Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, у якому просить поновити йому строк для звернення до суду з позовом та визнати за ним право власності на житловий будинок позначений на плані літерою А-1, сарай, позначений літерою Б та сарай позначений літерою В, що розташовані в [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Батько до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Зазначає, що вищевказаний житловий будинок із господарськими будівлями збудував його батько у 1959 році, однак документи на право власності на ці об`єкти не оформив і в БТІ це право не зареєстрував. Позивач вказує, що звертався до Краснокутської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, та 28.01.2021 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з тим, що у нього відсутні документи на спадкове майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом, причини неявки суду не повідомив. Представник позивача - адвокат Лащенко В.В. у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом, надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. При розгляді справи покладається на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 20/. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарським будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Харківської області № 02-14/1104 від 09.10.2020 року /а.с.6/. Як вбачається з довідки виданої «Краснокутським бюро технічної інвентаризації» № 123 від 24.02.2021 року на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстроване /а.с.16/. Відповідно до довідки №760 від 15.06.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Харківської області, [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] до дня смерті [INFO] /а.с. 7/. Житловий будинок «А-1» 1959 року будівництва, житловою площею 18,7 кв.м, загальною площею 35,4 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , має такі господарські будівлі та споруди: тамбур «а», сарай «Б», прибудова «б», сарай «В», що вбачається із копії технічного паспорта, виготовленого 17.06.2020 року на ім`я замовника [PERSON] , позивача по справі /а.с.9-12/. Судом встановлено, що право власності на спірний будинок [ADDRESS] спадкодавцем не було зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, Закону України «Про нотаріат», Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із п.2 ч.1 ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації. Статтею 31 цього Закону встановлено особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності. Подається виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. З огляду на зазначене, спірний будинок [ADDRESS] не було зареєстровано після його зведення батьком позивача, оскільки на той час державна реєстрація прав власності не передбачалося законодавством, натомість реєстрація будинків та домоволодінь здійснювалася через ведення погосподарського обліку. Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими цей кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР в редакції 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який був чинним на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Згідно зі статтями 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Краснокутським районним Харківської області від 06.07.1968 року померлий [PERSON] зазначений батьком [PERSON] /а.с. 8/. Згідно з належним чином завіреною копією спадкової справи № 152/1999, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 09.04.2021 року, Краснокутською державною нотаріальної конторою Харківської області заведена спадкова справа №152/1999 після померлого [INFO] [PERSON] , так до нотаріальної контори за вх. №255 надійшла заява про прийняття спадщини [PERSON] . Інших заяв про прийняття до нотаріальної контори не надходило. В матеріалах спадкової справи міститься заява доньки померлого [PERSON] - [PERSON] від 17.06.1999 року, якою остання відмовилася від належної їй частини спадкового майна, що залишилася після смерті їхнього з позивачем батька, на користь [PERSON] 16.01.2004 року державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) та на грошовий вклад після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , зареєстроване в реєстрі за № 47. Більше свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися. Вказані відомості підтверджуються також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №61611151 від 10.09.2020 /а.с. 44-49, 13/. Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] , до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 березня 2019 року, винесеною державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Руденко В.О., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів на спадкове майно /а.с. 19/. Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелічує підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком [PERSON] на праві власності, що підтверджується записом у погосподарській книзі, особовий рахунок № [NUMBER] , проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в цей час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі спірний житловий будинок. Позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, відповідно до положень ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року прийняв спадщину після [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає, рідна сестра позивача нотаріально відмовилася від належної їй за законом частки спадкового майна після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належали [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, так як позивач надав суду достатньо доказів, на їх підтвердження. Крім того, [PERSON] заявлено вимогу про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст. 127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved