Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначенні способу участі у вихованні дитини, в якому просив: усунути перешкоди у його спілкуванні із рідним сином [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] та встановити наступний графік зустрічей з дитиною: кожну суботу та неділю з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин за місцем проживання дитини та визначити місця для прогулянок в межах міста Ямпіль Вінницької області; кожен день народження дитини, а саме [INFO] кожного року до досягнення дитиною повноліття з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин з можливістю прогулянки з дитиною в межах міста Ямпіль Вінницької області. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що\~11 січня 2019 року рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області шлюб між ним та відповідачем по справі розірвано. [INFO] у них народився син [PERSON] , який постійно проживає із відповідачем. Після розірвання шлюбу у нього із відповідачем постійно виникають конфлікти щодо його участі у вихованні сина. Відповідачка всіляко чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, не допускаючи його до дитини під різними приводами, обмежуючи його право приймати участь у вихованні сина. Позивач вказав, що він любить свого сина і вважає своїм батьківським обов`язком приймати активну і безпосередню участь у його вихованні та батьківською турботою піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини. Відповідач перестала відповідати на усні звернення і телефонні дзвінки з питання зустрічей і спілкування з сином, ігнорує обговорення його навчання, виховання, оздоровлення та відпочинку. Через протиправну поведінку відповідача, дитина обділена увагою і турботою рідного батька. Позивач бажає обрати такий графік зустрічей з дитиною, який не порушує режиму його дня та навчання, не відриває його від нормального, звиклого для дитини середовища та не заважає нормальному існуванню, що в свою чергу не створюватиме для дитини жодного морального, емоційного чи психологічного тиску. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі Ордеру серії ВН №133830 від 17.02.2020 у судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви за вхід.№1916 від 17.03.2020 та №1922 від 18.03.2020, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Вовк Е.П., яка діє на підставі Ордеру серії ВН №041798 від 18.02.2020 у судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви за вхід.№1921 та №1920 від 18.03.2020, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги визнали частково. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області Ільїн О.О., який діє на підставі довіреності вих.№01-01.18/1 від 02.03.2020 (а.с.75) у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву за вхід.№1923 від 18.03.2020, в якій просив справу розглянути у його відсутність, щодо результатів розгляду справи покладається на розгляд суду. 10.02.2020 за вх.№902 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву. Вважає, що зазначені позивачем вимоги не можуть бути задоволені, а факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Вказала, що вона ніколи не заперечувала спілкуватись батьку її дитини з ним та згідно добровільної домовленості вони вирішили визначити добровільну сплату аліментів в розмірі 2000 гривень, а також визначили зустріч позивача з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Однак, після цієї домовленості позивач вже четвертий місяць не сплачує аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та не бере участі у вихованні сина, а саме не зустрічається, не спілкується із сином та не телефонує. Також зазначила, що позивач завжди знаходиться за кордоном на роботі, тому його посилання на те, що вона не дає спілкуватися із сином, чи обмежує право позивача приймати участь у вихованні сина вводить суд в оману, та не підтверджує вказані у позові обставити. Крім того, зазначила, що їхньому синові [PERSON] лише 3,5 роки, дитина постійно проживає із нею, а тому в інтересах дитини, враховуючи вік дитини, необхідно обумовити побачення позивача з малолітнім сином у її присутності. Запропонований графік позивача не відповідає інтересам їхнього сина. Також вказала, що позивачем не була подана заява до органів опіки та піклування за фактичним місцем проживання їхнього сина про встановлення графіку побачень з ним. Вважає, що дана дія необхідна для подальшого розгляду, оскільки орган опіки та піклування в даній категорії справи виступає в якості третьої особи і в його компетенцію входить визначення графіку побачень з дитиною. Зазначила, що якби вона не погодилася з таким рішенням тоді позивач має право звернутися до суду про скасування такого рішення. Тому стягнення з неї судових витрат вважає безпідставним, так як позивач не вжив заходів досудового врегулювання спору. Також вказала, що замість збереження нормальних відносин її колишній чоловік використовує сина в якості мішені або зброї в боротьбі із нею. Зазначила, що її син проживає із нею, отримує нормальний, достойний досвід, виховується в любові та повазі до його особистості, а тому вважає, що вимоги позивача не відповідають інтересам дитини. Просила в задоволенні позову відмовити. 05.03.2020 за вх.№1609 до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив. Зазначив, що ознайомившись із відзивом він повністю заперечує дійсність викладених у відзиві обставинах. Вказав, що відповідач посилається на те, що після домовленості про сплату аліментів у розмірі 2000 грн., позивач вже четвертий місяць не сплачує аліменти на утримання сина, що є безпідставним твердженням і спростовується дублікатами квитанцій АТ КБ «ПриватБанк». Згідно дублікатів квитанцій за період з серпня 2019 року по листопад 2019 року позивач сплачував відповідачу по 2500 грн. аліментів на користь сина [PERSON] , що є на 500 грн. більше за їхню домовленість. Просив суд не брати до уваги обставини, які зазначені у відзиві як дійсні, оскільки ці обставини не підтверджені жодним належним і допустимим доказом. Заяви, клопотання: клопотання позивача про витребування доказів (а.с.7); заява позивач про усунення недоліків (а.с.17); відзив відповідача на позовну заяву (а.с.33-34); клопотання відповідача про витребування доказів (а.с.38); заява представника органу опіки та піклування про долучення до матеріалів справи висновок Ямпільської РДА (а.с.64); відповідь на відзив (а.с.66-68); заява представника відповідача про перенесення судового засідання (а.с.73); заява представника позивача про відкладення розгляду цивільної справи (а.с.74); заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі: залишення позовної заяви без руху (а.с.13-15); відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 18 лютого 2020 року на 09 годину 00 хвилин (а.с.19-22); витребування доказів (а.с.24-26); витребування доказів (а.с.40-43); витребування доказів, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.55-58); відкладення судового розгляду на 18 березня 2020 року на 09 годину 00 хвилин (а.с.77-78), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. \~Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.3-4) судом встановлено, що позивач народився [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області, де і зареєстрований. \~ \~ \~ \~Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 11.01.2019 №153/1584/18 (а.с.6) судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Із копії актового запису про народження №122 від 29.11.2016 (а.с.31) судом встановлено, що [INFO] у місті Ямпіль Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони по справі. \~ \~ \~ \~Із акту обстеження домогосподарства [PERSON] від 03.02.2020 (а.с.36) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , тобто відповідачка, та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають по [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] (батько) за вказаною адресою не зареєстрований та з серпня 2019 року з сім`єю не проживає і участі у вихованні сина [PERSON] не приймав. \~ \~ \~ \~Із повідомлення Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації вих.№0.184-5747/0/15-20 від 19.02.2020 (а.с.62) судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , у період з 01.01.2020 по 18.02.2020 здійснив виїзд з території України 03.02.2020 о 02 годині 11 хвилин на пункті пропуску Шегині. \~ \~ \~ \~Із висновку Ямпільської РДА Вінницької області вих.№01-01-11/296 від 02.03.2020 (а.с.65) судом встановлено, що враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 28.02.2020 №5 орган опіки та піклування Ямпільської РДА Вінницької області вважає за доцільне надати можливість [PERSON] зустрічатися та спілкуватися із сином [PERSON] , [INFO] , попередньо домовившись із матір`ю [PERSON] в які дні та часи будуть відбуватись їхні зустрічі, врахувавши при цьому інтереси дитини та в її присутності. [PERSON] не перешкоджати зустрічам та спілкуванню [PERSON] із сином [PERSON] , оскільки мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~ \~ \~ \~Із дублікату квитанції від 28.11.2019, 29.10.2019, 27.09.2019, 23.08.2019 (а.с.69, 70, 71, 72) встановлено, що на рахунок [PERSON] перераховано по 2500 грн. аліментів від [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному\~ЦПК України\~порядку (ст.4 ЦПК України). Згідно\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до вимог\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5\~ст.81 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюються сторонами, між ними дійсно виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька з дитиною. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1, 2\~ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до\~ст.141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 Сімейного кодексу України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Згідно приписів\~ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України\~передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов`язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення (ст.ст.153,\~157,\~159 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що спілкування позивача з дитиною не буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено,\~що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що свідчить його звернення до суду за захистом цього права. Крім цього, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини. Як встановлено ч.1, 2\~ст.159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно висновку органу опіки та піклування на території Ямпільського району, яким є Ямпільська районна державна адміністрація орган опіки та піклування вважає за доцільне надати можливість [PERSON] зустрічатися та спілкуватися із сином [PERSON] , [INFO] , попередньо домовившись із матір`ю [PERSON] в які дні та часи будуть відбуватися їхні зустрічі, врахувавши при цьому інтереси дитини та в її присутності. [PERSON] не перешкоджати зустрічам та спілкуванню [PERSON] із сином [PERSON] , оскільки мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі Зважаючи на викладене, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими є певні непорозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, психічний та фізичний стан малолітньої дитини, вважає за можливе визначити позивачу, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні зустрічі з дитиною першу та третю суботу кожного місяця з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин в присутності матері [PERSON] . Як передбачено ч.2\~ст.18 Сімейного кодексу України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, при цьому позивачем визначено спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивача, як батька, на вільне спілкування з малолітньою дитиною та прийняття участі у її вихованні, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітньою дитиною в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з дитиною. Відповідно до\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд враховує вік дитини, яка народилася [INFO] , тобто є малолітньою дитиною, яка потребує особистого догляду, тому є підстави обмежити час спілкування з дитиною і тільки в присутності матері, разом з тим суд визначає спосіб участі батька\~ [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною\~\~ [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення днів зустрічей батька з дитиною: кожну першу та третю суботу місяця з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, в присутності матері. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено частково, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у сумі 840 гривень 80 копійок згідно квитанції №N1А3О5302М від 22 січня 2020 року.

Outcome: partial