Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Христинівської міської ради Черкаської області, виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області, КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», третя особа на стороні відповідачів [PERSON], в якому остаточно, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 17.12.2013, просить скасувати Свідоцтво САС 280466 від 07 липня 2011 року про право власності [PERSON] на нерухоме майно - комплекс, будівель та споруд в [ADDRESS] Позов обґрунтовано тим, що належне [PERSON] нерухоме майно є частиною цілісного майнового комплексу продовольчої бази, співвласником якого також являється [PERSON], що для розміщення комплексу будівель та споруд по [ADDRESS] не відводилась земельна ділянка, що Свідоцтво САС 280466 видано, в тому числі, і на самочинно збудований [PERSON] ангар, знести якого [PERSON] зобов'язав Христинівський районний суд рішенням від 26 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом [PERSON] про зобов'язання знести самочинно збудовану будівлю. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з обставин, викладених у позовній заяві, та пояснив, що 09 лютого 2006 року [PERSON] на підставі договору купівлі -продажу придбав у [PERSON] частину комплексу (продовольча база), що розташовується в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 1,03 га. Вважає, що позивач, як співвласник комплексу будівель та споруд, частка якого за його підрахунками складає 42,84 відсотки, має право на отримання в користування таку ж частину земельної ділянки по [ADDRESS] Представник Христинівської міської ради та її виконавчого комітету Швець О.В. проти позову заперечив, та пояснив, що [PERSON] у 2005 році за договором купівлі - продажу придбав у Христинівського райСТ продовольчу базу, що розташовується по [ADDRESS] загальною площею 3604,6 кв. метри. У 2006 році [PERSON] частину об'єкту нерухомості відчужив [PERSON], а у 2008 році, на підставі укладеного між ними договору міни, у власність [PERSON] перейшло приміщення соляного складу «В» площею 394,6 кв. метри. 16.06.2011 виконавчий комітет Христинівської міської ради рішенням №152 дозволив [PERSON], як одноосібному власнику нерухомого об'єкту, оформити на нього право власності. Оспорюване Свідоцтво про право власності на нерухоме майно САС 280466 від 07.07.2011 видано [PERSON] взамін договору міни від 05.03.2008 та частково договору купівлі - продажу від 03.11.2005. Представник комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» Беркун Н.І. проти позову заперечила та пояснила, що підприємством виконано рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради, зареєстровано право власності за [PERSON] та 07.07.2011 видано Свідоцтво САС 280466 як одноосібному власнику будівлі соляного складу та споруд, що зблоковані з ним. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] вважають позов [PERSON] необґрунтованим зважаючи на те, що поставлена позивачем перед судом вимога про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно не співвідноситься із встановленими ст. 16 ЦК України способами захисту права, так як Свідоцтво про право власності на нерухоме майно САС 280466 не підпадає під ознаки актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Також представник [PERSON] зазначила, що підставою реєстрації права власника з видачею Свідоцтва САС 280466 було рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради №152 від 16.06.2011 року, що прийняте органом місцевого самоврядування у відповідності до підпункту а) пункту 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 і було чинним на момент прийняття рішення. Окрім того, представник третьої особи [PERSON] вважає, що доводи [PERSON] про те, що соляний склад являється частиною «комплексу продовольчої бази», суперечать ст. 191 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якими цілісний майновий комплекс визначено як сукупність взаємопов'язаного майна, що використовується за відповідним призначенням - здійснення підприємницької діяльності,на який поширюється режим нерухомої речі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документальні докази Свідоцтво про право власності на нерухоме майно САС 280466 від 07.07.2011, Витяг про державну реєстрацію прав №30654381 від 18.07.2011, рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області №8 від 23.11.2010, №152 від 16.06.2011, №234/1 від 16.09.2010, договір міни, посвідчений Христинівською державною нотаріальною конторою 05.03.2008 р№762, договір купівлі - продажу, посвідчений Христинівською державною нотаріальною конторою 03.11.2005 р№2684, Державний акт на право постійного користування землею ІІ-СР №002433 від 29.09.1999 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2014 у справі №823/3501/13-а, суд дійшов наступних висновків і такого рішення. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. ч.3 ст.41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно договору купівлі - продажу від 03.11.2005 [PERSON] купив комплекс (продовольча база) , що знаходиться у [ADDRESS], загальною площею 3604,6 кв. метри, і складається з будівель та споруд прохідна А - 21,4 кв. м; битовка Б - 14,8 кв. м; соляний склад В - 400,0 кв. м; склад продбази Г - 3161,8 кв. м; вбиральня Д - 6,6 кв. м. 09.02.2006 [PERSON] продав, а [PERSON] купив частину комплексу (продовольча база). За умовами договору [PERSON] придбав у [PERSON] ? частину прохідної А площею10,7 кв. м; ? частину соляного складу В площею 200,0 кв. м; частину приміщення продбази Г площею 1183,5 кв. м ( у тому числі підвал площею 601,0 кв. м) ; ? частину вбиральні Д площею 3,3 кв. м. Згідно з Державним актом на право постійного користування землею ІІ-СР №002433 від 29.09.1999 року у Христинівського райСТ у користуванні знаходились земельні ділянки, на яких розташовувались будівлі та споруди. Відомості про земельну ділянку, на якій розташовується комплекс (продовольча база) по [ADDRESS] Черкаської області у Державному акті на право постійного користування відсутні. 05.03.2008 [PERSON] ? частину соляного складу площею 200,0 кв. метри, що належала йому на підставі договору купівлі - продажу від 09.02.2006 і розташовувалась по [ADDRESS] в м. Христинівка, за договором міни відчужив [PERSON] 16.09.2010 вирішенням виконавчого комітету Христинівської міської ради №234/1 соляному складу, який належить [PERSON] у відповідності до договору купівлі - продажу від 05.11.2005 та договору міни від 05.03.2008, присвоєно юридичну адресу - [ADDRESS] 23.11.2010 рішенням виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області №8 [PERSON] надано дозвіл на спорудження зблокованих навісів. 16.06.2011 виконавчий комітет Христинівської міської ради рішенням №152 дозволив [PERSON] оформити право власності на майновий комплекс будівель та споруд, що розташовується в [ADDRESS]-г. На виконання рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради №152 від 16.06.2011 Христинівський виробничий відділок КП «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 07.07.2011 видав [PERSON] Свідоцтво про право власності САС 280466, яким засвідчено, що власником комплексу (будівлі та споруди) по [ADDRESS] є [PERSON] До складу об'єкту нерухомості загальною площею 394,6 кв. м входить навіс Б, соляний склад В загальною площею394,6 кв. м, навіс Г, убиральня Д, огорожа 1, ворота 2. У відповідності до Витягу про державну реєстрацію прав №30654381, 18.07.2011 за №34084076 зареєстровано право власності [PERSON] на комплекс (будівлі та споруди) по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС 280466, яке видано взамін договору міни, посвідченого Христинівською державною нотаріальною конторою 05.03.2008 р№762, та частково договору купівлі - продажу, посвідченого Христинівською державною нотаріальною конторою 03.11.2005 р№2684. 24.11.2014 Київський апеляційний адміністративний суд, переглядаючи в апеляційному порядку постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2014 у справі за позовом [PERSON] про визнання незаконними дій, рішень, зобов'язання вчинити певні дії, встановив, що позовна вимога [PERSON] про визнання незаконними та недійсними рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради №8 від 23.11.2010 «Про надання дозволу [PERSON] на спорудження зблокованих навісів по [ADDRESS] та від 16.06.2011 №152 «Про надання дозволу [PERSON] на оформлення права власності на майновий комплекс будівель та споруд» не підлягає до задоволення, оскільки вказаними рішеннями права [PERSON] не порушуються. Вищенаведені обставини підтверджені відповідними доказами. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися певним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Судом не встановлено факт порушення особистих прав [PERSON], які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб. За змістом постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», правовий режим власності визначається виключно законами України, інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Стаття 191 Цивільного кодексу України передбачає, що підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. За таких обставин, спірні об'єкти нерухомого майна правового статусу єдиного майнового комплексу не мали на момент відчуження і не набули такого правового статусу в ході його використання та послідуючих операцій з його відчуження. У відповідності до пункту 8.1 розділу VIII Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 і мало чинність на час виникнення спірних правовідносин, оформлення права власності фізичним та юридичним особам на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності проводиться органами місцевого самоврядування за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів (будинків, будівель або споруд), окрім випадків, коли такі об'єкти є приналежністю головної речі, складовою частиною речі або утворюють з іншими об'єктами складну річ. В зв'язку із тим, що Свідоцтво про право власності САС 280466 від 07 липня 2011 року, відповідно до якого [PERSON] належать нежилі приміщення комплексу (будівлі та споруди) по [ADDRESS], загальною площею 394,6 кв. м, видане Христинівським виробничим відділком КП «Черкаське об'єднане обласне бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення виконавчого комітету Христинівської міської ради №152 від 16.06.2011, договору міни, посвідченого Христинівською державною нотаріальною конторою 05.03.2008 р№762, та частково договору купівлі - продажу, посвідченого Христинівською державною нотаріальною конторою 03.11.2005 р№2684, недійсність яких не оспорюється, тому у суду підстави для визнання його недійсним відсутні. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.11, 15, 16, 188, 191 ЦК України та

Outcome: dismissed