Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовом до Прутівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивував тим, що 09.03.1999р. помер його батько [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,64га, призначеної для ведення товарногосільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради. Він прийняв спадщину, однак нотаріальною конторою йому було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що державний акт видано після смерті батька. В уточнюючій позовній заяві вказав на те, що в свідоцтві про народження він записаний «Єленчук», а тому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 0,85 га для ведення товарногосільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради, встановити, що [PERSON], який помер 09.03.1999р., був його батьком та встановити факт належності [PERSON] державного акту ІВ-ІФ № 010584, виданного Прутівською сільською радою 01.03.2001р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,64 га. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 010584 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,64 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №84 від 01.03.2001р.. Із свідоцтва про народження серії І-НМ № 323478 вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Прутівської сільської ради від 21.12.2016р. за померлим [PERSON] зареєстровано земельний пай в с. Прутівка Снятинського району. 06.03.1999р. [PERSON] посер (свідоцтво про смерть серії І-НМ № 105636). На день смерті [PERSON] в господарстві крім нього був зареєстрований [PERSON], позивач по справі, який після його смерті вступив в управління спадковим майном. Заповіт від імені померлого в сільській раді не посвідчувався. Із довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 21.12.2016р. вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 359/2004 на підставі заяви про видачу спадщини за законом сина померлого [PERSON], інших спадкоємців немає. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкоємцями майна, а саме: 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою вул. Шухевича, 8 в с. Прутівка Снятинського району, належного [PERSON] на праві власності є йог осин [PERSON] 21.12.2016р. вищевказаною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що спірний державний акт на земельну ділянку виданий на ім'я [PERSON] після його смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно\~ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття\~\~спадщини свідоцтво про право на спадщину. Зібрані по справі докази вказують, що [PERSON] на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 0,64 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, після смерті якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії серії IV-ІФ № 010584, спадкоємцем якого за законом є його син [PERSON], який вступив в управління спадковим майном, а тому суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Прутівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, в межах земельної ділянки площею0,64 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ІФ № 010584 від 01.03.2001р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №84, виданого на [PERSON] Також, судом встановлено, що у записі прізвища померлого [PERSON] містяться розбіжності. Так, зокрема, у свідоцтві про смерть його прізвище зазначено «Елинчук», у державному акті про право приватної власності на землю «Еленчук», у свідоцтві про народження позивача прізвище його батька зазначено «Єленчук». Відповідно до паспорта громадянина України СС № 786750, прізвище позивача значиться «Єлинчук». Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також справи про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу має для позивача юридичне значення. Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що у судовому засіданні доведено факт, що [PERSON] був батьком позивача, а також, що йому належав вищевказаний державний акт на прао приватної власності на землю, тому заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328,1218, 1268, ЦК України, ст. 524, 534, 548, 549, 560 ЦК УРСР

Outcome: approved