Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява мотивована тим, що [INFO] у віці 78 років помер дідусь [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на майно, яка складається з житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , яка належала померлому. Під час посвідчення заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. Крім того, нотаріус або інша службова (посадова) особа, яка посвідчує заповіт, не вимагає від заповідача документів, що підтверджують особу спадкоємця або відказоодержувача. Це, у свою чергу, зумовило дану ситуацію, де заповідач [PERSON] у своєму заповіті помилився в написанні прізвища одного зі спадкоємців, а саме онуки [PERSON] та записав як « [PERSON] ». Така помилка виявилась після відкриття спадщини у процесі оформлення спадкоємцями права на спадщину, а відтак виправити її можна лише в судовому порядку. З метою отримання належної [PERSON] частки спадкового майна, що належала її діду на момент смерті, вона звернулась з відповідною заявою до державного нотаріуса Другої Вінницької державної нотаріальної контори. Однак державним нотаріусом було встановлено, що в наданих [PERSON] для оформлення спадкових прав за заповітом на частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , після смерті діда - [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, 11.03.2010 року на ім`я [PERSON] ; заповіту, посвідченого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою від 25 травня 1992 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2-2048 та паспорта АВ260258, виданого Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області містяться розбіжності в написанні прізвища, а саме 25 травня 1992 року [PERSON] склав заповіт на ім`я онуків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який був посвідчений Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований у реєстрі за № 2-2048, а в пред`явленому паспорті спадкоємиці за заповітом, онуки [PERSON] , [PERSON] , вказано прізвище « [PERSON] », тоді як в заповіті вказано прізвище онуки « [PERSON] ». Таким чином, вказана розбіжність у написанні прізвища у заповіті [PERSON] та у паспорті його онуки [PERSON] не дають можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] . Разом з тим у померлого (заповідача) була лише одна донька - [PERSON] , яка одружилася та змінила прізвище на [PERSON] . В подальшому [INFO] народилася - [PERSON] (заявник у справі), яка одружилася та змінила прізвище на [PERSON] . Так, донька померлого [PERSON] - [PERSON] неодноразово одружувалась та розлучалася та мала четверо дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які були онуками [PERSON] . Однак, оформлюючи заповіт 25 травня 1992 року [PERSON] допустив помилку у написанні прізвища своєї внучки [PERSON] та зазначив її як « [PERSON] », а онуки з Прізвищем « [PERSON] » у померлого [PERSON] не було та немає. Враховуючи викладене та те, що [PERSON] не має можливості документально підтвердити факт щодо здійснення помилки при написанні її прізвища у заповіті, а тому не може отримати Свідоцтво про право на спадщину після померлого дідуся [PERSON] . Так, онуки [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] одружилися та змінили прізвища на [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про одруження, тому саме вони зазначені заінтересованими особами. Просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме встановити факт належності [PERSON] заповіту [PERSON] від 25.05.1992 року, який був посвідчений Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований у реєстрі за № 2-2048, складеного на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 14.07.2020року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник заявника не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала, просила задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Другої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладався на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] у віці 78 років помер дідусь [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від «11» березня 2010 року за № [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на майно, яка складається з житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , яка належала померлому. Під час посвідчення заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. Крім того, нотаріус або інша службова (посадова) особа, яка посвідчує заповіт, не вимагає від заповідача документів, що підтверджують особу спадкоємця або відказоодержувача. Це, у свою чергу, зумовило дану ситуацію, де заповідач [PERSON] у своєму заповіті помилився в написанні прізвища одного зі спадкоємців, а саме онуки [PERSON] та записав як « [PERSON] ». Така помилка виявилась після відкриття спадщини у процесі оформлення спадкоємцями права на спадщину, а відтак виправити її можна лише в судовому порядку. З метою отримання належної [PERSON] частки спадкового майна, що належала її діду на момент смерті, вона звернулась з відповідною заявою до державного нотаріуса Другої Вінницької державної нотаріальної контори. Однак державним нотаріусом було встановлено, що в наданих [PERSON] для оформлення спадкових прав за заповітом на частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , після смерті діда - [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, 11.03.2010 року на ім`я [PERSON] ; заповіту, посвідченого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою від 25 травня 1992 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2-2048 та паспорта АВ260258, виданого Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області містяться розбіжності в написанні прізвища, а саме 25 травня 1992 року [PERSON] склав заповіт на ім`я онуків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який був посвідчений Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою та зареєстрований у реєстрі за № 2-2048, а в пред`явленому паспорті спадкоємиці за заповітом, онуки [PERSON] , [PERSON] , вказано прізвище « [PERSON] », тоді як в заповіті вказано прізвище онуки « [PERSON] ». Таким чином, вказана розбіжність у написанні прізвища у заповіті [PERSON] та у паспорті його онуки [PERSON] не дають можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] . Разом з тим у померлого (заповідача) була лише одна донька - [PERSON] , яка одружилася та змінила прізвище на [PERSON] . В подальшому [INFO] народилася - [PERSON] (заявник у справі), яка одружилася та змінила прізвище на [PERSON] . \~ \~ \~ \~Надані докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у правовідносинах щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа, відповідають вимогам ст. ст. 77-79 ЦПК України\~і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч.3 ЦПК України. \~Згідно зі статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року № 5 «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Частиною 7\~статті 294 ЦПК України\~встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved