Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , а також дружина [PERSON] не прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Вказуючи, що він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який шляхом вступу у фактичне управління майном прийняв спадщину після смерті батька, але нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР). Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи 113, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] (аркуш справи 8). Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Глухівської сільської ради не посвідчувався (аркуш справи 9), позивач є спадкоємцем І черги за законом (аркуш справи 7). Позивач протягом шести місяців після смерті батька заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не подавав, однак як спадкоємець першої черги вступив в управління та володіння спадщиною, а тому в контексті положень частини 1 статті 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину. Факт вступу позивача в управління та володіння спадщиною після смерті батька [PERSON] підтверджується також довідкою Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області № 497 від 20 серпня 2019 року та наявністю в нього належних спадкодавцю документів на земельні ділянки та майновий пай на підставі чого нотаріусом було видано позивачу відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна (аркуш справи 9, 52-55). Спадкоємці першої черги за законом - діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , та дружина [PERSON] в розумінні норм ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, на спадкове майно не претендують (аркуш справи 10-17). Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не здобуто. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 18). Довідкою, виданою виконкомом Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 20 серпня 2019 року № 497 (аркуш справи 9) та випискою з погосподарської книги №2 за 2016-2023 рр. Глухівської сільської ради Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 19) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачем виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (аркуш справи 20-26). Із заяви, поданої відповідачем до суду убачається, що [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову заперечень немає (аркуш справи 38-39). Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] (в силу вимог статтей 549 ЦК УРСР), а тому у є всі законні підстави для визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв`язку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved