Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки, заповненої 16 березня 1977 року на імя [PERSON],[INFO]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що в березні 1977 року був прийнятий на роботу в колгосп імені Енгельса с. Колодіївка Підволочиського району, звідки був звільнений 17 квітня 1997 року згідно поданої заяви. З метою підготовки документів для оформлення пенсії за віком, на яку набуде права у лютому 2018 року, звернувся до Лановецького обєднаного управління Пенсійного фонду України, де в усній формі йому розяснено, що у трудовій книжці № 125 від 16 березня 1977 року запис його по батькові значиться «Миронович», в той час, як в інших документах, що посвідчують його особу «Ярославович». Крім того, у трудовій книжці невірно зазначено рік народження 1957 замість 1958. Враховуючи те, що дана розбіжність у документах в подальшому стане перешкодою для отримання пенсії, колгосп імені Енгельса с. Колодіївка Підволочиського району припинив свою діяльність, що унеможливлює внесення виправлення у трудову книжку, просить заяву задовольнити. У судове засідання заявник, будучи\~ повідомленим про дату і час розгляду справи, не зявився, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності. Представник заінтересованої особи Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, у судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне. Згідно з паспортом громадянина України серії МС 626479, виданим\~ Підволочиським РВ УМВСУ в Тернопільській області 23 лютого 2000 року прізвище заявника «[PERSON], [INFO]». Таке ж прізвище, імя, по-батькові та дата народження [PERSON], [INFO], зазначено у свідоцтві про народження серії VІ-УР №885295, виданому Повторно 23 червня 1965, актовий запис № 9,посвідченні тракториста машиніста АА 048873 від 26 березня 1970 року, військовому квитку НК № 3494800 виданому 12 січня 1977 року. Проте, як убачається із трудової книжки № 125 заповненої 16 березня 1977 року колгоспом ім.. Енгельса с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області імя заявника записано «[PERSON], [INFO]». Таким чином, запис заявника по батькові «Миронович» та рік народження 1957, що зазначене у трудовій книжці, не відповідає запису «[PERSON], [INFO]» в інших документах, що посвідчують його особу. Однак, судом встановлено, що у предявлених суду документах, зокрема у трудовій книжці, заповненій 16 березня 1977 року, свідоцтві про народження, паспорті громадянина України, посвідченні тракториста машиніста АА 048873 від 26 березня 1970 року, військовому квитку НК № 3494800 виданому 12 січня 1977 року, прізвище та імя [PERSON] є ідентичними, а тому запис по батькові [PERSON], та дату народження 1958 у трудовій книжці заявника, заповненій 16 березня 1977 року суд розцінює як вчинений помилково. Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд може встановити факт належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року\~ передбачає, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у звязку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в звязку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Враховуючи неможливість виправити помилку в позасудовому порядку, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, відповідатиме інтересам заявника, забезпечить реалізацію його законних прав, суд дійшов до переконання, що заяву слід задовольнити, встановити факт належності [PERSON] трудової книжки, заповненої 16 березня 1977 року на імя [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного,

Outcome: approved