Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житлом. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач відповідно до договору купівлі продажу є власником 1/6 частини житлового будинку, [ADDRESS]. 25.05.2014 року прийшовши на виборчу дільницю на голосування для голосування позивач побачив у списку виборців свого будинку [PERSON], як такий, що зареєстрований в житловому будинку. 30.05.2014 року позивач отримав довідку зі Скадовського РС УДМС у Херсонській області про те, що [PERSON] з 23.02.1999 року зареєстрований в будинку [ADDRESS] за паспортом [NUMBER] виданим Скадовським РВ УМВС України в Херсонській області 05.07.1995 року. Відповідач не є членом сім'ї позивача, ніколи ним не був та в будинку не проживав у зв'язку з чим просить визнати [PERSON] таким що втратив право на поживання у вказаному вище будинку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що відповідач ніколи в будинку не проживав, тоді як вони мешкають там всі більше трьох років. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі поданих доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Частина 1 ст. 316 ЦК України передбачає що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу між [PERSON] та [PERSON] від 10.09.1999 року серії АВЕ №181403, зареєстрованого Державним нотаріусом Скадовського нотаріального округу Херсонської області Куліш Л.Г., 1/6 частина житлового будинку розташованого по [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] Інші частки у праві власності на будинок належать третім особам. Як вбачається з акту обстеження будинку комісією виконкому міської ради від 05.06.2014 року, відповідач в будинку не проживає.

Outcome: approved