Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до відповідача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») та просить стягнути з нього на свою користь 30551,53 грн. Позов мотивує тим, що 22 червня 2017 року ним було відкрито для обслуговування банківські рахунки в АТ «Райффайзен Банк Аваль». Згідно з історією за картковим рахунком з 1 січня 2020 року до 30 червня 2020 року, 5 березня 2020 року з рахунка № [NUMBER] відповідачем здійснено договірне списання суми 2120 грн. 12 грудня 2019 року, 5 березня 2020 року, 10 червня 2020 року з рахунка № [NUMBER] відповідачем здійснено договірне списання сум, відповідно 13366,53 грн, 7980 грн, 7085 грн. Загальна сума безпідставно списаних з рахунків грошових сум становить 30551,53 грн, що підлягають стягненню з відповідача. АТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслало до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити у ньому. Зазначає, що 2 лютого 2007 року з [PERSON] було укладено кредитний договір № 014-09.5-70166, за яким надано кредит у виді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 10773 доларів США на строк до 1 лютого 2013 року. Процентна ставка 13,5 процентів річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором від 2 лютого 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 014-09.5-15636. Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 6 вересня 2010 року стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9034,34 доларів США, що еквівалентно в національній валюті 71300 грн, а також судовий збір. Відповідач зазначає, що рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 6 вересня 2010 року договір поруки не було розірвано або визнано недійсним, а тому порука є чинною до тепер. 9 лютого 2015 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено угоду № PDV0854336, за якою відбулось відкриття та обслуговування поточних (карткових) рахунків фізичних осіб (далі - Угода). За п. 2. цієї Угоди, підписанням цієї Угоди клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання Послуг в порядку та на умовах викладених в Правилах та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. Згідно з п. 9 Угоди клієнт надає Банку право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунка клієнта в Банку в будь-яких валютах (у тому числі з рахунків, що будуть відкриті клієнту у майбутньому) реквізити яких Банк визначить самостійно, в сумах необхідних для виконання грошових зобов`язань клієнта перед Банком у тому числі для сплати пені, штрафів та відшкодування збитків, а також у випадках та сумах необхідних для виконання Банком вимог FATCA стосовно клієнта. Договірне списання здійснюється Банком відповідно до Правил на підставі меморіального ордеру до повного виконання заборгованості Клієнта перед Банком або до повного утримання Банком сум на виконання вимог FATCA. Банк є отримувачем коштів по Договірному списанню та спрямовує їх відповідно до мети Договірного списання. Відповідно до п. 24 Угоди договір укладається на невизначений строк. Договір може бути розірваний за згодою Сторін, за ініціативою однієї зі Сторін або у випадках передбачених законодавством України. На думку відповідача, з укладенням Угоди після ухвалення рішення Новгородківським районним судом Кіровоградської області від 6 вересня 2010 року, позивач погодився в позасудовому порядку на врегулювання всіх своїх зобов`язань перед АТ «Райффайзен Банк Аваль». Оскільки позичальником фактично сплачено суму боргу в лютому 2019 року, враховуючи курсову різницю між 2010-2019 роками, очевидним є факт наявності після виконання рішення суду залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом № 014-09.5-70166 від 2 лютого 2007 року станом на 16 квітня 2021 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , [PERSON]. позов підтримав, просив його задовольнити. Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» Графченко І.А. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у ньому. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 2 лютого 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір № 014-09.5-70166, за яким Кредитор на положеннях та умовах цього Договору надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії (далі - Кредит) з лімітом 10773 доларів США. Кредит надається на строк по 1 лютого 2013 року, згідно з Графіком надання кредиту (додаток 1 до Договору). Процентна ставка за користування кредитом складає 13,5 процентів річних (а. с. 104). 2 лютого 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Заставодержатель) та [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки № 014-09.5, за яким Сторони Договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , які виникають з умов Кредитного договору № 014-09.5-70166 від 2 лютого 2007 року (далі - Кредитний договір), укладеного між Кредитором та Позичальником, за умовами якого Позичальник зобов`язаний повернути кредит у розмірі 10773 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,5 процентів річних та нараховані комісії у порядку та у строки, передбачені Кредитним договором та з кінцевим терміном погашення до 1 лютого 2013 року, а також достроково погасити кредит та сплатити нараховані відсотки в порядку та у випадках, передбачених Кредитним договором. Сторони Договору встановлюють, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов`язання. Також порука припиняється, якщо Кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання Основного зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя (п. 4 ст. 559 ЦК України). Сторони Договору встановлюють, що строк та умови виконання цього Договору можуть бути переглянуті Сторонами лише з їх письмової згоди (а. с. 81). Заочним рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 6 вересня 2010 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 71300,80 грн. Цим рішенням вирішено питання про судові витрати (а. с. 117, 118). Зі змісту заочного рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 6 вересня 2010 року слідує, що у цій справі вирішено питання про стягнення заборгованості за кредитним договором від 2 лютого 2007 року № 014-09.5-70166, а також з поручителів, зокрема, [PERSON] за договором поруки від 2 лютого 2007 року № 014-09.5. Постановою старшого державного виконавця Новгородківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Запорожця І.П. від 26 лютого 2019 року закінчено на підставах п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-422/2010, виданого 2 листопада 2010 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 71300,80 грн. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»). Слід звернути увагу, що заочним рішенням суду від 6 вересня 2010 року з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 71300,80 грн, тобто виключно у гривнях без визначення еквіваленту в іноземній валюті кредиту. Банком це рішення не оскаржувалась, тобто він погодився зі стягненням заборгованості за кредитним договором від 2 лютого 2007 року № 014-09.5-70166 у такий спосіб та саме у такій валюті. 9 липня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Банк) та [PERSON] (Клієнт) укладено угоду № PDV2-854336 (далі - Угода), за якою підписанням цієї Угоди Клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання Послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах, та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. Підписанням Угоди Сторони безумовно визнають, що Публічна пропозиція, Угоди, Правила, Згода, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин Сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документа. Договір банківського обслуговування є укладеним з дати підписання Сторонами Угоди (а. с. 79, 80). Згідно з п. 9 Угоди клієнт надає Банку право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунка клієнта в Банку в будь-яких валютах (у тому числі з рахунків, що будуть відкриті клієнту у майбутньому) реквізити яких Банк визначить самостійно, в сумах необхідних для виконання грошових зобов`язань клієнта перед Банком у тому числі для сплати пені, штрафів та відшкодування збитків, а також у випадках та сумах необхідних для виконання Банком вимог FATCA стосовно клієнта. Договірне списання здійснюється Банком відповідно до Правил на підставі меморіального ордеру до повного виконання заборгованості Клієнта перед Банком або до повного утримання Банком сум на виконання вимог FATCA. Банк є отримувачем коштів по Договірному списанню та спрямовує їх відповідно до мети Договірного списання. Відповідно до п. 24 Угоди договір укладається на невизначений строк. Договір може бути розірваний за згодою Сторін, за ініціативою однієї зі Сторін або у випадках передбачених законодавством України. 22 червня 2017 року [PERSON] (Клієнтом) подано до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Банк) заяву № 1264880400 про відкриття та ведення Карткового рахунку, за якою Банк відкриває Картковий рахунок (далі - КР) № 26253000000100/1264880400 у валюті грн на ім`я Клієнта, випускає та надає Клієнту Платіжні картки (далі - ПК), а також забезпечує проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням ПК або її (їх) реквізитів відповідно до Платіжних систем, Правил та Тарифів на ведення та обслуговування Карткових рахунків фізичних осіб, зокрема на наступних умовах: пакет послуг: Пенсійний Легкий; ПК: Visa Instant (а. с. 10). 30 червня 2020 року, 12 листопада 2019 року, 5 березня 2020 року, 10 червня 2020 року, Банком здійснено договірне списання грошових коштів з рахунків Клієнта відкритих у Банку в сумах, відповідно: 2120 грн, 13366,53 грн, 7980 грн, 7085 грн. Загальна суму договірного списання: 30551,53 грн (а. с. 15-22). Ці обставини також сторонами визнаються. У змісті відзиву АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначає, що позичальником [PERSON] в лютому 2019 року фактично сплачено суму боргу за кредитним договором від 2 лютого 2007 року № 014-09.5-70166, а тому Банком з поручителя [PERSON] підлягала стягненню в порядку договірного списання сума, зокрема 30551,53 грн, що являє собою курсову різницю між 2010-2019 роками, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом № 014-09.5-70166 від 2 лютого 2007 року станом на 16 квітня 2021 року. Про це також в судовому засіданні стверджувала представник відповідача. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів (далі - Закон). За цим Законом послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав (ст. 4 Закону). За ч. 1 ст. 22 Закону захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (чч. 1, 2 ст. 633 ЦК України). Згідно з чч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. За ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Отже, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положеннями змісту ст. 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) зробила висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналізуючи вищезазначене, а також зміст умов правочинів, що були предметом дослідження під час розгляду цієї справи, можливо дійти до висновку, що відповідач не має права за договором поруки від 2 лютого 2007 року № 014-09.5 вимагати сплати позивачем на свою користь курсової різниці за зобов`язаннями [PERSON] , які виникають з умов Кредитного договору № 014-09.5-70166 від 2 лютого 2007 року. Тепер зобов`язання зі сплати кредиту та процентів за кредитним договором № 014-09.5-70166 від 2 лютого 2007 року припинені у зв`язку з фактичним виконанням заочного рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 6 вересня 2010 року, яким повністю стягнуто заборгованість за цим кредитним договором та проценти, передбачені Договором. У цій справі суд уважає АТ «Райффайзен Банк Аваль» не наддало належних та допустимих доказів, що свідчать про наявність в [PERSON] перед ним реального, безспірного зобов`язання, що може бути задоволено в порядку ч. 2 ст. 1071 ЦК України. Оскільки суд не встановив підстав для списання відповідачем з банківського рахунка відкритого на ім`я позивача без його розпорядження належних йому грошових коштів, відповідно ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За ч. 3 ст. 22 Закону споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлений у 2021 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2270 грн. Отже, оскільки вимоги майнового характеру позивача у цій справі задоволено повністю, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. Вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу підлягає згідно з положеннями ч. 8 ст. 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved