Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» про стягнення залишкової суми банківського вкладу, інфляційних витрат, трьох відсотків річних, суму опущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 16.09.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 308691 (вклад «Лояльний»): сума вкладу - 148000,00 грн., процентна ставка - 28,25 % річних, дата повернення вкладу - 23.01.2015 року. За результатами звернення позивача до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» щодо повернення суми вкладу, банк відмовив у видачі коштів. Враховуючи наведене, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, збільшивши суму боргу. Просить стягнути 140981,00 грн. кошти за договором банківського вкладу, суму нарахованих процентів за користування грошовими коштами в розмірі 2285,75 грн. та суму завданих збитків у розмірі 963900,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Надіслав на адресу суду заперечення на позовні вимоги, в яких пояснив, що даний позов є безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення. Позивачем не доведено належними процесуальними документами обставини щодо протиправності банку в частині невиконання умов договору банківського вкладу та договору на відкриття та обслуговування поточного карткового рахунку. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.04.2014 року між позивачем та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 308691 (вклад «Лояльний»), предметом якого стало розміщення [PERSON] у банку строкового вкладу у сумі 148000,00 грн. на умовах депозитного рахунку строком 270 календарних днів, до 23.01.2015 року (дата повернення вкладу) з щомісячною та в дату повернення вкладу виплатою процентів. Ставка процентів становить 28,25 % річних. 27.06.2014 року, на підставі додаткового договору №1 до договору банківського вкладу № 308691 від 28.04.2015 року, позивач вніс на депозитний рахунок банку 8000,00 грн., загальна сума якого з урахуванням внесення за первісним договором склала 170000,00 грн.. 29.10.2014 року позивач звернувся до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу № 308691 від 28.04.2015 року та видачу готівкових коштів. Проте, такої виплати здійснено не було. Розглядаючи спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних приписів законодавства. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з частиною 2 статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Статтею 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» як джерело права при розгляді справ у суді застосовується Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини. Відмовляючись видати грошові кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж Протоколу є додатковою статтею Конвенції. Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У порушення цих норм позивач позбавлений права користуватися своїм майном, де у даному випадку майном є грошові кошти, які відповідач до цього моменту так і не повернув. Зокрема, ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно до пп.1.1, 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою НБУ №516 від 03.12.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 року за №1256/8577, вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; Відповідно до договору банківського вкладу, позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у загальній сумі 170000,00 грн. В подальшому, частина вкладу була перерахована відповідачем на вимогу позивача після закінчення строку вкладу на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] включно з сумою нарахованих відсотків за вкладом. Відтак, з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь [PERSON] підлягає стягненню сума вкладу з урахуванням процентів у розмірі 140981,00 грн. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 10000.00 грн. моральної шкоди, то така до задоволення не підлягає, оскільки договорами банківського вкладу не передбачено відшкодування моральної шкоди, позивачем не надано доказів того, в чому саме полягає моральна шкода і якими неправомірними діями чи бездіяльністю з боку відповідача її заподіяно, з яких мотивів чи міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди. Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Однак, представником позивача не надано суду доказів неотримання доходів, які позивач міг би отримати при умові виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором. Відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 313812,00 грн. упущеної вигоди задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивачі під час судового розгляду справи, не довели ті обставини, на які вони посилалися як на підстави своїх вимог. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, відповідач не повернувши позивачу належну їй суму, не виконав взятих за договором зобов'язань, відтак, з нього слід стягнути суму внесеного вкладу в розмірі 140981,00 грн та 2285,75 грн. процентів, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути суму 1432,00 грн. судового збору.

Outcome: partial