Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], де третя особа орган опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації про позбавлення батьківський прав і стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що в її сімї проживає її неповнолітня племінниця [PERSON], [INFO]. Батьки неповнолітньої [PERSON] і [PERSON] раніше перебували в зареєстрованому шлюбі, однак батько [PERSON] покинув сімю ще до народження дитини і тому в грудні 2002 року шлюб між подружжям було розірвано та дитина залишилася на вихованні у матері. У січні 2016 року мати дівчинки [PERSON] померла і неповнолітня залишилася без батьківського піклування. Батько дитини [PERSON] був повідомлений про смерть колишньої дружини і про те, що їх спільна донька залишилася без батьківського піклування, однак категорично відмовився забрати дитину в свою сімю, відмовився від її виховання і утримання, а надав нотаріально посвідчену заяву, за якою не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі по 400 гривень щомісячно до її повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і додатково пояснила, що в розмові з нею відповідач погодився забрати дитину лише при умові, що на нього буде переоформлено квартиру чи будинок, що належать її сімї. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації і судовому засіданні позов підтримав і вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Дослідивши всі обставини справи , з врахуванням висновку прокурора, який вважає позов підставним, суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст.ст. 150 , 180 СК України батьки зобовязані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття , піклуватися про стан здоровя дитини , її фізичний , духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти , готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено , що згідно до даних свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]( а.с.6). Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 6 грудня 2002 року, а 7 січня 2016 року [PERSON] померла, що стверджується даними її свідоцтва про смерть( а.с. 10, 11). Після смерті матері неповнолітня [PERSON] залишилася на вихованні у позивачки [PERSON], яка являється її тіткою( а.с.12-14). Згідно до висновку органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 03.03.2016 року № 70 відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків щодо своєї доньки [PERSON]. Цим же рішенням дано згоду на позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON]( а.с.5). Відповідач же надав нотаріально посвідчену заяву, за якою не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] і просив справу розглянути у його відсутності( а.с. 9). Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати , батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вона , він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. В судовому засіданні матеріалами справи доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню і утриманню дитини, а тому для захисту прав та інтересів неповнолітньої, суд вважає , що позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав , не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , що стверджується письмовою заявою позивачки. Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини повинно проводитися у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини , в межах заявлених позовних вимог, суд враховує працездатний вік відповідача , відсутність даних про наявність у відповідача постійного місця праці , де заробіток його носить нерегулярний \\мінливий\\ характер. А тому , виходячи із середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину , суд вважає , що позов в цій частині також слід задовольнити. При цьому, оскільки позивачка предявила позов 10.03.2016 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved