.16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом і не може бути змінений домовленістю сторін. Відповідно до висновків Великої Палати, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вказана нотаріальна дія вчинена поза межами строків давності, оскільки у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року. Однак, проаналізованими вище судовими рішеннями достовірно встановлено та доказуванню не підлягає, що строк позовної давності за вимогами, зумовленими невиконанням чи неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 1901/1106/88-518 від 09 листопада 2006 року розпочався 09 листопада 2009 року та закінчився 09 листопада 2012 року, що свідчить про вчинення оспорюваного виконавчого напису поза строком давності. Водночас, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач отримував від відповідача лист-вимогу про усунення порушень за кредитним договором у розмірі, який відображено у виконавчому написі нотаріуса, яка була залишена боржником без виконання. Тобто, мало місце порушення підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Відтак, суд має переконання, що в нотаріуса не було належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд зробив висновок про те, що позовні вимоги є підставними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису за реєстровим номером № 3829, вчиненого 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 1901/1106/88-518 від 09 листопада 2006 року з усіма додатками та додатковими угодами в розмірі 26 853 долари США 22 центи і 1 500 гривень таким, що не підлягає виконанню. Ухвалюючи рішення, суд також врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, а також у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, провадження № 14-706цс19. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved