Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом та прохає визнати недійсним рішення Конотопської районної державної адміністрації Сумської області в частині надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5922087800:07:001:0651; 5922087800:07:001:0648; 5922087800:07:001:0650; 5922087800:07:001:0649; визнати недійсним рішення Конотопської районної державної адміністрації Сумської області щодо передачі у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок з кадастровими номерами 5922087800:07:001:0651; 5922087800:07:001:0648; 5922087800:07:001:0650; 5922087800:07:001:0649; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 418717, серії ЯЕ № 418687, серії ЯЕ № 418714 та серії ЯЕ № 418711, видані 27 березня 2008 року та скасувати їх державну реєстрацію, а також визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 6,06 га, яка розташована на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить також земельна ділянка площею 6,06 га, розташована на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 004996, виданого 24 вересня 2001 року. Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Однак при оформленні ним документів про право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом було встановлено, що вказана земельна ділянка накладається на ділянки, які внесені до Державного земельного кадастру, зокрема, із земельною ділянкою з кадастровим номером 5922087800:07:001:0651 (площа співпадає на 17,5557%), з кадастровим номером 5922087800:07:001:0648 (площа співпадає на 16,3967%), з кадастровим номером 5922087800:07:001:0650 (площа співпадає на 33,0014%) та з кадастровим номером 5922087800:07:001:0649 (площа співпадає на 33,0007%). Вказані земельні ділянки перебувають у приватній власності громадян відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 418717, серії ЯЕ № 418687, серії ЯЕ № 418714 та серії ЯЕ № 418711, виданих 27 березня 2008 року на підставі розроблених у 2007 році проектів землеустрою та у 2008 році технічної документації із землеустрою, яка затверджена розпорядженням голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області від 04 березня 2008 року № 98. Зазначені обставини унеможливлюють отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, а тому він змушений звернутися за захистом свого права до суду. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2019 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с. 60 т. 1). Відповідно до ухвали суду 16 квітня 2019 року до справи у якості співвідповідачів було залучено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 128-129 т. 1) Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 червня 2019 року підготовче провадження у справі було закрито та справа призначена до судового розгляду (а.с. 210 т. 1). Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Черпакова О.І. (а.с. 99, 100 т. 1) в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Черпакова О.І. надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача [PERSON] , зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити (а.с. 132 т. 2). Відповідач Конотопська районна державна адміністрація Сумської області в судове засідання не з`явилася, в той час як у встановленому законом порядку була повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с. 138 т. 2) З наданого Конотопською районною державною адміністрацією відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнав, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голова Конотопської районної державної адміністрації Сумської області в межах своєї компетенції видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів приймають накази, а тому визнати недійсними рішення Конотопської районної державної адміністрації Сумської області юридично неможливо. Крім того позовна заява [PERSON] не містить посилання на дату та номер рішення Конотопської районної державної адміністрації Сумської області, яке він прохає визнати недійсним. Якщо припустити, що у позовній заяві мова йде про визнання недійсним розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області від 04 березня 2008 року № 98 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності не території Соснівської сільської ради і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки», то визнання недійсним вказаного розпорядження призведе до порушення прав інших громадян, яким надано у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та які використали своє право на приватизацію землі за цільовим призначенням, зокрема, прав більше ніж 50 осіб, яким були видані державні акти на право власності на їх земельні ділянки з визначеними кадастровими номерами. Крім того Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затв. постановою КМУ від 17 жовтня 2021 року № 1051 не передбачене скасування державної реєстрації земельних ділянок на підставі рішення суду. Крім того вважає, що спір, який виник між сторонами є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства (а.с. 65-69 т. 1). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , їх представник - адвокат Дерев`янко О.В. (а.с. 204-208 т. 1) в судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів - адвокат Дерев`янко О.В. надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти задоволення позову заперечує (а.с. 130 т. 2). Представник відповідачів - адвокат Дерев`янко О.В. надала відзив на позов, к якому зазначила, що [PERSON] пропущений встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався ще 04 листопада 2015 року, отримавши лист управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області від 04 листопада 2015 року № 28-28-99.2-3928/2-15, а до суду [PERSON] звернувся лише 01 лютого 2019 року. Тому прохає відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с. 202-203 т. 1). Відповідач [PERSON] , його представник - адвокат Островський В.І. (а.с. 172-173 т. 1) в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача - адвокат Островський В.І. надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі [PERSON] , зазначивши, що проти задоволення позову заперечує (а.с. 133 т. 2) Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Островським В.І. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідач [PERSON] позов не визнає, оскільки позивачем не надано доказів, що площа земельної ділянки, яка на праві приватної власності належить [PERSON] , з кадастровим номером 5922087800:07:001:0648 на 16,3967% співпадає із земельною ділянкою [PERSON] ,, на яку 24 вересня 2001 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії СМ № 004996. Так, до позовної заяви не долучена документація із землеустрою, на підставі якої здійснювалось формування та видача державного акту на право приватної власності на землю СМ № 004996 (проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, технічна документація щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, каталог координат поворотних точок земельної ділянки тощо). Крім того, для з`ясування питання чи мало місце накладання земельних ділянок необхідно призначити судову земельно-технічну експертизу. Прохає також врахувати, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру та може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування, а отже земельна ділянка яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту серії СМ № 004996, не є об`єктом цивільних прав. Крім цього, скасування державної реєстрації земельної ділянки у судовому порядку відбувається виключно за наявності підстав, передбачених ст. 143 ЗК України, ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затв. постановою КМУ від 17 жовтня 2021 року № 1051, зокрема, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок та якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, які у даному випадку відсутні (а.с. 193-194 т. 1). Крім того представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із завою про застосування позовної давності та прохає відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог у зв`язку із пропуском строку звернення з позовом до суду, посилаючись на те, що про порушення своїх прав [PERSON] дізнався 23 жовтня 2015 року, про що свідчить його лист до управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області, у якому позивач зазначив, що ним отримана відмова у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка належала [PERSON] . Також про порушення своїх прав [PERSON] дізнався із листа управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області від 04 листопада 2015 року № 28-28-99.2-3928/2-15 та з листа Конотопського міськрайонного виробничого відділу ДП «Центр ДЗК» Сумської регіональної філії від 01 жовтня 2015 року № 39, якими [PERSON] було повідомлено про неможливість реєстрації земельної ділянки, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю СМ № 004996. Таким чином [PERSON] з 23 жовтня 2015 року знав про порушення свого права та саме з цього часу і починається строк позовної давності, але [PERSON] звернувся з позовом до суду лише у січні 2019 року, тобто з порушенням строку, визначеного ст. 257 ЦК України, а тому прохає суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку із спливом строку позовної давності (а.с. 200 т. 1). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечує (а.с. 131 т. 2). Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явилося, про час і місце судового розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку (а.с. 135 т. 2). Третя особа - приватне підприємство «Меридіан-С» припинило свою діяльність, про час і місце розгляду справи було повідомлено через оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. 86-94 т. 1, а.с. 129 т. 2). Третя особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Мусієнко В. В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 134 т. 2). Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частинами 2 та 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 2 ст. 158 ЗК України визначено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Судом встановлено, що [INFO] в с. Заводи Конотопського району Сумської області померла [PERSON] (а.с.18 т. 1). Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить також земельна ділянка площею 6,06 га, розташована на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕВ № 971494 від 27 липня 2001 року, на ім`я [PERSON] 24 вересня 2001 року головою Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії СМ № 004996, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 2470 (а.с. 22, 54 т. 1). За життя [PERSON] заповіт не залишала. [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.20). За повідомленням приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Мусієнко В.В. від 08 січня 2016 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 163/2014 на підставі свідоцтва про видачу свідоцтва про право на спадщину, поданою 09 вересня 2014 року [PERSON] , яка зареєстрована за № 347 (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 19) та після його смерті також відкрилася спадщина, до складу якої входить майно, успадковане ним після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . За повідомленням приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Мусієнко В.В. від 08 січня 2016 року, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена спадкова справа № 123/2015 на підставі заяви про відмову від прийняття спадщини, поданої 17 червня 2015 року [PERSON] , яка зареєстрована за № 3314. [PERSON] 17 червня 2015 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка зареєстрована за № 315 (а.с. 9). Із зазначеної відповіді приватного нотаріуса вбачається, що [PERSON] мав намір оформити право на спадщину на земельну ділянку площею 6,06 га, що на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 004996 належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте витяг з Державного земельного кадастру ним наданий не був, оскільки за інформацією, наданою йому управлінням Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області листом від 04 листопада 2015 року за № 28-28-99.2-3928/2-15, земельна ділянка, на яку [PERSON] був наданий державний акт на право приватної власності на землю серії СМ № 004996 перетинається із земельними ділянками інших власників, у зв`язку з чим державним кадастровим реєстратором було відмовлено у реєстрації земельної ділянки та, відповідно, відмовлено у наданні витягу з Державного земельного кадастру, який є необхідним для видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 9). Як вбачається з листа Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області від 08 серпня 2017 року, відповідно до технічної документації про виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) власникам земельних сертифікатів КСП « 8 Березня» с. Заводи Конотопського району Сумської області» [PERSON] 24 вересня 2001 року виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області без встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). На підставі розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності» у 2007 році ПП «Меридіан-С» розроблено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність із земель державної власності на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області» та видані державні акти на право власності на земельні ділянки. Але під час розроблення зазначеного проекту не було враховано місце розташування земельної ділянки [PERSON] та відбувся перетин земельної ділянки [PERSON] з іншими земельними ділянками для ведення особистого селянського господарства (а.с.17 т. 1). Відповідно до листа Конотопської районної державної адміністрації, відділом у Конотопському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області були досліджені графічні матеріали, які містяться в «Технічній документації по виділенню в натурі земельних паїв власникам земельних сертифікатів колективного акціонерного підприємства «8 Березня» с. Заводи Конотопського району Сумської області», розробленої у 1999 році Сумською філією Інституту землеустрою, та індексно-кадастрової карти Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області було встановлено, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,06 га, належна [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 004996 від 24 вересня 2001 року, фактично розташована за тими координатами поворотних точок меж, за якими Конотопським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» у 2015 році була розроблена технічна документація [PERSON] , але при виготовленні ПП «Меридіан-С» «Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області» та «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання державних актів на право власності на земельну ділянку громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області», затверджених розпорядженням голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області від 04 березня 2008 року № 98, розробником документації не було враховано місце розташування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,06 га, належної [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 0049996 від 24 вересня 2001 року, що у подальшому спричинило накладання земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6, 06 га на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с. 5-6). Як вбачається з листа управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області № 28-28-99.2-3928/2-15 від 04 листопада 2015 року управлінням Дергеокадастру у Конотопському районі Сумської області проведено перевірку «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області», розроблених Конотопським міськрайонним виробничим відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» та встановлено, що земельна ділянка [PERSON] накладається на земельні ділянки, які внесені до Державного земельного кадастру з кадастровими номерами: 5922087800:07:001:0651 (площа співпадає на 17,5557%), 5922087800:07:001:0648 (площа співпадає на 16,3967%), 5922087800:07:001:0650 (площа співпадає на 33,0014%) та 5922087800:07:001:0649 (площа співпадає на 33,0007%). В результаті перегляду кадастрових номерів встановлено, що земельні ділянки вищезгаданих кадастрових номерів перебувають у приватній власності громадян Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЕ № 418717, серії ЯЕ № 418687, серії ЯЕ № 418714 та серії ЯЕ № 418711, виданих 27 березня 2008 року на підставі розроблених у 2008 році «Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області» та «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання державних актів на право власності на земельну ділянку громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області», розробленої ПП «Меридіан-С» (а.с. 12 т. 1). Відповідно до протоколу № ПП-5900013412015 проведення Управлінням Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області перевірки електронного документа від 20 жовтня 2015 року встановлений перетин земельної ділянки [PERSON] із земельними ділянками з кадастровим номером 5922087800:07:001:0651 (площа співпадає на 17,5557%); 5922087800:07:001:0648 (площа співпадає на 16,3967%); 5922087800:07:001:0650 (площа співпадає на 33,0014%) та 5922087800:07:001:0649 (площа співпадає на 33,0007%) (а.с. 15 т. 1). Рішенням державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Конотопському районі Сумської області № РВ-5900037612015 від 20 жовтня 2015 року [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин земельної ділянки з ділянками з кадастровим номером 5922087800:07:001:0651 (площа співпадає на 17,5557%); з кадастровим номером 5922087800:07:001:0648 (площа співпадає на 16,3967%); з кадастровим номером 5922087800:07:001:0650 (площа співпадає на 33,0014%) та кадастровим номером 5922087800:07:001:0649 (площа співпадає на 33,0007%) (а.с.14 т.1). Розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області від 04 березня 2008 року № 98 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Соснівської сільської ради і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки», затверджений проект землеустрою, розроблений приватним підприємством «Меридіан-С», щодо відведення із земель державної власності на території Соснівської сільської ради земельних ділянок загальною площею 113,8444 га, в тому числі ріллі 113,8444 га, з них: у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства - 112,4128 га ріллі та для створення під`їзних шляхів - 1,4316 га та надано у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки в розмірах та по угіддях з додатком на території Соснівської сільської ради. Визначено, що Конотопський районний відділ Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» повинен провести реєстрацію та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам згідно з додатком (а.с. 7, 109, 110 т. 2). Відповідно до списку громадян, яким видаються державні акти на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області, яке є додатком до вищевказаного розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області, у власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки площею 2,000 га, розташовані на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області були надані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 110 т. 1). На підставі розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області від 04 березня 2008 року № 98, Конотопською районною державною адміністрацією Сумської області 27 березня 2008 року були видані державні акти на право власності на земельну ділянку: - [PERSON] серії ЯЕ № 418687 на земельну ділянку з кадастровим номером 5922087800:07:001:0648 (а.с.111, 114 т. 1), - [PERSON] серії ЯЕ № 418714 на земельну ділянку з кадастровим номером 5922087800:07:001:0650 (а.с. 111, 113 т.1); - [PERSON] серії ЯЕ № 418717 на земельну ділянку з кадастровим номером 5922087800:07:001:0651 (а.с. 111, 115); - [PERSON] серії ЯЕ 418711 на земельну ділянку кадастровий номер 5922087800:07:001:0649 (а.с. 111, 116 т. 2). За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Статями 116, 118 ЗК України визначені підстави та порядок набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. В силу ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 116 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, в т.ч. - одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно ч.ч. 6-8 ст. 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про землеустрій» Державний фонд документації із землеустрою формується на основі збору, обробки, обліку матеріалів, отриманих в результаті здійснення землеустрою. Розробники документації із землеустрою зобов`язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою. Використання цих матеріалів дозволяється лише з дотриманням вимог законодавства про авторські права. Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс 13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності па земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. За правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постановах від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 та від 31 січня 2019 року у справі №303/813/14-ц державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. З цією думкою погодилася і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі у № 2-3007/11 та вказала, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. [PERSON] 24 вересня 2001 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії СМ № 004996, зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 2470 на земельну ділянку площею 6,06 га, розташовану на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області. Був визначений план зовнішніх меж земельної ділянки та опис її меж (а.с. 22, 54 т. 1). Проте розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області від 04 березня 2008 року № 98 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Соснівської сільської ради і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки», затверджений проект землеустрою, розроблений приватним підприємством «Меридіан-С» у 2007 році, яким не враховано технічну документацію по виділенню в натурі земельних паїв власникам земельних сертифікатів колективного акціонерного підприємства «8 Березня» с. Заводи Конотопського району Сумської області», розробленої у 1999 році Сумською філією Інституту землеустрою та що у проекті землеустрою, який розроблений ПП «Меридіан-С» не врахована земельна ділянка, на яку [PERSON] ще 14 вересня 2001 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії СМ № 004996. Крім того на підставі вказаного рішення 27 березня 2008 року були видані державні акти на право власності на земельну ділянку [PERSON] (на земельну ділянку з кадастровим номером 5922087800:07:001:0648), [PERSON] (на земельну ділянку з кадастровим номером 5922087800:07:001:0650), [PERSON] (на земельну ділянку з кадастровим номером 5922087800:07:001:0651) та [PERSON] (на земельну ділянку кадастровий номер 5922087800:07:001:0649). В судовому засіданні встановлений та відповідачами не оспорюється факт, що земельна ділянка [PERSON] , на яку 24 вересня 2001 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії СМ № 004996, внаслідок затвердження розпорядженням голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області від 04 березня 2008 року № 98 проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Соснівської сільської ради, який у 2007 році був розроблений ПП «Меридіан-С», накладається на земельні ділянки, які внесені до Державного земельного кадастру з кадастровими номерами: 5922087800:07:001:0651 (площа співпадає на 17,5557%), 5922087800:07:001:0648 (площа співпадає на 16,3967%), 5922087800:07:001:0650 (площа співпадає на 33,0014%) та 5922087800:07:001:0649 (площа співпадає на 33,0007%). Зі змісту ч. 1 ст. 155 ЗК України вбачається, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. За таких обставин, слід визнати недійсним розпорядження голови Конотопської районної державної адміністрації Сумської області від 04 березня 2008 року № 98 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Соснівської сільської ради і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» в частині надання у власність земельних ділянок, розташованих на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області, призначених для ведення особистого селянського господарства та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку, видані вказаним особам. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на момент спірних правовідносин), у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 361/4307/16-ц (провадження № 14-141цс18) зазначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (абз.1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав є похідною від спору щодо відповідного майна або майнових прав, і якщо цей спір належить до юрисдикції загального суду та переданий на його розгляд з вказаними вимогами, така справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства. В той же час, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Так, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній з 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, тлумачення наведеної норми права у чинній редакції (яка діє на час ухвалення судового рішення у вказаній справі), на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до 16 січня 2020 року. Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19 та постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 154/883/19-ц. Оскільки на час ухвалення рішення суду, такого способу захисту порушених прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачає, то вимоги [PERSON] в частині скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку не підлягає задоволенню. Що стосується вимог [PERSON] про визнання недійсним рішення Конотопської районної державної адміністрації Сумської області в частині надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 5922087800:07:001:0651; 5922087800:07:001:0648; 5922087800:07:001:0650; 5922087800:07:001:0649, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки вказане рішення надає лише дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, як у подальшому мають бути затверджені (чи у затвердженні яких може бути відмовлено). Тобто саме по собі не порушує права позивача як власника земельної ділянки. Крім того позивачем не конкретизоване, яке саме розпорядження про надання дозволів на розробку проектів землеустрою Конотопської районної державної адміністрації Сумської області він прохає визнати недійсним. Копія відповідного розпорядження сторонами суду надана не була. Крім того [PERSON] прохає визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 6,06 га, яка розташована на території Соснівської сільської ради Конотопського району Сумської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а згідно ч. 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У своїй позовній заяві [PERSON] не зазначив у порядку спадкування після кого із спадкодавців ( [PERSON] , яка померла [INFO] , чи [PERSON] , який помер [INFO] ) він прохає визнати за ним право власності на земельну ділянку, а також не надав відповідні документи, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] та документів, які б доводили родинні відносини між ним та [PERSON] , який помер [INFO] (до позовної заяви долучена лише копія свідоцтва про народження позивача). Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Мусієнко В.В. від 08 січня 2016 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведена спадкова справа № 163/2014 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, поданої 09 вересня 2014 року [PERSON] , яка зареєстрована за № 347, а після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена спадкова справа № 123/2015 на підставі заяви про відмову від прийняття спадщини, поданої 17 червня 2015 року [PERSON] , яка зареєстрована за № 3314. [PERSON] 17 червня 2015 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка зареєстрована за № 315 (а.с. 9). Також із вказаної відповіді приватного нотаріуса слідує, що [PERSON] не позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 6,06 га, на яку був виданий державний акту на право приватної власності на землю серії СМ № 004996, надавши нотаріусу відповідний витяг з Державного земельного кадастру щодо зазначеної земельної ділянки (а.с. 9). Відповідна постанова про відмову [PERSON] у вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Мусієнко В.В. винесена не була. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що звернення [PERSON] до суду із вказаною позовною вимогою є передчасним. Представниками відповідача [PERSON] - адвокатом Островським В.І. та представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокатом Дерев`янко О.В. заявлено про застосування позовної давності (а.с. 199, 202-203 т. 1). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки, в такому разі йдеться про правопорушення, що триває. Згідно з правовим висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 607/15489/15-ц, позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, тому цей позов може бути пред`явлений власником майна протягом всього часу, поки триває порушення. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи вбачається, що про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку [PERSON] дізнався із відповіді приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Мусієнко В.В. від 08 січня 2016 року № 1/01-16 (а.с. 9), а до суду з позовом звернувся 03 січня 2019 року (а.с. 1-4). Оскільки у [PERSON] виникли перешкоди у праві володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою земельну ділянку площею 6,06 га, на яку був виданий державний акту на право приватної власності на землю серії СМ № 004996 та вони пов`язані з безпідставною видачею відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки, що призвело до виникнення накладок вказаних земельних ділянок на земельну ділянку позивача, то позов фактично поданий для усунення цих перешкод, а тому є негаторний. Тлумачення ст. ст. 15,16 ЦК України дає підстави для висновку про те, що в разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права (такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04.11.2020 року у справі №522/17929/16-ц). Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що [PERSON] звернувся за захистом свого права з дотриманням строку позовної давності. [PERSON] при зверненні з позовом до суду був сплачений судовий збір в розмірі 5 992 грн 40 коп (а.с. 41), а тому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі по 768 грн 40 коп з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial