Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальні-стю «Мегатекс», після уточнення позовних вимог просив: - змінити формулювання причини звільнення оператора автоматичних ліній цеху по виробництву акумуляторних батарей ділянки приготування і нанесення активних паст товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатекс» [PERSON] у наказі підприємства від 22.05.2015 пр. №24-к, зазначивши підставою розірвання трудово-го договору ст.38 КЗпП України за власним бажанням; - стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатекс» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені та затримку видачі трудової книжки у сумі 82792,82 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 20 лютого 2014 року він працевлаштувався в това-риство з обмеженою відповідальністю «Мегатекс». 06 травня 2015 року він подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України, попередивши про це власника письмово за два тижні. В останній робочий день він звернувся до відповідача з вимогою видачі належної йому трудової книжки, ознайомленням з наказом про звільнення та проведення з ним роз-рахунку при звільнені. Однак, відповідач відмовився видати [PERSON] трудову книжку та ознайомити його з наказом про звільнення. З травня 2015 року ним неодноразово вживалися заходи щодо отримання трудової книжки від відповідача, але трудова книжка йому була надіслана поштою лише в січні 2016 року, отримавши яку, він дізнався про те, що звільнений за прогул без поважних причин за п.4 ч.1 ст 40 КЗпП України. Оскільки, ніякого прогулу він не допускав, наказу про звільнення не отримував, від-так формулювання про його звільнення за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України вважає незаконним. У відповідності до ст.47 КЗпП України відповідач зобовязаний був видати йому в останній робочий день належним чином оформлену трудову книжку, чого зроблено не було: трудову книжку він отримав поштою тільки 21.01.2016 р., поштових повідомлень із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки йому від відповідача не надходи-ло. Зазначене є підставою для зміни формулювання причин його звільнення, дати звіль-нення та стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповіда-льністю «Мегатекс» про зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення та стяг-нення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Мегатекс» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 16 620,12 грн. В частині вимог зміни формулювання причин звільнення, дати звільнення та стягнення середнього заробітку за затримку у видачі трудової книжки у задоволені позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Мегатекс» судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 551,20 грн. При ухвалені рішення суд виходив з того, що є доведеним факт відсутності [PERSON] на робочому місці без поважних причин, тому у зміні формулювання причини звіль-нення та дати звільнення було відмовлено. Також суд прийшов до висновку про відсут-ність вини відповідача у затримці видачі трудової книжки, адже ТОВ «Мегатекс» здійсни-ло усі можливі та належні заходи для того, щоб повідомити позивача про необхідність за-брати трудову книжку. Проте мала місце затримка розрахунку при звільненні, при цьому суд першої інстанції визнав факт звернення позивача до суду з позовними вимогами стяг-нення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні належним пред'яв-ленням вимоги про розрахунок в розумінні ст.116 КЗпП України. На вказане рішення [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив стягнути з ТОВ «Мегатекс» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки видачі тру-дової книжки у сумі 52 322,60 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у су-мі 32 932,46 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інста-нції передчасно зробив висновки про відсутність вини ТОВ «Мегатекс» у затримці видачі трудової книжки. Наявний в матеріалах справи лист про поштове повідомлення позивачу від 27 травня 2015 року № 000682/1, начебто надісланий відповідачем позивачу не може бути допустимим доказом по даній справі, адже він спростований інформацією із поштового відділення звязку Костянтинівка 9 від 2 лютого 2016 року (яке обслуговує будинок № 97 по вул. Акмолінській, м. Костянтинівка) про те, що будь-які поштові відправлення на адресу позивача у період часу з 22 травня 2015 року до 13 січня 2016 року не надходили. Також відповідно до інформації із поштового відділення звязку Костянтинівка 14, куди нібито був повернутий вказаний лист від ТОВ «Мегатекс», зазначено про те, що від-повідно до обслуговуваної території вул. Акмолінська м. Костянтинівка, 14м відділенням звязку не обслуговується. У звязку з чим лист відправлений ТОВ «Мегатекс» у період часу з 20.05.2015 року до 01.07.2015 року не міг бути доставлений позивачу за місцем ме-шкання та не повертався до поштового відділення звязку Костянтинівка 14. Крім того у вищезгаданому листі вказана назва вулиці «Європейська», в той час як перейменування вулиць в м. Костянтинівка відповідно до Закону України «Про засуджен-ня комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» відбулось лише в жовтні 2015 року, а отже в травні 2015 року вулиця за місцем реєстрації відповідача мала фактичну назву «Калинина». Також відповідачем не було надано до суду доказів на підтвердження отримання 25 травня2015 року позивачем телефонограми від ТОВ «Мегатекс». Доказом не надіслання телефонограми позивачу є інформація від ПрАТ «МТС Україна» про вхідні дзвінки 25 травня 2015 року на номер позивача. Крім того відповідно абзаців 5-7 п.4.1, п.4.2 Інструк-ції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціа-льного захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, судом не враховано, що від-сутність працівника на роботі в день звільнення підтверджується саме поштовим повідом-ленням відділу кадрів із вказівкою про необхідність позивачу отримати трудову книжку, а не телефонограмою. Щодо встановлених судом обставин про те, що [PERSON] не звертався з вимогою про видачу трудової книжки, то законодавством України не покладений зазначений обовязок на працівника, який був відсутній в день звільнення н роботі. Законодавець повязує виплату середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки саме з ви-конанням обовязку власника чи уповноваженого ним органу по її видачі. Отже трудову книжку [PERSON] отримав 21 січня 2016 року, затримка видачі з 22.05.2015 року по 21.01.2016 року складає 170 днів. І сума середнього заробітку стано-вить 52 322,60 грн. З вимогою про проведення остаточного розрахунку [PERSON] звернувся до ТОВ «Мегатекс» 12 січня 2016 року. Відповідач мав можливість провести остаточний розраху-нок з позивачем, перерахувавши кошти на картковий рахунок позивача, а також шляхом поштового переказу, не 14.06.2016 року, а в строки визначені ст. 116 КЗпП України. Отже сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з 12.01.2016 року по 14.06.2016 ро-ку становить 32 932,46 грн. Також на вказане рішення подало апеляційну скаргу ТОВ «Мегатекс», в якій проси-ло рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року в частині стягнення з ТОВ «Мегатекс» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 16 620,12 грн. скасувати та постановити нове, яким ві-дмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року в частині стягнення з ТОВ «Мегатекс» судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 551,20 грн. скасувати. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що його вини у неотриманні позивачем розрахункових при звільненні немає. ТОВ «Мегатекс» здійснило вичерпний перелік дій по дотриманню вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України. З книги телефонограм ТОВ «Мегатекс» вбачається, що 25 травня 2015 року на номер [PERSON] секретарем Науменко Г.О. було передано телефонограму про необхідність зявитись на підприємство ТОВ «Мегатекс» для ознайомлення з наказом про звільнення, отримання трудової книжки та отримання розрахункових при звільненні. 13 січня 2016 року відповідач направив позивачу трудову книжку поштою і водночас запропонував позивачу отримати розрахункові в бухгалтерії підприємства. Однак позивач до ТОВ «Мегатекс» не прийшов. В судових засіданнях представник відповідача неодноразово пропонувала позивачу зявитись до ТОВ «Мегатекс» та отримати розрахункові, проте це також було проігноровано. Тому розрахункові у сумі 2 368,91 грн відповідач сплатив позивачу 14.06.2016 року поштовим переказом. Також суд першої інстанції безпідставно вирішив, що звернення позивача до суду з позовними вимогами стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при зві-льненні є належним предявленням вимоги про розрахунок в розумінні ст. 116 КЗпП України. Позивач та представник позивача підтримав апеляційну скаргу [PERSON], просив її задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити. Представник відповідача просив апеляційну скаргу товариства з обмеженою відпо-відальністю «Мегатекс» задовольнити, а у задоволенні апеляційної скарги позивача від-мовити. Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши ма¬теріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки серії АВ № 351274 [PERSON] 20 лютого 2014 року був прийнятий на роботу у цех по виробництву акумуляторних батарей, ділянку виготовлення та нанесення активних паст на посаду опе-ратора автоматичних ліній 2р. ТОВ «Мегатекс» на підставі наказу № 9-к від 20 лютого 2014 року. Наказом № МГ000000123-0000000947 від 12 травня 2015 року [PERSON] надано відпустку з 13 травня 2015 року по 18 травня 2015 року без збереження заробітної плати (а.с.58). Як вбачається з графіку роботи на травень місяць 2015 року денної зміни відділу ви-робництва пластин, робочими днями [PERSON] є 18,19,20,21,22 травня 2015 року (а.с.47). 19 травня 2015 року в.о. начальника відділення [PERSON], начальником цеху акумуляторних батарей [PERSON], начальником відділу охорони [PERSON] на імя генерального директора ТОВ «Мегатекс» складено доповідні про відсутність [PERSON] 19 травня 2015 року на робочому місці без поважних причин із зазначенням тієї обставини, що [PERSON] було здійснено телефонні дзвінки, на які він не відповідав та було здійснено виїзд за місцем його мешкання за адресою: вул. Акмолінська, 97 (а.с.48,49,50). На підставі зазначених доповідних 19 травня 2015 року було складено відповідний акт про відсутність на робочому місці без поважних причин [PERSON] (а.с. 51). 22 травня 2015 року в.о. начальника відділення [PERSON], начальником цеху акумуляторних батарей [PERSON], начальником відділу охорони [PERSON] на імя генерального директора ТОВ «Мегатекс» повторно складено доповідні про відсутність [PERSON] з 07 години 00 хвилин з 19 травня 2015 по 22 травня 2015 року на робочому місці без поважних причин із зазначенням тієї обставини, що [PERSON] було здійснено телефонні дзвінки, на які він не відповідав та було здійснено виїзд за місцем його мешкання за адресою: вул. Акмолінська, 97 (а.с.52,53,54). На підставі зазначених доповідних 22 травня 2015 року знову було складено відпові-дний акт про відсутність на робочому місці без поважних причин [PERSON] (а.с. 55). Відповідно до п. 2.2.8 Положення про пропускний режим на підприємстві ТОВ «Мегатекс» вхід на виробництво співробітниками здійснюється лише за пропусками встановленого зразка (а.с.170-171). Згідно з даними Журналу обліку відвідувачів посту № 1ТОВ «Мегатекс» у період з 06 години 00 хвилин 19 травня 2015 року по 16 годину 25 хвилин 27 травня 2015 року [PERSON] не значиться (а.с.173). Зазначені обставини підтверджені допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Наказом (розпорядженням) № 24-к від 22 травня 2015 року про припинення трудо-вого договору (контракту) [PERSON] звільнено 18 травня 2015 року за прогул без по-важних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.45), про що 18 травня 2015 року в трудовій книжці [PERSON] серії АВ № 351274 зроблено відповідний запис (а.с.3-4). Щодо вимоги стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку судом першої інстанції встановлено, що на час звільнення [PERSON] з ТОВ «Мегатекс» від-повідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі в сумі 2368,91 грн. Ця обставина підтверджена відомостями на виплату грошей за травень 2015 року (а.с.66), і сторонами не спростована. Фактично зазначена сума заборгованості сплачена позивачу 14.06.2016 р. поштовим переказом, що підтверджено відповідною довідкою поштового відділення звязку (а.с.168), і підтверджено позивачем. За приписами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розра-хунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповнова-жений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним ор-гану належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Коде-ксу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні ви-платити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснив, що непрове-дення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на ро-боті, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для за-стосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Тобто у відповідності до наведеного вище законодавства, на власника або уповнова-жений ним орган покладається обовязок виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу та обовязок виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в разі невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за умови вини власника або уповноваженого ним органу в цьому. Судом встановлено, що вимогу про виплату йому розрахункових сум шляхом безпо-середнього звернення позивач відповідачу не предявляв. Проте колегія суддів погоджується, що факт звернення позивача до суду з позовни-ми вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звіль-ненні, є належним пред'явленням вимоги про розрахунок в розумінні ст.116 КЗпП Украї-ни. Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач мав перерахувати суму заборгованості на його картковий рахунок, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції встановлено та підтверджено відповідною інформацією Відділення ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Краматорську філії АТ «УкрЕксімБанк» в м. Донецьку (а.с.97), що 24 грудня 2015 року відповідачем було ініційоване питання про закриття карткового рахунку позивача, відкритого для перерахування заробітної плати. Доводи апеляційної скарги відповідача про скасування рішення суду першої інстан-ції в частині задоволення позовних вимог, оскільки позивач не висував вимоги про розра-хунок, отже в затримці розрахунку не було вини відповідача, також не підлягають задово-ленню, з мотивів наведених вище. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне за-стосування норм матеріального або процесуального права. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрун-тованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, за-явлених у суді першої інстанції. Щодо вимоги стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книж-ки колегія суддів зазначає наступне. Судом першої інстанції встановлено, що з приводу видачі йому трудової книжки по-зивач вперше після звільнення звернувся до відповідача 12.01.2016 р. (а.с.239-240). Частиною 5 статті 235 КЗпП України, п.4.1. «Інструкції про порядок ведення трудо-вих книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58, передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або упов-новаженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу. На звернення позивача супровідним листом ТОВ «Мегатекс» від 13.01.2016 р. за № 000008 (а.с.67) відповідач направив позивачу трудову книжку поштою (а.с.68) і водночас запропонував позивачу отримати розрахункові в бухгалтерії підприємства. Також з книги телефонограм ТОВ «Мегатекс» вбачається, що 25 травня 2015 року на номер телефону [PERSON] № [NUMBER] секретарем Науменко Г.О. було передано телефонограму про необхідність зявитися на підприємство ТОВ «Мегатекс» для ознайо-млення з наказом про звільнення у відділі кадрів та отримання розрахункових при звіль-ненні, а також до бухгалтерії для отримання трудової книжки (а.с.59-60). Але з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з наступних підстав. Відповідно до п.4.2. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Таким чином, обовязок повідомити про необхідність отримання трудової книжки положено саме на роботодавця. Відмовляючи у задоволення позовних вимог у цієї частині суд першої інстанції за-значив, що відповідач своєчасно повідомив позивача про необхідність отримання трудової книжки. В обґрунтуванні рішення в цієї частині зазначено, що позивач був сповіщений про необхідність отримання трудової книжки телефонограмою, яку йому було передано 25.05.2015 року в 9 годин 30 хвилин (а.с.60). Позивач цей факт заперечував, та вказував, що йому з підприємства ніхто не теле-фонував. На а.с.217-218 є інформація, що була витребувана судом з ПрАТ «МТС України» про вхідні телефонні дзвінки за 25.05.2015 року на мобільний телефон позивача. З даної інформації вбачається, що в 9 годин 30 хвилин на номер позивача вхідного дзвінка не бу-ло. При запитання представника відповідача, з якого телефону (номеру) позивач пові-домлявся, представник відповідача не зміг пояснити. Вхідні дзвінки, які були в час близький до 9 годин 30 хвилин позивачем були впізнані, як здійснені з телефонів його знайомих, які не повязані з підприємством-відповідачем. Таким чином, обєктивних доказів попередження позивач телефонограмою 25.05.2016 року матеріали справи не містять. Щодо посилання відповідача на лист (а.с.61, 62), яким було повідомлено позивача про необхідність отримання трудової книжки на підприємстві, колегія суддів зазначає, що відповідно до довідки, на а.с.62, цей лист було повернуто на підприємство за закінченням терміну зберігання, тобто позивач листа не отримав. Вказана обставина підтверджується також й довідкою керівника поштового відді-лення (а.с.96). Таким чином матеріалам цивільної справи встановлено, що після звільнення позива-ча (22.05.2015 року) підприємство не повідомила його про необхідність отримання трудо-вої книжки, а надіслала трудову книжку позивачу поштою 13.01.2016 року (а.с.67, 68). Інших даних про повідомлення позивача про необхідність отримання трудової кни-жки матеріали цивільної справи не містять. Тобто, не повідомивши позивача про необхідність отримання трудової книжки, від-повідач затримав її видачу. Вина відповідача у затримці видачі трудової книжки полягає в тому, що відповідач належним чином не повідом позивача про необхідність її отримання. Відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заро-біток за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи викладене колегія суддів вважає необхідним рішення Костянтинівсько-го міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року в частині відмови у задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки скасувати та ухвалити нове рішення. Враховуючи, що позивача було звільнено 22.05.2015 року, а трудову книжку відпо-відач відправив на адресу позивача 13.01.2016 року, строк затримки складає 153 робочих дні. Відповідно до довідки (а.с.86) середньоденна заробітна плата позивача складала 307 гривень 78 копійок. Враховуючи термін затримки у 153 дні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток час затримки у видачі трудової книжки у розмірі 47090 гри-вень 34 копійки. В іншій частині ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг не вбачається.

Outcome: partial