Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Туристично-готельного комплексу «Дністер», уточнені вимоги 11.07.2017р., про визнання цивільно-правового договору трудовим; стягнення недоплачених розрахункових; стягнення виплат за листком непрацездатності; стягнення трьохмісячної вихідної допомоги; середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; стягнення моральної шкоди; виплату компенсації відповідно до порядку 145 - умови зростання заробітної плати; повернення посвідчення. Свої вимоги мотивує та обґрунтовує наступним. Зокрема, працював на посаді начальника електровідділу з 07.09.16р. до 25.11.16р. включно за домовленістю місяць ;за час роботи пройшов навчання у ДП « Західний експертно- технічний центр держпраці», з 07 вересня виконував обов'язки начальника електровідділу, про що свідчать табелі за вересень жовтень, листопад 2016р., та протоколи № 02-302 від 23.09.16р. і № 02-310 від 23.09.16р. ДП « Західний експертно-технічний центр держпраці»; у розрахунковому листку за листопад 16р вказано його табельний номер 0000010257, ; присутні табелі обліку робочого часу з вересня - листопад 2016р. За вересень та жовтень ним підписані ЦПД, у листопаді він ЦПД не підписував працюючи на посаді начальник електровідділу.14.11.16р., зв'язку з відмовою у оформлені трудового договору, по ЦПД отримував на руки 4500 грн, за домовленістю по трудовому 5000 на руки ( 7000 зарплата);ним подаю заяву про звільнення за власним бажання з 22.11.16р. зв'язку грубим порушенням законодавства про працю. У Зв'язку з подачею заяви про звільнення за власним бажання та грубим порушенням законодавства про працю , лист непрацездатності з 22.11.16р. до 25.11.16р. йому не оплачено, не повернуто трудову книжку з внесенням відповідного запису до трудової книжки - звільнений за власним бажанням зв'язку з грубим порушенням трудового законодавства, що обумовлено затримкою працевлаштуванням на оборонне державне підприємство провідним інженером електроніж з окладом 9500 грн. Окрім цього, позовні вимоги обґрунтовує також тим, що Відповідно до Трудового кодексу, трудові відносини, засновані на угоді між працівником і працедавцем про особисте виконання працівником за плату трудовій функції (роботи за посадою відповідно до штатного розкладу, професії, спеціальності з вказівкою кваліфікації, конкретного виду роботи, що доручається), підпорядкуванні працівника правилам внутрішнього трудового розпорядку при забезпеченні працедавцем умов праці, передбачених трудовим законодавством і іншими нормативними правовими актам, такими, що містять норми трудового права, колективним договором, угодами, локальними нормативними актами, трудовим договором. Є вакантна штатна посада, за якою визначено певні кваліфікаційні вимоги й функціональні обов'язки, і на це підприємство приймають на роботу певну фізичну особу за цивільно-правовим договором про надання послуг, у якому як послуги визначено трудову функцію (посаду (професію), спеціальність, кваліфікацію), і ця особа фактично виконує функціональні обов'язки за вакантною штатною посадою (професією), то це не цивільно-правовий, а трудовий договір. Відтак, вважає, що з дати оформлення зі ним цивільно-правового договору ,він виконував роботу за вільною посадою начальника відділу електротехнічного обладнання, і з ним фактично було укладено трудовий договір. Він підпорядковувався Правилам внутрішнього трудового розпорядку, табелювався бухгалтерією, отримував заробітну плату, мав робоче місце, харчувався в їдальні, мав постійну перепустку, проходив Інструктаж з техніки безпеки. Оскільки з ним фактично було укладено трудовий договір ,то на нього поширюються норми трудового законодавства щодо оплати праці, вихідної допомоги , виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку (за час затримки заплати повної заробітної плати) при звільненні за період з листопада 2015 року до дня повної заплати мені належної суми у відповідності ст. 117 КЗпП України. Неправомірними діями ПАТ ТГК «Дністер» щодо порушення його права на працю, завдано моральної шкоди, яка виявилась у фізичному болі і стражданнях, які зазнав у зв'язку з втратою здоров'я; у душевних стражданнях, які зазнав у зв'язку з протиправними відповідача; на думку позивача, методика розрахунку заподіяної моральної шкоди, полягає в оцінці «фактичної втрати ресурсів здоров'я і людського капіталу». Просить суд визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди, залежно від характеру правопорушення його конституційних прав на працю, бездіяльність і неповага до трудового законодавства, від глибини їх фізичних і душевних страждань. Людини перед свавіллям адміністрації, противоправними діями, не законною відмовою у розрахункових; при визначенні розміру відшкодування враховувати вимоги розумності і справедливості. Розрахунок морального збитку - 100000 грн., з врахуванням витрат на лікування. Представник відповідача ПАТ ТГК «Дністер» проти позову заперечив та пояснив, що з позивачем було укладено цивільно-правові угоди, а не трудовий договір, як помилково вважає [PERSON] На підставі цих договорів йому виплачено кошти згідно актів виконаних робіт. Трудова книжка не оформлялась, і записи не вносились; не передбачено також цивільним законодавством оплата листків непрацездатності особам, які виконують роботи за цивільно-правовими угодами. Позивач дійсно проходив інструктаж з техніки безпеки, охорони праці, за кошти підприємства. Проходив навчання в ДП «Західний експертно-технічний центр держпраці», оскільки це стандартні вимоги для всіх працівників та осіб, які виконують певні види робіт. Заяви про прийняття на роботу позивачем не подавалося, наказу (розпорядження) про прийняття на роботу не видавалося, виконавець повинен був виконати певний визначений обсяг робіт, за результатами яких оформлено Акти приймання-здачі робіт, де сторони не мали жодних претензій, оплата проводилася на підставі актів та, відповідно, у різному розмірі залежно від обсягу виконаних робіт. [PERSON] при виконанні договорів підряду, як особа, що працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, сам організовував свою роботу і виконував її на власний ризик. Виконавець самостійно організовував виконання робіт у зручний для нього час, оскільки саме результат виконаних робіт, їх повнота та якість була предметом договорів підряду №123 від 06.09.2016 року та №147 від 01.10.2016 року. Час виконання [PERSON] робіт за договорами підряду підприємством не обліковувався, що підтверджується Табелем обліку використання робочого часу, в якому відсутній такий працівник. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доказами, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного. Встановлено, що між ПАТ ТГК «ДНІСТЕР» та [PERSON] було укладено цивільно-правові договори підряду №123 від 06.09.2016 року та №147 від 01.10.2016 року. Відповідно до умов цих договорів, Виконавець - [PERSON] надавав консультаційні послуги для інженерної служби ПАТ ТГК «ДНІСТЕР» у вересні 2016 року та, наступного місця - жовтні 2016 року надавав консультаційні послуги у відділі електротехнічного обладнання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Згідно із ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. ПАТ ТГК «ДНІСТЕР» як суб'єкт господарювання вправі на власний розсуд організовувати виконання статутних завдань, у тому числі і шляхом укладення договорів цивільно-правового характеру. Згідно із статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договори підряду №123 від 06.09.2016 року та №147 від 01.10.2016 року не визнані судом недійсними, є правомірними, укладеними з дотриманням норм цивільного та господарського законодавства та не містять ознак трудових відносин. Як зазначив Вищий адміністративний суд України (ухвала від 15.09.2015 р. у справі №К/800/33578/13) у разі виконання робіт (надання послуг) не на підставі трудового договору, а відповідно до договору підряду (цивільно-правового договору), трудові відносини не виникають. Цивільно-правовий договір - це будь-який вид договору, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства. Порядок укладання договорів підряду (на виконання певних робіт) регулюється главою 61 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 837 цього Кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з передаванням її результату замовникові. Предметом трудового договору є виконання трудової функції. Трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Так, [PERSON] за умовами договору підряду №123 від 06.09.2016 року був зобов'язаний надати консультаційні послуги для інженерної служби ПАТ ТГК «ДНІСТЕР» у вересні 2016 року. Після завершення виконання робіт відносини сторін припинилися. У жовтні 2016 року з громадянином [PERSON] було укладено інший договір підряду №147 від 01.10.2016 року з іншим предметом договору - на надання консультаційних послуг у відділі електротехнічного обладнання. При цьому,[PERSON] заяви про прийняття на роботу не подавалося, наказу (розпорядження) про прийняття на роботу не видавалося, виконавець повинен був виконати певний визначений обсяг робіт, за результатами яких оформлено Акти приймання-здачі робіт, де сторони не мали жодних претензій, оплата проводилася на підставі актів та, відповідно, у різному розмірі залежно від обсягу виконаних робіт. [PERSON] при виконанні договорів підряду як особа, що працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, сам організовував свою роботу і виконував її на власний ризик. Виконавець самостійно організовував виконання робіт у зручний для нього час, оскільки саме результат виконаних робіт, їх повнота та якість була предметом договорів підряду №123 від 06.09.2016 року та №147 від 01.10.2016 року. Час виконання [PERSON] робіт за договорами підряду підприємством не обліковувався, що підтверджується Табелем обліку використання робочого часу, в якому відсутній такий працівник. Відповідно до квитанцій №2 від 04 жовтня 2016 року, передано звіт про застрахованих осіб до ДФС, в якому міститься інформація по працюючому за договором цивільно-правового характеру [PERSON] (категорія 3). Аналогічні звіти подавались за вересень, жовтень 2016 року. Отже, відносини ПАТ ТГК «ДНІСТЕР» та громадянином [PERSON] виникли із цивільно-правових договорів підряду №123 від 06.09.2016 року та №147 від 01.10.2016 року та не мали ознак трудових відносин. Окрім того, доводи [PERSON] про те, що він працював на посаді начальника відділу електротехнічного обладнання ПАТ ТГК «ДНІСТЕР», спростовується фактом перебування на цій посаді [PERSON], який перебував на штатній посаді начальника відділу електротехнічного обладнання з 20.08.2009 року по 15.12.2016 року, що підтверджується наказами про прийняття на роботу та звільнення. Затвердження штатного розпису належить до компетенції суб'єкта господарювання. В свою чергу, виникнення, зміна та припинення відносин між позивачем та фізичними особами зумовлена волевиявленням обох сторін і одна із них не вправі в односторонньому порядку змінювати умови, щодо яких досягнуто двосторонньої домовленості на врегулювання відносин на підставі цивільного законодавства. Така позиція чітко визначена в Ухвалі Вищого адмінстративного суду України від 15.09.2015 року, справа К/800/33578/13 де колегія судів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що зобов'язання привести укладений діючий договір у відповідність до трудового законодавства є втручанням у внутрішню діяльність суб'єкта господарювання, а тому така вимога не може вважатися правомірною. У листопаді 2016 року ПАТ ТГК «ДНІСТЕР» жодних договірних відносин з громадянином [PERSON] - ні цивільно-правових, ні трудових - не мав. Як встановив суд, в листопаді 2016 року відповідач ПАТ ТГК «ДНІСТЕР» жодних договірних відносин з громадянином [PERSON] - ні цивільно-правових, ні трудових - не мав. Кошти, виплачені [PERSON], як оплата за надані послуги були виплачені помилково. Бухгалтерія підприємства, помилково сплатила кошти за листопад 2016 року позивачу, оскільки, як він сам не заперечує, що в листопаді 2016 року він не надавав жодних послуг підприємству. Щодо вимог оплату Листка тимчасової непрацездатності, то такі також не підлягають до задоволення, т.я. [PERSON] не працював за трудовим договором, і такі гарантії на нього не поширюються. Судом також встановлено, що Договір матеріальної відповідальності з [PERSON] не укладався, оскільки між ПАТ ТГК «ДНІСТЕР» та [PERSON] було укладено цивільно-правові договори підряду №123 від 06.09.2016 року та №147 від 01.10.2016 року. Відповідно до умов цих договорів, Виконавець - [PERSON], надавав консультаційні послуги для інженерної служби ПАТ ТГК «ДНІСТЕР» у вересні 2016 року та, наступного місця - жовтні 2016 року надавав консультаційні послуги у відділі електротехнічного обладнання. Інвентаризаційні відомості, акти прийняття матеріальних цінностей з Позивачем не уклалися та не підписувались. Як пояснив суду представник відповідача, вступний інструктаж з техніки безпеки та охорони праці проводиться зі всіма працівниками, без виключенням, що стверджується журналом проведення такого інструктажу, в т.ч. із Позивачем. Свідок [PERSON] начальник відділу з охорони праці пояснив, що згідно встановленого порядку на підприємстві, перепустка (карточка) надається всім працівникам, незалежно від підстав оформлення відносин між підприємством та працівником (цивільно-правовий, трудовий договір, тощо.). Дана карточка ніде спеціально не облікується. Також всім працівникам без виключення надається можливість користуватись послугами їдальні ПАТ ТГК «Дністер». Свого окремого робочого місця [PERSON] також немав; була одна кімната на всіх хто мав відношення до електрообладнання. Відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993р.за №110, трудова книжка-основний документ про трудову діяльність працівника. Відтак, запис про роботу за цивільно-правовим договором до трудової книжки не заноситься. Позивач просить зобов»язати відповідача повернути посвідчення ДП» Західний експертно-технічний центр держпраці», однак, як пояснив суду представник ПАТ ТГК «Дністер» таке посвідчення видано [PERSON] і у них не зберігається. Відтак, позивач вправі звернутись до ДП «Західний експертнор-технічний центр держпраці» з приводу видачі дублікату такого посвідчення. Таким чином, суд оцінивши сукупності докази та доводи сторін, вважаємо вимоги [PERSON]. є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed