Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що з 12 грудня 1987 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2015 року. Під час перебування у шлюбі ними придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку на підставі договору купівлі-продажу від 04 липня 1996 року зареєстровано за відповідачем. Оскільки, згода щодо поділу майна набутого подружжям за час шлюбу в позасудовому порядку не досягнута, позивач вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач надала заяву в якій справу просить розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить суд в порядку поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], а за відповідачем визнати право власності на 1/3 частину зазначеної квартири. Відповідач надав заяву в якій справу просить розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав частково, просить суд в порядку поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, визнати за позивачем право власності на 11/20 частин квартири [ADDRESS], а за ним визнати право власності на 9/20 частин зазначеної квартири. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 1987 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Палацом урочистих подій міста Одеси, актовий запис № 2874. [INFO] від шлюбу народила дитина [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2015 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 липня 1996 року, за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,2 кв.м. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Законодавцем встановлена презумпція, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2. ст. 60 Сімейного кодексу України). Для визначення речей, набутих за час шлюбу, об'єктами спільної сумісної власності подружжя, не має значення, на ім'я кого з них оформлене це майно. Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Такими обставинами відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» є інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу. Відступаючи від засад рівності часток подружжя у їхньому спільному майні суд виходить з того, що неповнолітня [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу проживає разом з матір'ю в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітня [PERSON], [INFO], визначені рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 05 червня 2018 року. За таких обставин, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим в порядку поділу майна, набутого подружжям за час шлюбу, визнати за позивачем право власності на 11/20 частин квартири [ADDRESS], а за відповідачем визнати право власності на 9/20 частин зазначеної квартири. На підставі викладеного,

Outcome: partial