Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання та фактичного прийняття [PERSON] спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , посилаючись на те, що мати заявника - [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживала разом із позивачем адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та померлій на праві спільної часткової власності. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник [PERSON] адвокат Колесніков І.Л. до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, заяву задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа: державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пенчев К.Л. до судового не з`явився, повідомлявся, надав до суду лист в якому просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення рішення не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно свідоцтва про смерть від 17 грудня 2018 року, актовий запис №13050, [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.09.1962 року, актовий запис №2110. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та 20 грудня 2011 року вказану квартиру подарувала своєму онуку [PERSON] , при цьому з реєстрації за вказаною адресою не знімалась. Відповідно до довідки ОСББ «Ластівка-7» від 16 березня 2020 року [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із своїм сином [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , яка належить померлій та заявнику на праві спільної часткової власності. Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст.\~1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із частиною 1\~статті 1270 ЦК України,\~для прийняття\~спадщини встановлюється\~строк у\~шість місяців,\~який починається\~з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 1статті 1296\~ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Факт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (частина 1статті 1269\~Цивільного кодексу України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Положеннями\~ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення цього факту для заявника має юридичне значення, що встановлюється з метою реалізації заявником отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті своєї матері [PERSON] . При таких обставинах та враховуючи доведеним той факт, що мати заявника на час відкриття спадщини постійно проживала разом із заявником у квартирі [ADDRESS] , суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved