Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Нива» м.Борзна Чернігівської області про розірвання договору оренди землі, мотивуючи тим, що між ним і відповідачем 01 січня 2007 року було укладено договір оренди земельної ділянки з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Борзнянської міської ради Чернігівської області, площею 2,36 га, строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 321 грн. до 31 грудня кожного року. Державну реєстрацію даний договір пройшов 20 червня 2007 року. Всупереч умовам договору орендну плату за 2013 - 2014 роки відповідач не сплатив у встановлений договором термін, що завдало йому матеріальних збитків. Вважає, що це є істотним порушенням умов договору оренди землі, тому просить даний договір розірвати. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що позивач є власником земельної ділянки, яка розташована на території Борзнянської міської ради. В 2007 році ним було укладено договір оренди землі з селянським фермерським господарством «Нива». Договір укладено на 10 років. Відповідно до умов договору орендну плату відповідач зобов'язаний сплачувати до 31 грудня кожного року. Однак дану умову договору відповідач не виконує. Орендну плату за 2013-й та 2014-й роки до 31 грудня не сплатив. Вважає, що невиплата орендної плати за 2013-й та 2014-й роки в строк, визначений договором оренди є істотним порушенням умов договору оренди землі і підставами для його розірвання. Тому просять позовні вимоги позивача задовольнити і розірвати договір оренди землі, який укладений 01.01.2007 року між позивачем і фермерським господарством «Нива». Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені позивачем, не визнали і вважають, що підстав для задоволення позовних вимог не має. За 2013 рік орендна плата позивачу виплачена на його прохання зерном. За 2014 рік орендна плата позивачу, як це і було передбачено договором оренди, була направлено поштовим переказом в грошовій формі, від отримання якої він відмовився. Заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником земельної ділянки розміром 2,36 га, яка розташована на території Борзнянської міської ради Чернігівської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], який виданий Борзнянською райдержадміністрацією 22 квітня 2005 року. Відповідно до договору оренди землі 01 січня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем - селянським фермерським господарством «Нива», було укладено договір оренди частини земельної ділянки (а саме 2,36 га ріллі). Договір оренди землі укладено на 10 років до 01.01.2017 року і зареєстровано у Борзнянському відділенні Чернігівської регіональної філії «Центр ДЗК» 20.06.2007 року. Відповідно до умов договору оренди землі відповідачу передається земельна ділянка площею 2,36 га, яка розташована в с.Забілівщина на території Борзнянської міської ради, а орендар зобов'язувався використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням і щорічно до 31 грудня кожного року сплачувати орендну плату в розмірі 321 грн. (що складало на час укладення договору 1,5 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки). За змістом ст.90 Земельного Кодексу України - власники земельних ділянок мають право передавати земельні ділянки в оренду. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Одніми із істотних умов договору оренди землі, відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі», є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (ст.21 вищезазначеного Закону), а також використання даної земельної ділянки за цільовим призначенням. Відповідно до п.9 договору оренди землі, який укладений між позивачкою і відповідачем, - орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 321 грн. до 31 грудня кожного року. Як вбачається з відомостей на виплату орендної плати за 2013 рік, [PERSON] отримано орендну плату зерновими продуктами в кількості 500 кілограмів восени 2013 року, про що мається в відомості його особистий підпис. Зазначене підтвердив, будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який власним автомобілем за дорученням ФГ «Нива» перевозив з господарства додому до [PERSON] отримане останнім зерно. Щодо отримання позивачем орендної плати за 2014 рік, то, як встановлено в судовому засіданні, 29 вересня 2014 року позивачу був направлений лист про порядок і спосіб виплати орендної плати за вказаний вище період, однак, незважаючи на це, [PERSON] не прореагував на отриманий лист. Як вбачається з оголошення в газеті «Вісті Борзнянщини» за №36 від 06.09.2014 року повідомлялося про початок виплати орендної плати пайовикам ФГ «Нива» за 2014 рік. Згідно укладеного 18.12.2014 року договору між ФГ «Нива» та Чернігівською дирекцією «Укрпошти» з надання послуг щодо пересилання, виплати та повідомлення поштових переказів 22.12.2014 року [PERSON] був направлений грошовий переказ в сумі 1202 гривні, як орендна плата, які позивач не отримав у зв'язку з особистою відмовою, тобто в даній ситуації мається прострочення кредитора (ст.613 ЦК України), оскільки він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що орендарем умови договору за 2013 - 2014 роки виконані. Не дивлячись на те, що орендодавець з вимогою про зміну орендної плати не звертався, відповідач - ФГ «Нива», збільшив її розмір за 2013 - 2014 роки - 1202 грн., виходячи із нормативно грошової оцінки. Як вбачається з позовних вимог, які заявлені позивачем, як підстави розірвання договору останній вважає істотне порушення умов договору оренди землі, а саме: порушення відповідачем строку виплати орендної плати за 2013 - 2014 роки. Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 12.12.2012 року за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ ст.141 ЗК України - суд касаційної інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини, не вимагають систематичної несплати орендної плати, як підстави для розірвання договору оренди землі. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України - рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Позивачем заявлені позовні вимоги про розірвання договору оренди землі в зв'язку з порушенням строків виплати орендної плати за 2013 - 2014 роки, що не знайшло свого підтвердження в даному судовому засіданні, і жодних належних доказів, які б підтверджували даний факт, в судовому засіданні не встановлено, а навпаки факт виконання умов договору відповідачем за вказаний період підтверджується наданими ним належними доказами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог, які заявлені позивачем, не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed