Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визначити, що частки у квартирі під №149 в будинку №63 по вулиці Академіка Корольова в місті Одесі, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], померлому 29 січня 2014 року та [PERSON], померлої 11 червня 2014 року є рівними по ? частці у кожного та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку зазначеної квартири, що відкрилась після смерті його діда [PERSON], померлого 29 січня 2014 року. При цьому позивач посилається на те, що 29 січня 2014 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки квартири [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем після смерті діда за заповітом, складеним 16 листопада 1993 року та після смерті [PERSON] позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, та надано роз'яснення стосовно необхідності підтвердження родинних відносин з дідом. Крім того, як зазначив нотаріус, в заповіті передбачається розпорядження на випадок смерті заповідача цілою квартирою під №149 в будинку № 63 по вулиці Академіка Корольова в місті Одеса, права власності на яку в цілому він не мав ні на час складання заповіту, ні на час відкриття спадщини, оскільки Свідоцтво про право власності на житло видано на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Також, в наданому Свідоцтві про право власності на житло на зазначену квартиру на ім'я [PERSON], [PERSON], не зазначені частки, які належать кожному з них, тобто квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому [PERSON] вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити. Відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право власності на житло за №15-432 від 22 червня 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованому в КП «ОМБТІ» 04 листопада 1993 року під №241 стр. 42 кн.52пр., квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 29 січня 2014 року [PERSON] помер (актовий запис №1130 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 30 січня 2014 року). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його частку квартири під №149 в будинку № 63 по вулиці Академіка Корольова в місті Одеса. Згідно заповіту, посвідченому Третьою одеською державною нотаріальною конторою 16 листопада 1993 року, реєстровий №4-8793, позивач є спадкоємцем після смерті свого діда [PERSON] Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. До складу спадщини, як встановлено ч. 1 ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановлений законом строк, звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через необхідність підтвердження родинних відносин з померлим спадкодавцем. Крім того, як зазначив нотаріус в своєму листі №114/02-14 від 12 серпня 2014 р., в заповіті передбачається розпорядження на випадок смерті заповідача цілою квартирою під №149 в будинку № 63 по вулиці Академіка Корольова в місті Одеса, права власності на яку в цілому він не мав ні на час складання заповіту, ні на час відкриття спадщини, оскільки Свідоцтво про право власності на житло було видано на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Також, не були зазначені частки, які належать кожному з них, тобто квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2014 року (цивільна справа №521/17223/14-ц) встановлено факт родинних відносин, згідно якому [PERSON], померлий 29 січня 2014 року, є дідом [PERSON], [INFO]. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів спадкової справи №4/2014 вбачається, що позивач [PERSON], який є онуком померлого [PERSON], є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] В положеннях п. 3.4 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, тобто суд вважає, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Відповідно до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Окрім того, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При таких обставинах та враховуючи, що [PERSON] на момент відкриття спадщини є власником ? частини квартири [ADDRESS] і позивач має право на спадкування за заповітом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved