Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Погребської сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. про скасування рішення, визнання недійсним договору дарування, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реєстраційного запису та визнання права власності на частку в майні в порядку спадкування за законом. Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що у 1960 році його батьком [PERSON] було збудовано житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 02 червня 1967 року між [PERSON] та матір`ю позивача [PERSON] було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Погребської сільської ради Броварського району Київської області складено актовий запис за №6. Факт родинних зв`язків підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 23 червня 2015 року. За час подружнього життя батьків житловий будинок зазнав значних змін внаслідок спільних трудових та грошових затрат [PERSON] та [PERSON] , значно збільшилася його площа та вартість, зменшився відсоток зносу. Таким чином, житловий будинок загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 47,7 кв.м., з господарськими та побутовими будівлями і спорудами: житловий будинок - літ. «А», гараж - літ. «Б», навіс - літ. «В», сарай - літ. «Г», літня кухня - літ. «Е», вбиральня - літ. «Є», погріб - літ. «Ж», навіс - літ. «З», колодязь - літ. «К», тротуар - літ. «Т», огорожа - літ. «N», будівельною вартістю: 348588 грн. 00 коп., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка загальною площею 0,250 га, цільове призначення - для здійснення житлового будівництва, вартістю: 916478 грн. 00 коп., що розташована за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . З огляду на це [PERSON] була власником Ѕ частки спірних житлового будинку та земельної ділянки. [INFO] у віці 65-ти років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.03.2018 р. На момент смерті матері позивач, його брати [PERSON] та [PERSON] , а також батько [PERSON] проживали разом з нею та прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, що підтверджується довідкою Погребської сільської ради №613 від 24.05.2006 р., про постійне проживання спадкоємців з померлою. Разом з тим, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину ними не подавалася. Після смерті матері позивачу, як спадкоємцю першої черги, що прийняв спадщину в порядку постійного проживання зі спадкодавцем, належала 1/8 частка в спадковому майні. Така ж частка (1/8) належала його братам - [PERSON] , [PERSON] та батьку - [PERSON] У 2010 році батько позивача [PERSON] звернувся до Погребської сільської ради Броварського району Київської області із заявою про оформлення свого права власності на житловий будинок. На підставі цього 23 вересня 2010 року виконавчий комітет Погребської сільської ради прийняв рішення «Про оформлення права власності», яким вирішив: оформити право власності на житловий будинок загальною площею 83,0 кв.м., житловою площею 47,7 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами: гараж, навіс, сарай, літня кухня, погріб, вбиральня, навіс, колодязь, огорожа, тротуар, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на [PERSON] 15.10.2010 р. [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено реєстраційний запис за №842 (книга 3). Своїми протиправними діями [PERSON] порушив майнові права та законні інтереси позивача, як спадкоємця першої черги, що прийняв спадщину. 21 листопада 2012 року [PERSON] передав [PERSON] за договором дарування житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте, оскільки [PERSON] був власником лише 5/8 частини будинку (належна йому частка у праві спільної сумісної власності + частка в спадковому майні, яку він набув у порядку спадкування після смерті [PERSON] ), укладати правочин, спрямований на відчуження усього будинку він не міг. Розмір земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, у договорі дарування від 21.11.2012 р. не вказаний, відомості про цю земельну ділянку (кадастровий номер 3221286401:01:029:0080) в публічній кадастровій карті України - відсутні, власник земельної ділянки у договорі дарування не зазначений. З огляду на це земельна ділянка, на якій розташований будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , взагалі не є об`єктом цивільних прав (ст. 79-1 Земельного кодексу України) та не могла бути відчужена за договором дарування. Зазначений договір був укладений з порушенням встановлених законом істотних умов. Незважаючи на це, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. посвідчила договір дарування житлового будинку, хоча відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» вона була зобов`язана відмовити у вчиненні нотаріальної дії. Отже, зміст договору дарування, укладеного 21.11.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] , суперечить актам цивільного законодавства, що відповідно до ст. 215 ЦК України є підставою його недійсності. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 07 липня 2015 року за №393/2015 була відкрита спадкова справа [PERSON] . На підставі постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті позивач та його брат [PERSON] прийняли спадщину. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] 18.04.2018 р. позивач отримав лист від завідувача Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Юхти Л.М., з якого й дізнався про спірний договір дарування від 21 листопада 2012 року. За життя [PERSON] заповіту не склав, про відмову від спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 ЦК України позивачем заявлено не було. Отже, наразі спадкоємцями спірного майна у рівних частинах (1/3) є позивач та його брати: [PERSON] та [PERSON] . Відтак, оскільки він фактично прийняв спадщину та має на неї законне право, вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за ним право власності на 1/3 частку в спадковому майні. Посилаючись на викладене, позивач просив суд скасувати рішення виконавчого комітету Погребської сільської ради «Про оформлення права власності» №161 від 23 вересня 2010 року, визнати недійсним договір дарування №3362, укладений 21 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 15.10.2010 р., скасувати реєстраційний запис №842 в книзі 3, внесений 15.10.2010 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнати право власності [PERSON] на 1/3 частку в спадковому майні в порядку спадкування за законом, а саме: право власності на 1/3 частку в житловому будинку загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 47,7 кв.м., з господарськими та побутовими будівлями і спорудами: житловий будинок - літ. «А», гараж - літ. «Б», навіс - літ. «В», сарай - літ. «Г», літня кухня - літ. «Е», вбиральня - літ. «Є», погріб - літ. «Ж», навіс - літ. «З», колодязь - літ. «К», тротуар - літ. «Т», огорожа - літ. «N», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також право власності на 1/3 частку в земельній ділянці загальною площею 0,250 га, цільове призначення - для здійснення житлового будівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 7 036 грн. 09 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. Також, просив суд застосувати строки позовної давності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Погребської сільської ради Броварського району Київської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, направили до суду лист про розгляд справи у відсутність представника. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що двоюрідно сестрою позивача, до 1966 року спірний житловий будинок був цегляним, мав три кімнати, на подвір`ї крім хати нічого не було, потім побудували сарай, погріб, добудували веранду, змінили дах та вікна. З дозволу батьків [PERSON] побудував гараж за власні кошти. Спору щодо майна не було. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є двоюрідним братом позивача, на подвір`ї була стара хата, до якої у 80-х роках добудували веранду та змінили дах, позивач з дозволу батьків збудував двоповерховий гараж, в ньому є газ, світло. За життя батьків спорів щодо майна не було. В 2000 році позивачу не дали можливості переоформити гараж, був скандал із відповідачем [PERSON] , через тиждень пропали документи. Хата належала померлому батьку. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є двоюрідним братом, померлими батьками позивача в 60-80-ті роки було добудовано веранду, змінено дах, з будинку забрали піч, поставили котел. Позивач збудував гараж цегляний, утеплений. Господарем був покійний батько, після смерті якого позивача до будинку не впустили, змінили двері. В судовому засідання свідок [PERSON] показала, що є дружиною відповідача [PERSON] , проживає в будинку з 2005 року, до смерті матері в хаті проживали сини [PERSON] та [PERSON] , батько дарував хату добровільно. Спорів щодо майна не було, позивач участі у будівництві будинку не приймав, понад 10 років у ньому не проживає. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є племінником відповідачі, проживає поряд, спірний будинок будував батько позивача, було добудовано веранду, побудовано кухню, гараж, сарай, в 2006 році добудовано терасу, в 2012 році - змінено вікна. Позивач у спірному будинку не був 10 років. Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. від 21.11.2012 р. за реєстром №3362, відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а .с .71-72 том І). У вказаному жилому будинку зареєстровані: [PERSON] , 1967 року народження (власник будинку), [PERSON] , 2006 року народження (син власника будинку), [PERSON] , 1972 року народження (брат власника будинку). У вказаному будинку постійно проживають: [PERSON] , 1967 року народження (власник будинку), [PERSON] , 1972 року народження (дружина власника будинку), [PERSON] , 1993 року народження (старший син власника будинку), [PERSON] , 1985 року народження (цивільна дружина старшого сина), [PERSON] , 2017 року народження (внучка власника будинку), [PERSON] , 2006 року народження (менший син власника будинку). Згідно довідки Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 05.03.2018 р. №133, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з 2004 року, проживає по [ADDRESS] а.с.189 том І). Вищевказане також підтверджується актами депутата Погребської сільської ради Броварського району Київської області по виборчому округу №10 Бруєнка С. П . про підтвердження фактичного місця проживання від 04.03.2018 р., 16.03.2018 р. та 10.09.2018 р. (а.с.186-188 том І). Згідно відповіді Броварської районної державної нотаріальної контори №1443/02-14 від 18042018, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняли: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , видані свідоцтва на спадщину на грошові вклади, земельну ділянку 0,9120 (0,5311 га та 0,3809 га), а також на земельну частку (пай) 0,2425 га. Інших заяв щодо оформлення спадкових прав на інше майно не надходило. Після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] , надано документи щодо оформлення спадкових справ на 1/3 частку земельної ділянки 0,5311 га, на 1/3 частку земельної ділянки 0,3809 га, на 1/3 частку земельної ділянки 0,0981 га. Інші документи на майно померлого не надано (а.с.148 том І зворотна сторона). Позовна заява та додатки до неї не містять належних та допустимих доказів того, що позивач [PERSON] на момент смерті матері проживав з нею у спірному будинку, а відтак, є таким, що належним чином не прийняв спадщину після смерті матері, втративши право на свою частку. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України). Позивач [PERSON] не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, що оскаржуваний правочин, договір дарування №3362, укладений 21 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , вчинявся у стані цивільної недієздатності, не надав доказів, що волевиявлення учасника правочину було не вільним і не відповідало його внутрішній волі, оскільки правочин було вчинено у формі, встановленій законом. Крім цього, правочин було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а також позивач не надав доказів, що правочин, що вчинявся батьком, суперечив правам та інтересам його малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Доказів пропущення строку звернення до суду з поважних причин, позивачем не надано, а судом не здобуто. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року було задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на спірне нерухоме майно (а.с.86-87 том ІІ). Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. З огляду на викладене, суд вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved