Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому за уточненими вимогами просить: зняти арешт з квартири [ADDRESS], номер запису про обтяження 7946511, дата державної реєстрації 03.10.2012, накладений на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП№34355398 від 03.10.2012, винесеної ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві; виключити відомості про обтяження 7946511, дата державної реєстрації 03.10.2012 р. з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно; зняти арешт квартири [ADDRESS] номер запису про обтяження 7946449, дата державної реєстрації 26.12.2011р., накладений на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП№18258004 від 29.03.2010, винесеної ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві та виключити відомості про обтяження 7946449, дата державної реєстрації 26.12.2011 р. з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 2, а.с. 37-39). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Право власності було набуте ним згідно Свідоцтва про право власності, виданого на підставі постанови ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві від 27.11.2014р. у виконавчому провадженні №39256062 про передачу стягувану [PERSON] майна боржника [PERSON] Згідно з відомостями з Реєстру щодо вказаної квартири зареєстровані обмеження на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 03.10.2012р. в межах ВП№34355398 та на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в межах ВП№18258004. Накладені арешти обмежують його право власності на майно. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі та представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі і представників третіх осіб та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 29.03.2010 р. постановою державного виконавця Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа № 2-2502 від 19.02.2010 р. Дніпровського районного суду м. Києва накладено арешт на майно [PERSON] в межах ВП № 18258004 (т. 1, а.с. 5-6). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.09.2012 р. по справі № 2604/19601/2012 з метою забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, а саме ? частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] (т.1, а.с. 75). 12.08.2013р. постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа № 2604/19601/12 виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 01.08.2013 р. накладено арешт на майно [PERSON] в межах ВП №39256062 (т. 1, а.с. 79, 80). В межах виконавчого провадження № 39256062 постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві від 27.11.2014 р. в ході виконання виконавчого листа № 2604/19601/12 від 01.08.2013 р. описана ? частина квартири [ADDRESS] 27.03.2014 року, власником якої був [PERSON], передана в рахунок погашення боргу стягувачеві [PERSON] (т. 1, а.с. 405, 406). 21.08.2015р. постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві в межах ВП №39256062 звільнено з під арешту майно на яке було накладено арешт ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві 27.11.2014 №39256062 (номер запису обтяження 7844353) (т. 1, а.с. 483). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 13.12.2016 р. на квартиру [ADDRESS], власником ? якої є [PERSON], накладено арешти: -від 03.10.2016р. на підставі постанови про арешт майна і боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 34355398 виданого 03.10.2012р. на підставі ухвали № 2604/19601 від 18.09.2012 Дніпровського районного суду м. Києва (номер запису 7946511). -від 26.12.2011р. на підставі постанови про арешт майна і боржника та оголошення заборон на його відчуження, ВП 18258004 виданого 29.03.2010 р., на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві (номер запису 7946449) (т. 1, а.с. 6-8). Відповідно до свідоцтва від 04.12.2014 р. виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4115, [PERSON] належить на праві власності ? частка квартири [ADDRESS], що раніше належала [PERSON] (т. 1 а.с. 6-8). Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 «Про виконавче провадження»). Оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню у частині зняття арешту з ? частини квартири [ADDRESS], накладеного в межах ВП 18258004 виданого 29.03.2010 р., на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, оскільки позивач набув право власності на дане майно, проте до теперішнього часу наявний арешт, заборона на відчуження на розшук за записом обтяження № 7946449, накладеного постановою державного виконавця, що обмежує право позивача у вільному розпорядженні належним йому майном - зазначеною частиною квартири. Відповідно до листа Дніпровського районного ВДВС м. Києва від 26.06.2017 р., на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №34355398 з примусового виконання ухвали №2604/19601/2012 від 18.09.2012, що видана Дніпровським районним судом м. Києва, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на ? частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] Державним виконавцем 16.10.2012 року відповідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з фактичним виконанням (т. 2, а.с. 30). Отже, з урахуванням зазначеного, запис обтяження за номером 7946511, що є предметом спору, внесений на виконання ухвали суду з метою забезпечення позову. Зі змісту ст. 154 ЦПК України слідує, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, на підставі відповідної заяви особи, що бере участь у справі, у тому числі й щодо якої вжито заходів забезпечення позову без її повідомлення. Оскільки арешт ? частини квартири [ADDRESS], номер запису про обтяження 7946511, накладений у ВП 34355398 на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва № 2604/19601/2012 від 18.09.2012 р. про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача у цій частині, так як зняття такого арешту передбачено вищенаведеною нормою процесуального закону. Так, зі змісту ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18.09.2012 р. у справі № 2604/19601/2012 убачається, що цією ухвалою за заявою представника позивача [PERSON] забезпечувався позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів (т. 1, а.с. 75). Отже, для скасування заходів забезпечення позову позивачу слід звернутися до Дніпровського районного суду м. Києва із відповідною заявою по цивільній справі № 2604/19601/2012 в порядку статті 154 ЦПК України, до того ж арешт, що є предметом спору, накладався у вказаній справі за заявою [PERSON], як позивача. Виходячи з наведеного, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial