Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить суд винести рішення та визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2002 року проживає у вказаному житловому будинку, в який він вселився з дозволу [PERSON], яка на той час була власником цього будинку. В подальшому, а саме в січня 2004 року між ним та [PERSON] фактично було укладено договір купівлі-продажу вказаного будинку. Вказана домовленість була досягнута шляхом передачі позивачем грошових коштів [PERSON] в розмірі, обумовленому сторонами та проведено розрахунок у повному обсязі та остання передала позивачу правовстановлюючі документи на будинок, ключі та відмовилася від будь-яких претензій з приводу спірного будинку. Також позивач вказує, що за домовленістю між ними, даний договір купівлі-продажу сторони в подальшому мали б посвідчити нотаріально та всі витрати на переоформлення будинку мали бути б покладені на обидві сторони в рівних частинах. Однак в подальшому [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до своєї дочки в м. Херсон та проживала там до 2013 року. На початку 2013 року [PERSON] знову почала проживати в с. Фрунзе та прийняла пропозицію позивача щодо належної реєстрації укладеного між ними договору, однак у зв'язку з недійсністю її правовстановлюючих документів на нерухоме майно в законному порядку зареєструвати право власності [PERSON] на спірне майно не мали можливості. При цьому позивач зазначає, що за домовленістю між ним та [PERSON], остання після приведення правовстановлюючих документів у відповідність із законодавством, мала б повторно з'явитися для нотаріального посвідчення укладеної між ними угоди, однак виконати свої зобов'язання не встигла та померла 19 лютого 2013 року. На даний час [PERSON] має намір зареєструвати належним чином своє право власності на вказане нерухоме майно, однак в позасудовому порядку вирішити дане питання не має можливості, оскільки [PERSON] померла, а її дочка яка є спадкоємцем першої черги та має право на вказане майно, від свого права на спадкове майно, в тому числі й вказаний будинок, [ADDRESS] Генічеського району. Разом з тим, позивач вказує, що у спірному будинку він почав проживати з 2002 року та в подальшому з 2004 року розпоряджатися ним одразу ж після передачі грошових коштів продавцеві. Вказаним будинком [PERSON]. відкрито володіє, користується та розпоряджається понад 11 років, здійснює капітальний та поточні ремонти, облаштовує для комфортного проживання. Таким чином, виходячи зі змісту ст.. 344 ЦК України вважає, що є особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти спірним нерухомим майном протягом десяти років, внаслідок чого вважає, що у відповідності до вищевказаної норми права є особою, яка набула право власності на це майно (набувальна давність). У судовому засіданні позивач свої вимоги повністю підтримав, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві. Відповідач представник Фрунзенської сільської ради Генічеського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання позовних вимог. [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вказує, що обставини викладені у позові відповідають дійсності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні правовідносини. [PERSON], [INFO], починаючи з 2002 року проживає в житловому будинку [ADDRESS] Даний будинок ним було придбано за усним договором купівлі-продажу укладеним між ним та [PERSON] в січня 2004 року. Відповідно до пояснень позивача, після досягнення домовленостей з приводу купівлі-продажу [PERSON] отримала обумовлену сторонами суму грошових коштів за нерухоме майно та жодних претензій з приводу вищезазначеного будинку не має. В даний час [PERSON] продовжує проживати у вказаному житлі, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, тобто, вважаючи себе власником даного майна, виконує всі дії що випливають із змісту права власності. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім нього немає. На даний час має намір зареєструвати належним чином своє право власності на вказаний будинок, однак в позасудовому порядку вирішити дане питання не має можливості, оскільки наявні у нього правовстановлюючі документи не визнаються уповноваженими на здійснення реєстрації органами державної влади. Право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту. А тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, що мають значення для правильного визначення поняття є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння і його: безперервність, тобто термін володіння. За час проживання, володіння, користування будинком [ADDRESS] Генічеського району Херсонської області позивач здійснював капітальний ремонт будівлі (заміна вікон, внутрішні ремонтні роботи), ніс усі витрати по його виконанню, здійснював оплату за комунальні послуги, укладав договори на їх надання. Судом встановлено, що позивач ніколи не вживав ніяких заходів, спрямованих на приховання факту володіння майном від третіх осіб, у тому числі сумлінно виконував обов'язки, що належать власнику житлового будинку, зокрема зі сплати встановлених законом обов'язкових податків і зборів, а також інших платежів, що підтверджується копіями квитанцій про оплату комунальних послуг, укладав від свого імені в якості власника договори про надання вказаних послуг. Протягом всього періоду володіння будинком ніхто не оскаржував його право володіння та користування цим майном. При цьому протягом вищевказаного періоду він володів квартирою безперервно, як своїм власним майном. Згідно ст. 344 ЦК України в редакції 16.01.2003 року особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до п.8 Заключних та Перехідних положень ЦК України правила статті 344 про набувальної давності поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до вступу в законну силу даного Кодексу (до 01.01.2004 року). Позивач сумлінно заволодів майном і продовжує відкрито і безперервно володіти ним протягом 11 років, тобто з 2004 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України передбачає «кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Вважаючи, що позивач проживає у вказаній квартирі понад 11 років, осіб, що заперечують його право немає, суд, вважає, що позивач став власником зазначеного майна в силу набувальної даності. На підставі викладеного та

Outcome: approved