Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу у сумі 697243, 67 грн. з [PERSON] Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 09 січня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору відповідач отримав позику в сумі 37700 доларів США. Кінцева дата повернення позики, згідно до п. 4.1. договору складає 14 календарних днів з моменту набрання чинності договором, тобто 24 січня 2013 року. У вказану дату [PERSON] зазначені грошові кошти не повернув. В червні 2013 році у зв'язку з порушенням з боку відповідача умов договору позики він звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом про стягнення боргу за договором позики. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2013 року його позовні вимоги задоволені, присуджено до стягнення з [PERSON] на його користь борг в сумі 37700 доларів США, що еквівалентно 301600 грн., 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 24.01.2013 року по 12.06.2013 року в сумі 3462,37 грн., а всього 305062 грн. За період часу з моменту ухвалення Придніпровським районним судом м. Черкаси рішення про стягнення боргу та станом на момент звернення до суду платежів в рахунок погашення боргу від [PERSON] на його користь здійснено не було, тому просить суд стягнути з відповідача інфляційне збільшення суми боргу за час прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 13.06.2013 року по 23.03.2015 року в сумі 108 469,28 грн., 3 % річних за період з 13.06.2013 року по 23.03.2015 року в сумі 16 088,09 грн. та курсову різницю в сумі 572 686,11 грн., а всього 697 243,67 грн. В судове засідання представник позивача за довіреністю адвокат Попельнюх А.О. не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце його проведення неодноразово повідомлявся належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд з письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] звернувся до суду вважаючи, що відповідач [PERSON] не виконує в добровільному порядку умови укладеного договору позики, як позичальник, чим порушує його інтереси і права, тому інтереси позивача підлягають до судового захисту. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. В ході розгляду справи судом достеменно встановлено та підтверджено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2013 року, що відповідач [PERSON] порушив договірні зобов'язання, суму позики у встановлений договором строк не повернув. Відповідно до зазначеного рішення з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] суму боргу та 3 % річних за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 24.01.2013 року по 12.06.2013 року. З врахуванням того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту погашення боргу суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього на користь [PERSON] інфляційного збільшення суми боргу за період з 13.06.2013 року по 23.03.2015 року в сумі 108469, 28 грн. та 3 % річних за період прострочки виконання грошового зобов'язання з 13.06.2013 року по 23.03.2015 року, що складає 16088,09 грн. На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. З наданого суду договору позики від 09 січня 2013 року встановлено, що [PERSON] передав [PERSON] в якості позики грошові кошти в сумі 37700 доларів США. Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і становить 14 календарних днів відповідно до п. 4.1. договору. Тобто кінцевий строк повернення позики становить 23.01.2013 року. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом достовірно встановлено, що вказаний договір позики відповідає вимогам Цивільного кодексу України, оскільки в ньому вказано сторони, сума позики, валюта позики та строк погашення договору позики. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств. З частини першої ст. 625 ЦК України випливає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] курсової різниці, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині, оскільки станом на 13.05.2015 року офіційний курс долара США до гривні встановлено в розмірі 2063.7560 грн. за 100 доларів США, що підтверджується повідомленням НБУ від 13.05.2015 року. Відповідно станом на 13.05.2015 року загальна заборгованість [PERSON] перед [PERSON] складає 778 036,01 грн. Враховуючи, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.10.2013 року з відповідача на користь позивача стягується сума боргу, яка на той момент визначена відповідно до офіційного курсу НБУ в розмірі 301600 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення наявної різниці суми боргу в національній валюті в розмірі 476436,01 грн. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки у порушення вимог цивільного законодавства та умов договору позики [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе грошові зобов'язання. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційне збільшення суми боргу за період з 13.06.2013 року по 23.03.2015 року в сумі 108469,28 грн., 3% річних за період прострочки виконання грошового зобов'язання з 13.06.2013 року по 23.03.2015 року в сумі 16088,09 грн. та курсову різницю в розмірі 476436,01 грн., а всього 600 993,38 грн. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Судові витрати мають бути розподілені відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 3654 гривні, від сплати якого при подачі позовної заяви був звільнений позивач. На підставі викладеного та

Outcome: partial