Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 2 січня 2010 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки площами 4,2008 га та 0,8605 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області та на які був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 132462. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняв, але отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкові земельні ділянки не може, оскільки державний акт втрачений. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на вищезазначені земельні ділянку в порядку спадкування після смерті матері. У судове засідання позивач не зявився, його представник позовні вимоги підтримав з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просив їх задовольнити. 17 жовтня 2016 року представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позову [PERSON], просив справу розглядати без участі їх представника. Суд розглядає справу у відсутності позивача та представника відповідача за наявними у справі доказами. У звязку із неявкою 17 жовтня 2016 року в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 4,2008 га, кадастровий номер 7423885000:02:001:0046, та 0,8605 га, кадастровий номер 7423885000:02:001:1523, із земель колишнього КСП імені Стратілата, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області та на які на імя останньої був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 132462, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 239 від 15 квітня 2004 року, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області від 4 липня 2016 року (а.с. 9). 2 січня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким будинок, присадибну ділянку, а також все інше майно заповіла [PERSON], що підтверджується його копією (а.с. 7). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 вересня 2016 року (а.с. 29) вбачається, що заповіт [PERSON] від 28 грудня 2007 року чинний, а тому спадкування після її смерті здійснюється за цим заповітом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 24) та копією довідки Селищенської сільської ради Носівського району від 11 квітня 2016 року (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкові земельні ділянки в звязку з відсутністю на них правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1139/02-31 від 22 червня 2016 року (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 132462 втрачено, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 10). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved