Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю. У заяві позивач зазначив, що з 1994 року мешкає у будинку [ADDRESS], несе витрати по його утриманню та проводить капітальні та поточні ремонти. Посилаючись на те, що добросовісно заволодів чужим майном, постійно та безперервно володіє будівлею та земельною ділянкою біля нього більше 10 років, просив суд позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про визнання позову. Судом приймалось рішення за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено позивач з 1994 року, за згодою власника, вселився та до теперішнього часу проживає у [ADDRESS]. Викладене підтверджується Довідкою про його постійне проживання за вказаною адресою від 14.05.2014 року. Позивач сплачує необхідні комунальні платежі, власними коштами здійснює поточний ремонт та підтримує житлове приміщення квартири у належному технічному стані, що знайшло своє підтвердження наданими позивачем доказами. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні і безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Ч.4 ст. 344 ЦК України передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно ст. 41 Конституції України, ст.ст. 41, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 15 ЦК України наголошує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, і оскільки позивачем не заявлено вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved