Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним, право власності на нерухоме майно, яке складається з: житлового будинку «А1» загальною площею 41,9 кв.м, в тому числі житлової 15,5 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 23 липня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений попередній договір з передачею платежів за житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], відповідно до якого він отримав від нього кошти в сумі 16000 грн. в рахунок оплати за вище вказаний житловий будинок, дана сума є повною вартість за дане нерухоме майно. Зазначив, що всі витрати пов'язані з оформленням документів на цей будинок покладалися на нього, що підтверджується ч.2 п.г вище вказаного договору. Відповідно до ч.2 п.а договору договір купівлі - продажу має бути укладено не пізніше 23 липня 2013 року. Продовження строку для укладення договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлено письмовим договором про це, але без його нотаріального посвідчення. Оскільки після укладення попереднього договору з передачею платежів і до дня смерті [PERSON] тяжко хворів і постійно знаходився на стаціонарному лікуванні, вони не змогли з ним укласти договір купівлі-продажу вище вказаного нерухомого майна, але вони в усній формі домовилися про продовження строку укладення договору купівлі-продажу. Вказав, що [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS].Відповідно до ст.1261, ст. 1268,1269 Цивільного кодексу України син померлого, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину після смерті свого батька. У зв'язку зі смертю [PERSON] він не може оформити право власності на придбаний ним житловий будинок. Всі істотні умови договору ними виконані, вони домовились про ціну житлового будинку та [PERSON] передав йому правовстановлюючий документ на нерухоме майно, зробив на нього довіреність на продаж вище вказаного нерухомого майна, яка посвідчена 23.07.2012 року приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу [PERSON] Оскільки відповідач став спадкоємцем першої черги на майно померлого і прийняв після смерті [PERSON] спадщину він звернувся до нього з проханням укласти із ним договір купівлі - продажу вище вказаного майна, але останній відмовився і перестав відповідати на телефонні дзвінки, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки іншим чином визнати за ним право власності на житловий будинок неможливо. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, навели доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі, так як не може прибути у судове засідання у зв'язку з сімейними обставинами. Не заперечує проти позовних вимог [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши подані ними письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких гуртуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які зводяться до т а к о г о. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 635 цього визначено, що Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Частиною 1 статті 546 даного Кодексу передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Розглядом справи установлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.07.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали попередній договір з передачею платежів (а.с. 11). Згідно п. 1 даного Договору сторони зобов'язалися продати та купити житловий будинок з господарчими спорудами за номером 129, який розташований по [ADDRESS] Сума договоруу купівлі-продажу житлового будинку становила 16000 грн., які [PERSON] на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу передав [PERSON] При цьому, сторони домовилися, що договір купівлі-продажу житлового будинку має бути укладеним та нотаріально посвідчено не пізніше 23.07.2013 р. (п. 2а Договору). Однак, сторонами правочину договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку у визначений термін не було укладено, в тому числі такий строк не було ними продовжено для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, як - то було передбачено у договорі. Судом, обставин щодо ухилення або відмови від укладення договору купівлі - продажу житлового будинку з боку [PERSON] або позивача не установлено. Отже, дія попереднього договору в зв'язку з наведеними вище обставинами припинилася. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 54-57). Матеріали справи свідчать, що після смерті [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON]. Клопотань від позивача та його представника щодо залучення [PERSON], в якості відповідача не надходило. Суд звертає увагу, що [PERSON] заявив позов з підстав невизнання його права власності на підставі статті 392 ЦК України, з чим фактично пов'язує і обставини даної справи. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Доказів про право власності на спірний житловий будинок [PERSON] та його представником, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, не надано. Тобто, позивачем у позовах про визнання права власності може бути лише особа, яка вже є власником. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник пояснили, що фактично вважають позивача власником спірного житлового будинку на підставі попереднього договору з передачею платежів. Такі доводи позивача та його представника, суд не приймає, оскільки вони суперечать правовим положенням щодо набуття та визнання права власності на житловий будинок, так як визнання права власності на житловий будинок на підставі раніше укладеного попереднього договору з передачею платежів не передбачено діючим цивільним законодавством. З огляду на те, що кошти були сплачені в рахунок оплати ціни за договором купівлі-продажу, однак такий у встановлений сторонами строк укладений не був, а дія попереднього договору в зв'язку з цим припинилася, то у сторін виник обов'язок по їх поверненню, оскільки підстави на якій вони були набуті, відпали. Правовою нормою, яка регулює повернення коштів за цих обставин є частина 1 статті 1212 ЦК України, за ознаками: особа зобов'язана повернути майно (гроші) і тоді коли підстави, на якій вони були набуті, згодом відпали. Оскільки [PERSON] помер, то відповідно до статей 1218 та 1231 ЦК України спадкоємці: [PERSON] та [PERSON] несуть відповідальність в межах спадкового майна, а тому позивач [PERSON] не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом до спадкоємців з приводу стягнення суми авансу. Таким чином, з'ясувавши вище вказані обставини справи під час розгляду справи, суд вважає, що визнання позову [PERSON] суперечить закону. Відтак, позов [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі наведеного та статей 392, 546,570,626,635,1218,1231 ЦК України,

Outcome: dismissed