Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, з урахуванням його уточнень, до [PERSON], в якому просив: виділити реальні частки з майна, що належать сторонам на праві спільної часткової власності, а саме: нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS]; визнати право власності на нежитлові приміщення №1 (пл. 106,6 кв.м.); №1а (пл. 30,9 кв.м); №2 (пл.. 68,5 кв.м); №3 (пл.. 19,3 кв.м); №4 (пл.. 120,8 кв.м.); №5 (пл.. 497,5 кв.м.); №6 (пл..15,5 кв.м); №6а (пл..2,4 кв.м); №6б(пл..2,4 кв.м); №6в (пл.. 2,5 кв.м); №6г (пл.. 1,7 кв.м.) , загальною площею 868,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; стягнути грошову компенсацію згідно проведеної судової будівельно-технічної експертизи №11693/273 від 14.01.2015 року у розмірі 35044,00 грн., за частину нежитлових приміщень; витрати за проведення технічної інвентаризації у розмірі 2477,42 грн. та витрати за проведення експертизи у розмірі 3829,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторонами придбані нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS], які належать їм на праві спільної часткової власності, з визначенням часток кожного з співвласників у розмірі ? від загальної площі. Починаючи з 2007 -2008 р.р. між ними почали виникати сварки, постійні конфлікти, внаслідок чого вони перестали займатися спільною підприємницькою діяльністю та за згодою переобладнали вищевказані нежитлові приміщення, розділивши їх на рівні частини. Всі роботи з розподілу спільних приміщень проведені за рахунок позивача , що підтверджується кошторисом, планом та переліком основних робіт, підписаних двома співвласниками. Таким чином на теперішній час внаслідок фактичного розподілу спільного майна між сторонами встановлено наступний порядок користування спірним майном в таких частинах : За [PERSON] : приміщення №1 (пл. 106,6 кв.м.); №1а (пл. 30,9 кв.м); №2 (пл.. 68,5 кв.м); №3 (пл.. 19,3 кв.м); №4 (пл.. 120,8 кв.м.); №5 (пл.. 497,5 кв.м.); №6 (пл..15,5 кв.м); №6а (пл..2,4 кв.м); №6б(пл..2,4 кв.м); №6в (пл.. 2,5 кв.м); №6г (пл.. 1,7 кв.м.) , загальною площею 868,1 кв.м. За [PERSON]:приміщення №7 (пл.. 728,7 кв.м.); №8 (пл.. 10,1 кв.м); №9 (пл..8,7 кв.м.); №10 (пл..5,6 кв.м.); №11 (пл..80,6 кв.м); №12 (пл. 13,7 кв.м); №14 (пл. 36,6 кв.м) загальною площею 884 кв.м. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просить виділити йому приміщення 1, 1 а,2,3,4,5,6,6а,6в,6г , розташовані з лівої сторони нежитлової будівлі літ. «М-1» площею 864,1 кв.м. у будинку [ADDRESS] в м. Харкові; мережі електропостачання, водопостачання, каналізації залишити у спільній сумісній власності; зобов»язати [PERSON] не чинити йому перешкоди в користуванні в обслуговуванні мереж електропостачання, водопостачання , каназалізації та при виконанні робіт, пов,язаних з приєднанням виділених приміщень до цих мереж . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторонами по справі за договорами купівлі- продажу придбані нежитлові приміщення в літ. «М-1» в будинку [ADDRESS] в м. Харкові загальною площею 1763,8 кв.м. Зазначені нежитлові приміщення належать сторонам на праві спільної часткової власності , з визначенням часток кожного із співвласників у розмірі ? від загальної площі. Одразу ж після укладення договору купівлі-продажу від 19 червня 2002р., за яким було придбано більшу частину приміщення, а саме нежитлові приміщення №7,8,9,10 в літ. М-1 по [ADDRESS] у м. Харкові, загальною площею 996,9 кв.м. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди на нежитлові приміщення №7-10 в літ «М-1» у будинку [ADDRESS] у місті Харкові загальною площею 996,9 кв.м. терміном дії 10 років, тобто до 19.06.2012р.. З 19.06.2002 року по теперішній час [PERSON] користується вищевказаними приміщеннями, використовуючи його під склад, та не має наміру їх звільняти. У договорі оренди від 19.06.2002 р. не було визначено ціну за користування вищевказаних нежитлових приміщень, у зв'язку з тим, що між сторонами була домовленість, про те, що [PERSON] буде використовувати нежитлові приміщення для ведення своєї підприємницької діяльності та слідкувати за технічним станом спільних нежитлових приміщень. Дванадцять років [PERSON] користується 1/2 частиною спільного майна [PERSON],, веде підприємницьку діяльність, отримує прибуток. У 2008 році [PERSON] проводив демонтажні роботи нежитлових приміщень «М-1» по [ADDRESS] у м. Харкові, після яких згідно технічного паспорту на нежитлові будівлі М-1 по [ADDRESS] у м. Харкові від 17.04.2012 року загальна площа нежитлових приміщень становить 1752,1 кв.м., отже зменшилася на 11,7 кв.м. Під час перебування вищевказаних нежитлових приміщень у користуванні [PERSON] технічний стан їх дуже змінився. Після проведення демонтажа у 2008 р. і фактично поділивши нежитлові приміщення, [PERSON] слідкував за однією частиною нежитлових приміщень, так як вважав їх своїми. Інша ж частина приміщень знаходиться в занепаді, про що свідчать фотографії даху та основних конструкцій, зазначені в висновку експерта. Крім того, порядок користування приміщеннями не може бути встановлений, адже [PERSON] взагалі жодного дня не користувався належними йому приміщеннями, що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 2020/298/2012, яким [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання договору таким, що визначає порядок володіння та користування спільним майном. В судове засідання позивач та його представник позов підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечували. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення основного позову заперечував, зустрічний позов підтримав. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторонами в рівних частках кожним у власність придбані нежитлові приміщення , а саме: · №7-10 в літ. «М-1» нежитлової будівлі в [ADDRESS] загальною площею 996,9 кв.м. , що підтверджується договором купівлі- продажу від 19.06.2002 року (посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кривошеїною І.М.) та реєстраційним посвідченням КП «ХМ»БТІ» від 27.06.2002 року за р.№1219; · №5,6 в літ. «М-1» нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], загальною площею 496,9 кв.м. , що підтверджується договором купівлі- продажу від 26.10.2004 року (посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Федяєвою Т.Д. ) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно; · №1-3,11-15 в літ. «М-1» нежитлової будівлі [ADDRESS], загальною площею 270,0 кв.м., що підтверджується договором купівлі- продажу від 13.09.2006 року (посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. ) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1357 від 25.10.2013 року, проведеної Комунальним підприємством «Харківське Міське БТІ» провести поділ в натурі приміщень №1-3,5,6,7,8,9,10,11-15 загальною площею 1752,1 кв.м., розташованих в нежитловій будівлі літ. «М-1» за адресою: [ADDRESS] у повній відповідності до ідеальних часток співвласників [PERSON] та [PERSON] не надається можливим. Запропоновано провести поділ в натурі приміщень №1-3,5,6,7,8,9,10,11-15 загальною площею 1752,1 кв.м., розташованих в нежитловій будівлі літ. «М-1»з незначним відступом від ідеальних часток співвласників, враховуючи фактичний розподіл будівлі на дві відокремлені частини : · 1 співвласнику виділити приміщення №1,1а,3,4,5,6,6а,6б,6в,6г, розташовані з лівої сторони в нежитловій будівлі літ. «М-1» площею 864,1 кв.м., які мають окремий вхід і можуть бути виділені в натурі ; · 2 співвласнику виділити приміщення №7,8,9,10,11,12,14 розташовані з правої сторони в нежитловій будівлі літ. «М-1» площею 884,0 кв.м., які мають окремий вхід і можуть бути виділені в натурі . · при такому виділі ідеальні частки співвласників не зміняться. Розмір компенсації першому співвласнику , частина якого після поділу в натурі приміщень нежитлової будівлі літ. «М-1» є меншою за половину, визначена в ринкових цінах, становить: 4476,00 грн. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №11693/273 від 14.01.2015 року, проведеної ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, не уявляється можливим встановити, чи технічно можливо відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити електричні комунікації та комунікації з водопостачання в приміщенні літ. М, розташованому за адресою: м. Харків, [ADDRESS] в м. Харкові згідно варіанту поділу судової будівельно-технічної експертизи № 1357 від 25.10.2013 року відповідно до часток співвласників, оскільки це не входить до компетенції експерта будівельника. Оснащення кожної частини будівлі необхідними системами комунікацій необхідно проводити у відповідності з ДБН А.3.1-5-2009 «Организация строительного производства» і «Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», на основі проектних рішень, розроблених спеціалізованими організаціями. 05.06.2004 року [PERSON] уклав з АК «Харківобленерго » договір на постачання електричної енергії № 04-7063С. 23.03.2015 року [PERSON] звернувся до АК «Харківобленерго » з заявою про приєднання електроустановки певної потужності. Твердження позивача [PERSON] та його представника, що всі роботи з розподілу спільних приміщень проведені за рахунок позивача , що підтверджується кошторисом, планом та переліком основних робіт, підписаних двома співвласниками, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем та його представником не надано акту виконаних робіт з цього приводу. Відповідач [PERSON] не згоден на виділ приміщень, запропонований відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1357 від 25.10.2013 року. При цьому, відповідач [PERSON] не згоден компенсувати вартість частки майна. Відповідно до положень ч.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовів [PERSON] та зустрічного позову [PERSON], оскільки виділ в натурі приміщень, стягнення матеріальної компенсації та подальше визнання за одним із співвласників усупереч волі іншого співвласника права власності на частку майна є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим.

Outcome: dismissed