Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до ПАТ «Банк Фінанси та кредит», в якому просить стягнути з відповідача на його користь вклад в сумі 31000,00 грн.; 5304,27 грн. процентів за період з 31.12.2013 по 19.11.2014 року; 3% річних в сумі 593,67 грн.; інфляційні витрати в сумі 4805,00 грн.; витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн., витрати на консультативно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1500,00 грн. Позивач посилається на те, що 30.12.2013 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву № 300131/56002/3-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 3 міс. в національній валюті, за яким ним було розміщено у відповідача вклад в сумі 31000,00 грн. строком до 30.03.2014 року з нарахуванням 24%. Відповідно до п. 6 Договору, після закінчення строку вкладу, вклад повертається вкладникові. Після закінчення строку дії Договору він неодноразово, як усно так і письмово, звертався до Відповідача з проханням повернути вклад та нараховані на нього проценти, однак кошти йому так і не були повернуті, тому він змушений звертатися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, пояснив, що вклад, розміщений ним в розмірі 31 000 грн. на його вимогу банком не повернутий, не відраховані відповідні проценти, тому відповідач повинен йому сплатити інфляційні витрати та витрати на правову допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні не з'явився, на канцелярію суду надіслав заяву про часткове визнання позовних вимог та просив розглядати справу у його відсутність, В запереченнях на позов пояснили, що визнають позовні вимоги в частині повернення вкладу та процентів, але просять відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору № 300131/56002/3-13 строкового банківського вкладу (депозиту) від 30.12.2013 року, укладеного між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в м. Севастополь, він передав банку грошову суму вкладу в сумі 31000,00 гривень строком на 3 місяці, що підтверджується копією договору-заяви № 300131/56002/3-13 від 30.12.2013 року, копією квитанції № 54 від 30.12.2013 року. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Банківський строковий вклад (депозит) позивачем був розміщений на 3 місяці і строк його дії закінчився 30 березня 2014 року, але Відповідач не повернув кошти і після спливу строку Договору продовжував користуватися грошовими коштами в розмірі 31000,00 грн., що були внесені позивачем як строковий вклад, про що не заперечував відповідач в своєї заяві про часткове визнання позовних вимог. Оскільки банк, всупереч волі Позивача, продовжував користуватися Депозитом, то до такого користування мають застосовуватися положення Договору-заяви, зокрема у визначенні річної відсоткової ставки на суму строкового вкладу (депозиту). Відповідно до п.2 Договору - заяви розмір процентної ставки становить 24% річних. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача про те, що він не має наміру подовжувати договір строкового вкладу і вимагав повернути вклад в зв'язку з закінченням терміну договору, що підтверджується відповіддю директора Центру роздрібного бізнесу № 9-037120/11243 від 07.07.2014 року, де було запропоновано перейти на обслуговування вкладу в будь-яке за вибором клієнта відділення Банку, яке обслуговує клієнтів з Кримського півострова, копіями заяв позивача від 25.07.2014 року, 12.08.2014 року. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно положень ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити на суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми, так як інший розмір процентів не встановлений договором або законом, за період з 31.03.2014 року по 19.11.2014 року становить 593,67 грн. Оскільки відповідач вчасно, та належним чином не виконав умови договору, тому з урахуванням положень чинного законодавства відповідач повинен повернути позивачу отриманий вклад за договором № 300131/56002/3-13 від 30.12.2013 року в розмірі 31 000,00 грн., проценти за період з 31.12.2013 року по 19.11.2014 року в сумі 5304, 27 грн., 3% річних в сумі 593, 67 грн. та інфляційні витрати в сумі 4 805.00, а загалом суму 41702,94 грн., що відповідає звіту про розрахунок заборгованості, виконаний податковим консультантом, повноваження якої підтверджені відповідним сертифікатом. Суд також вважає за необхідне стягнути понесених позивачем витрати на правову допомогу в розмірі - 1000,00 грн. та витрати на консультативно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі - 1500,00 грн., що підтверджується копією договору від 14.11.2014 року про надання юридичних послуг, звітом про виконання договору про надання правової допомоги від 14.11.2014 року, договором № 01-12/2014 від 01.12.2014 року, звітом про надання [PERSON] послуг, пов'язаних з консультативно-технічним забезпеченням розгляду та квитанцією від 04.12.2014 року про оплату послуг в сумі 1500 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.80 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 442,03 грн., як з особи винної у виникненні спору у суді.

Outcome: partial