Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя про індексацію грошового зобовязання та сплату трьох процентів річних. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначив, що 17.05.2011 року Заводським районним судом м. Запоріжжя було винесено постанову по справі №2-а-47/2011 за адміністративним позовом [PERSON] до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя про оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень та зобовязання здійснити перерахунок державної та додаткової пенсій. Вказаною постановою суду було зобовязано відповідача здійснити позивачу перерахунок державної та додаткової пенсій, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, інваліду 2 групи, з 29.05.2010 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постанова суду від 17.05.2011 року набула законної сили 16.04.2012 року. 26.10.2012 року позивачем було отримано виконавчий лист, відповідно до якого УДВС України відкрило виконавче провадження. На підставі виконавчого листа відповідачем було здійснено перерахунок пенсій позивача та нараховані грошові кошти у сумі 72269,01 грн., однак на даний час ця сума виплачена так і не була. У звязку із невиконанням відповідачем грошового зобовязання перед позивачем, останній просить стягнути нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 17.04.2012 року по 17.08.2016 року на суму заборгованості 72207,77 грн. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 17.05.2011 року постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, зобовязано відповідача перерахувати [PERSON] державну та додаткову пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС, інваліду 2 групи, з 29.05.2010 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2012 року вищевказану постанову залишено без змін (а.с. 5-8). 26.12.2012 року по справі видано виконавчий лист. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до п. 19 та п. 20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання, яких гарантується державою, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440,\~бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845. У листі Управління в Заводському районі м. Запоріжжя Пенсійного фонду України за №28/Л-9 від 22.03.2013 року зазначено, що на підставі наданих [PERSON] оригіналів постанови суду першої інстанції та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду позивачу були нараховані грошові кошти в сумі 72269,01 грн. Виплата нарахованих коштів позивачу буде здійснена у разі надходження відповідних коштів Державного бюджету України. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею\~625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.\~5 ст.\~11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.\~625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.\~11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. В «аналізі практики Верховного суду України щодо застосування ст.\~625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», зазначено, що судам потрібно враховувати, що передбачена ст.\~625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані\~Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Стаття 625 ЦК України\~передбачає наявність договірних правовідносин і поширюється насамперед на порушення грошового зобов'язання, а рішення суду про стягнення грошових коштів, у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами іншого законодавства, не дає підстав для застосування\~ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог необхідно відмовити, оскільки до вказаних правовідносин не може бути застосовано ст. 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошових зобовязань.

Outcome: dismissed