Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з ПАТ «Класикбанк» середнього заробітку у розмірі 103773,60 грн. за затримку виплати належних сум при звільненні. Вимоги мотивує тим, що він з 12 вересня 2011 року працював у ПАТ «Класикбанк» на посаді начальника юридичного управління. 14 червня 2016 року згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1004 було запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Класикбанк» по 14.07.2016 року, яку було продовжено по 14.08.2016 року. Також визначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації Северина Ю.П., який 17.06.2016 року видав наказ № 31 «Про скорочення штату працівників», згідно якого його було попереджено про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням чисельності штату з 19.08.2016 року. 12 серпня 2016 року згідно рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1493 в банку розпочато процедуру ліквідації та призначено Северина Ю.П. уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Класикбанк». 18 серпня 2016 року Северин Ю.П. видав наказ № 2-к, згідно якого його було звільнено з роботи 19.08.2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно цього наказу йому повинні були виплатити допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за 61 календарний день невикористаної відпустки. 19 серпня 2016 року він був ознайомлений з наказом про звільнення, отримав трудову книжку та розрахунковий лист за серпень 2016 року, в якому була вказана сума до виплати 46 569,80грн. Позивач зазначає, що не зважаючи на неодноразові звернення до уповноваженої особи ФГВФО Северина Ю.П. вчасний розрахунок при звільненні проведений не був, у зв'язку з чим він залишився без засобів до існування. Першу часткову виплату він отримав лише 28.10.2016 року, а повний розрахунок було проведено 13.12.2016 року. Отже, період за який не проводилась виплата всіх належних при звільненні сум з 19.08.2016 року по 13.12.2016 року складає 116 днів, а сума, що належить відповідно до ст.117 КЗпП України, за його розрахунками, становить 103773,60 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та викладені у заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на те, що вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 12.09.2011р. [PERSON] працював у ПАТ «КЛАСИКБАНК» на посаді начальника юридичного управління, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с.8). На підставі рішення Правління Національного банку України від 14.06.2016 року № 67-рш/БШ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Класикбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.06.2016 року № 1004 щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Класикбанк» на один місяць з 15.06.2016 року до 14.07.2016 року включно та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северину Ю.П. (а.с. 9, 9 зв.). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 липня 2016 року №1206 продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «КЛАСИКБАНК» з 15 липня 2016 року до 14 серпня 2016 року включно (а.с.10). Згідно рішення Правління Національного банку України від 11.08.2016 року № 209-рш та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.08.2016 року № 1493 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Класикбанк» строком на 2 роки з 12.08.2016 року по 11.08.2018 року, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Класикбанк» призначено Северина Ю.П. Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КЛАСИКБАНК» від 18.08.2016 року № 2-к [PERSON], начальника юридичного управління, було звільнено з 19.08.2016 року у зв'язку з ліквідацією згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12). Також цим наказом визначено виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі одного середнього місячного заробітку, компенсацію за невикористані відпустки та провести остаточний розрахунок при звільненні. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що позивач у день звільнення 19.08.2016 року працював, розрахунок щодо звільнення проводився відповідачем чотирма платежами, а саме: 27.10.2016 року [PERSON] перераховані кошти в сумі 12 829 грн., 10.11.2016 року - в сумі 15 187 грн., 30.11.2016 року - в сумі 8 678 грн. та остаточна виплата здійснена 13.12.2016 року в сумі 9 875,80 грн. Заперечуючи проти задоволення позову представник відповідача посилається на те, що в діях Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Класикбанк» відсутня вина по затримці розрахунку по заробітній платі та прирівняних до неї виплат перед позивачем через відсутність коштів на кореспондентському рахунку банку, при цьому виплати здійснювалися відразу та у межах фінансових можливостей за рахунок надходжень коштів від реалізації майна банку та погашення позичальниками заборгованості за кредитами. Проте вказані заперечення суд не може прийняти до уваги, виходячи з наступного. Відповідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (п. 1 ч. 5 ст. 36 цього Закону). За нормою ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку, виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю тощо, що надійшли до банку з дня початку здійснення процедури виведення банку з ринку. Процедура ліквідації ПАТ «Класикбанк» на час звільнення позивача не закінчена. Як зазначено вище, заперечуючи проти позову представник відповідача посилається на відсутність вини у несвоєчасному розрахунку при звільненні позивача через початок ліквідаційної процедури та регулювання спірних правовідносин Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Проте передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. При цьому виконання вказаного обов'язку не пов'язано із обмеженнями, передбаченими призначенням уповноваженої особи Фонду у зв'язку із проведенням процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідації, а запровадження тимчасової адміністрації не свідчить про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплати зазначених коштів за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку. Така правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 року. Також Верховним Судом України у справі № 6-76цс14 висловлена правова позиція від 02.07.2014 року, відповідно якої порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно п. 3 Порядку, всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Як убачається з довідки про заробітну плату, [PERSON] нарахована заробітна плата у червні 2016р. - 18 468,43 грн. та у липні 2016р. - 20 000 грн. (а.с. 23). При цьому позивач пояснив, що у червні 2016 р. він відпрацював 22 робочі дні, у липні 2016 року - 21 робочі дні. Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить 894 грн. 61 коп. ((18 468,43 грн. + 20 000 грн.) : 43 роб дні) Час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] становить з 19.08.2016 р. по 13.12.2016 р., що включає 80 робочих днів. У зв'язку з цим з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 71 568 грн. 80 коп. (894 грн. 61 коп. х 80 днів). Позивачем заявлена до стягнення сума 103 773 грн. 60 коп., тому позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 715 грн. 69 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial