Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON], який мотивувала тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою, та неповнолітній син [PERSON], 28.01.2001 року. Оскільки подружні відносини між ними не склалися, їх шлюб було розірвано в судовому порядку 08.04.2016 року. На даний час сторони проживають окремо, при цьому, діти проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні, а відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки, має тимчасові заробітки за кордоном, у звязку з чим отримує нерегулярний мінливий дохід. Син потребує постійного піклування та догляду, матеріального забезпечення, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по утриманню дитини. Вказала, що на даний час вона не працює та утримувати самостійно сина їй вкрай важко. В добровільному порядку брати участь в утриманні сина відповідач не бажає, тому позивач просила стягувати з останнього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно, починаючи від дати подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття. Крім цього, просила стягнути з відповідача, понесені нею судові витрати на правову допомогу. В судове засідання сторони не зявились. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, однак в судове засідання не зявився, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду, в тому числі про відкладення, не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 08.04.2016 року, що стверджується його копією (а.с.4). Під час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей, з яких син [PERSON], 28.01.2001 року, на даний час є неповнолітнім, що доводиться копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №073307, виданого 12.02.2001 року Радехівською сільською радою Любомльського району Волинської області (а.с.3-на звороті). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров'я та матеріальне становище стягувача та платника, інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Неповнолітній син сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що не заперечено відповідачем та підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Радехівською сільською радою Любомльського району Волинської області 16.06.2016 року за №603 (а.с.3). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивач стверджує, що відповідач постійного місця роботи не має, однак отримує мінливий, нерегулярний дохід, при цьому, протилежного судом у справі не встановлено, тому у справі вбачаються підстави для стягнення з останнього аліментів в твердій грошовій сумі. Доказів існування обставин, які істотно обмежують працездатність відповідача, наявність у нього зобовязань по утриманню інших осіб, а також існування інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, у справі немає, що дозволяє зробити висновок про спроможність останнього сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50 грн. щомісячно. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 50 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду з 17 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст.ст.84, 88 ЦПК України, а саме, судовий збір в сумі 551,20 грн. в користь держави, та витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., в користь позивача. При вирішенні питання про стягнення витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, суд приймає до уваги додані позивачем належні підтверджуючі документи, зокрема, договір про надання правової допомоги від 16.06.2016 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON], розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги від 16.06.2016 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 16.06.2016 року, що свідчить про оплату позивачем юридичних послуг, розмір яких не суперечить вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-VІ (а.с.8-11).\~

Outcome: approved