Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання батьківства та зобов'язання вчинити дії. Свій позов мотивує тим, що з 23.11.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Однак, з 2015 року проживали окремо та 06.02.2017 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області шлюб було розірвано. Не зважаючи на формальне існування сім'ї з [PERSON], у неї в період з серпня 2016 року по грудень 2016 року існували відносини з відповідачем по справі - [PERSON], від якого [INFO] вона народила сина [PERSON]. Оскільки, на час народження дитини не пройшло 9 місяців після розірвання шлюбу, [PERSON] було вказано у свідоцтві про народження батьком дитини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2017 року задоволено позов [PERSON] та виключено відомості про нього як батька [PERSON] з актового запису про народження дитини. В результаті їй було повторно видано свідоцтво про народження дитини, де за її заявою вказано відомості про біологічного батька дитини - відповідача по справі. На неодноразові пропозиції добровільно врегулювати питання визнання відповідачем батьківства, останній відмовляється. З урахуванням зазначеного, на підставі ст.128 СК України просить визнати [PERSON], [INFO], батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого [PERSON], [INFO]; зобов'язати Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису № 1543 від 27.06.2017 року про народження [PERSON], який складений Луцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Волинській області шляхом: виключення відомостей про [PERSON], громадянина України, як про батька дитини [PERSON]; зазначення батьком дитини [PERSON], [INFO], громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та стягнути з відповідача в її користь судові витрати по сплаті судового збору. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача - Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області в письмовій заяві просить розгляд справи провести без його участі, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судові засідання на виклики суду не з'являється, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч., через розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає ч. 11 ст. 128 ЦПК України. За погодженням позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. З 23.11.2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2017 року шлюб, укладеним між ними, розірвано (а.с.7). [INFO] народився [PERSON], батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2017 року задоволено позов [PERSON] та виключено відомості про нього як батька [PERSON] з актового запису про народження дитини (а.с.8). З доводів позивача, з серпня 2016 року по грудень 2016 року між нею та [PERSON] існували близькі стосунки від яких у них народився син [PERSON]. Зазначене, також, підтверджується показами свідка [PERSON] При повторній видачі свідоцтва про народження дитини [PERSON] відомості про батька дитини внесено відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері, а саме, батьком зареєстровано [PERSON]. Дані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18.10.2017 р. (а.с. 11). Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2018 року в даній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (79040, м. Львів, вул. Конюшинна, 24). На вирішення експертизи поставлено наступні питання: чи є [PERSON], [INFO], біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], матір'ю якого є [PERSON], [INFO]? Зобов'язано учасників справи надати експерту всі необхідні біологічні матеріали для проведення експертизи. Як вбачається з повідомлення Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 10/987 від 28.11.2018 року у відповідь на заявлене експертом клопотання, 28.11.2018 року до Львівського НДЕКЦ з'явилась [PERSON], [INFO], з дитиною [PERSON], [INFO], яка пред'явила паспорт громадянина України [NUMBER] та свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER]. [PERSON] у визначений експертом день до Львівського НДЕКЦ не з'явився, що унеможливило відбирання експериментальних зразків та проведення експертизи. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Калачова проти Російської Федерації», № 3451/05, § 34, рішення від 07 травня 2009 року). Статтею 109 ЦПК України регламентовано, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів, або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зважаючи на те, що відповідач по справі [PERSON] на відбір зразків букального епітелію не з'явився, що унеможливило проведення молекулярно-генетичної ідентифікації його як батька дитини [PERSON], [INFO], враховуючи положення ст. 109 ЦПК України, суд приходить до переконання, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON], а тому позовна вимога щодо визнання [PERSON], [INFO], громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого [PERSON], [INFO] - підлягає задоволенню. Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану - є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. У відповідності до положень ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 410, 00 грн.

Outcome: approved