Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON], звернувшись в червні 2014 року до суду з позовною заявою, а в жовтні 2015 року та в березні 2016 року - із заявами про зменшення (уточнення) розміру позовних вимог, просить: визнати грошові кошти у валюті ХАU (золото) у розмірі 8,52 ХАU, що знаходилися на депозитному рахунку, відкритому на імя [PERSON] в ПАТ КБ Надра, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на ? частину грошових коштів у валюті ХАU (золото) у розмірі 8,52 ХАU, що знаходилися на депозитному рахунку, відкритому на імя [PERSON] в ПАТ КБ Надра; стягнути з [PERSON] на свою користь ? частину грошових коштів у розмірі 140191 грн. 26 коп., що знаходилися у валюті ХАU (золото) в ПАТ КБ Надра. стягнути з відповідача на свою користь документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та з підстав, наведених у позовній заяві, а також у заявах про зменшення та уточнення позовних вимог, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON], у звязку з чим просить відмовити в позові повністю. Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. На підставі поданих сторонами, витребуваних судом й досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у період з 20 березня 1998 року по 28 січня 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). 18 жовтня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області було ухвалене рішення в цивільній справі №1715/2222/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 листопада 2012 року, постановленою за наслідками розгляду апеляційних скарг [PERSON], [PERSON] на вказане рішення, апеляційні скарги позивача та відповідача були відхилені, а рішення суду першої інстанції від 18.10.2012 р. залишене без змін (а.с.6 - 10). При цьому, як вбачається з мотивувальної частини ухвали суду апеляційної інстанції, безпідставними є доводи апеляційної скарги [PERSON] про невирішення судом питання щодо поділу між сторонами, як спільного майна подружжя, золотовалютного депозиту, оформленого на імя позивача [PERSON], оскільки з такими позовними вимогами сторони до суду не зверталися (а.с.10 на звороті). Виходячи з наведеного, питання про поділ золотовалютного депозиту позивач поставила в червні 2014 року, звернувшись до суду за захистом свого порушеного та невизнаного відповідачем майнового права на поділ майна, яке належало їм як подружжю на праві спільної сумісної власності. Так, з письмової інформації вих. №1-4-29626 від 17.11.2015 р., надісланої на виконання ухвали суду про забезпечення доказів уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра, вбачається (а.с.93), що 04 січня 2006 року у вказаній кредитно-фінансовій установі позивачем [PERSON] був відкритий золотовалютний депозитний рахунок у валюті ХАU (золото) в розмірі 8,04 ХАU, з якого позивач 02 березня 2007 року зняв, з урахуванням нарахованих відсотків, 8,52 одиниць ХАU. З наданого представником позивача - адвокатом [PERSON] розрахунку ціни позову, обґрунтованого інформацією з офіційного сайту Національного банку України про курс золота щодо національної валюти України - гривні станом на 14.03.2016 р., вартість 10 тройських унцій золота (ХАU) становить 329087 грн. 46 коп., а відтак, вартість 8,52 унцій становить 280382 грн. 52 коп. (329087,46 : 10 х 8,52 = 280382,52 грн.), з яких ? частка становить 140191 грн. 26 коп. Відповідно, за позивачем слід визнати право власності на вказані грошові кошти, як еквівалент вартості внесеного відповідачем, як одним із подружжя за час шлюбу, золота на депозитний золотовалютний рахунок, стягнувши вказані кошти з відповідача [PERSON], оскільки суд оцінює критично заперечення відповідача щодо походження та подальшого використання ним в інтересах сімї еквіваленту вказаних грошових коштів. Відповідно до ст.60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містять і норми Цивільного кодексу України, а саме - частиною третьою статті 368, абзацом першим частини другої статті 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Виходячи з наведених норм сімейного та цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачем було порушене і не визнається право власності позивача на ? частку майна, набутого ними як подружжям за час шлюбу. Позивач документально підтвердила понесені нею судові витрати у виді сплаченого при предявленні позову (а.с.1), поданні заяви про забезпечення доказів (а.с.35) та заяви про уточнення позовних вимог (а.с.104) судового збору в загальній сумі 1523 грн. 80 коп., тому вказані витрати підлягають до стягнення на її користь з відповідача.

Outcome: approved