Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 24.10.1994 року у Петрашівській сільській раді Віньковецького району Хмельницької області за актовим записом № 17, без надання строку для примирення. В обґрунтування позову зазначив, що 24.10.1994 року зареєстрував шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сімейне життя не склалось, сторони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Подружжя втратили почуття любові один до одного, та з 07.03.2003 року спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і їхній шлюб існує формально. Тому [PERSON], вказуючи, що в добровільному порядку відповідач розірвати шлюб через органи РАЦС не бажає, та не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просив його розірвати. Ухвалою суду від 23.07.2018 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 11.09.2018 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 01.10.2018 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] також надала до суду письмову заяву, в якій визнала заявлені позовні вимоги, та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 24.10.1994 року у Петрашівській сільській раді Віньковецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ № 254233. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Як випливає із змісту позовної заяви, сторони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Подружжя втратили почуття любові один до одного, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач тривалий час не повязані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач визнала позов повністю, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення.

Outcome: approved