Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в особі філії Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Запорізькій області, третя особа, що не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з рухомого майна, а саме з транспортного засобу марки Volkswagen Transport номер кузова [NUMBER] , 1991 року випуску тип: фургон вантажний, державний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17. 12. 2004 року у справі № 124-19932/2004рік. В обґрунтування позову зазначив, що йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить Volkswagen Transport номер кузова [NUMBER] , 1991 року випуску державний державний номер [NUMBER] . 26.11.2020 року позивачу було відмовлено в перереєстрації (зняття з обліку) транспортного засобу , в зв`язку із наявністю заборони відчуження на транспортний?засіб накладеного Шевченківським районним судом міста Запоріжжя 17.12.2004 року у № 124-19932/2004рік. За інформацією Шевченківського районного суду міста Запоріжжя справа 124-19932/2004 рік про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП відносно позивача знищена у зв`язку з закінченням строку зберігання та зазначено, що згідно постанови від 28.03.2005 року провадження по справі відносно правопорушника (Позивача) закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Окрім того, за інформацією Шевченківського районного суду міста Запоріжжя, цивільна справа за позовом про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП до Позивача у провадженні суду не перебувала. Арешт має тимчасовий характер і його максимальна тривалість обмежена часовими рамками судового розгляду до прийняття рішення, яким втрачається легітимна мета арешту, оскільки арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Арешт автомобіля перешкоджає Позивачу реалізувати свої права, свободи та інтереси щодо автомобіля, а саме як зазначено вище, Позивачу було відмовлено в перереєстрації (зняття з обліку) транспортного засобу, Позивач вважає, що наразі Арешт майна є неправомірнім обмеженням прав користуватися належним йому майном. Вимоги про звільнення майна з під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних правовідносин, мають бути вирішені судом цивільної юрисдикції відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2021 року відкрито провадження і справу призначено до розгляду в порядку загального провадження. 06.04.2021 року відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву. 24.05.2021 року, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляджу на 07.06.2021 року 07.06.2021 року сторони у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні обставини викладені позивачем в позовній заяві знайшли своє підтвердження в доказах наявних в матеріалах справи (а.с.5-9). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно) (Постанова Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Під час прийняття рішення, судом враховано, що справа 124-19932/2004 рік за якою було накладено арешт про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно позивача знищена у зв`язку з закінченням строку зберігання, а згідно постанови від 28.03.2005 року провадження по цій справі відносно правопорушника (Позивача) закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, жодних цивільних справ за позовами про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП до Позивача у провадженні суду не перебувало. Доводи відповідача про те, що Головний сервісний центр МВС в особі його філії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області не є належним відповідачем у даній справі, у зв`язку із тим, що даний арешт на вищевказаний транспортний засіб не накладався ГСЦ МВС чи його філією та не накладений за його ініціативою чи в його інтересах, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки саме відповідач на даний час є володільцем бази даних та може внести інформацію про зняття арешту з рухомого майна. Особу в інтересах, якої накладено арешт на майно судом не встановлено. Окрім того, як зазначає відповідач у своєму відзиві, надати копії документів на підставі яких було накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб неможливо у зв`язку із наступним: внесення відповідних відомостей до баз даних МВС до 07.11.2015 року здійснювали органи ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, які на теперішній час перебувають у стані ліквідації, та відповідні документи не передавались до сервісних центрів МВС в Запорізькій області, крім того термін таких документів сплинув (3 роки), відповідно до наказу МВС № 5дск від. 10.01.2014 року Іншого способу захисту порушених прав суд не вбачає. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, ЦПК України, суд, -

Outcome: approved