Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу між ним та відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя між ними не склалося через повне нерозуміння один одного та різні погляди на сім`ю. Сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, тому переконаний, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 25.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на мотиви такого, доповнив, що дев`ять місяців проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб існує формально, сім`я розпалася остаточно. Просить не надавати строку для примирення та позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, підтвердила факти наведені позивачем, заперечила проти надання строку для примирення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2010 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що протягом дев`яти місяців сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки. Позивач та відповідач примирення вважають недоцільним та неможливим та просять розірвати шлюб. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, позиції сторін щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, тому перспектив налагодження стосунків немає. Суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і його бажання розірвати шлюб. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved