Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будовами та спорудами [ADDRESS]. [PERSON] ще за життя склала заповіт, яким все своє майно, заповіла йому. Оскільки він фактом спільного проживання із спадкодавцем прийняв спадщину, однак нотаріусом у оформленні такої йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання [PERSON] та його представник - адвокат Микульця Н.І. не з'явилися, однак остання подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача в підготовче судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [INFO] року померла бабуся позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [INFO] року (а. с. 5, 6-9, 31). Також встановлено, що згідно довідки виконкому Перечинської міської ради Закарпатської області № 884 від 23 жовтня 2018 року, [PERSON], яка померла [INFO] року, була головою домогосподарства [ADDRESS] (до упорядкування поштової адреси на підставі рішення виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області № 174 від 22 листопада 2018 року - [ADDRESS] (а. с. 11, 30). Крім цього встановлено, що [PERSON] на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що на день смерті належатиме їй і на що за Законом матиме право, заповіла своєму онукові [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 14 серпня 2012 року, посвідчений секретарем Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за № 144 (а. с. 10). Згідно довідок виконавчого комітету Перечинської міської ради Закарпатської області на момент смерті [PERSON] разом з нею в будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали її донька [PERSON], [INFO], а також онуки [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а. с. 12, 44). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54662216 від 03 січня 2019 року та повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області № 1036/01-13 від 29 грудня 2018 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, відсутня (а. с. 37, 38-39). Разом з цим, згідно повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу за вих. № 173/01-16 від 07 листопада 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини за спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки документ, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS], відсутній (а. с. 19). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 155510540 від 08 лютого 2019 року відомості щодо права власності та інших речових прав на житловий будинок [ADDRESS] також відсутні (а. с. 43). Крім цього, відомості щодо реєстрації права власності на вказаний житловий будинок відсутні в архівах РКП «Бюро технічної інвентаризації», що підтверджується повідомленням Перечинської міської ради Закарпатської області № М-45/02-10 від 07 лютого 2019 року (а. с. 42). Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовився від неї, а інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON], не встановлено (а. с. 12, 37, 38-39, 44), тому позивач прийняв таку одноосібно. Оскільки у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0222220018 від 22 листопада 2018 року позивачем [PERSON] сплачено 1 525,31 грн. судового збору (а. с. 1). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої представником позивача заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених [PERSON] судових витрат, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved