Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» в особі Південної регіональної дирекції у м. Одесі, за участю третьої особи - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та просить припинити зобов'язання по кредитному договору №CL-SME500/138/2008 від 11 червня 2008 року, укладено між ним та ЗАТ «ОТП Банк». При цьому посилається на те, що згідно вищевказаного договору, Банк надав йому грошову суму у розмірі 195 750, 00 грн. для придбання автомобіля марки МАЗ 543203-222, з кінцевим строком повернення кредиту до 11 червня 2015 року зі сплатою 10% річних за користування кредитними коштами. Цього ж дня, з ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір застави транспортного засоби для забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором. Також позивач зазначив, що до листопада місяця 2008 року ним було сплачено на користь Банку 30 063, 00 грн. в рахунок погашення боргу по вказаному кредитному договору. Однак, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, він не в змозі був використовувати автомобіль за призначенням, а саме для ведення господарської діяльності, тому не оплачував Банку кошти до квітня місяця 2009 року. Однак, 26 березня 2009 року Банк вилучив в нього вказаний автомобіль, посилаючись на порушення умов кредитного договору. У зв'язку з цим, позивач не мав можливості продовжувати вести підприємницьку діяльність та сплачувати заборгованість по кредитному договору. Згідно п. 3.3 договору застави вартість автомобіля визначена в розмірі 217 500, 00 грн., що перевищує суму боргу позивача за кредитним договором. Тому, [PERSON] вважає, що ним зобов'язання перед Банком щодо погашення кредиту виконані в повному обсязі. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник ПАТ «ОТП Банк» в особі Південної регіональної дирекції у м. Одесі, та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позов не визнала, просила суд у його задоволенні відмовити, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивач добровільно поставив машину на стоянку Банку, жодного разу після цього не вимагаючи її повернення. Також зазначила, що передача Банку автомобіля не може бути підставою для припинення боргових зобов'язань за кредитним договором. Крім того, Банк не реалізував вищевказаний автомобіль, тому зобов'язання щодо погашення кредиту позивачем не були виконані. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №CL-SME500/138/2008 про надання йому споживчого кредиту у сумі 195 750, 00 грн. для придбання автомобіля марки МАЗ 543203-222 на строк по 11 червня 2015 року із сплатою 10 % річних за користування кредитними коштами. Згідно п. 1.1 частини №2 кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені в кредитному договорі. Позивач придбав вищевказаний автомобіль, що підтверджується договором №05193-08 від 16 травня 2008 року та відповідними витратними накладними, наявними в матеріалах справи. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] також був укладений договір застави автотранспортного засобу №PCL- SME500/138/2008. Згідно п. 3.2.1 вказаного договору протягом терміну дії цього договору заставодавець не має права розпоряджатись предметом застави, включаючи його продаж або передачу у заставу будь-яким третім особам. Відповідно п. 3.3 договору вартість предмета застави складає 217 500, 00 грн. Також судом встановлено, що позивачем були сплачені на рахунок ЗАТ «ОТП Банк» кошти у розмірі 30 063, 00 грн. Однак, інша частина заборгованості перед Банком погашена не була, що не заперечував представник позивача у судовому засіданні. Як вбачається з акту приймання-передачі майна від 26 березня 2009 року, транспортний засіб марки МАЗ 543203-222, 2008 року випуску, д/н [NUMBER], був переданий до ЗАТ «ОТП Банк», що спростовує доводи позивача про примусове вилучення відповідачем вищевказаного транспортного засобу. 26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до якого останній прийняв право вимоги за договором №CL-SME500/138/2008 від 11 червня 2008 року. Перехід до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до [PERSON] підтверджується також додатком №1 до договору про відступлення права вимоги від 26 листопада 2010 року. Згідно умов вказаного договору, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло також право вимоги на заставне майно у вигляді транспортного засобу марки МАЗ 543203-222. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, в тому числі, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а за ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У судовому засіданні доведено, що у зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов кредитного договору, у нього утворилась заборгованість. Тому, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року, були задоволені позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та стягнуто з [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором №CL-SME500/138/2008 від 11 червня 2008 року у розмірі 921 524, 94 грн., та судові витрати у розмірі 3 441, 00 грн. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Розділом 50 ЦК України передбачені наступні випадки припинення зобов'язання: припинення зобов'язання виконанням; припинення зобов'язання переданням відступного; припинення зобов'язання зарахуванням; припинення зобов'язання за домовленістю сторін; припинення зобов'язання прощенням боргу; припинення зобов'язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі; припинення зобов'язання неможливістю його виконання; припинення зобов'язання смертю фізичної особи; припинення зобов'язання ліквідацією юридичної особи. Твердження представника [PERSON] про припинення зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з передачею заставного автомобіля Банку, є безпідставними, оскільки предмет застави реалізований не був, тому, заборгованість по сплаті кредиту погашена не була. Крім того, звіт з визначення середньої вартості транспортного засобу №1036 був проведений лише 10 квітня 2015 року на підставі відповідної заяви [PERSON] від 10 квітня 2015 року. Таким чином, зобов'язання за кредитним договором №CL-SME500/138/2008 від 11 червня 2008 року позивачем виконані не були, а тому не можуть вважатись такими, що припинились. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: dismissed