Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON]Я, якою просить розірвати шлюб між ними, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 04.08.1990 року у відділі РАГС Золочівського райвиконкому Львівської області між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час вже є повнолітні. Спільне життя між ними не с клалося, через різні характери та різні погляди на шлюб та сім'ю. Часто у них виникали сварки та скандали. Тому у 2012 році шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. З цього часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Своє звернення з позовом до суду пояснює тим, що відповідач хоча і не заперечує проти розірвання шлюбу, проте спільно подати заяви про розірвання шлюбу в органи РАЦС відмовляється. Позивач вважає, що збереження даного шлюбу суперечитиме його інтересам, крім того враховуючи тривалість часу окремого проживання, впродовж якого вони не спілкувалися та не підтримували жодних стосунків, примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримує. Однак, в судовому засіданні 19.04.2017 року надав пояснення, про те, що на даний час він постійно проживає за кордоном. З дружиною він не проживає близько п'ятнадцяти років та не спілкується з нею більше трьох років. Крім того, йому стало відомо, що відповідач проживає з іншим чоловіком. Вважає, що підстав для збереження даного шлюбу немає і такий суперечить його інтересам. Просить шлюб розірвати. В разі ухвалення рішення про задоволення позову, просить судові витрати не покладати на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували такий 04 серпня 1990 року у відділі ЗАГС Золочівського райвиконкому Львівської області, актовий запис за № 160. З матеріалів справи та з пояснень сторін судом встановлено, що неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та поясненнях сторін, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо близько п'ятнадцяти років, у них склалися неприязні стосунки. Проти розірвання шлюбу не заперечують обидві сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 56 СК України, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, у звязку з чим доцільно такий розірвати, а позов відповідно задоволити. \~

Outcome: approved