Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що 08 травня 1997 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 154. За час шлюбу у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя між ними не склалось, вони люди різних характерів та поглядів на життя. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим, відповідач нехтує сімейними цінностями і спричиняє різні конфлікти. [PERSON] вважає, що їх з відповідачкою шлюб носить лише формальний характер і примирення є неможливим. Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб, який був укладений 08.05.1997 року між ним та [PERSON] розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва серії І-ФМ № 040134 від 08.05.1997 року про шлюб, 08 травня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 154. Після реєстрацію шлюбу прізвище дружини було змінено на [PERSON]. За час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], який на час розгляду справи є повнолітнім, та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ФМ №056226 від 12.03.1999 року та серії 1-ФМ №180423 від 07.07.2004 року, відповідно. Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя між ними не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Спорів щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання малолітньої дитини сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved