Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Турійської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняв брат позивача [PERSON] . Спадкових прав останній не оформив та [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складав. Спадкоємців першої черги за законом після смерті останнього немає. Вказуючи, що він у встановленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини після смерті брата, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 18 жовтня 2021 року представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі та за відсутності позивача (а. с. 70). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 28 вересня 2021 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 39). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 16) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а. с. 17). Належність вищевказаного будинку (ПГО № 0044) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги Маковичівської сільської ради Турійського району Волинської області № 1 за 2021 рік (а. с. 30). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а. с. 31). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 69,7 кв. м, житловою площею 44,6 кв. м, літня кухня «Б-1», сарай «В-1», сарай «в», погріб «Г-1», колодязь «№1», огорожа «№2», ворота з хвірткою «№3» (а. с. 26-29). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). За змістом статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 16), є матір`ю позивача [PERSON] та [PERSON] (а. с. 20, 21, 22-23). [PERSON] на день смерті постійно проживала разом із сином [PERSON] у селі Маковичі Турійського району Волинської області (а. с. 17). [PERSON] зі спадкодавцем не проживав і заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк після її смерті нотаріусу не подавав. Аналіз наведених обставин дає підстави для висновку, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом в контексті положень статей 1268, 1270 ЦК України прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] [PERSON] помер [INFO] (а. с. 18), на день смерті проживав разом зі позивачем [PERSON] (а. с. 19). Спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] відсутні. Частиною першою статті 1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень статті 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. 25 лютого 2021 року позивач подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] (а. с. 42 на звороті). Заповіту за життя [PERSON] не складав, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після його смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 56, 57). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як рідний брат спадкодавця, є єдиним спадкоємцем другої черги за законом, який в контексті положень статей 1268, 1270 Цивільного кодексу України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 12 липня 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 25). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 26/2021 до майна померлого [PERSON] (а. с. 42-69), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю земельні ділянки видані позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом після смерті брата [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 454 гривні; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 454 гривні. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1258, 1261, 1262, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved