Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] з її батьком - [PERSON]. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що разом з відповідачкою мають спільну неповнолітню дитину, яка наразі проживає з відповідачкою. Оскільки [PERSON] перешкоджає батькові у спілкуванні з донькою, позивач прохає визначити місце проживання доньки разом з батьком. Ухвалою суду від 28.11.2018 (а.с.38) за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.02.2019 (а.с.65) підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з'явилися. Під представника позивача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про розгляду справи за його відсутності та за відсутності позивача, заявлені вимоги ним були підтримані. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, причин неявки не повідомила, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року у місті Комсомольськ Полтавської області народилась [PERSON], батьками якої у свідоцтві зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). За рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.03.2016 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.05.2016 року, задоволені вимоги [PERSON] та встановлено графік систематичних побачень батька з дитиною: щотижня з 12 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв., крім часу, коли дитина хворіє; п'ять святкових днів на рік з 09 год. до 18 год. за попередньою домовленістю з матір'ю; час до 14 днів цілодобово на рік для спільного відпочинку та оздоровлення на період відпустки батька. Одночасно, [PERSON] встановлено необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою у час, коли дочка не задіяна в освітньому процесі; систематичні побачення у дні проведення батьківських свят та культурних заходів у закладах дошкільного виховання та загальноосвітніх закладах; при досягненні шкільного віку першу половину всіх канікул дитина проводитиме з батьком (а.с.16-22). Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року) та норми Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сім'ї. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав, виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Виходячи із змісту позову, [PERSON] прохає визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] разом із ним, посилаючись на створення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, ухилення [PERSON] від виконання наведеного вище судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає (ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України). За нормою ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітні дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Проте, з огляду на закріплену ст.141 СК України рівність прав обох батьків щодо дитини, вказаний принцип, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити як надання певної переваги матері перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Разом із тим, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частина перша, друга статті 161 СК України). Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] має на праві власності 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS], в якому створені необхідні умови для виховання і розвитку дитини. Позивач працює ГО «Міжрайонне товариство мисливців і рибалок «Тахтаївська» та згідно характеристики зарекомендував себе з позитивного боку, як відповідальний, цілеспрямований та добросовісний працівник (а.с.9). Згідно із наданою інформацією СЗОШ І-ІІІ ступенів №5 імені Л.І.Бугаєвської, станом на 01.09.2018 учениця 3-В класу [PERSON] до занять не приступила, про що повідомлено відповідні служби, які займаються встановленням місця знаходження дитини (а.с.25). Згідно повідомлення Горішньоплавнівського міського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області, на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 51465246, щодо встановлення графіку спілкування дитини з батьком. Станом на 09.10.2018 боржника [PERSON] оголошено в розшук та заведено розшукову справу № 3/18 (а.с.23). Виходячи із змісту роз'яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати (пункт 18). Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини тощо (ч.6 ст.19 СК України). За наданим суду висновком, орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, з урахуванням думки комісії з питань захисту прав дитини, не може встановити доцільність/недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], та покладає вирішення даного питання на розсуд суду (а.с.57-59). Будя - яких інших доказів на обґрунтування позовних вимог позивачем суду не надано. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення місця проживання доньки разом із ним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed