Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом, зважаючи на наступне. Позивач зазначає, що 14.06.2007 між Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда» та [PERSON] було укладено Попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю., та зареєстрований в реєстрі під №1935 (далі по тексту - Попередній договір). У відповідності до умов цього договору, сторони дійшли згоди укласти договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться в [ADDRESS] в строк не пізніше ніж 18.09.2007. На виконання вимог договору [PERSON] перерахував грошові кошти у сумі 529 000,00 грн. Разом з тим, відповідач не уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу нежилих приміщень; не повернув кошти, отримані від [PERSON] , сплачені останнім у відповідності до умов Попереднього договору; продовжує відмовлятися від укладення Основного договору. 15.02.2010 між [PERSON] та позивачем було укладено Договір уступки вимоги (цесії), у відповідності до п. 1 якого позивач став кредитором за Попереднім договором. Однак, відповідач не уклав з позивачем відповідний договір та не повернув кошти, сплачені на виконання Попереднього договору. У березні 2010 році позивач звернувся до відповідача з листом про виконання умов Попереднього договору. Однак, листом від 22.03.2010 директор відповідача повідомив позивача про неможливість укладення основного договору купівлі-продажу нежилих приміщень. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2011 у справі №2-5720/11 позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з відповідача кошти у розмірі 529 000,00 грн., тобто, стягнуто суму, сплачену [PERSON] на виконання умов Попереднього договору. Однак, постановою державного виконавця від 10.01.2012 виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на момент винесення постави). З огляду на те, що рішення суду про стягнення коштів неможливо виконати, у відповідача відсутні кошти, останній ухиляється від укладення договору купівлі-продажу, позивач вказує, що визнання договору дійсним є єдиним можливим способом захисту його порушених прав. 03.10.2019 р. у даній справі відкрито провадження, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. У підготовчому засідання до участі у справі на стороні відповідача в якості третьої особи було залучено Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичної особи Караченцева Артема Юрійовича у зв`язку із тим, що 23.08.2007 р. між відповідачем та АТ «КБ «Експобанк» було укладено іпотечний договір з Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда», відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку, серед іншого, нежилі приміщення [ADDRESS] . Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Зазначив, що підтримує позов, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-сервіс» Українського регіонального техно-торговельного центру «Рігонда» направив на адресу суду відзив, у якому зазначив про те, що дійсно зазначений позивачем Попередній договір був укладений та грошові кошти на його виконання були отримані відповідачем. В подальшому, [PERSON] набув право вимоги за цим договором на підставі Договору уступки вимоги (цесії), укладеним з [PERSON] . Водночас, не було досягнуто згоди щодо укладення основного договору та, в подальшому, досягнуто бути не може, разом з тим, повернення коштів є неможливим, зважаючи на фінансову неспроможність відповідача. Відповідач визнає, що порушуються права позивача, однак, грошові кошти повернути не може. Представник третьої особи направив пояснення позов. Вказав, що АТ «КБ «Експобанк» , як іпотекодержатель», заперечує проти визнання договору купівлі - продажу дійсним та відчуження переданого і іпотеку майна. Оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2011 р. у цивільній справі № 2-5720/11 встановлено, що зобов`язання щодо укладення договору купівлі - продажу не було виконано, а наслідком невиконання цього зобов`язання є повернення коштів, то на момент переходу права вимоги за попереднім договором до [PERSON] за договором уступки, він отримав право лише на отримання коштів сплачених за попереднім договором. Також просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до заявлених вимог. У відповідь на пояснення третьої особи представник позивача зазначив наступне. Однією з умов застосування ст. 220 ЦК України та встановлення правочину дійсним у судовому порядку, є встановлення судом факту безповоротнго ухилення однієї сторони від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь - яких причин нотаріально посвідчити договір. Ухилення відповідача від укладення основного договору вбачається з його ігнорування вимоги позивача, яка була направлена 23.04.2020 р. У позивача майнові права на предмет іпотеки виникли раніше, ніж у банку, що вбачається з дат укладення договорів. Крім того, наслідки строку позовної давності, відповідно до положень чинного законодавства України, не можуть бути застосовані за заявою третьої особи, яка не є стороною у спорі. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило. За таких обставин, зважаючи на положення ст.ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши надані докази, та надавши їм відповідну оцінку суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги, з огляду на наступне. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 14.06.2007 між Дочірньім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-сервіс» Українського регіонального техно-торговельного центру «Рігонда» та [PERSON] було укладено Попередній договір за яким сторони взяли на себе наступні зобов`язання. У відповідності до п. 1 Попереднього договору, Сторони дійшли згоди укласти договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться в місті Києві за адресою: [ADDRESS] в строк не пізніше ніж 18.09.2007. Згідно з п. 3 Попереднього договору, Сторони домовились, що Дочірнє підприємство акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда» продасть, а [PERSON] придбає вказаний об`єкт за 529 000,00 грн., що за курсом НБУ станом на 14.06.2007 становило 104 753,00 доларів США. Положеннями вказаного вище договору, зокрема п. 4, визначено, що відповідач зобов`язується звільнити та передати вказаний об`єкт в безперешкодне користування [PERSON] після проведення розрахунків за договором купівлі-продажу вказаного об`єкта, але не більше, ніж протягом двох тижнів з моменту нотаріального посвідчення Основного договору купівлі-продажу об`єкта. У відповідності до п. 7 Попереднього договору, сторони дійшли згоди, що на підтвердження прийняття на себе зобов`язань згідно Попереднього договору та для забезпечення їх виконання [PERSON] в строк, що не перевищує 7 банківських днів з моменту нотаріального посвідчення цього Попереднього договору, перераховує Дочірньому підприємству акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда» в рахунок майбутніх платежів за цим договором грошову суму у розмірі 529 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 88 167,00 грн. Перерахунок вказаних грошових коштів мав здійснитися в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок, вказаний у п. 9 Попереднього договору. На виконання вимог п. 7 Попереднього договору та у строки, передбачені п. 7 вказаного договору, [PERSON] перерахував грошові кошти у сумі 529 000,00 грн. на розрахунковий рахунок, реквізити якого вказані у п. 9 Попереднього договору, що підтверджується Меморіальним ордером №7/1 від 14.06.2007 та випискою історії операцій від 31.08.2007. Таким чином, [PERSON] свої зобов`язання за Попереднім договором від 14.06.2007 виконав в повному обсязі, про що свідчать обставини, викладені вище. Разом з тим, Дочірнє підприємство акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда» в порушення положень Попереднього договору від 14.06.2007 не уклало з [PERSON] договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться в місті Києві за адресою: [ADDRESS] в строк не пізніше ніж 18 вересня 2007 року (п. 1 Попереднього договору); не повернуло кошти, отримані від [PERSON] , сплачені останнім у відповідності до умов Попереднього договору; продовжує відмовлятися від укладення Основного договору. Доказів протилежного матеріали справи не містять. 15.02.2010 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір уступки вимоги (цесії), у відповідності до п. 1 якого [PERSON] став кредитором за Попереднім договором. У відповідності до п. 2 Договору уступки вимоги (цесії), за цим договором Цесіонарій набуває права вимагати від Боржника належного виконання наступних зобов`язань: укладання договору купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться в [ADDRESS] ; повернення Боржником коштів згідно умов п. 8 Попереднього Договору, а також відсотків за користування коштами, згідно статті 536 та статті 625 ЦК України та чинного законодавства. За п. 3 Договору уступки вимоги (цесії), право вимоги засновано на підставі Попереднього договору від 14.06.2007 між Цедентом і Боржником та Меморіального ордеру №7/1 від 14.06.2007 про сплату Цедентом коштів у розмірі 529 000,00 грн. на розрахунковий рахунок Боржника. Згідно з п. 5 Договору уступки вимоги (цесії), до Цесіонарія переходять права, які забезпечують зобов`язання Боржника. За положеннями п. 13 Договору уступки вимоги (цесії), Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Поряд з цим, Дочірнє підприємство акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда» не уклало з позивачем відповідний договір та не повернуло кошти, сплачені на виконання Попереднього договору. Вказане визнається відповідачем у поданому відзиві. Листом від 22.03.2010 директор Дочірнього підприємства [PERSON] повідомив позивача про неможливість укладення основного договору купівлі-продажу нежилих приміщень. У квітні 2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою укласти відповідний договір купівлі-продажу нежилих приміщень або повернути грошові кошти, сплачені на виконання Попереднього договору, з урахуванням відсотків за користування коштами, згідно статті 536 та статті 625 ЦК України та чинного законодавства. Однак, відповідач не відповів на вказану вимогу. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Також, як свідчать матеріали справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2011 у справі №2-5720/11 задоволено позовні вимоги [PERSON] до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда» про стягнення коштів. З відповідача стягнуто грошові кошти у розмірі 529 000,00 грн., сплачені [PERSON] на виконання умов Попереднього договору від 14.06.2007 року. На виконання вказаного рішення суду Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-5720/11, який 02.06.2011 пред`явлено до виконання до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Постановою державного виконавця від 03.06.2011 було відкрите виконавче провадження №26869366 з примусового виконання виконавчого листа №2-5720/11 від 31.05.2011, однак, в подальшому, постановою державного виконавця від 10.01.2012 вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на момент винесення постави). Отже, в матеріалах справи докази, що свідчать про те, що рішення суду не виконано, протягом тривалого часу порушуються майнові права позивача, водночас, відповідач понад 10 років продовжує безпідставно користуватися отриманими грошовими коштами. Відповідно до ст. 202 ЦК України, дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків є правочином. Як встановлено ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За своєю правовою природою договір купівлі-продажу є двостороннім правочином, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений продавцем у майбутньому. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Такими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 207 ЦК України встановлено вимоги до письмової форми правочину. Відповідно до вказаної норми правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах і якщо він підписаний сторонами. Як зазначалося вище, 14.06.2007 між відповідачем та [PERSON] було укладено Попередній договір, за яким Сторони дійшли згоди укласти договір купівлі-продажу нежилих приміщень загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться в місті Києві за адресою: [ADDRESS] в строк не пізніше ніж 18.09.2007. Як вбачається з умов Попереднього договору, сторонами досягнуто домовленості з істотних умов. Зокрема, визначено тип, місце розташування, площу, вартість приміщень, порядок і строки оплати за придбане майно, тощо. Пунктом 9 вказаного договору Сторони погодили, що днем виконання зобов`язань [PERSON] за п. 7 Попереднього договору буде вважатися день зарахування грошових коштів в обумовленій вище сумі на казаний в цьому пункті розрахунковий рахунок. Як також вказувалося вище, на виконання вимог п. 7 Попереднього договору та у строки, передбачені п. 7 вказаного договору, [PERSON] перерахував грошові кошти у сумі 529 000,00 грн. на розрахунковий рахунок, реквізити якого вказані у п. 9 Попереднього договору, що підтверджується Меморіальним ордером №7/1 від 14.06.2007 та випискою історії операцій від 31.08.2007. Тобто, умовами укладеного Попереднього договору сторони передбачили сплату повної вартості нежилих приміщень до моменту їх передачі та до моменту укладення основного договору купівлі-продажу. Отже, [PERSON] , правонаступником якого є позивач, виконано усі умови Попереднього договору, водночас, відповідач й досі ухиляється від укладення основного договору купівлі-продажу, не заперечуючи, при цьому, факт укладення Попереднього договору та отримання коштів за ним. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. В розумінні ст. 635 ЦК України, фактично між сторонами відбулось укладення договору купівлі-продажу майна, а не попереднього договору. Зважаючи на викладене, підписаний сторонами Попередній договір був удаваним правочином, за яким приховано інший договір купівлі-продажу, який насправді був вчинений між сторонами. Цей факт підтверджується тим, що [PERSON] було повністю сплачено вартість нежилих приміщень, а також тією обставиною, що нежилі приміщення, які є предметом Попереднього договору, фактично були передані відповідачем позивачу, що вбачається з акта прийому-передачі нежилих приміщень від 21.11.2011. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи зі змісту Попереднього договору, укладеного між відповідачем та [PERSON] , очевидно, що Сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нежилих приміщень. Згідно Меморіального ордеру №7/1 від 14.06.2007, [PERSON] перерахував грошові кошти у сумі 529 000,00 грн. на розрахунковий рахунок Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда». Таким чином, [PERSON] , правонаступником якого є позивач, в обумовлені Попереднім договором строки виконав умови договору по сплаті повної вартості нежилих приміщень. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріального посвідчити правочин. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі №6-1288цс17. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріального посвідчити правочин. Аналогічні позиції викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.03.2019 у справі №665/2266/16-ц (провадження №61-29416св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.04.2020 у справі №183/6571/17 (провадження №61-18858св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2019 у справі №712/6865/14-ц (провадження №61-31959св18). Ухилення відповідача від укладення Основного договору вбачається з його ігнорування вимоги позивача, яка була направлена на адресу відповідача 23.04.2020 та відзиву, поданого відповідачем в рамках розгляду цієї справи. Зважаючи на те, що зобов`язання за Попереднім договором щодо укладення договору купівлі-продажу нежилих приміщень досі не виконані відповідачем, водночас, кошти, сплачені на виконання умов Попереднього договору, неможливо повернути, вважаю за можливе задовольнити позовні вимоги, з огляду на те, що задоволення цього позову захистить майнові права позивача. При цьому суд не може взяти до уваги твердження представника третьої особи вказані у поясненнях, зважаючи на те, що задоволення цього позову не є наслідком подальшого відчуження майна після укладання іпотечного договору, а є наслідком поновлення майнових прав позивача, порушення яких відбулось до укладення іпотечного договору. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved