Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Міського ВДВС Кам'янець-Подільського МРУЮ Хмельницької області та [PERSON] про визнання права власності на майно - автомобіль марки «Мерседас Бенц» з підстав його купівлі-продажу у власника [PERSON] та звільнення майна з-під арешту. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, та суду пояснив, що 25.08.2011 року він придбав у [PERSON] автомобіль «Мерседес Бенц», модель 208, державний реєстраційний номер «[NUMBER]», 1993 р.в., за 5300 доларів США, хоча мав намір придбати інший траснпортний засіб, тому фактично він позичив відповідачці гроші під заставу автомобіля, а вона обіцяла знайти йому автомобіль кращої марки. При цьому на його ім*я та на ім*я його дружини [PERSON] видала нотаріально посвідчену довіреність на обслуговування, експлуатацію, користування та розпорядження спірним автомобілем. Іншого автомобіля [PERSON] йому так і не придбала, а переоформити спірний автомобіль він не мав можливості через відсутність коштів і при цьому надіявся на відповідачку, з якою мав перемовини по телефону і та не відмовлялася від своєї обіцянки. 13.07.2013 року Цюрупинському посту ДПС працівниками ДАІ автомобіль у нього було вилучено та передано на штрафмайданчик в м. Цюрупинську у зв*язку із накладенням на арешту міським ВДВС Кам'янець-Подільського МРУЮ Хмельницької області в межах примусового виконання судових рішень судів, на майно боржника [PERSON] Тому вважає, що оскільки [PERSON] фактично купила у нього автомобіль за 5300 доларів США і передала йому автомобіль у повне розпорядження, то за ним має бути визнано право власності на автомобіль «Мерседес Бенц», просить позов задовольнити та звільнити трансопртний засіб з під-арешту. Представник відповідача Міського ВДВС Кам'янець-Подільського МРУЮ Хмельницької області в судове засідання не з'явилася, подано заяву на підтвердження наявності зведеного виконавчого провадження( 6 виконавчих листі) по стягненню із боржника [PERSON] грошових коштів на користь фізичних осіб та юридичних осіб за кредитними зобов*язаннями, про дату та час розгляд справи були повідомлені належним чином. У заяві посилаються на розсуд суду при прийнятті рішення. Відповідач [PERSON], судове доручення про опитування якої було направлено за місцем її проживання до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, у судові засідання на виклик суду не з'явилася, до поштового відділення для отримання судових повісток не з'явилася. Таким чином, суд розглядає справу у відсутності відповідача та представника відповідача, оскільки явка до суду є правом сторони , а не її обов*язком. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що позивач відповідно до довіреності за реєстром№752 від 25.08.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу від імені [PERSON], володів та користувався транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», модель 208, 1993 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та був при цьому уповноважений на експлуатацію, керування, відчуження, переобладнання, ремонт, проходження технічного огляду вказаного транспортного засобу. Позивач користувався спірним автомобілем на підставі повноважень, зазначених у довіреності, здійснюючи представництво інтересів власника транспортного засобу, що підтверджено копією зазначеної довіреності. Згідно зі ст.ст. 237, 244, ч.1 ст.245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідносини, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст.240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Тобто, видача довіреності є одностороннім правочином, оскільки до виникнення цивільних прав та обов'язків призводить волевиявлення лише одного суб'єкта цивільного права, що закріплено положеннями ч.3 ст.202 ЦК України, і вказаний правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила, в даному випадку для [PERSON] Крім цього, позивачем до справи долучено письмову розписку від імені [PERSON], згідно якої остання 25.08.2011 року позичила у [PERSON] грошові кошти, що еквівалентні 5300 доларам США строком повернення 25 серпня 2012 року, передавши йому у заставу( заклад, оскільки це стосується рухомого майна) транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц», модель 208, 1993 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на забезпечення виконання зобов*язання щодо повернення грошових коштів. Позивач у позові зазначає, що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу вказаного автомобіля. Відповідно до положень ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, направлена на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може бути двостороннім (договір), коли два або більше його учасників домовилися про набуття, зміну або припинення прав та обов'язків. Як пояснив позивач, автомобіль на час розгляду справи знаходиться на штрафному майданчику в м. Цюрупинську. Відповідно до положень ст.ст. 205, 207, п.3 ч.1 ст.208 та ст.210 ЦК України договір купівлі-продажу транспортного засобу має бути вчинений у письмовій формі та підлягає обов'язковій державній реєстрації. Судом не встановлено належних доказів на підтвердження укладення сторонами договору купівлі-продажу, оскільки крім посилання на наявність письмової розписки довільної форми про позику грошових коштів та довіреності на розпорядження , управління та користування автомобілем ніяких доказів цього позивачем не надано. Вказані обставини у ході розгляду справи позивачем підтверджено, тому суд приходить до висновку, що фактично між сторонами мав місце договір позики грошових коштів з майновим забезпеченням виконання зобов*язання між фізичними особами у вигляді застави(закладу), укладеної у формі простої розписки і за відсутності доказів щодо реєстрації застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та відповідності застави положенням ст. 547 ЦК України щодо належної форми правочину про забезпечення виконання зобов*язання. Загальними вимогами щодо чинності правочинів за ст.203 ЦК України - правочин має відповідати вимогам закону, особа, яка його вчиняє, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Яких-небудь доказів щодо вчинення сторонами дій, спрямованих на набуття права власності за купівлею-продажем - відповідність закону форми правочину, зняття з реєстрації транспортного засобу, його оцінка з метою перереєстрації, строки вчинення цих дій тощо, у ході розгляду справи не встановлено, що свідчить про відсутність волевиявлення сторін, які були б спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених купівлею - продажем. Законом не передбачено перехід права власності на автомобіль шляхом посвідчення довіреності, за яким позивач та його дружина являються лише представниками довірителя. За таких обставин суд не приймає до уваги посилання позивача на укладення договору купівлі-продажу, оскільки довіреність, як односторонній правочин не є волевиявленням обох сторін і забезпечення заставою також не може слугувати належним доказом цього, оскільки не дотримана відповідна форма. Видача довіреності на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Тому підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на транспортний засіб з підстав його купівлі-продажу немає і у позові належить відмовити. А оскільки вимоги щодо звільнення майна з-під арешту в даній справі є похідними і залежать від визнання за позивачем права власності на спірне майно, тому у задоволенні позову і в цій частині належить відмовити. Заходи щодо забезпечення виконання постанов по стягненню з відповідача грошових коштів шляхом накладення арешту, вчинені держвиконавцем з підстав того, що сама [PERSON] згідно до свідоцтва про реєстрацію є власником автомобіля і відносно неї відкрито виконавче провадження. Витрати у справі віднести на позивача.

Outcome: dismissed