Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Укртрейд-Експо» про захист прав споживача, вказавши, що між ним та відповідачем 09.06.2017 року було укладено Договір постачання з відстроченням платежу № 1777-23, відповідно до умов якого ТОВ «Укртрейд-Експо» мало поставити йому автомобіль SKODA Octavia А7. В мережі інтернет позивач знайшов оголошення про продаж автомобіля вартістю 250 000, розміщене працівниками відповідача. Він приїхав до офісу компанії і менеджер компанії пояснив, що він повинен спочатку сплатити передплату (аванс) за транспортний засіб в розмірі 50000 гривень шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір і протягом декількох днів відповідач передасть в користування автомобіль. В той же день позивач сплатив рахунок на суму 50 000 гривень. Через тиждень йому повідомили, що він повинен сплатити ще 91 670 гривень, що він і зробив 17.06.2017 року. Представником не було роз'яснено призначення платежу в сумі 50 000 грн. (20% від договору), який виявився Вартістю фінансування, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою, перевіркою, розглядом та укладенням договору. Позивач вважав, що це часткова оплата вартості транспортного засобу (зі слів представника компанії). В договорі це передбачено, але у позивача не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надав достовірної інформації, завірив в тому, що всі істотні умови договору він пояснив та спонукав підписати його швидше, мотивуючи тим, що на нього чекають інші особи, які бажають укласти договори. Таким чином, під час попередніх переговорів представником компанії позивача введено в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань. Після підписання і вивчення змісту договору стало зрозуміло, що сплачені кошти не повернуть, та можливості розірвати договір немає, оскільки договір зовсім не передбачає можливості розірвання з ініціативи Отримувача без втрати грошових коштів, що є порушенням прав позивача як споживача. На момент подачі позовної заяви автомобіль так і не був переданий, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки. Вважає, що положення [PERSON] суперечать законодавству України про захист прав споживачів в силу їх несправедливості. Зокрема умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або час невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. За таких обставин позивач просив суд визнати Договір постачання з відстроченням платежу № 1777-23 від 09.06.2017 року укладений між ним та відповідачем, стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти в сумі 141670 гривень, 10000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] зменшив позовні вимоги, просив суд визнати недійсним Договір постачання з відстроченням платежу № 1777-23 від 09.06.2017 року укладений між ним та відповідачем, стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти в сумі 141670 гривень, не заперечував проти заочного розгляду справи. Додатково суду пояснив, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови укладеного з відповідачем [PERSON] постачання з відстроченням платежу № 1777-23 від 09.06.2017 року є такими, що значно порушують його права як споживача, а тому згідно статей 215, 217, 236 ЦК України є всі законні підстави для визнання [PERSON] недійсним, стягнення сплачених ним коштів в сумі 141670 гривень. Відповідач у засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою,п'ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Частина перша статті 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам 09.06.2017 року між [PERSON], як покупцем та товариством з обмеженою відповідальністю «Укртрейд-Експо», як постачальником укладено Договір постачання з відстроченням платежу №1777-23. Відповідно до п.2.1. вказаного [PERSON] ТОВ «Укртрейд-Експо» (постачальник) зобовязується придбати та передати на умовах договору постачання у користування майно (автомобіль SKODA Octavia А7), а [PERSON] (покупець) зобовязується прийняти автомобіль та сплачувати авансові платежі та інші платежі згідно з умовами цього [PERSON]. В разі належного виконання протягом усього строку дії договору зобовязань щодо сплати авансових платежі та інших зобовязань, визначених [PERSON], покупець має право набути у власність транспортний засіб (п.11.1 [PERSON]). Укладений 09.06.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Укртрейд-Експо» Договір постачання з відстроченням платежу №1777-23 містить в собі елементи різних цивільно-правових договорів, зокрема таких як лізинг (ст. 806 ЦК), найм (оренда) (параграф 1 глави 58 ЦК), купівля-продаж (параграф 1 глави 54 ЦК). Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», - цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Суд вважає що на правовідносини між [PERSON] та ТОВ «Укртрейд-Експо» щодо укладання 09.06.2017 року [PERSON] постачання з відстроченням платежу №1777-23 розповсюджується Закон України «Про захист прав споживачів». За змістом статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. 09.06.2017 року згідно квитанції № 7 від 09.06.2017 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Укртрейд-Експо» 50000 гривень, як «вартість фінансування»; 17.06.2017 року згідно квитанції №0.0.787523690.1 сплатив 91670 гривень. Згідно розділу І [PERSON] №1777-23, «вартість фінансування» розуміє під собою одноразову плату за організацію та оформлення даного [PERSON] Покупця Постачальнику при укладанні [PERSON]. Крім того п.8.2.3. [PERSON] передбачена сплата комісії за супроводження договору. Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, - висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, - відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Суд вважає можливим застосувати вказану Правову позицію Верховного Суду України і у розглядуваній справі. Таким чином є незаконним встановлення ТОВ «Укртрейд-Експо», так званої «вартості фінансування», тобто плати в сумі 50000 гривень за організацію та оформлення [PERSON] постачання з відстроченням платежу №1777-23 від 09.06.2017 року, а також «комісії за супроводження договору». Крім того пунктами 3.4. та 5.8. [PERSON] №1777-23 від 09.06.2017 року передбачена можливість збільшення вартості предмета договору (автомобіля) та обовязок покупця сплатити різницю такої вартості. Однак договір не визначає за яких саме обставин може відбутися зміна вартості транспортного засобу та в яких межах. Пункт 3.6. [PERSON] №1777-23 від 09.06.2017 року передбачає що постачальник ТОВ «Укртрейд-Експо» не відповідає перед покупцем [PERSON] за невиконання будь-якого із зобовязань щодо якості, комплектності, справності транспортного засобу, його заміни тощо. За вищенаведеними зобовязаннями відповідає продавець. Однак зі змісту [PERSON] №1777-23 від 09.06.2017 року не вбачається яка фізична чи юридична особа має статус Продавця. Вказаний договір є двостороннім та крім ТОВ «Укртрейд-Експо» і [PERSON] ніким не підписаний. Пунктом 8.14. [PERSON] передбачено сплату покупцем штрафу за дострокове сплату авансових платежів. Пунктом 12.11 [PERSON] передбачено, що у випадку розірвання даного [PERSON] покупцем до підписання акту приймання-передачі, постачальник повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку вартість фінансування даного [PERSON] покупцю не повертає. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Пунктами 4, 6, 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про захисти прав споживачів» зокрема передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: - надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; - надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; - надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника). Відповідно до ч.6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», - у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Також ч. 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Аналізуючи норми чинного законодавства та зміст [PERSON] постачання з відстроченням платежу №1777-23 від 09.06.2017 року суд приходить до положення [PERSON], зокрема пункти 3.4, 3.6, 5.8, 8.2.1, 8.2.3, 8.14, 12.11 є несправедливими в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», призводять до істотного дисбалансу прав та обовязків сторін. В той же час зміна цих положень [PERSON] або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень [PERSON], а тому відповідно до ч.6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст. 203, ст. 215 ЦК України, наявні підстави для задоволення вимог [PERSON] щодо визнання [PERSON] постачання з відстроченням платежу №1777-23 від 09.06.2017 року недійсним. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За таких обставин необхідно застосувати наслідки недійсності [PERSON] постачання з відстроченням платежу №1777-23 від 09.06.2017 року стягнувши із ТОВ «Укртрейд-Експо» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 141670 гривень, одержані на виконання недійсного правочину. Оскільки позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий збір, його необхідно стягнути з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved