Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Мотивує позов тим, що 05 листопада 2018 року надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 85000,00 гривень. На підтвердження надання у позику цих коштів відповідачем власноручно було складено розписку. За умовами договору позики відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти до 10 березня 2019 року. Однак станом на день звернення до суду з даним позовом кошти не повернуто, неодноразові усні вимоги про повернення позичених коштів відповідач ігнорує, уникає зустрічі, на телефонні дзвінки не відповідає. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобов`язання. А тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в судовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив суду, що сторони знають один одного більше двадцяти років, товаришували. Відповідачу позичив кошти в сумі 85000,00 грн., які він обіцяв повернути до 10 березня 2019 року. Проте позичені кошти [PERSON] не повернув, станом на дату розгляду справи заборгованість існує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказавши, що дійсно отрмував в борг кошти в сумі 85 000 грн., про що написав розписку. Проте повернути борг не може, оскільки не має коштів. Окрім позивача, позичав кошти в багатьох інших людей, а також брав кредити в банках. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. 05 листопада 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 85000,00 грн. терміном до 10 березня 2019 року. Про отримання коштів від позивача відповідачем складено розписку (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що станом на день розгляду справи [PERSON] грошові кошти, які отримав за розпискою від [PERSON] не повернув. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (правовий висновок ВСУ від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13). Судом у судовому засіданні досліджено оригінал розписки, її текст та викладені умови повернення грошових коштів. Підстав вважати, що розписка засвідчує існування інших, а ніж боргових правовідносин між сторонами, не встановлено. Розпискою виражено справжню правову природу укладеного договору позики. Розписка має вираження обов`язку [PERSON] повернути грошові кошти, а відтак така розписка дає правові підстави для стягнення боргу судовим рішенням. Враховуючи визнання позову та відсутність доказів про те, що станом на день розгляду справи у суді відповідач виконав умови укладеного з позивачем договору позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак і про наявність підстав для їх задоволення. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 850,00 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved