Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійнх вимог юридичне управління Кам`янець-Подільської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 травня 2019 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квратири [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 вказаного договору продавець підтвердила відсутність третіх осіб в квартирі і їх прав на проживання. Однак відповідач, який є сином продавця [PERSON] продовжує проживати в спірній квартирі, виселитись добровільно не бажає, чим чинить йому перешкоди у користуванні власністю. Просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом зняття його із реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою та виселити із вищезазначеної квартири без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.12.2019 року замінено третю особу яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - юридичне управління Кам`янець-Подільської міської ради замість Управління надання адміністративних послуг Кам`янець-Подільської міської ради. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.01.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов та його обгрунтування підтримав, просить задовольнити. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином судовою повісткою, відзив на позов не подав. В судове засідання представник 3 особи не з`явився, подав звяву про слухання справи у його відсутні, проти задоволення позову не заперечив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та 3 особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 14 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Бомк Н.А., [PERSON] продала належну їй на праві власності, а [PERSON] купив та прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Право власності позивача на зазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.05.2019 р., реєстр. № об`єкта 1828800168104. Згідно п. 5 зазначеного договору купівлі-продажу продавець підтвердила, що треті особи не мають прав на квартиру. Згідно довідки про зареєстрованих осіб в кв. [ADDRESS] , наданою КП «УК «Житловик» 05.12.2019 р. за № 06-02/767, в зазначеній квартирі зареєстрований та проживає [PERSON] , [INFO] . Позивач проводить оплату за квартиру, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями за період з червня по жовтень 2019 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що при укладенні договору продавець запевнила що в квартирі ніхто не зареєстрований і не проживає. Однак після підписання договору з`ясувалось, що в квартирі зареєстрований та періодично проживає син колишньої власниці [PERSON] . З дати придбання квартири чоловіком вселитись в квартиру немає можливості, оскільки відповідач проживає в квартирі, тримає свої речі в ній, розпиває в ній спиртні напої з друзями. На звернення чоловіка звільнити квартиру добровільно висловлює погрози життю та здоров`ю. Неодноразово дільничний працівник поліції мав розмову з [PERSON] , однак ситуація не змінилась. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Відтак унаслідок порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК Української РСР можна зробити висновок про те, що положення вказаних норм статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14. Отже, право користування вказаною квартирою припинилось у [PERSON] після зміни власника квартири, оскільки змінився його статус на члена сім`ї колишнього власника квартири. Таким чином [PERSON] , як власник квартири, має право вимагати від [PERSON] , який не є членом його сім`ї, усунення порушень його права власності на вказану квартиру шляхом виселення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1536 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved