Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа Бердянська районна державна адміністрація про визначення місця проживання малолітніх дітей, надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди матері, стягнення аліментів у якому зазначив, що він та відповідач з травня 2011 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, а з 25.04.2012 року - у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З моменту народження діти проживають разом з ним та знаходяться на його повному утриманні. Сімейні відносини з відповідачем припинено і вони проживають окремо. Вважав, що проживання малолітніх дітей разом з ним відповідає їх інтересам з огляду на поведінку відповідача, яка є наркотично залежною і підтримує стосунки з кримінальними особами, свого житла не має, не працює. Крім того, відповідач не надає дозволу на реєстрацію дітей за місцем його проживання. Враховуючи спосіб життя та можливість матеріального забезпечення дітей просив визначити місце проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з ними [PERSON], [INFO] за адресою: Бердянський район, с. Андріївка, вул. Труда,20. Надати дозвіл на реєстрацію [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за адресою: Бердянський район, с. Андріївка, вул. Труда,20 без згоди матері дітей, [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON], [INFO] на його користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з моменту звернення з позовом до суду. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. [PERSON] у судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Представник Бердянської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримав. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №173662 від 26.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Бажан) [PERSON] 25 квітня 2012 року укладено шлюб, про що 25.04.2012 року складено актовий запис № 05 (а.с. 65). У свідоцтвах про народження серії І-ЖС №238244 (а.с. 66) та серія І-ЖС № 208711 від 31.08.2012 року (а.с. 67) батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. За ст. 150 СК України виховання дитини, піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обовязком батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до довідки Андріївської селищної ради від 10.04.2017 року №858 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з батьком за адресою: вул. Праці,20, селище Андріївка, але не зареєстровані за вказаною адресою (а.с.102). Андрівська селищна рада Бердянського району Запорізької області повідомила суд, що [PERSON], [INFO] не зареєстрована та не проживає на території Андріївської селищної ради (а.с.8). За повідомленням Єлизаветівської сільської ради Приморського району Запорізької області від 17.05.2017 року місце проживання [PERSON] зареєстровано в [INFO] (а.с.97). Згідно висновку органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] № 01-37.415 від 03.05.2017 року [PERSON] перебував в шлюбних відносинах з [PERSON]. Мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] у 2016 році звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу в звязку з тим, що [PERSON] більше року не проживає із сімєю. 17.10.2016 року мати приїхала до с. Андріївка, забрала дітей з дитячого садка та разом з ними виїхала до м. Києва. 05.10.2017 року [PERSON] та [PERSON] були повернуті батьку. Згідно довідки Андріївського дошкільного навчального закладу «Джерельце» загального типу Андріївської селищної ради від 26.04.2014 року № 12 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відвідують заклад. На засіданні комісії було заслухано пояснення батька, матір на засідання комісії не зявилась. Бердянської райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважала доцільним визначити місце проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] (а.с. 90-91). Аналізуючи в сукупності всі докази по справі, суд бере до уваги що батьки є рівними в своїх можливостях та обовязках щодо догляду за дитиною, вік дітей, ставлення матері та батька до виконанням своїх батьківських обовязків і приходить до висновку, що з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей позовні вимоги про визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з їх батьком підлягають задоволенню, оскільки таке рішення суду в повній мірі буде відповідати інтересам малолітніх дітей. Що стосується позовних вимог про надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди матері, то вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. На підтвердження неможливості зареєструвати малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за місцем їх проживання разом з позивачем суду надано заяву [PERSON] на імя голови селищної ради с. Андріївка Бердянського району Запорізької області з проханням зареєструвати дітей разом з ним, яка містить відмітку спеціаліста [PERSON] про відмову в реєстрації малолітніх дітей у звязку з відсутністю повного пакету документів для реєстрації місця проживання (а.с.99). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Із пояснень позивача, свідків та наданих доказів судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існують правовідносини щодо проживання малолітніх дітей разом з батьком за адресою: вул. Праці,20 селище Андріївка Бердянського району Запорізької області. За таких обставин, право або інтерес позивача може бути захищено тільки у спосіб, встановлений ст. 16 ЦК України та нормами СК України. Разом з тим ст. 16 ЦК України та СК України не міститься такого способу захисту порушеного права як надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди матері. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянину надається право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Закон визначає, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 2 березня 2016 року затверджено «Правила реєстрації місця проживання» у п. 18 яких передбачено, що в разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Враховуючи, що рішенням суду визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] за місцем фактичного проживання останнього, тому законодавчі перешкоди для реєстрації дітей за місцем проживання батька відсутні. Як самостійний спосіб захисту порушеного права за змістом ст. 16 ЦК України вимога про надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди матері не підлягає застосуванню, оскільки реєстрація особи в житловому приміщенні разом з одним із батьків без згоди другого залежить від вирішення питання про визначення місце проживання дітей, які регулюється СК України. І тільки після вирішення спору з ким із батьків будуть проживати діти можливо вирішити питання реєстрації дітей в адміністративному порядку та органом, який має такі повноваження за ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і не відноситься до повноважень суду. З огляду на викладене, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме - надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди матері не підлягають застосуванню і підстави для задоволення позову відсутні. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Приймаючи до уваги, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з батьком [PERSON] та знаходяться на його утриманні з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача, оскільки судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що кожний з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини в однаковому розмірі. Враховуючи обставини, що зазначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню по 400 грн. аліментів на утримання кожної дитини. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України на користь держави, оскільки за ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial