Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 63 699 грн. згідно умов договору оренди від 26.06.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2016 року сторони уклали договір оренди транспортного засобу, за умовами якого відповідачу передано в користування автомобіль ЗАЗ-110557, 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з спецобладнанням для виробництва напоїв на базі натуральної кави, що належить позивачу. Відповідач зобов'язався виплачувати орендну плату в сумі 15 833 в місяць, проте зобов'язання за договором відповідач не виконував, орендну плату не виплачував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за договором, яка складається з 47 499 грн. - орендна плата, 16 200 грн. - штрафні санкції, загальна сума заборгованості 63 699 грн. В судовому засіданні 13.12.2016 року представник [PERSON] подав зустрічну позовну заяву про встановлення нікчемності договору оренди транспортного засобу від 26.06.2016, укладеного між сторонами. Зустрічний позов обґрунтовується відсутністю нотаріального посвідчення договору від 26.06.2016 року, а тому він є нікчемним. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав первісні позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити з підстав їх необґрунтованості. [PERSON] та його представник в судовому засіданні просили задовольнити зустрічні позовні вимоги, а в задоволенні позову [PERSON] - відмовити. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані з укладанням, виконанням умов договору найму (оренди) транспортного засобу. 26.06.2016 року [PERSON] (Наймодавець) та [PERSON] (Наймач) уклали договір найму (оренди) транспортного засобу з правом викупу (а. с. 10 - 12). В силу п. 1.1 якого наймодавець передає, а наймач приймає за плату в користування автомобіль марки - ЗАЗ, модель - 110557, 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами, коляски) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить наймодавцю. Згідно даного договору Наймодавець передає в повну приватну власність автомобіль з обладнанням для приготування напоїв на базі кави по закінченню 6 місяців на умови виконання всіх платіжних зобов'язань Наймача (п. 1.4). Плата за користування транспортним засобом, встановлена в розмірі 16 120,00 грн., що відповідає 642 дол. США (даний розмір оплати закреслено, написано цифру «15 833», без зазначення валюти, проставлено два підписи, без зазначення прізвищ, ініціалів осіб кому вони відносяться) (п. 2.1). Оплата за користування транспортним засобом здійснюється наймачем щомісячно шляхом безготівкового розрахунку до 1-го числа поточного місяця, в якому здійснюється користування. Нарахування плати за користування транспортним засобом починається з моменту передачі транспортного засобу наймачу та здійснюється за весь період фактичного користування транспортним засобом до моменту його повернення наймодавцю або до повного викупу (п. 2.2). В силу п. 6.6 договору, сторони домовилися, що у випадку прострочення оплати за користування транспортним засобом, з наймача стягується штрафні санкції у розмірі 150,00 грн. за кожен день прострочення оплати платежу. 26.06.2016 року сторони підписали акт приймання - передачі до договору найму (оренди) транспортного засобу (а. с. 13), відповідно до якого сторони погодили майно, що передається, а саме: автомобіль ЗАЗ, модель - 110557, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кавоварка, зарядний пристрій, кавомолка, акумулятор гелієвий, перетворювач, балон пропановий, редуктор, підсвічування світлодіодне, загальна вартість майна складає 3 850,00 дол. США. 26.08.2016 року [PERSON] звернувся з повідомленням до позивача про розірвання договору оренди транспортного засобу від 26.06.2016 року (а. с. 15). Спір виник з тих підстав, що відповідач, в порушення п. 2.1 договору найму (оренди) від 26.06.2016 року, не здійснював орендну плату за користування транспортним засобом та додатковим обладнанням, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за договором в сумі 63 699 грн. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч. 1 ст. 760 ЦК України). Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу (ч. 1, ч. 2 ст. 798 ЦК України). Відповідно до ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 1 - ч. 3, ч. 5, ч. 6 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч. 1 ст. 209 ЦК України). Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 218 ЦК України). У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 220 ЦК України). Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 роз'яснено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Отже, стаття 799 ЦК України імперативно закріплює вимогу про нотаріальну форму договору найму транспортного засобу, що укладається за участі фізичної особи, а недотримання даної вимоги має наслідком нікчемність договору, згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України. В силу ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Судом встановлено, що спірний договір укладений фізичними особами у простій письмовій формі, а тому, даючи юридичну оцінку цій обставині, суд доходить висновку, що підписаний фізичними особами договір оренди транспортного засобу є нікчемним, оскільки оформлений на паперовому носії у простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тому не створює для сторін юридичних наслідків. На підставі такого договору у сторін спору не виникло прав і обов'язків, що є підставою для відмови в задоволенні вимог, які обґрунтовані посиланням на укладення такого нікчемного договору. На підставі зазначеного у задоволенні позову [PERSON] суд відмовляє. Щодо зустрічних позовних вимог. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Оскільки розгляд даної справи сам по собі свідчить про наявність відповідного спору, а в ході розгляду справи було встановлено і доведено факт нікчемності правочину, тому зустрічний позов підлягає задоволенню і підлягає встановленню нікчемність договору найму (оренди) транспортного засобу від 26.06.2016 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON]. На підставі наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову та необхідність задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved