Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] 21 жовтня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому міста Кременчука Полтавської області за актовим записом №284. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 жовтня 2000 року між ним та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому міста Кременчука Полтавської області за актовим записом №284. Від даного шлюбу сторони мають повнолітніх дітей, які проживають окремо. Підставою для розірвання шлюбу позивач вказує ті обставини, що у подружжя, починаючи з жовтня 2010 року, систематично почали виникати сімейні сварки, погляди на життя в позивача та відповідача суттєво різняться, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Позивач, у зв`язку з вищевказаним, зазначає, що на початку грудня 2010 року він та відповідач припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. В той же час позивач наголошує, що примирення між позивачем і відповідачем неможливе, оскільки позивач має намір проживати окремо. За викладених обставин позивач і звернувся до суду. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Милованов Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги, не заперечувала проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача на підставі пояснень його представника та відповідача, а також письмових матеріалів справи. Приймаючи до уваги думку представника позивача та думку відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 21 жовтня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому міста Кременчука Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за актовим записом №284, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , а також змістом Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00033186104 від 16 жовтня 2021 року. В судовому засіданні встановлено, що від укладеного шлюбу подружжя має дітей, які є повнолітніми та мешкають окремо. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що подружжя шлюбно - сімейних відносин фактично не підтримує більше десяти років, спільного господарства не веде. Наміру щодо збереження шлюбу сторони не мають. За викладених обставин, аналізуючи пояснення сторін, наданих ними суду, приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя фактично не підтримує шлюбно-сімейних стосунків значний час, а саме більше десяти років, спільного господарства не веде, оскільки відповідач визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , і вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved