Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, зазначив, що 23 серпня 2015 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належні йому земельні ділянки площами 0,2402 га та 2,6940 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті [PERSON] Його (позивача) мати (дружина [PERSON]А.) - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка. 12 листопада 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки площами 0,2405 га та 2,2496 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому (позивачу) та його рідному брату [PERSON], який помер 6 березня 2008 року. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті матері. Крім нього за правом представлення спадщину прийняв його (позивача) племінник [PERSON] Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкові земельні ділянки. [PERSON] просив суд визнати за ним: - право власності на земельні ділянки площами 0,2402 га та 2,6940 га, які належали його батьку [PERSON], в порядку спадкування за законом після його ([PERSON]А.) смерті; - право власності на 1/4 частину земельних ділянок площами 0,2405 га та 2,2496 га, які належали його матері [PERSON], в порядку спадкування за законом після її ([PERSON]І.) смерті; - право власності на 1/2 частину земельних ділянок площами 0,2405 га та 2,2496 га, які належали його матері [PERSON], в порядку спадкування за заповітом після її ([PERSON]І.) смерті. У судове засідання позивач не зявився, його представник позовні вимоги підтримав з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON], просив розгляд справи проводити без участі їх представника. У судовому засідання третя особа позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд розглядає справу у відсутності позивача за наявними у справі доказами. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набув право власності на земельні ділянки площами 0,2402 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:0567, та 2,6940 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:1081, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 127828 і ЧН № 015917 від 7 квітня 2005 року (а.с. 11; 12), копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 8 червня 2016 року (а.с. 15-17; 18-20) та копіями витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13 червня 2016 року (зворот а.с. 17, зворот а.с. 20). 23 серпня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 19 березня 2007 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, що підтверджується його копією (а.с. 51). З матеріалів справи вбачається, що вищезазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 вересня 2016 року (а.с. 48). Таким чином спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом від 19 березня 2007 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України [PERSON] та [PERSON], як особи, визначені у заповіті, мають право на спадкування після смерті [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що 9 березня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Таким чином, спадкування 1/2 частини спадкового майна [PERSON], яку останній заповідав [PERSON], здійснюється за законом, оскільки спадкоємець за заповітом помер до відкриття спадщини після смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що з 5 листопада 1955 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 27 лютого 1961 року у них народився син [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та народження (а.с. 8). З копії спадкової справи № 371/2015 до майна померлого [PERSON] (а.с. 49-51) вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину, [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] успадкував 1/2 частину земельних ділянок площами 0,2402 га та 2,6940 га, які належали його батьку [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, та 1/2 частину цих земельних ділянок в порядку спадкування за законом, як єдиний спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину. 12 листопада 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 0,2405 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:0566, та 2,2496 га, кадастровий номер 7423887000:02:002:1069, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 033298 і ЧН № 059134 від 29 жовтня 2004 року (а.с. 13; 14), копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 8 червня 2016 року (а.с. 21-23; 24-26) та копіями витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13 червня 2016 року (зворот а.с. 23, зворот а.с. 26). У судовому засіданні встановлено, що 19 березня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, що підтверджується його копією (а.с. 45). З матеріалів справи вбачається, що вищезазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 вересня 2016 року (а.с. 41). Таким чином спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом від 19 березня 2007 року. Відповідно до ст. 1223 ЦК України [PERSON] та [PERSON], як особи, визначені у заповіті, мають право на спадкування після смерті [PERSON] У звязку з тим, що [PERSON] помер до відкриття спадщини після смерті [PERSON], то спадкування 1/2 частини спадкового майна [PERSON], яку остання заповідала [PERSON], здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З копії спадкової справи № 33/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 43-45) вбачається, що спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] (син [PERSON]О.). Таким чином, [PERSON] успадкував 1/2 частину земельних ділянок площами 0,2405 га та 2,2496 га, які належали його матері [PERSON], в порядку спадкування за заповітом, та 1/4 частину цих земельних ділянок в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки в звязку з тим, що в державних актах на право власності на земельну ділянку є виправлення, які не застережені в установленому порядку, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1405/02-31 від 20 липня 2016 року (а.с. 27). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial