Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини сина [PERSON], який народився 10 травня 2015 року в м. Севастополь АР Крим. Свої вимоги заявник мотивує тим, що він з 27 січня 1996 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від спільного шлюбу у них 10 травня 2015 року народився син Ян. Вказує, що сина [PERSON], його дружина народила в міському пологовому будинку №2 м. Севастополь АР Крим та на підставі виданого медичним закладом документу було отримано свідоцтво про народження дитини. Як вказує заявник, дане свідоцтво було видане органом влади тимчасово окупованої території АР Крим та на даний час його дружина перебуваючи на території АР Крим не має можливості виїхати з народженою дитиною на материкову Україну у звязку з відсутністю свідоцтва про народження встановленого законодавством України зразка, а наявне свідоцтво не визнається національним законодавством. При зверненні до відділу РАЦСу Генічеського РУЮ для отримання свідоцтва про народження дитини, заявнику у видачі вказаного свідоцтва було відмовлено з мотивів відсутності медичного свідоцтва про народження та невідповідності наявного свідоцтва про народження вимогам національного законодавства. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги неможливість реєстрації народження дитини органами державної реєстрації актів цивільного стану, заявник просить суд встановити факт народження [PERSON] в Севастопольському міському пологовому будинку №2 10 травня 2015 року. В судовому засіданні заявник [PERSON]. підтримав заяву з мотивів викладених у ній. Представник заявника адвокат [PERSON], вимоги викладені у заяві також підтримав повністю, додатково суду пояснив, що зареєструвати дитину на території України заявник не має можливості оскільки медичні документи що відповідали б вимогам законодавства відсутні, а свідоцтво про народження дитини, видане на тимчасово окупованій території АР Крим не визнається державними органами України. Представник третьої особи Відділу РАЦСу Генічеського РУЮ в судове засідання не зявився, подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення заявника, адвоката, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає встановленими слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-АП №309189, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 січня 1996 року. Відповідно до копії дублікату медичного свідоцтва про народження серії 67 №005152 від 17.11.2015 року виданого в міському пологовому будинку №2 м. Севастополь АР Крим, [PERSON] 10 травня 2015 року на тимчасово окупованій території АР Крим народила хлопчика. Відповідно до копії свідоцтва про народження І-КМ №523071 від 09.06.2015 року, відділом запису актів громадянського стану Гагаринського району м. Севастополь було зареєстровано народження дитини та видано відповідне свідоцтво. Однак при виїзді з території ТОТ АР Крим, у заявника з дружиною виникли труднощі, оскільки видане неповноважними органами АР Крим свідоцтва про народження дитини, не визнається державними органами України. При цьому, як вбачається з матеріалів справи та пояснень заявника при зверненні до відділу РАЦСУ Генічеського районного управління юстиції Херсонської області з метою державної реєстрації дитини на території України, їм було в цьому відмовлено, з мотивів відсутності медичних документів встановлених вимогами законодавства України. Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що свідоцтво про народження І-КМ №523071 від 09.06.2015 року, було видане відділом запису актів громадянського стану Гагаринського району м. Севастополь, а саме органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON] та [PERSON], які є громадянами України, зареєструвати місце народження та проживання дитини а також реалізувати інші права та обовязки, повязані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше ; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявники не мають можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON], щодо встановлення факту народження дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved