Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» про стягнення індексації заробітної плати в сумі 10607 грн., 3% річних в сумі 548,67 грн., моральної шкодив сумі 5000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., судові витрати в сумі 39,94 грн. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 11.06.2014 року він був поновлений на роботі водієм автонавантажувача цеху внутрішньозаводського транспорту ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» та на його користь з відповідача було стягнуто середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 18289 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1434 грн. Наказом №57-ок від 12.06.2014 року він був поновлений на посаді, де працює до теперішнього часу. Проте в порядку виконання судового рішення відповідач перерахував на його рахунок 20436,37 грн. лише 29.05.2015 року. В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України, заяви про причини неприбуття та заперечень на позов від нього не надходило, тому суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того представника позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2014 року №500/1496/13-ц [PERSON] поновлений на посаді водія автонавантажувача в цеху внутрішньозаводського транспорту приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод». Стягнуто з ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14.02.2013 року по 10.06.2015 року в сумі 18289 грн. з утриманням з вказаної суми всіх обовязкових платежів, моральну шкоду в сумі 2000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1434 грн. Рішення набрало законної сили. Згідно наказу від 12.06.2014 року №54-ОК позивач поновлений на посаді водія автонавантажувача в цеху внутрішньозаводського транспорту приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод». Відповідно до квитанції від 29.05.2015 року відповідач перерахував на рахунок [PERSON] 20436,37 грн. Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно ч.5 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України у разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку на основі наданих Управлінням статистики в Ізмаїльському районі довідок індексу інфляції з червня 2014 року по червень 2015 року та механізму розрахунку індекс інфляції становив 1,58%, інфляційна сума склала 10607 (18289 грн. * 1,58% - 18289 грн.) грн. 3 % річних від суми 18289 грн. за прострочений період становить 548,67 (18289/100*3) грн. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що несвоєчасною виплатою відповідачем належних позивачу сум порушено нормальні життєві звязки позивача, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. підлягаючими задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується вимогами ст.88 ЦПК України, відповідно до яких стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. (квитанція від 19.08.2015 року №37), витрати, повязані з розглядом судової справи, передбачені п.4 ст.79 ЦПК України, в розмірі 39,94 грн. (квитанції від 01.04.2015 року №130 та ї від 18.06.2015 року №83), а також судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved