Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до МКП «Вінницязеленбуд», Вінницької міської ради, МКП «Управляюча компанія «Київська» про відшкодування шкоди, мотивуючи вимоги позову тим, що йому на праві власності належить автомобіль марки «KIA SORENTO», реєстраційний номер [NUMBER] . 20 червня 2020 року на вказаний автомобіль по вул. Київській, 134 в м. Вінниці впало дерево, яке завдало авто значних пошкоджень. З метою фіксації даного факту, дружина позивача, оскільки позивача не було в той час у місті, звернулась із заявою до правоохоронних органів. Вартість матеріального збитку авто, пошкодженого внаслідок падіння дерева, попередньо становить 100 000 грн. Посилаючись на положення Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, позивач зазначає, що оскільки дерево розташовано на землі комунальної власності, то слідкувати за станом зелених насаджень, бути відповідальними за збереження і належним їх доглядом, та відповідно обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди покладається на відповідачів. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., позивач зазначає, що захист порушеного права забезпечується як визнанням доведення факту заподіяння йому матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження належного йому на праві власності авто, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її майно. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом завдання позивачу матеріальних збитків, а має самостійне юридичне значення. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с. 35). 13 жовтня 2020 року від відповідача МКП «Управляюча компанія «Київська» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 52-55). 28 жовтня 2020 року представником позивача у встановленому законом порядку було подано до суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 127е-09/20, складеного 13 жовтня 2020 року ПП ЕНДЦ «Експертиза» (а.с. 85-110). Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року за клопотанням представника позивача вимоги позовної заяви в частині до МКП «Управляюча компанія «Київська» про відшкодування шкоди, залишено без розгляду (а.с. 115). 20 листопада 2020 року від відповідача МКП «Вінницязеленбуд» надійшли заперечення на позовну заяву, у яких представник просив суд відмовити у задоволенні вимог позовної заяви, оскільки МКП «Вінницязеленбуд» не є відповідальною особою за шкоду, спричинену падінням дерева на автомобіль позивача. 01 листопада 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить солідарно стягнути з міського комунального підприємства «Вінницязеленбуд», Вінницької міської ради на користь [PERSON] майнову шкоду в сумі 352 677 грн. 78 коп. та 10 000 грн. моральної шкоди (а.с. 124). Від представника відповідача Вінницької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 134-136) Ухвалою суду від 20 січня 2021 року до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с. 158-159). Ухвалою суду від 03 березня 2021 року за клопотанням представника позивача залучено у даній справі, у якості співвідповідача Виконавчий комітете Вінницької міської ради (а.с. 172). Ухвалою суду від 25 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 176). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовільнити. Також представником позивача було зроблено заяву про те, що ним будуть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подані докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Представник відповідачів Вінницької міської ради та виконавчого комітету Вінницької міської ради - Никонюк О.В. в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача МКП «Вінницязеленбуд» - Собчук О.Л. в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи ПАТ «НАСК «Оранта» до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є власником автомобіля марки «KIA» модель «SORENTO», 2015 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 16). Як вбачається із матеріалів розгляду звернення гр. [PERSON] , зареєстрованих в ІТС ІПНП Київського ВП ВВП ГУНП № 7916 від 28 червня 2020 року (а.с. 10-15), що 28 червня 2020 року із заявою до Київського ГУНП у Вінницькій області звернулась [PERSON] , у якій просить прийняти міри до відповідальної особи, з вини якої 28 червня 2020 року, близько 17 год. 50 хв., за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 134 на її автомобіль марки «KIA» модель «SORENTO» впало дерево, чим завдано матеріальний збиток, розмір якого встановлюється (а.с. 15). За результатами розгляду заяви органами національної поліції [PERSON] роз`яснено, що у фактах викладених у заявах ознаки кримінального правопорушення відсутні, а інформація введенню в ЄРДР не підлягає (а.с. 11). На замовлення позивача [PERSON] . Приватним підприємством ЕНДЦ «Експертиза» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 390/17 від 03 травня 2017 року) 13 жовтня 2020 року експертом - товарознавцем Кожушаним В.М. складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 127Е-09/20 з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля марки «KIA», модель «SORENTO», 2015 року випуску, державний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження під час дії сторонніх предметів, в цінах станом на час виконання даного дослідження складає 352 677 грн. 78 коп. (а.с. 85-110). Також у вказаному дослідженні зазначено про те, що оскільки сума відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ідентичного, технічно справного автомобіля, відповідно проводити ремонтно-відновлювальні роботи економічно не доцільно. Отже, як вбачається та підтверджується належними доказами наявними у матеріалах справи, що позивачу було завдано матеріальної шкоди у загальному розмірі 352 677 грн. 78 коп. Пунктом 5 ч. 2 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно з п. 9 ст. 10 Закону «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. Пунктом 4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних основах залучати для цього інші підприємства. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір про утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону «Про благоустрій населених пунктів» охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Згідно з ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами ч.ч. 1-2 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Відповідно до пп. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до пункту 5.5. Правил - відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Розділом 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою. Пунктом 9.1.11.3. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева. Згідно з п. 9.1.12. вказаних Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. Крім того, відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти. Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Згідно з ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд підсумовуючи усе вищенаведене вважає, що позивачем [PERSON] доведено факт завдання йому матеріальної шкоди в результаті падіння на його автомобіль дерева. Протиправність бездіяльності відповідача виражається у невизначені балансоутримувача цього зеленого насадження (дерева, яке пошкодило автомобіль), та причинний зв`язок між ними. Суд вважає, що відповідач не довів відсутності своєї вини та відсутності підстав відшкодування шкоди на користь позивача. Суд зазначає, що саме на виконавчі органи покладено обов`язок забезпечити належне та безпечне функціонування та експлуатацію зелених насаджень, тощо у спосіб, що унеможливить їх негативний вплив на мешканців міста, їх майна, тощо. За наведеного, судом відхиляються доводи представника відповідача виконавчого комітету ВМР та Вінницької міської ради з приводу того, що падіння дерева було пов`язано саме із впливом негативних погодних факторів, дією непереборної сили, форс-мажорною обставиною, яка виключає відповідальність відповідача із завдання шкоди позивачу, так як вказане дерево мало б бути видалено з мотивів безпеки життю та здоров`ю громадян, їх майна, тощо. За час розгляду справи, відповідачами не доведено, яке саме комунальне чи інше підприємство, та на підставі яких документів чи рішень органу місцевого самоврядування є належним, до компетенції якого відноситься діяльність та обов`язок з видалення сухостою, аварійних та небезпечних для життя, здоров`я людей чи їх майна, або на балансі якого саме підприємства перебуває територія з утримання прибудинкової території за адресою події: [ADDRESS] . За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2ст. 1192 ЦК України). У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судом встановлено, що відповідач Виконавчий комітет Вінницької міської ради, як виконавчий орган Вінницької міської ради, являється окремою юридичною особою та несе відповідальність за свої дії та бездіяльність. У Постанові Верховного суду України у складі Третьої палати Касаційного Цивільного Суду від 04 вересня 2019 року по справі № 200/22129/16-ц зазначено, що у разі не передачі органом місцевого самоврядування дерева на баланс жодному підприємству, установі або організації, відповідальність за падіння стовбура, дерева, буде покладено на орган місцевого самоврядування, так як саме орган місцевого самоврядування є власником землі на якій знаходилося дерево, яке в результаті падіння пошкодило автомобіль позивача чим спричинило матеріальну та моральну шкоду. У Постанові Верховного суду України у складі другої палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року по справі № 211/1489/13-ц зазначено, що аналіз норми пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дає підстави дійти висновку про те, що громадяни вправі звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Підсумовуючи усе вищенаведене вбачається, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а у разі не визначення виконавчим органом балансоутримувачів, які мають належним чином доглядати за зеленими насадженнями у тому числі і деревами та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян, а також їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам, відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради. Щодо солідарного стягнення майнової шкоди , то суд звертає увагу на те, що солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо передбачених законом чи договором. Так, у ст. 1190 ЦК України зазначено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Ухвалюючи рішення про стягнення майнової шкоди саме з виконавчого комітету Вінницької міської ради, суд виходив з того, що зазначений орган є виконавчим органом органу місцевого самоврядування - Вінницької міської ради, що всю чергу виключає солідарну відповідальність. Щодо відшкодування моральної шкоди. Частиною третьою статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ст.ст. 23 та 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Суд враховуючи той факт, що у зв`язку з пошкодженням належного позивачу транспортного засобу в результаті падіння дерева, йому була завдана певна моральна шкода, яка полягає у переживаннях, пов`язаних з порушенням його права власності та права користування, що вочевидь вимагало непередбачуваних витрат на відновлювальний ремонт цього транспортного засобу, неможливість використання цього транспортного засобу за призначенням, що в свою чергу створює незручності у вирішенні побутових питань, змінило звичайний та зручний спосіб його пересування. Відповідно до абзацу 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, враховуючи обставини, щодо завдання моральної шкоди та принципи розумності і справедливості вважає, що на користь позивача [PERSON] з відповідача Виконавчого комітету Вінницької міської ради підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 2 000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial