Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що 27 лютого 2006 року померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок площами 1,99 га та 1,26 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області та належали [PERSON] на підставі державного акту серії ЧН № 009254. Він (позивач) є спадкоємцем [PERSON] пятої черги за законом. [PERSON] стверджував, що на день смерті [PERSON] проживала разом із ним за місцем його (позивача) проживання, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України він (позивач) вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останньої. Він (позивач) не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, так як не зберігся оригінал державного акта, а також у звязку з тим, що не може документально підтвердити родинні відносини з [PERSON] [PERSON] просив суд: - встановити факт, що [PERSON], яка померла 27 лютого 2006 року, була рідною сестрою [PERSON], який помер 13 серпня 2009 року; - встановити факт постійного проживання разом із [PERSON] у будинку № 40 по вул. Вербова в м. Носівка Чернігівської області на момент смерті останньої; - визнати за ним право власності на земельні ділянки площами 1,99 га та 1,26 га, на які було виготовлено державний акт серії ЧН № 009254 та які належали померлій [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, міський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], просив справу розглядати без участі їх представника за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання про те, що добре знають [PERSON], батьком якого був [PERSON]. У [PERSON] була рідна сестра [PERSON], яку позивач забрав проживати у власний будинок, доглядав за нею до самої смерті. Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 27 лютого 2006 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 20 лютого 2017 року (а.с. 27), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. З повідомлення Носівської районної державної нотаріальної контори № 65/01-16 (а.с. 25) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 лютого 2017 року (а.с. 26) вбачається, що спадкова справа після померлої 27 лютого 2006 року [PERSON] не заводилася. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], який помер 13 серпня 2009 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9) та про смерть (а.с. 10). З копії свідоцтва про народження (а.с. 8) вбачається, що [PERSON] народилася 5 травня 1934 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що актовий запис про народження [PERSON] по м. Носівка Чернігівської області не виявлено, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 11), тобто позивач позбавлений можливості документально підтвердити, що [PERSON] була його рідною тіткою. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] без реєстрації проживала у [INFO], що підтверджується поясненнями позивача та показаннями свідків. Встановлення зазначених фактів має для [PERSON] юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право, як спадкоємця пятої черги за законом, на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] За таких обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 1,99 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0032, та 1,26 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:0033, із земель колишнього КСП імені Фрунзе, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, на які на імя останньої був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 009254, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 103 від 24 лютого 2004 року, що підтверджується копією державного акта (а.с. 12) та копією повідомлення відділу Держгеокадастру у Носівському районі Чернігівської області від 22 грудня 2016 року (а.с. 13). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки в звязку з відсутністю на них правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 64/02-31 від 20 лютого 2017 року (а.с. 29). У судовому засіданні встановлено, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 009254 втрачено, факт його втрати підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 14). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи добуті й досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спадкові земельні ділянки також підлягають задоволенню.

Outcome: approved