Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних на утримання неповнолітніх дітей аліментів. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 12.06.2013 року з відповідача [PERSON] було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 200 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 29.04.2013 року. Позивачка вказує, що протягом останніх двох років відповідач добре заробляє, відповідно має покращений матеріальний стан, а вона на даний час не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці, як мати одиначка, і отримує допомогу по догляду за іншими дітьми [PERSON] та [PERSON], інших доходів немає. Також позивачка зазначає, що відповідач добровільно не бажає збільшити розмір присуджених аліментів, а вона не може самостійно забезпечити спільних дітей усім необхідним. За вказаних обставин позивачка звернулась до суду та просить змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів, що стягуються з нього за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 12.06.2013 року і стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 800 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги визнають частково та пояснив, що з часу постановлення рішення про стягнення з нього аліментів його матеріальний стан не покращився. Навпаки, у квітні 2014 року він звільнився з роботи та з цього часу не працевлаштований, не має самостійного заробітку та будь-яких видів доходу. Вказує, що в березні 2015 року отримав перелом лівого стегна, півроку був у гіпсі, не міг рухатись, не міг сам забезпечувати свій побут, що і стало причиною переїзду його до батьків в с.Гаруша Турійського району. Пояснив також, що у 2015 році він переніс ряд хірургічних операцій по складанню суглобу правої ноги, на даний час також потребує продовження лікування. Пояснив, що жодних підстав, передбачених ст.192 СК України, для збільшення розміру стягуваних аліментів не має, оскільки з дня постановлення судом рішення про стягнення з нього аліментів, його матеріальний стан та стан здоров'я не покращилися, а погіршилися, однак він згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 гривень щомісячно на кожну дитину. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, покази свідка, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як убачається із рішення Ковельського міськрайонного суду від 15.04.2013 року шлюб, зареєстрований 09.08.1998 року Клюйською сільською радою Турійського району між [PERSON] та [PERSON], було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.03.1999 року) та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31.08.2000 року). Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як убачається із рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2013 року у цивільній справі №159/2455/13-ц з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 200 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29.04.2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані обома сторонами, доказуванню не підлягають. Із позовної заяви та пояснень позивачки у судовому засіданні убачається, що протягом останній двох років відповідач нормально заробляє та має покращений матеріальний стан, однак на підтвердження таких обставин позивачкою не представлено жодного доказу. Як убачається із консультативного висновку спеціаліста Волинської обласної клінічної лікарні від 14.07.2015 року у відповідача [PERSON] діагностовано консолідуючий черезвиростковий перелом лівого стегна із помірним порушенням функцій н/кінцівки та рекомендовано фізіотерапевтичне відновне лікування. Допитаний в якості свідка [PERSON], який є батьком відповідача, суду показав, що дійсно його син [PERSON] на даний час проживає разом із ним в с.Гаруша Турійського району, оскільки отримавши травму стегна та будучи у гіпсі майже пів року, не мав змоги самостійно забезпечувати свій побут. Показав, що син на даний час не працює, оскільки переніс кілька хірургічних операцій, і вони як батьки допомагають йому матеріально. Доказів на спростування наведених вище та встановлених в ході судового розгляду справи обставин позивачем суду не надано. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 200 гривень щомісячно на одну дитину, і передбачені ст.192 СК України, підстави для зміни розміру таких аліментів судом не встановлено. Разом із тим, відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані усіма сторонами не підлягають доказуванню. Ураховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, - а саме - про збільшення розміру стягуваних аліментів з 200 гривень до 300 гривень на кожну дитину щомісячно, суд задовольняє заявлені позивачкою позовні вимоги частково, - в розмірі який зазначений вище. На підставі вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір у справі згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial