Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Теплицької селещної ради\~Вінницької області про визнання\~права власності\~на житло\~за набувальною\~давністю, \~в обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що в червні 1995 року між ним та Теплицькою селищною було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований по вул.Гоголя,26 в смт. Теплик Вінницької області. Починаючи з червня 1995 року позивач проживає у вказаному будинку, що підтверджується довідкою Теплицької селищної ради №235 від 11.04.2018 року, оплачує комунальні платежі, користується земельною ділянкою біля даного будинку. В 2017 році позивач вирішив оформити технічну документацію на даний будинок, то виявилось, що документів на підставі яких він можеоформити право власні не має. На той час [PERSON] не знав, що договір купівлі-продажу житлового будинку не можна було укладати Теплицькій селищній раді, так як це не відповідає вимогам Закону України «Про державний нотаріат» від 02.09.1993 року №3425- ХІІ, який не передбачає право вчинення такої нотаріальної дії як договір купівлі-продажу посадовими особами селищної ради. При укладені договору купівлі-продажу будинку, позивачем було сплачено до Теплицької селищної ради 150000000 (сто пятдесят мільйоні купонів), що підтверджується довідкою Теплицької селищної ради від 03.07.1997 року, сам договір купівлі-продажу у Теплицькій селищній раді не зберігся. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Від Теплицької\~селещної ради\~Вінницької області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно в 1995 році купив житловий будинок по вул. Гологоля,26 в смт. Теплик за 150000000/сто пятдесят мільйонів купонів, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Теплицької селищної ради (а.с. 7), дійсно проживає за адресою [INFO] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Теплицької селищної ради №235 від 11.04.2018 року (а.с.8) та те, що договір купівлі-продажу житлового будинку №26 в смт. Теплик по вул. Гоголя, в селищній раді не зберігається (а.с. 9) технічним паспортом відповідно до якого замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с. 12-14). Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав, предявлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. \~\~ \~ \~ \~ \~ При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України) (п. 9 Постанови). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови). \~\~\~\~\~\~\~\~ А тому,

Outcome: approved