Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить встановити факт того, що він був залучений до складу Цивільної оборони при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до заяви [PERSON] від 16.01.2018 року, заявник зазначив, що працював на Чорнобильській АЕС та при виконанні заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС був залучений до складу формувань Цивільної оборони з 26.04.1986 року по 03.10.1988 року. Свої вимоги мотивує наступним. Заявник [PERSON] є особою, яка ліквідовувала наслідки аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та постраждала внаслідок цього,а також є інвалідом ІІІ групи. Заявник [PERSON] звернувся до заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА) щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення у зв'язку з тим, що працював на Чорнобильській АЕС та при виконанні заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС був залучений до складу формувань Цивільної оборони з 26.04.1986 року по 03.10.1988 року. Однак, УПтаСЗН Деснянської в місті Києві РДА у своєму листі йому відмовило, мотивуючи тим, що надані заявником документи не підтверджують факт його залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. З огляду на викладене, заявник вимушений був звернутись до суду із даною заявою. 14.12.2017 року до суду надійшли заперечення представника заінтересованої особи - УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА Шульги Ю.А., відповідно до змісту яких остання зазначила, що при зверненні до УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА заявник не надав документів, що підтверджують факт його участі у формуванні Цивільної оборони, крім того, долучені ним докази до матеріалів справи не містять інформації про те, що [PERSON] безпосередньо входив до складу формувань Цивільної оборони та у складі таких формувань був направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги заяви за викладених обставин та просив суд про їх задоволення, пояснивши, що 26.04.1986 року в нього був вихідний день, оскільки він працював вдень 25.04.1986 року. Також зазначив, що в день аварії перебував у лікарні. Після чого зазначив, що 26.04.1986 року не працював та займався рибальством у м. Прип?ять неподалік ІV енергоблоку Чорнобильської АЕС в момент аварії. Заявник пояснив, що встановлення даного факту необхідне йому для встановлення статусу інваліда війни та отримання відповідного посвідчення. Представник заінтересованої особи - УПтаСЗН Деснянської в м. Києві РДА в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. Відповідно до письмових заперечень, наявних у матеріалах справи, просила суд розглянути справу за її відсутності та відмовити у задоволенні заяви [PERSON] За даних обставин, заслухавши думку заявника, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за категорією 1, відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] та вкладки до нього №127922. Згідно копії довідки МСЕК серії КИ-1 №069300, [PERSON] з 01.12.2003 року є інвалідом третьої групи довічно, яким став внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що також підтверджується копією експертного висновку №1193. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER], заяник [PERSON] 13.11.1985 року був зарахований електромонтером по ремонту електронного устаткування по 4 розряду в цех централізованого ремонту на ділянку ГПМ; з 01.07.1987 року переведений електромонтером електронного устаткування 5 розряду в тому ж цеху; 03.10.1988 року звільнений із займаної посади через відмову від продовження робіт, у зв'язку зі зміною умов праці. Як вбачається з копії акта №136 про нещасний випадок, 26.04.1986 року з [PERSON] стався нещасний випадок внаслідок ядерної аварії реактора 4-го енергоблоку зі значним виходом радіоактивних речовин в навколишнє середовище. Діагноз за листком непрацездатності: вегетосудинна дистонія, звільнений від роботи з 30.04.1986 року по 20.05.1986 року (12 днів). З довідки №771 вбачається, що [PERSON] за період роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 року по 03.10.1988 року отримав дозу зовнішнього опромінення 35 рад. Згідно з довідкою №15492, [PERSON] станом на 26.04.1986 року фактично проживав та був прописаний в м. Прип?ять Київської області та відповідно до встановленого порядку евакуйований 27.04.1986 року. Згідно копії інформаційної довідки (про участь у формуваннях ЦО) від 31.05.2016 року, наданої [PERSON] Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, вбачається, що формування Цивільної оборони, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. 01.09.2017 року заявник звернувся до заінтересованої особи із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення. 19.09.2017 року заявнику було надано відповідь про те, що надані ним документи не підтверджують факту його залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про Цивільну оборону України», невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про Цивільну оборону України», для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей. Згідно з ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постарждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. В свою чергу, представлені заявником документи свідчать про те, що він працював на посадах електромонтера по ремонту електронного устаткування по 4 та 5 розрядів в цеху централізованого ремонту на ділянці ГПМ з 13.11.1985 року по 03.10.1988 року, однак, в них відсутні будь-які відомості про залучення його до виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Долучена до матеріалів справи інформаційна довідка Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не підтверджує факт залучення саме заявника [PERSON], до складу формувань Цивільної оборони, оскільки ґрунтується на офіційних, загальних нормативних документах, а не на відомостях, які стосуються конкретної особи. Крім того, суд не приймає до уваги пояснення заявника, надані ним у судовому засіданні, оскільки вони містять значні розбіжності. Враховуючи все вищевикладене, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed