Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вимоги якої були збільшені в процесі розгляду справи. Свої вимоги обґрунтовує наступним. Заявник народився [INFO] у м. Потсдам в Німецькій Демократичній Республіці (відповідно до відомостей, вказаних у свідоцтві про народження - «ГДР»), про що Пунктом реєстрації актів цивільного стану при 4 управлінні коменданта гарнізону радянських військ було зроблено запис у книзі записів актів цивільного стану про народження №1862, місце реєстрації - м. Потсдам, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.11.1966 року. Вказане свідоцтво про народження було оформлено та заповнено російською мовою. У вищезазначеному свідоцтві про народження в графі «батьки», батьком заявника вказано - [PERSON], у графі «національність» - росіянин; матір'ю заявника вказано - [PERSON], у графі «національність» - єврейка. Мати заявника, [PERSON] за національністю є єврейкою, дитинство прожила на Волині, яка територіально входила та була частиною Польської Республіки. Більшу частину свого життя мати заявника проживає в Україні, однак, дотримується традицій своєї національності. Батьків матері заявника також були євреями, їх звали [PERSON] (дівоче прізвище) та [PERSON]. У зв'язку з тим, що в Україні раніше постійно змінювалась транслітерація і правила перекладу при написанні російських прізвищ українською мовою, в паспорті матері заявника було зроблено помилку в написанні прізвища у 1999 році. Так, у паспорті матері заявника, [PERSON], написано прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]», хоча, заявнику, [PERSON] у 1998 році було вказано правильне написання прізвища «[PERSON]». Головним управлінням записів цивільного стану Московської області заявнику було видано повторне свідоцтво про народження, але в даному свідоцтві не вказано місце народження, по батькові заявника, хоча вказано батька - [PERSON], та неправильно вказано національність матері - полька, що не відповідає дійсності, оскільки його матір є єврейкою. Крім того, заявник зазначає, що в його паспорті громадянина України також вказано його місце народження саме: «місто Потсдам, Німеччина», хоча, він народився в Німецькій Демократичній Республіці. З метою виправлення помилки та розбіжності в свідоцтвах про народження, підтвердження родинних відносин між заявником і його батьками, підтвердження національності матері заявника, останній звернувся до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Від заінтересованої особи - Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких начальник Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Мінчук К.А. просила суд розглянути справу без присутності представника Відділу та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. За таких обставин, заслухавши думку представника заявника, суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що [PERSON] дійсно є матір'ю заявника, за національністю єврейка. Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, вивчивши матеріали заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], заповненого російською мовою, батьками заявника [PERSON], [INFO], вказано: мати - «[PERSON]», національність - «еврейка», батько - «[PERSON]», національність - «русский», місце народження заявника вказано: «город Потсдам, ГДР», місце реєстрації: «г. Потсдам, Пункт регистрации актов гражданского состояния при четвертом управлении коменданта гарнизона советских войск», про що в книзі записів актів цивільного стану про народження 25.11.1966 року складено актовий запис №1862 (а.с.6). З копії перекладу вищевказаного свідоцтва про народження з російської мови на українську мову вбачається, що [PERSON], [INFO], народився в місті Потсдам, Німецька Демократична Республіка. В графі батьки зазначено: батько - [PERSON], національність росіянин; мати - [PERSON], національність - єврейка. Місце реєстрації: м. Потсдам (а.с. 7). Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], виданого 14.08.2017 року, заповненого російською мовою, батьками заявника вказано: батько - «[PERSON]», національність - «руський»; мати - «[PERSON]», національність «полька», місце реєстрації - «Пункт регистрации актов нражданского состояния при 4 управлении коменданта гарнизона советских войск», по батькові завника [PERSON] в даному свідоцтві не вказано (а.с. 8). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], прізвище матері заявника зазначено: «[PERSON]» (а.с. 11). З копії довідки від 01.08.2017 року, виданої виконкомом Григорівської сільської ради [PERSON], [INFO], вбачається, що книги реєстраці актових записів про народження по селу Григорівка Обухівського району Київської області за 1938 рік не збереглися, по господарські книги с. Григорівка збереглися з 1944 року і то не всі (а.с. 12). Відповідно до відомостей Державного архіву Київської області, у документах архівного фонду «Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області» актового запису про народження [PERSON] не виявлено (а.с. 13). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.01.2018 року встановлено юридичний факт того, що [PERSON], [INFO], місце народження - м. Потсдам Німецької Демократичної Республіки є сином [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Пунктом реєстрації актів цивільного стану при четвертому управління коменданта гарнізону радянських військ, про що в книзі записів актів громадського стану про народження 25.11.1966 зроблено запис №1862, в якому батьком вказаний - «[PERSON]», за національністю - росіянин, а матір'ю - «[PERSON]», за національністю - єврейка. Дане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи викладене, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до переконання про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved