overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований ним із [PERSON] 27 липня 2019 року Сарненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис №204. В обґрунтування заявлених вимог позивачем в позовній заяві вказано, що сторони по справі 27 липня 2019 року зареєстрували шлюб, про що Сарненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області внесено актовий запис №204. За час сімейного життя між подружжям систематично виникали непорозуміння та суперечки, внаслідок чого сімейні стосунки між подружжям припинено. Позивач вказує на те, що сторони тривалий час проживають окремо, кроків до примирення за цей час жодною із сторін не зроблено, через що сім`я існує формально. За клопотанням позивача дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Позивач в судове засідання подала письмову заяву, якою просить задоволити його вимоги, оскільки позов підтримує. Відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не заявила, у строк, визначений ст.278 ЦПК України відзив у справі не подала, відповідно до поданої письмової заяви, заявлені до неї позовні вимоги визнала, вказала, що строк на примирення не бажає. Клопотань сторонами заявлено не було. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин, пов`язаних із розірванням шлюбу. Згідно із ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб від 27 липня 2019 року, згідно із яким цього числа між сторонами по справі було зареєстровано шлюб Сарненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області, про що зроблено актовий запис № 204. Відповідно до ст.112 СК України - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між подружжям систематично виникали непорозуміння на побутовому грунті, через що сімейні стосунки припинені. Згідно із ст.111 СК України - суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Подружжя має неповнолітню дитину : [PERSON] , [INFO] , що встановлено із змісту позовної заяви та підтверджено наданою суду копією свідоцтва про народження дитини (серії [NUMBER] ). Однак, під час судового провадження сторони бажання до примирення не виявили. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, тривалість часу, протягом якого сторони проживають окремо (орієнтовно з липня 2020 року), зазначені позивачем у позовній заяві обставини, а також з урахуванням відсутності бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача - суд вважає, що надання сторонам строку на примирення є недоцільним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивач пояснює тим, що діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. В судове засідання позивач не з'явився, але направив заяву якою змінив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки 550,00 грн. аліментів на обох дітей, справу просить слухати у його відсутність. В судове засідання відповідачка не з'явилася, але направила до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, згідна сплачувати аліменти на двох дітей в розмірі 550,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що змінений позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України - не утримує дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] народилася [INFO], [PERSON] народився [INFO], їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір 243,60 грн., від яких при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з його сина [PERSON] аліменти на його утримання твердій грошовій сумі по 1000,00 гривень, щомісячно. Свої позовні вимоги [PERSON] пояснює тим, що [PERSON] являється його сином, однак ніякої допомоги не надає, хоча має можливість оскільки являється підприємцем. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінив позовні вимоги та просив стягнути з його сина [PERSON] аліменти на його утримання твердій грошовій сумі по 500,00 гривень, щомісячно. В судовому засіданні відповідач визнав змінений позов повністю. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 202 СК України - Повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідач порушив вимоги ст. 202 СК України - не утримує свого непрацездатного батька. Відповідно до ст. 205 СК України - суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір 243,60 грн., від яких при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] , зареєстрований 10 березня 1984 року у виконавчому комітеті Баницької сільської ради Глухівського району Сумської області, актовий запис №06 . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя не склалося, втрачено почуття поваги і любові один до одного, шлюбні відносини припинилися, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вирішити питання про розірвання шлюбу в досудовому порядку неможливо, оскільки відповідач відмовляється це робити. Спору за майно немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, прохав його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних мотивів та підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 1984 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що у виконавчому комітеті Баницької сільської ради Глухівського району Сумської області зроблено актовий запис № 06 (а.с.4). Судом надавався строк на примирення, але сторони не примирились та наполягали на розірванні шлюбу. Крім того судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Згідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сімейні відносини у сторін не склалися, між ними відсутнє взаємопорозуміння, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав, тому на думку суду, збереження шлюбу суперечило б інтересам обох, а тому їх шлюб, на підставі ст.ст. 110-112 СК України, необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, вказавши, що він є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований його син [PERSON] , який з 2008 року у вищевказаному будинку не проживає, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій позов підтримує повністю, просить його задовольнити, а справу розглядати у його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно належним чином. Відзив не подав. У відповідності до ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.05.1978 року [PERSON] народився [INFO] , його батьком записаний позивач [PERSON] . Як вбачається із акту обстеження на предмет проживання, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , рекомендовано зняти з реєстрації місця прописки, так як він дійсно не проживає за вказаною адресою більше 10 років. Відповідно до виписки з по господарських книг Гусятинської сільської ради № 340 від 15.11.2019 року за 2006-2020 роки вказано: [PERSON] голова двору, [PERSON] - дружина; [PERSON] - син. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] дійсно без поважної причини не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2008 року, ніякої матеріальної допомоги по утриманню домогосподарства [PERSON] не надає. За змістом положень ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, вказавши, що він є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований його син [PERSON], який з 2014 року у вищевказаному будинку не проживає, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позов підтримує повністю, просить його задоволити, а справу розглядати у його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно повідомлення УДПЗ «Укрпошта» поштове відправлення не вручено адресату та повернуто до суду з поміткою про причини невручення, а саме: «за зазначеною адресою не проживає». Відзив не подав. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння та технічного паспорту та довідки характеристики об'єкту нерухомого майна від 04.02.1991 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.08.1980 року [PERSON] являється батьком [PERSON]. Згідно довідок № 523 та 524 від 25.06.2018 року, які видані Чемеровецькою селищною радою Чемеровецького району Хмельницької області, в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] дружина, [PERSON] син (зареєстрований, але не проживає з 2014 року), [PERSON] онук. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що [PERSON] дійсно без поважної причини не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 2014 року, ніякої матеріальної допомоги по утриманню домогосподарства [PERSON] не надає. За змістом положень ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, вказавши, що він є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований чоловік його онучки [PERSON] який з травня 2018 року у вищевказаному будинку не проживає, а тому просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій позов підтримує повністю, просить його задовольнити, а справу розглядати у його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно належним чином, до суду повернулися відомості, що за зареєстрованою адресою не проживає. Відзив не подав. Тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи та приходить до висновку за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , підставою виникнення права власності свідоцтво на право на спадщину за заповітом від 15.03.2013 року. Відповідно до виписки з по господарських книг Вільховецької сільської ради № 259 від 09.04.2019 року за 2011-2015 роки вказано: [PERSON] власник, [PERSON] - внучка, [PERSON] - чоловік внучки; за 2016-2020 роки вказано: [PERSON] власник; [PERSON] - внучка; [PERSON] - колишній чоловік внучки. Як вбачається із акту про фактичне місце проживання (не проживання), що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , фактично з травня 2018 року не проживає. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , підтвердили, що [PERSON] дійсно без поважної причини не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з травня 2018 року, ніякої матеріальної допомоги по утриманню домогосподарства [PERSON] не надає. За змістом положень ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. Повне судове рішення відповідно до вимог ст.259 ч.5 ЦПК України буде виготовлено до 26.07.2019 року включно. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 18 липня 2010 року зареєстрував шлюб із відповідачкою, у якому вони разом прожили до листопада 2010 року та 11 вересня 2012 року взагалі розірвали шлюб. [INFO] року у відповідачки народився син - [PERSON], у свідоцтві про народження якого батьком записаний він - [PERSON]. Позивач не вважає себе біологічним батьком дитини, а тому і звернувся до суду з позовом у якому просить виключити із свідоцтва про народження [PERSON] відомості про батька та видати нове свідоцтво з урахуванням даних змін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечила. Від представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області Закревської О.Л. надійшла заява у якій вона просила справу розглядати без участі представника та зазначила, що проти задоволення позовних вимог відділ не заперечує. Суд, заслухавши позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до копії свідоцтва про народження, наявного у матеріалах справи, [PERSON] народився [INFO] року, про його народження 24 липня 2013 року виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області був складений відповідний актовий запис № 7. Батьками в актовому записі про народження дитини зазначені : батько - [PERSON], мати - [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] з 18 липня 2010 року перебували між собою у шлюбі, який розірвано, про що свідчить копія рішення Ізяславського районного суду від 11.09.2012 року, що набрало законної сили 26.09.2012 року. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] давно не проживають разом і на дату народження дитини разом не проживали, крім того підтвердила, що він дійсно не являється біологічним батьком сина, хоча і записаний батьком у його свідоцтві про народження. Враховуючи наведені обставини, об'єктивно оцінивши всі належні докази у справі, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не має кровного споріднення із [PERSON], а тому із актового запису про народження дитини слід виключити відомості про позивача як батька дитини. На підставі ст.136 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved