Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому вказує, що 05 січня 2016 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 7,22 га., яка розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Після смерті бабусі він вважав, що все майно, яке їй належало, успадкували інші її родичі, так як йому не було відомо про наявність заповіту, складеного нею за час життя на його ім'я. Лише у серпні 2016 року, звернувшись в Дебальцівську сільську раду Васильківського району Дніпропетровської області, він дізнався, що 22 березня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Він отримав в сільській раді примірник заповіту і одразу звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте постановою державного нотаріуса від 05 серпня 2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщиниу, через пропуск ним встановленого строку для прийняття спадщини. В позові [PERSON], посилаючись на те, що відсутність у нього інформації про наявність заповіту, являється поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини, просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з'явилися, в адресованих суду заявах просять справу розглянути у їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 05 січня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-КИ № 679380, виданим 06 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. 22 березня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] Таким чином позивач [PERSON] являється спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 35/2016, на момент смерті [PERSON] із нею проживав її син [PERSON] Частиною 1 статті 1245 ЦК України встановлено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.\~ Згідно статті 1261 ЦК України діти спадкодавця являються спадкоємцями першої черги. Таким чином, у випадку не прийняття спадщини за заповітом позивачем, право на спадщину виникне у спадкоємця першої черги за законом [PERSON] Тому [PERSON] являється належним відповідачем у справі. Статтею 1270 ЦПК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який розпочинається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦПК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], не знаючи про існування заповіту, не вважав себе спадкоємцем майна померлої [PERSON], у зв'язку з чим не звернувся у встановлений строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщиною. Про існування заповіту позивачу стало відомо у серпні 2016 року, тобто за межами строку, встановленого для прийняття спадщини. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині. На даний час спадщина іншими спадкоємцями не прийнята, відумерлою не визнана. За таких обставин суд вважає необхідним визначити [PERSON] додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини в два місяці.

Outcome: approved