Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» (далі ТОВ «ФК «Сіті фінанс»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватний виконавець Юхименко О.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (далі - Банк) укладено кредитний договір № 41666-59-07-2 від 14 листопада 2007 року, за яким позивачу було надано споживчий кредит в сумі 30000 грн. строком з 14 листопада 2007 року по 14 листопада 2010 року. У зв`язку із скрутним фінансовим становищем позивач не міг погасити взяті на себе кредитні зобов`язання, а тому Банк подав позовну заяву в Тернопільський міськрайонний суд про стягнення з [PERSON] 39786,26 грн. нарахованих грошових зобов`язань. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 травня 2011 року у справі № 2-3202/11 позовні вимоги Банку були задоволені та стягнуто з [PERSON] 39786,26 грн. У середині травня 2019 року на адресу позивача надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л., датований 06 травня 2019 року. До цього листа додано постанову про відкриття виконавчого провадження від 06 травня 2019 року ВП № 59024234. Також у листі зазначалось про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена при примусовому виконанні виконавчого напису № 594 від 25 квітня 2019 року, що видав Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. Наявність вказаного листа стурбувало позивача і він надіслав лист приватному виконавцю з проханням ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження. Листом від 20 травня 2019 року приватний виконавець надіслав на адресу позивача документи щодо наявного виконавчого провадження, який отримано [PERSON] 24 травня 2019 року. При надісланих приватним виконавцем документах знаходились: копія виконавчого напису № 594 від 25 квітня 2019 року, що видав приватний нотаріус Шевченко І.Л., копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 травня 2019 року ВП № 59024234, копія постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 06 травня 2019 року. Таким чином, 24 травня 2019 року позивач зміг ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження. Із виконавчого напису № 594 від 25 квітня 2019 року вбачалось, що у [PERSON] наявна сума заборгованості в розмірі 25832,45 грн. за кредитним договором № 41666-59-07-2 від 14 листопада 2007 року. Кредитна сума була видана Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», який відступив право вимоги за договором № UA-EA-2018-06-22-00003l-b/42 про відступлення права вимоги від 09 серпня 2018 року TOB «ФК «Сіті фінанси». Тобто, право вимоги перейшло від Банку до TOB «ФК «Сіті фінанс», про що позивачу стало відомо лише після ознайомлення із даним виконавчим написом нотаріуса. Крім того, із виконавчого напису № 594 від 25 квітня 2019 року вбачалося, що строком, за який провадиться стягнення, є календарні дати з 09 серпня 2018 року по 15 квітня 2019 року і стягувачем значиться TOB «ФК «Сіті фінанс». Заявлена до стягнення сума 25832,45 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22478,90 грн., прострочена заборгованість за процентами 3353,55 грн. Із заявленою сумою до примусового стягнення [PERSON] категорично не погоджується та вважає, що виконавчий напис нотаріуса № 594 від 25 квітня 2019 року винесено з порушенням норм законодавства та порушенням його прав, а тому він має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. На підставі\~викладеного позивач\~просить суд\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий написза реєстровим номером №594, вчинений 25 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., яким пропонується стягнути заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті фінанс» за кредитом у розмірі 25832,45 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 22478,90 грн., прострочена заборгованість за процентами 3353,55 грн. Ухвалою судді від 10 червня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Сіті фінанс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватний виконавець Юхименко О.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ФК «Сіті фінанс» в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Шевченко\~І.Л.в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - приватний виконавець Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню частково, виходячи наступного. 14 листопада 2007 року між Акціонерним банком «Київська Русь» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір № 41666-59-07-2, згідно якого Позичальнику надано споживчий кредит в сумі 30000 грн. строком з 14 листопада 2007 року по 14 листопада 2010 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2011 року (справа № 2-3202/11) стягнуто з [PERSON] в користь АБ «Київська Русь» заборгованість за невиконання умов кредитного договору в розмірі 39786,26 грн. 25 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. видано виконавчий напис, яким запропоновано стягнути суму заборгованості за кредитом в розмірі 25\~832 (двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять дві) гривні 45 копійок з боржника - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за ДРФО [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 13 серпня 1998 року, місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , місце роботи: невідоме. Зазначена сума була надана Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», (податковий номер 24214088), який відступив право вимоги за договором № UA-EA 2018-06-22-000031-b/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 09 серпня 2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» за кредитним договором №41666-59-07-2 [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за ДРФО: [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільські 13 серпня 1998 року, місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на підставі Кредитного договору №41666-59-07-2 від 14 листопада 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та [PERSON] . Строк, за який провадиться стягнення, - 09 серпня 2018 року по 15 квітня 2019 року. 06\~травня 2019\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу міста\~Києва Юхименко\~О.Л.\~на підставі\~виконавчого напису\~№ 594,\~виданого 25\~квітня 2019\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Шевченко\~І.Л.,\~про стягнення\~з боржника,\~яким є\~ [PERSON] ,\~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Сіті\~Фінанс» заборгованості\~в розмірі\~26532,45\~грн.,\~винесено постанову\~про відкриття\~виконавчого провадженняВП № 59024234, яка 06 травня 2019 року була надіслана [PERSON] , про що свідчить долучений до матеріалів справи супровідний лист. Також, 06 травня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 2653,25 грн. На заяву [PERSON] від 14 травня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. 20 травня 2019 року надіслала [PERSON] копію виконавчого напису № 594 від 25 квітня 2019 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 06 травня 2019 року, копію постанови про стягнення з боржника основної суми винагороди від 06 травня 2019 року. З врахування встановлених обставин суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (надалі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку (в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису), передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов?язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин було визнано незаконною та нечинною. Згідно вказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, вона набирає законної сили з моменту проголошення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року зазначена вище постанова була залишена без змін. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз?яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року не визначено моменту, з якого втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662, а відтак вона втрачає чинність у загальному порядку - з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд дійшов висновку, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. При матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, тобто станом на 25 квітня 2019 року, у [PERSON] перед ТОВ «ФК «Сіті фінанс» існувала безспірна заборгованість, як і докази на підтвердження того, що така заборгованість взагалі мала місце, її розмір, чи відповідав він сумам, які вказано у спірному виконавчому написі. Разом з тим, представник позивача не заперечував, що [PERSON] має невиконані зобов`язання за Кредитним договором №41666-59-07-2 від 14 листопада 2007 року, однак їх розмір є відмінним від суми, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса. Відтак, суд має переконання, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. При цьому, суд також враховує можливі недобросовісні дії ТОВ «ФК «Сіті фінанс» в частині неповідомлення нотаріуса про ухвалене судом рішення про стягнення заборгованості із позивача в користь Банку за вищевказаним кредитним договором у 2011 році. Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд зробив висновок про те, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису за реєстровим номером №594, вчинений 25 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., яким пропонується стягнути заборгованість з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті фінанс» за кредитом у розмірі 25832,45 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22478,90 грн., прострочена заборгованість за процентами 3353,55 грн. таким, що не підлягає виконанню. Водночас, заявлений позов суд задовольняє частково з огляду на те, що на вважає приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. належним відповідачем у виниклому між сторонами спорі. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відтак, суд приходить до переконання, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., отримавши від ТОВ «ФК «Сіті фінанс» необхідний перелік документів, діяла у відповідності до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» у межах строків стягнення боргу, які не охоплені попереднім рішенням суду. Приймаючи таке рішення, суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 16 травня 2018 року (справа № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18). В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ФК «Сіті фінанс» на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial