Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного між ним та відповідачкою, який було зареєстровано 12 серпня 2017 року у Хустському РВ ДРАЦСу ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 151. Позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою [PERSON] 12 серпня 2017 року було укладено шлюб, який зареєстровано Хустським РВ ДРАЦСу ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 151, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 12.08.2017 року. Протягом останнього часу перебування у шлюбі стосунки між сторонами зіпсувались, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, виникали сварки. Більше восьми місяців сторони разом не проживають, їх сім`я припинила своє існування, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , який було зареєстровано 12 серпня 2017 року у Хустському РВ ДРАЦСу ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 151. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі відповідачки та її представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розгляд справи проведено у відсутності сторін, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Статтею 112 сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , 12 серпня 2017 року було укладено шлюб, який зареєстровано Хустським РВ ДРАЦСу ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 151, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 12.08.2017 року (а.с.7) Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнала, не просила суд про надання строку для примирення, кожен з подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач скористався правом на звернення до суду із даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають сторін на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачкою [PERSON] заявлено клопотання про її бажання відновити дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 768,70 грн. судового збору, а відтак, з урахуванням наведеного, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved