Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Посилався на те, що він [PERSON] народився [INFO] року. В свідоцтві про народження його прізвище було записано як «[PERSON]». В паспорті громадянина України його прізвище також було зазначено як «[PERSON]». На даний час у зв'язку з досягннням пенсійного віку він звернувся до Управління пенсійного фонду з метою оформлення пенсії, під час чого виявилися розбіжності у написанні його прізвища в правовстановлюючих документах. Так, у його трудовій книжці та військовому квитку його прізвище було зазначено як «[PERSON]». Той факт, що зазначені трудова книжка та військовий квиток належать саме йому підтверджує довідкою трудового архіву Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, з якої вбачається, що [PERSON] отримував заробітну плату на посаді столяра з 1987-1992 року. Просив встановити факт належності йому [PERSON] трудової книжки, виданої на ім'я «[PERSON]» від 24.09.1975 року, а також військового квитка [NUMBER], виданого на ім'я «[PERSON]». Представник заявника у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розглд справи його відсутності, заяву підтримав. Представник аінтересованої особи також у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, незаперечував проти задоволення заяви. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.6 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як було встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] року. В свідоцтві про народження його прізвище було записано як «[PERSON]». В паспорті громадянина України його прізвище також було зазначено як «[PERSON]». На даний час у зв'язку з досягннням пенсійного віку заявник звернувся до Управління пенсійного фонду з метою оформлення пенсії, під час чого виявилися розбіжності у написанні його прізвища в правовстановлюючих документах. Так, у його трудовій книжці та військовому квитку прізвище було зазначено як «[PERSON]». Той факт, що зазначені трудова книжка та військовий квиток належать саме заявнику підтверджує довідкою трудового архіву Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, з якої вбачається, що [PERSON] отримував заробітну плату на посаді столяра з 1987-1992 року. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить підтвердити факт належності йому правовстановлюючих документів, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними письмовими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved