Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділення частки в натурі із спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так, позивачу [PERSON] , належить 3/8 часток домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, якій було посвідчено 25 квітня 1989 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори та якій було зареєстровано в реєстрі за № 4-1315. Співвласниками домоволодіння є [PERSON] та [PERSON] . При цьому, [PERSON] належить 5/24 + 5/24 = 10/24 частини, а [PERSON] - 5/24 частини. Загалом домоволодіння складалося з двох кам`яних житлових будинків літ. «А,Б», загальною житловою площею 44,4 кв.м. та господарчих споруд та побудов: погріб літ. «В», чотирьох сараїв «Г,Е,Ж,3», вбиральня «К», огородження № 1-8, мостіння -1. Позивач стверджує, що між співвласниками домоволодіння був встановлений порядок користування житловими будинками та земельною ділянкою площею 470 кв.м., відповідно до часток у праві спільної часткової власності. [PERSON] , в 1990 році, провів реконструкцію своєї частки домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час частка домоволодіння складається з житлового будинку літ. «Б», загальною площею 47,2 кв.м., в тому числі житловою 13,3 кв.м., житлового будинку літ. «Н», загальною площею 47,8 кв.м. в тому числі житловою 33, кв.м., та господарських споруд та будівель: сарай літ. «Ж», погріб літ. «В», що підтверджується технічним паспортом виготовленим КП «БТІ Одеської міської рада» 30 червня 2017 року. Згідно до наказу Державного Комітету будівництва, архітектури та житлового політики від 24 травня 2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773( зі змінами та доповненнями), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року; (Абзац пункту 3.2 розділу 3 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012 ), що підтверджується висновком КП «БТІ» Одеської міської ради від 30 червня 2017 року № 486336.72. Позивач також стверджує, що відповідачі на надають своєї згоди на перерахунок часток або виділення його частки домоволодіння в окреме домоволодіння, а також нотаріально посвідчити договір про поділ домоволодіння в натурі не має можливості оскільки відповідачі по справі необґрунтовано не надають своєї згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. На підставі викладеного, позивач просить виділити йому належну йому частку у самостійне домоволодіння, припинити право спільної часткової власності на його частку, а також визнати за ним право власності на окреме домоволодіння. В процесі розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги, а також підтвердив обставини заявлених вимог. Відповідач [PERSON] , а також її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позову не подавала. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся за місцем проживання, проте судову кореспонденцію не отримує, у зв`язку з чим, ч.2 ч.1 ст.131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Так позивачу [PERSON] , належить 3/8 часток домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, якій було посвідчено 25 квітня 1989 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори та якій було зареєстровано в реєстрі за № 4-1315. Співвласниками домоволодіння є [PERSON] та [PERSON] . При цьому, [PERSON] належить 5/24 + 5/24 = 10/24 частини, а [PERSON] - 5/24 частини. Загалом домоволодіння складалося з двох кам`яних житлових будинків літ. «А,Б», загальною житловою площею 44,4 кв.м. та господарчих споруд та побудов: погріб літ. «В», чотирьох сараїв «Г,Е,Ж,3», вбиральня «К», огородження № 1-8, мостіння -1. Фактично, між співвласниками домоволодіння був встановлений порядок користування житловими будинками та земельною ділянкою площею 470 кв.м., відповідно до часток у праві спільної часткової власності. [PERSON] , в 1990 році, провів реконструкцію своєї частки домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час частка домоволодіння складається з житлового будинку літ. «Б», загальною площею 47,2 кв.м., в тому числі житловою 13,3 кв.м., житлового будинку літ. «Н», загальною площею 47,8 кв.м. в тому числі житловою 33, кв.м., та господарських споруд та будівель: сарай літ. «Ж», погріб літ. «В», що підтверджується технічним паспортом виготовленим КП «БТІ Одеської міської рада» 30 червня 2017 року. Згідно до наказу Державного Комітету будівництва, архітектури та житлового політики від 24 травня 2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773( зі змінами та доповненнями), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року; (Абзац пункту 3.2 розділу 3 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404 від 09.08.2012 ), що підтверджується висновком КП «БТІ» Одеської міської ради від 30 червня 2017 року № 486336.72. В судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості укласти з іншими співвласниками договір про поділ домоволодіння в натурі. Суд вважає, що вищевказані правовідносини регулюються наступними нормами законодавства Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч. 1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. У відповідності до ст.361 ЦК України, кожному із співвласників належить частка у праві спільної часткової власності, у зв`язку з цим кожен з них має право самостійно розпоряджатися своєю часткою. Право на виділ частки із майна в натурі підтверджує наявність у кожного із співвласників всієї повноти повноважень щодо володіння, користування та розпорядження часткою, що регламентується ст. 364 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з п.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. За роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»(п.20) «у разі, коли громадяни, яким жилий будинок належить на праві спільної власності, крім наданої для будівництва й обслуговування цього будинку та господарських будівель земельної (присадибної) ділянки з належного дозволу відповідного органу виконавчої влади або місцевої ради тимчасово користуються ще й незайнятою суміжною ділянкою, суд вирішуючи спір про порядок користування присадибною ділянкою та розпорядження нею, може одночасно визначити за тими же правилами і порядок тимчасового користування суміжною ділянкою, зазначивши в рішенні, що він встановлюється на період до припинення права користування нею..» У постанові Верховного Суду України №6-841цс16 від 15 травня 2017р., зроблено наступний правовий висновок, а саме, що при застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Представник позивача надав до суду висновок будівельно-технічної експертизи, який був підготовлений судовим експертом Гончар Н.В. від 28.09.2018р. Відповідно до висновків експертизи існує технічна можливість виділу в самостійну одиницю (окремий об`єкт нерухомості) частини домоволодіння по [ADDRESS] , яка знаходиться в фактичному користуванні [PERSON] з присвоєнням окремої поштової адреси, в зв`язку з тим, що частина, що пропонується до виділу: -має окремий вхід на відокремлену земельну ділянку, площею 202 м2 (згідно плану поділу земельної ділянки, виконаного ПП «ТЕРРА-ЮГ ПРОЕКТ», додаток №5); -може самостійно функціонувати (має житлові та підсобні приміщення згідно нормативних вимог); -виділення даної частки в окремий об`єкт нерухомості відповідає вимогам ДБН; -підключена до самостійних інженерних мереж з індивідуальними лічильниками; -будівлі частини домоволодіння, що пропонується до виділу, знаходяться в доброму та задовільному технічному стані. До виділу в самостійну одиницю (окремий об`єкт нерухомості) пропонуються наступні приміщення, будівлі та споруди, які знаходяться в фактичному користуванні [PERSON] та є фактично відокремлені: -Одноповерховий житловий будинок літ. «Б» з прибудовами літ. «б», «б-1», який знаходиться в фактичному користуванні та власності складається з наступних приміщень: кухні, площею 7,2 м2; коридору, площею 11,7 м2; житлової кімнати, площею 13,3 м2; коридору, площею 6,8 кв.м ; санвузлу, площею 8,2 м2; ВСЬОГО: загальна площа житлового будинку літ. «Б» - 47,2 м2, в тому числі житлова площа -13,3 м2. 2.Двоповерховий житловий будинок літ. «Н», який складається з наступних приміщень: кухні, площею 11,6 м2; житлової кімнати, площею 9,1 м2; санвузлу, площею 3,2 м. ; житлової кімнати, площею 23,9 м2 Всього: загальна площа - 47,8 м2, в тому числі житлова площа - 33,0 м . 3.Сарай літ. «Ж», площею забудови 11,4 м ; 4.Льох літ. «В», площею забудови 12,7 м2; 5.Мостіння, огорожа, ворота, що прилягають до частини домоволодіння, яка виділяється в самостійну одиницю (окремий об`єкт нерухомості), та які розташовані на відокремленій земельній ділянці, площею 202 м . Межі Фактично відокремленої земельної ділянки наступні: фасадна межа: від лівої бокової межі 6,03 м + 3,85 м.; правостороння бокова межа: від фасадної межі, в сторону задньої межі: 7,75 м + 1,40 м + 1,25 м + 1,60 м + 0,96 м + 3,27 м + 5,12м.; лівостороння бокова межа: від фасадної межі, в сторону задньої межі: 0,75 м + 3,65 м + 11,91 м + 0,63 м + 3,84 м + 0,59 м.; задня межа: по прямій лінії, довжиною 9,19м.; Ліва бокова межа є лінією розподілу домоволодіння по [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved