Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON], як законного представника неповнолітніх дітей [PERSON], та [PERSON], в якому просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності на ? частину домоволодіння по [ADDRESS] шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову позивач вказав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.1990 року та реєстраційного посвідчення він є власником ? частини житлового будинку по [ADDRESS] з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, де проживали та були зареєстровані [PERSON] та їх спільні діти - [PERSON] та [PERSON] до листопада 2013 року. Згідно договору дарування від 05.09.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивач також є власником 63/100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У вказаному житловому будинку по [ADDRESS] на даний час проживає його колишня дружина [PERSON] разом із їх дітьми [PERSON] 2000 року народження та [PERSON] 2009 року народження. Згідно довідки про склад сім'ї мої доньки зареєстровані в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Проте, діти по [ADDRESS], а так само як і їх мати, не проживають з листопада 2013 року по даний час. Рішенням суду було визнано [PERSON], такою, що втратила право на користування вказаним вище жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України. На даний час [PERSON], разом з дітьми проживає в домоволодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS], проте чинить перешкоди у перереєстрації спільних дітей з житла по [ADDRESS] у житло по [ADDRESS], хоча при розірванні шлюбу між ними було узгоджено, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір'ю, з цього приводу спору між сторонами немає. Позивач бажає зняти з реєстрації своїх дочок із домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та зареєструвати їх у домоволодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS], для чого отримав від Макарівської районної державної адміністрації розпорядження від 23.12.2014 № 729 «Про надання дозволу на перереєстрацію малолітньої дитини [PERSON], та неповнолітньої дитини [PERSON], а відповідач такої згоди не надає, що і стало приводом для звернення до суду. Необхідність зняття з реєстрації відповідачів для реєстрації за іншою адресою пов'язана із наміром позивача продати свою частку будинку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити із вказаних у позові підстав. Відповідач проти перереєстрації дітей за іншою адресою не заперечила, однак вказала, що не робила цього лише для того, щоб позивач переоформив право власності на житло по [ADDRESS] на неї чи на їх дітей. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, так як вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав а також вказав, що права позивача взагалі ніяким чином не порушуються, що є підставою для відмови у позові. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації Київської області у судове засідання представника не направив, причини неявки представника не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розглядові справи по суті, оскільки даний спір не належить до спорів, перелік яких передбачений ст. 19 СК України, де участь органу опіки та піклування є обов'язковою. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.1990 року та реєстраційного посвідчення позивач є власником ? частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] (далі - спірне домоволодіння). У вказаному житловому будинку позивач проживав з колишньою дружиною - [PERSON] їх спільними дітьми: [PERSON], 2000 р.н., та [PERSON], 2009 р.н., де вони також були зареєстровані. Починаючи із листопада 2013 року колишня дружина позивача та їх діти [PERSON], 2000 р.н., та [PERSON], 2009 р.н., почали проживати [ADDRESS], який належить позивачу згідно договору дарування від 05.09.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно рішення Макарівського районного суду Київської області від 02.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Як встановлено рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20.11.2014 року, яке набрало законної сили, позивачу усунуто перешкоди у здійсненні права власності на ? частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та визнано [PERSON], такою, що втратила право на користування вказаним домоволодінням на підставі ст. 405 ЦК України. Однак доньки позивача, хоча і проживають разом з матір'ю по [ADDRESS], проте зареєстровані [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї, актами депутатів Макарівської селищної ради Третяк О.Л., та Бруквенко Н.В., за підписами сусідів, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20.11.2014 року, що в силу ст. 61 ЦПК України не потребує доведення, а також не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні. Також відповідач у засіданні підтвердила, що позивач звертався до неї з проханням перереєструвати їх дітей за іншою адресою, а вона не проти цього, однак вважає, що позивач має переоформити за нею чи за дітьми право власності на частину домоволодіння по [ADDRESS]. Як вбачається із розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 23.12.2014 року № 729 «Про надання дозволу на перереєстрацію малолітньої дитини [PERSON], та неповнолітньої дитини [PERSON]», орган опіки та піклування надало свою згоду на реєстрацію дітей за адресою по [ADDRESS]. Позивач вказав, а відповідач не заперечила, що оскільки діти зареєстровані у домоволодінні позивача, він не може продати свою частину будинку, а тому порушуються його права як власника. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. До того ж, відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією і законами України. Крім того, відповідно до ст. 6 вказаного Закону відповідачка була зобов'язана протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання своє та дітей (повідомити про нове місце проживання). Особистих речей діти в домоволодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS], не мають, перешкод у користуванні будинком їм ніхто не чинив, вони добровільно разом із матір'ю залишили будинок. Тому перереєстрація місця проживання дітей не буде порушувати їх право на житло і діти будуть забезпечені житлом, що не суперечить ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства». Суд погоджується із доводами позивача, що оскільки діти зареєстровані у вказаному домоволодінні, позивач обмежений у можливості продати свою частину будинку, а тому порушені його права як власника, передбачені ст. 319 ЦК України щодо володіння, користування та розпоряджається своїм майном та ст. 41 Конституції Укарїни. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі втратили право на користування будинком, оскільки не проживають у вказаному будинку понад один рік. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р., за № 2109/22421, а саме п. 2.3, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним, а тому за відсутності заяви іншого з подружжя позивач позбавлений можливості самостійно змінити місце реєстрації проживання дітей. Враховуючи викладене, оскільки неповнолітні діти позивача більше року проживають окремо від нього разом із матір'ю, проте зареєстровані разом із батьком і це йому створює перешкоди у реалізації права власності на відповідну частину домоволодіння, орган опіки та піклування надав згоду на перереєстрацію дітей за іншою адресою, позивач позбавлений можливості самостійно змінити реєстрацію місця проживання дітей, а також враховуючи, що відповідач фактично не заперечила проти перереєстрації дітей, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому права дітей на житло ніяким чином не порушуються. Посилання представника відповідача на те, що заявлений позивачем спосіб захисту порушеного права є неналежним, спростовується ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України, які і передбачають можливість власника звертатися із негаторним позовом, зокрема і шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Судові витрати відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України у розмірі 243,60 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved