Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її дядька [PERSON], який помер 26.03.2016 року, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с.Штунь, вул.Миру, 122, Любомльського району Волинської області.\~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказане нерухоме майно. За життя останній склав заповіт, яким усе приналежне йому майно заповів позивачу. Спадщину позивач прийняла в порядку ст.1270 ЦК України шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, однак реалізувати свої спадкові права не має можливості через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, про що нотаріусом їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому захист її спадкових прав можливий лише в судовому порядку. Сторони в судове засідання не зявились. Від позивач [PERSON] на адресу суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Від відповідача Вишнівської сільської ради Любомльського району в канцелярію суду надійшло повідомлення від 21.09.2017 року за вих. №514 про підтримання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи у відсутності представника ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 185743, виданого виконавчим комітетом Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області 28.03.2016 року, встановлено, що [PERSON] помер 26.03.2016 року в с.Штунь Любомльського району Волинської області (а.с.4). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Витягом з погосподарської книги № 1 за 2016 рік Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області від 31.07.2017 року за № 117/2 стверджено, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: с.Штунь, вул.Миру, 122, Любомльського району Волинської області по особовому рахунку № 10069-1 належав [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України). Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.2 ст.1236 ЦК України). Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить (ч.2 ст.1254 ЦК України). З копії заповіту, посвідченого секретарем Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області 18.05.2010 року та зареєстрованого в реєстрі за №31, встановлено, що [PERSON], на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким усе приналежне йому майно заповів своїй племінниці позивачу [PERSON] (а.с.8). Довідкою Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 31.07.2017 року за № 117/2 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 14.07.2016 року за №44452527 стверджено, що в останнє спадкодавцем [PERSON] було укладено заповіт на усе приналежне йому майно 18.05.2010 року та даний заповіт є чинним (а.с.6, 48). Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняла в порядку ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, що підтверджується її заявою від 14.07.2016 року про прийняття спадщини, поданою приватному нотаріусу Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] (а.с.47). З довідки Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 31.07.2017 року за №117/2 встановлено, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті був зареєстрований у спадковому будинку один, його дружина [PERSON] померла 13.02.2008 року (а.с.6). Інших спадкоємців, в тому числі, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON], з дослідженої копії матеріалів спадкової справи №30/2016 також не встановлено. Таким чином, спадкоємцем після смерті [PERSON], що спадкує усе приналежне останньому майно, є позивач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 27.07.2017 року №240/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с.Штунь, вул.Миру, 122, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна останньому, як спадкодавцю (а.с.14). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25.09.2017 року за №98317382 підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с.Штунь, вул.Миру, 122, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.59). Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, прибудови, двох сараїв, літньої кухні, погріба, вбиральні, колодязя, що знаходяться в с.Штунь по вул.Миру, 122, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Рішенням комісії рекомендовано узаконити вказане спадкове нерухоме майно за позивачем [PERSON] (а.с.21-25). Також на підставі вказаного висновку та технічного паспорта, виданого ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 02.08.2017 року, встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.15-25).\~ В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеними. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по вул.Миру, 122, в с.Штунь Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] З огляду на підставу позову, судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Outcome: approved