Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про розірвання договору про надання споживчого кредиту № 11242037000 від 14.12.2007 р., укладеного між ним та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», на підставі ст.ст. 651, 652 ЦК України. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що, по-перше, 23.12.2015 р. відповідач звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON]В про дострокове стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором № 11242037000 від 14.12.2007 р.,отже, оскільки дострокове повернення кредиту є суттєвою зміною обставин кредитного договору, на яку він згоди не надавав, тому кредитний договір підлягає розірванню; і, по-друге, відбулася істотне зміна обставин, якими він керувався укладаючи вищевказаний кредитний договір, а саме значне зростання курсу долару США по відношенню до гривні, внаслідок всесвітньої економічної кризи, що потягло за собою значне подорожчання кредитного ресурсу. Під час судового розгляду справи відповідача подав адресовані суду свої письмові заперечення на позовну заяву позивача, які приєднані судом до матеріалів справи (а.с. 36-37). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, а представник відповідача [PERSON] не визнав позов. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позов позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договорм застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч. 2 до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що згідно з договором про надання споживчого кредиту № 11242037000 від 14.12.2007 р. АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надав [PERSON] кредит у розмірі 48150,00 дол. США, що по курсу НБУ на дату укладання цього договору дорівнює еквіваленту 243157,50 грн., на строк користування з 14.12.2007 р. по 14.12.2028 р., із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 12,4 % річних, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 14.12.2028 р. В розділі 7 цього договору врегульовано порядок дострокового погашення кредиту за ініціативою позичальника, а в розділі 12 договору врегульовано порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку. Так, пунктами 12.1., 12.2. розділу 12 цього договору передбачено, що відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України, сторони погожили, що у випадку настання обставин, зазначених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10, 8.4., 10.2., 10.14 цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усуненні позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. При цьому, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту такми, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Зазначене у п. 12.1. договору повідомлення (вимога) банку направляється листом (цінним з описом та повідомлення про вручення) або доставляється курєром на адресу позичальника, що вказана у розділі 13 цього договору. Більш того, відповідно до п. 9.2. цього договору, підписанням даного договору позичальник підтверджує : свою здатність виконувати умови даного договору ; що даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обовязковими для позичальника ; що він володіє всіма необхідними документами, що необхідні для оформлення даного договору ; що відсутні будь-які перешкоди для виконання договору на день його підписання ; що позичальник повністю розуміє всі умови цього договору, свої права та обовязки за цим договором і погоджується з ними. Вирішуючи дану справу, суд також суд бере до уваги, що діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти України гривні. Відповідно до ст. 36 Закону України „Про [PERSON] України офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється [PERSON] Банком. Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю валютні курси встановлюються [PERSON] Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Правлінням [PERSON] Банку України № 496 від 12.11.2003р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформацій про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, при укладені вищевказаного кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе певні обовязки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, позивач повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що при укладені згаданого кредитного договору позивачу [PERSON] були відомі всі умови цього договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили його прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах, тому суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed