Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Агро Еліта» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що він є власником земельної ділянки, що розташована на території Бондарівської сільської ради Кременчуцького району площею 5,67 га, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 12 вересня 2005 року, яка перебуває в оренді у відповідача на підставі Договору оренди земельної ділянки від 03 жовтня 2008 року, номер реєстрації у Державному реєстрі земель 040854800076. В зазначеному Договорі оренди земельної ділянки відсутня одна з істотних умов, передбачена ст.15 Закону України «Про оренду землі» в редакції закону чинному на час його укладення, а саме: не визначено умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що, вважає, є підставою для визнання його недійсним. Просив суд визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки укладений між ним та Фермерським господарством «Агро Еліта» 03 жовтня 2008 року, номер реєстрації у Державному реєстрі земель 040854800076, зобов'язати Фермерське господарство «Агро Еліта» повернути йому земельну ділянку, у кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Бондарівської сільської ради Кременчуцького району, площею 5,67 га та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Пінчук Ю.В. позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави й якого пояснили так, як це викладено в заяві. Представник відповідача Фермерського господарства «Агро Еліта» адвокат Гольдінов Ю.Л. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на час укладення спірного Договору оренди земельної ділянки - 03 жовтня 2008 року, стаття 15 Закону України «Про оренду землі» не містила істотної умови щодо передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Ця умова була внесена до статті 15 Закону України «Про оренду землі» згідно пункту 3 ст.12 Закону України №509-ІУ прийнятого 19 вересня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», яким була доповнена ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» абзацом 12 такого змісту: «умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки», який набрав чинності 14 жовтня 2008 року, коли був офіційно опублікований в газеті «Голос України» у відповідності до п.1 його Прикінцевих положень, що він набирає чинності з дня його опублікування. Вважає, що спірний Договір містить всі умови договору оренди земельної ділянки встановлені ст.15 Закону України «Про оренду землі», тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Також зазначив, що позов не містить посилань, тверджень та доказів в чому полягає порушення прав позивача, як орендодавця, через відсутність в договорі оренди умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Орендар - Фермерське господарство «Агро Еліта» прав орендодавця [PERSON] не порушував, його земельну ділянку ні в заставу, ні до будь-якого статутного фонду не вносив та не буде цього робити протягом терміну дії договору. Крім цього, просив застосувати позовну давність пр. розгляді справи, обґрунтовуючи, що з часу укладення сторонами Договору оренди земельної ділянки до моменту звернення з позовом до суду минуло сім років. Вважає, що позивач був обізнаний з умовами укладення спірного Договору з моменту його укладення, в тому числі і з істотними, оскільки мав оригінальний примірник Договору, мав можливість належним чином перевірити його на відповідність нормам законодавства і в разі потреби звернутися до фахівців з роз'ясненнями його змісту, щоб захистити свої права в разі їх порушень. Вважає, що строк позовної давності за вимогою про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки укладеного 03 жовтня 2008 року вже сплинув, заявлені позивачем причини, які перешкоджали йому звернутися до суд з позовом впродовж строку позовної давності просив суд визнати неповажними та відмовити в поновленні строку позовної давності. З зазначених підстав просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа: Представник Відділу Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської в судове засідання не з'явився, надали суду заяву, де просили розглянути справу без участі їх представника, та в вирішенні спору покладались на розгляд суд. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши докази надані ними, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони: [PERSON] і Фермерське господарство «Агро Еліта» 03 жовтня 2008 року уклали Договір оренди земельної ділянки, номер реєстрації у Державному реєстрі земель №040854800076, згідно умов якого [PERSON] передав в оренду фермерському господарству «Агро Еліта» належну йому на праві власності земельну ділянку розташовану на території Бондарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області площею 5,67 га, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 12 вересня 2005 року. В спірному Договорі оренди земельної ділянки визначено предмет договору, об'єкт оренди, строк дії договору, орендна плата, умови використання земельної ділянки, умови і строки передачі земельної ділянки, умови повернення земельної ділянки, обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, інші права та обов'язки сторін, ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди т чи його частини, страхування об'єкта оренди, зміна умов договору і припинення його дії та відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання Договору. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на час укладення Договору 03 жовтня 2008 року, істотними умовами договору оренди землі були: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строку, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану об'єкта оренди, умови і строки умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, відповідальність сторін та умови передачі у заставу. та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частину першу статті 15 було доповнено абзацом, спірним, дванадцятим, а саме: умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, згідно із Законом України від 16.09.2008 р. N 509-VI, на який посилається позивач та вважає підставою для визнання Договору оренди земельної ділянки недійсним. Досліджуючи зміст спірного Договору судом визнається, що дійсно зазначений дванадцятий пункт відсутній. Але відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень Закону України №509-УІ від 16.09.2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», відповідно до пункту 3 ст.12 якого і була доповнена абзацом 12 стаття 15 Закону України «Про оренду землі», цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та був опублікований в газеті «Голос України» № 195 14 жовтня 2008 року. Отже, на час укладення спірного Договору оренди земельної ділянки - 03 жовтня 2008 року, абзац 12 ст.15 Закону України «Про оренду землі» наступного змісту: умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, як істотна умова договору оренди землі, ще не набрав чинності. Аналізуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини та встановлені обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що спірний договір оренди земельної ділянки містить всі істотні умови передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі» і підстави для визнання його недійсним відсутні. Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності до спірних правовідносин, то суд її задовольняє та не знаходить підстав для задоволення клопотання представника позивача про поновлення строків позовної давності враховуючи наступне. В відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як передбачено ч.1 ст.257 ЦК України. Як встановлено судом, сторони уклали Договір оренди земельної ділянки 03 жовтня 2008 року, посвідчивши його правильність та взаємне погодження своїми підписами, що сторонами не оспорюється. Також позивач не заперечує, що він отримав примірник зазначеного Договору при його підписанні та реєстрації. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що перебіг позовної давності починається з дня укладення Договору про оренду земельної ділянки, тобто з 03 жовтня 2008 року і закінчується 03 жовтня 2011 року. Оскільки строк позовної давності сплив, і про це заявлено стороною у спорі, то це є підставою відповідно до положень статті 267 ЦК України для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту, як передбачено ч.5 ст.267 ЦК України. Позивач [PERSON] заявив в судовому засіданні, що про відсутність спірної істотної умови в укладеному ним з відповідачем Договорі оренди земельної ділянки він взнав в грудні 2013 року, коли мав намір укласти з банком договір застави його земельної ділянки, а до цього не звернув на це уваги із-за юридичної необізнаності. Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач в підтвердження зазначених обставин доказів не надав, та враховуючи, що обставин, які перешкоджали б йому звернутись до суду за захистом свого порушеного права в межах позовної давності не встановлено, суд визнає неповажними причини пропущення ним позовної давності та відмовляє в задоволенні його клопотання про їх поновлення. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то в відповідності до вимог ст.88 ЦПК України суд відмовляє позивачу і в стягненні з відповідача понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed