Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у якій просить встановити факт що [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; встановити факт, що [PERSON] , [INFO] постійно проживав на час відкриття спадщини разом з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 007959, виданий Бахмацькою районною державною адміністрацією 02 липня 1996 року на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що він є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з права на земельну частку (пай), розміром 5,6 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Перемога» с. Гайворон, Бахмацького району Чернігівської області. 19 серпня 2020 року заявником до приватного нотаріуса було подано заяву про прийняття спадщини після смерті матері. У провадженні приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. знаходиться спадкова справа № 17/2020 на майно [PERSON] , померлої [INFO] . В ході вивчення наданих документів для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом були виявлені розбіжності у написанні імені прізвища померлої як « [PERSON] » й « [PERSON] », та по батькові як « [PERSON] » й « [PERSON] ». Так, у свідоцтві про смерть дані померлої особи вказані як [PERSON] , тоді як у свідоцтві про народження заявника, в графі мати зазначено - [PERSON] ; у листі № 14/5-8992 від 11.08.2020 року, наданому відділом обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради повідомлено інформацію про реєстрацію місця проживання [PERSON] та склад зареєстрованих осіб на день її смерті; сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 007959, виданий Бахмацькою районною державною адміністрацією 02 липня 1996 року на ім`я [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, приватний нотаріус ДМНО Гойняк Г.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Станом на сьогодні законодавством не визначено органу до повноважень якого входить усунення помилок в раніше виданих правовстановлюючих документах на землю, а також не передбачено порядку усунення таких помилок. З питанням щодо можливості усунення помилки у написанні прізвища матері заявника у сертифікаті на право на земельну частку (пай) він звернувся до органу, який його видавав. Проте, згідно листа за № 01-22/2271, наданого Бахмацькою РДА Чернігівської області від 26 серпня 2020 року, було повідомлено, що на даний час районна державна адміністрація не має повноважень щодо внесення змін (видачі нового правовстановлюючого документа) до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 007959, виданого на ім`я [PERSON] , а тому для вирішення цього питання було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У зв`язку з тим, що мати заявника померла, він не може іншим шляхом, а тільки подачею заяви до суду, встановити його родинні відносини з нею, встановити факт їх спільного проживання на день смерті (на час відкриття спадщини) та встановити належність їй правовстановлюючого документа, що посвідчує право на земельну частку (пай). Заявник надав до суду заяву, у якій просив заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Від представника Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської областідо суду надійшла заява з проханням прийняти рішення по справі на розсуд суду. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950, ратифікована в Україні Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 липня 1976 року Гайворонською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 15 листопада 2004 року Відділом реєстрації смерті в місті Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції. Як вбачається з копії сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЧН № 007959, виданого Бахмацькою районною державною адміністрацією 02 липня 1996 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай), розміром 5,6 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Перемога» у с. Гайворон, Бахмацького району Чернігівської області. Згідно експертного висновку №056/1538-m, наданого Українським бюро лінгвістичних експертиз 19 серпня 2020 року було повідомлено наступне: З практики лінгвістичних експертиз відомі випадки зближення в усному мовленні (із наступним перенесенням в офіційні документи) варіантів фонем (а) та (о) в деяких фонологічних позиціях, зокрема в ненаголошеному складі. Таке зближення (до ступеня змішування) в умовах українсько - російської двомовності призводить до виникнення варіантних записів прізвищ, на зразок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тощо. Ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвідношенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного прізвища [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (сертифікат на право на земельну частку (чай), заповіт, записи [PERSON] ; свідоцтво про народження, запис [PERSON] , мати [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. З практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки орфографічних коливань у документальних записах українською мовою імен по батькові внаслідок запису говіркових або архаїчних форм імені по батькові або через неправомірне використання при їх утворенні російської словотвірної моделі. Субнормативні українські записи форм імені п батькові на зразок [PERSON] , [PERSON] замість [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] замість [PERSON] і под. відображають розмовну практику діалектичних ареалів України. Такі явища призводять до виникнення некоректних або різних записів імені по батькові в документах однієї особи. З урахуванням зазначеного імена по батькові [PERSON] та [PERSON] попри розбіжності в зазначених вище документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно п. 7 вказаної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до пункту 18 цієї Постанови, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Згідно із пунктом 1) частини 1 статті 315 цього кодексу, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 цього кодексу). З наведеного вище вбачається, що вимоги заяви [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Згідно із п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Як вбачається з листа начальника відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 11 серпня 2020 року №14/5-8992, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 15 вересня 2000 року по 16 листопада 2004 року . Склад зареєстрованих осіб на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить - 4 (чотири) особи: 1. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 14 липня 1989 по теперішній час. 2. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 14 липня 1989 по теперішній час. 3. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 05 лютого 1999 по теперішній час. 4. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 20 травня 2003 року по теперішній час. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обґрунтованість заяви [PERSON] в частині встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини , суд приходить до висновку, що наведені вимоги заявника в цій частині також є такими, що підлягають задоволенню. Факт належності [PERSON] Державного сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 007959 також знайшов підтвердження вищевказаними обставинами та матеріалами справи. Враховуючи наведене, слід дійти до висновку про обґрунтованість та доведеність заяви [PERSON] та можливість її задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved