Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив в наступному та зазначив в його обґрунтування, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.1974 йому на праві власності належала квартира [ADDRESS], що складає 1/5 частину даного домоволодіння, які він згідно договору міни від 19.04.1979, укладеному зі своїми дідом та бабою [PERSON] і [PERSON] обміняв на належне останнім домоволодіння № 16 по вул. Амурській в м. Харкові. 12.07.1977 [PERSON] склав заповіт на все своє майно на користь позивача, яке на момент його смерті складалось з 1/10 частки зазначеного домоволодіння. Після смерті [PERSON] позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/90 частин жилого будинку з надвірними будівлями по вул. Лесі Українки, 24 в м. Харкові. На 2/90 частин вказаного будинку (обовязкова частка) видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя дружини померлого [PERSON], яка до того володіла 1/10 частину зазначеного домоволодіння та 18.12.1980 склала заповіт на все своє майно на користь позивача. З 1980 року по 16.07.1984 бабуся позивача була зареєстрована [INFO], а з 16.07.1984 і по день смерті, яка сталась 04.06.1989, вона була зареєстрована в [INFO], хоча фактично продовжувала проживати в м. Харкові за місцем попередньої реєстрації разом з позивачем, виїжджаючи до с. Олійники лише у літній період. Враховуючи, що позивач на момент смерті [PERSON] мешкав разом з останньою по вул. Лесі Українки, 24 в м. Харкові, що підтверджується, крім іншого, квитанціями про сплату комунальних послуг, договором про порядок користування жилим будинком з надвірними будівлями за вказаною адресою, [PERSON] просить визнати за собою право власності на 2/90 частин жилого будинку з надвірними будівлями за вказаною адресою в порядку спадкування за заповітом після бабусі [PERSON], а також в цілому на квартиру № 2 жилого будинку з надвірними будівлями по вул. Лесі Українки, 24 в м. Харкові. До суду позивач надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позову в повному обсязі наполіг. Від завідувача Третьої Харківської державної нотаріальної контори надійшла заява про слухання справи у відсутність їх представника. Представник Харківської міської ради до суду не зявився, причини неявки не повідомив, про дату й час слухання справи сповіщався належним чином, що дає змогу розглянути справу у відсутність представника Харківської міської ради. При цьому підстав для ухвалення заочного рішення суд не вбачає, що узгоджується з положеннями ст. 224 ЦПК України, так як один з відповідачів надіслав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: [PERSON] та [PERSON] за життя належала 1/5 частина жилого будинку з надвірними будівлями по вул. Лесі Українки, 24 в м. Харкові, тобто кожному по 1/10 його частини. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності від 18.12.1980 (а.с. 6). За життя кожен з вказаних осіб все своє майно заповів онуку [PERSON] позивачу у справі. Так, після смерті [PERSON], яка сталась 18.10.1979, позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/90 частин жилого будинку з надвірними будівлями по вул. Лесі Українки, 24 в м. Харкові. На 2/90 частин вказаного будинку (обовязкова частка) видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя дружини померлого [PERSON] (а.с. 7-10). [PERSON] померла 04.06.1989 і на момент смерті була зареєстрована в [INFO], а спадкоємець в особі позивача з 1981 року та й по теперішній час зареєстрований і проживає [INFO], сплачує комунальні послуги за вказаною адресою, утримує належну йому частину будинку та користується нею, отже на момент смерті [PERSON] відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) фактично прийняв спадщину, вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується домовою книгою, копією паспорта позивача, квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с. 4, 5, 11, 13-17, 35). З погляду на вищевикладене, враховуючи, що інших спадкоємців після [PERSON], померлої 04.06.1989 немає, жодна особа, крім позивача, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] не зверталась, можна вважати, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після останньої, яка складається з 11/90 (1/10 згідно свідоцтва про право власності + 2/90 (обовязкова часка) згідно свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 6, 7, 12, 19, 69, 74). Разом з тим суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Єдиною вимогою, яка ґрунтується на нормах закону та обставинах справи є вимога [PERSON] про визнання за ним права власності на 2/90 частин жилого будинку з надвірними будівлями по вул. Лесі Українки, 24 в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після [PERSON]. Разом з тим, вимога про визнання за [PERSON] права власності в цілому на квартиру № 2 (загальною площею 33,2 кв.м., жилою - 27,7 кв.м.) вказаного жилого будинку з надвірними будівлями не відповідає ні правовим нормам, ні фактичним обставинам справи, так як вказаний житловий будинок перебуває у спільній частковій власності, питання про виділ фактично належної позивачеві частки із майна, що є у спільній частковій власності, а саме квартири № 2 за вказаною адресою, не вирішувалось і договір про порядок користування житловим будинком з надвірними будівлями від 15.03.1983 (а.с. 36) не свідчить про це. Жодного правовстановлюючого документу, який би свідчив про існування в натурі квартири [ADDRESS], суду не надано, що унеможливлює прийняття рішення про визнання права власності на таке майно. З погляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позов може бути задоволений лише частково.

Outcome: partial